prot · GK0930 · 1996-11-20 00:00:00 — De principerna måste vi hållastenhårt på. Låt oss inte gå tillbaka till detta olycksa-liga begrepp.Anf. 72 Utrikesminister ():Herr talman! Jag tänker inte ge mig vad gäller atttycka om begreppet gemensam säkerhet. Det är ettalldeles förträffligt begrepp. Det står för att man skallsamarbeta. Det är på det viset man skall uppnå säker-heten - inte genom avskräckningsmetoder. Det sadeOlof , och det står vi förväldigt starkt fortfarande. Jag tror och hoppas att detockså är ståndpunkt.Vad gäller de baltiska staternas säkerhetspolitiskaval kan jag säga följande. För dem, precis om för allaandra länder som ansöker om NATO-medlemskap, ärdet viktigt att NATO hanterar situationen på ett så-dant sätt att säkerheten förbättras inte bara för de nyamedlemmarna och NATO-staterna, utan att det blir enförbättring av säkerheten i hela . Det är ettstort ansvar för NATO att hantera situationen på detsättet. Man skulle naturligtvis önska att det kunde skepå ett mycket avspänt sätt, men vi har inte sett detännu. För oss är helheten det viktiga. Det tror jagockså att det är för våra grannländer runt Östersjön.Anf. 73 () replik:Herr talman! Jag får tacka utrikesministern för detanförande som vi hörde. Efter att i tur och ord-ning ha hört tre företrädare för regeringspartiet stegrasnaturligtvis spänningen oerhört inför i debatten om . Det har bara blivitbättre och bättre.Jag ställde i mitt inledningsanförande en fråga.Om man nu vill ha gemensam säkerhet, och NATO islutändan - det nya NATO som så många europeiskastater önskar - blir den del av den alleuropeiska sä-kerhetsordningen som förfogar över nödvändiga mili-tära medel för att värna säkerheten i , vore detdå från svensk sida fel form eller fel bokstavskombi-nation? Finns det bokstavskombinationer som enligtden uppfattning helt enkelt intefår bli slutformen för den alleuropeiska säkerhetsord-ningen? Vore det rent av så allvarligt att vi bordevidta åtgärder för att förhindra att så sker? Det är välatt ta i att vi har fått ett rungande nej från regerings-partiets sida, men ett nej är det uppenbarligen på allatre frågorna, och det är jag tacksam för.Utrikesministern! har i den här debat-ten hävdat att det är bra om vi får det nyaNATO som blir ett allomfattande europeiskt säker-hetsorgan, en av pelarna i den gemensamma säkerhe-ten för . Det är viktigt och bra för attvi gör vad vi kan för att påverka att det blir så. Blirdet så kommer naturligtvis frågan om svenskt med-lemskap upp, och den kommer ständigt upp både frånjournalister och i den här kammaren när viför fram dessa synpunkter. Bör i så fall varamed? I så fall är det naturligt, men det är juett ganska odramatiskt svar på den frågan. Det ona-turliga, för att citera utrikesministern, är ju att slå igendörrar. Så ranglig är inte den alliansfria svenska far-kosten, och jag är glad att den här debatten har visatatt den inte är det.Anf. 74 Utrikesminister ():Herr talman! Det jag ibland reagerar emot i densäkerhetspolitiska debatten är när man hävdar attSverige måste gå med i NATO för att så småningombli med i en alleuropeisk säkerhetsordning. Det jagvill understryka i den här debatten är att NATO i dagutgör en av de organisationer som är på väg att byggaden alleuropeiska säkerhetsordningen, men det äringen kungsväg till detta.Sverige är en mycket aktiv aktör vad gäller attbygga under för en alleuropeisk säkerhetsordning. Vikan konstatera att den dagordning som vi har för attnå därhän blir alltmer spännande, och vi kan delta påfler och fler områden. Men man får inte utifrån detsätta likhetstecken med NATO . Det finns såmånga sätt att göra det här på. Agendapunkterna är såmånga, och det viktiga är att vi vet vad målet är. Se-dan ser vi konsekvent till att komma i den riktningen,men med bevarande av vad vi i har stått för.Anf. 75 () replik:Herr talman! Vi är nog ganska överens om att dengemensamma europeiska säkerheten står på ett antalolika ben. NATO kommer bara att vara ett av dem,men naturligtvis ett viktigt, med sina militära medel.Det är möjligt att det finns de som anser att Sveri-ge måste vara med i NATO. Jag har sagt ,och det är uppfattning: NATO behöverinte som medlem, och behöver inteNATO för sin säkerhet. Men när vi får det nya NATOsom uppenbarligen både utrikesministern, jag ochFolkpartiet välkomnar, såsom både jag och utrikes-ministern har beskrivit det i den här debatten, blirsvaret på frågan om det är naturligt att är medganska okomplicerat.Anf. 76 Utrikesminister ():Herr talman! Jag tror att den debatt som vi har hafti dag i kammaren är mycket mera upplysande förallmänheten än de gånger då debatten i den här fråganhar varit väldigt hetsig. behöver vi tydliggöra förallmänheten, det svenska folket, vilka möjligheter detfinns till samarbete. Sedan är bokstavskombinationer-na av väldigt litet intresse. Det är uppgifterna ochmöjligheterna vi skall se till . Svenska folket skallockså vara klara över att vi aldrig kommer att vianågon smygväg ta oss in i den ena eller andra organi-sationen. Det här skall det vara en öppen debatt om.Det viktigaste just nu är att vi är aktiva aktörer, medden militära alliansfriheten som grund.Anf. 77 ():Herr talman! FN:s konvention om särskilt inhu-mana vapen, vilken antogs 1980, innehåller förbudoch begränsningar när det gäller användningen avminor. Detta har dock inte hindrat en urskillningslösminkrigföring i många länder . Etthundratal miljoner odetonerade minor ligger kvar ijorden efter krig i mer än 60 länder. Värst är minsi-tuationen i , och , menäven , , , Bosnien ochKroatien är hårt drabbade. Dessa kvarliggande minormedför ett svårt lidande för civilbefolkningen. Dedrabbar människors liv och utveckling i dessa länderfrån alla aspekter. Kvinnor vågar t.ex. inte plockaved, och bönder vågar inte odla jorden av rädsla föratt trampa på minor.Återuppbyggnaden av länder efter krig fördröjsoch fördyras. Flyktingarna stannar kvar i grannlän-derna, ovilliga att återvända hem till en mark full avminor där varje mänskligt steg blir en minundersök-ning. efter det att striderna har upphörtfortgår denna terror mot civilbefolkningen.Sverige har därför varit på-drivande när det gäller att få till stånd den nyligenavslutade om en översyn av 1980 årsvapenkonvention. beslutade våren1994 att skulle lägga fram förslag om ettinternationellt totalförbud mot antipersonella minor.Utskottet påpekade också vikten av att fler länderansluter sig till konventionen och att den utsträcks tillatt täcka även interna konflikter. Det är framför allt iländer som har drabbats av inbördeskrig som de anti-personella minorna utgör ett allvarligt hot mot civil-befolkningen.Som första land föreslog genom den dåva-rande borgerliga regeringen att skulle resultera i ett internationelltförbud mot antipersonella minor. Vi kan nu med till-fredsställelse konstatera att konferensen har resulterati ett betydligt bättre skydd för civilbefolkningen iväpnade konflikter och att det reviderade minproto-kollet är mycket starkare utformat än det tidigare.Samtidigt kan vi med beklagande konstatera att detsvenska förslaget om ett internationellt totalförbudmot alla typer av antipersonella minor inte fick ett såbrett stöd som vi hade önskat. Det är dock positivt attfler stater kan tänka sig ett sådant totalförbud.Vi moderater, herr talman, ser med tillfredsställel-se att även denna regering avser att fullfölja den tidi-gare borgerliga regeringens linje att fortsätta verka förett internationellt totalförbud mot antipersonella mi-nor, vilket framgår av den proposition som vi nudiskuterar.Avslutningsvis vill jag betona vikten av att stödjade baltiska staternas säkerhetspolitiska strävanden.Jag yrkar bifall till reservation nr 13.Anf. 78 () re-plik:Herr talman! Jag satt här och blev alldeles impo-nerad. fick ju att framståsom det stora antiminpartiet här . Jag höllmed om allt vad sade i sin beskrivning avminsituationen.Men trots det fina utrikespolitiska engagemangsom visar i den här frågan, och jag hållersom sagt med dem i alla avseenden, borde man kan-ske sopa framför egen dörr här hemma. Moderaternaframstår inte som ett stort antiminparti här i Sverige.Det vore intressant att höra hur ser på denkopplingen. Anser att hon står bakom ettminförbud inom det svenska försvaret?Anf. 79 () replik:Herr talman! är ny här i riksda-gen, så jag kan förstå att hon kanske inte har hört migtala tidigare om detta. Det har jag dock gjort, vid fleraolika tillfällen.När det gäller det svenska försvaret och den ut-rustning som det svenska försvaret har skall vi disku-tera det här i kammaren, men det hörinte hemma i den här diskussionen . Är det så attvi får ett totalförbud mot antipersonella minor, antarjag att också kommer att följa det förbudet.Vi följer alla FN-resolutioner som antas.Anf. 80 () re-plik:Herr talman! Jag är ny . Kanske harInger inte talat om minor under dessa två år.Men vi talade om det svenska agerandet och Mo-deraternas syn på minorna i det svenska försvaret. Jagser fram emot agerande den13 december - kanske har man bytt ståndpunkt så då står bakom ett förbud.Skulle man anse att det vore bra med ett interna-tionellt förbud mot minor runt om i världen bordeman också kunna göra gemensam sak med oss andrahär i som anser att minorna borde avskaffasi det svenska försvaret och knyta ihop det här till enhelhet. Holism skadar inte - inte heller för Modera-terna, tycker jag.Anf. 81 () replik:Herr talman! Det är viktigt att vi har en helhetssynpå det svenska försvaret. Det instämmer jag i. Det ärockså viktigt att vi följer de konventioner vi under-tecknat. Men så länge dessa konventioner inte finnskan vi inte heller följa dem till punkt och pricka. Densaken och hur det svenska försvaret skall vara utrustati framtiden kommer vi dock att diskutera här i kam-maren . Där gäller också den helhetssynsom vi måste ha när det gäller att försvara vårt egetland.Anf. 82 ():Herr talman! Det betänkande vi nu debatterar harsin grund i Försvarsberedningens sammanfattandeslutsatser. När jag tänker på hur arbetet i Försvarsbe-redningen bedrevs och jämför med dagens debattmåste jag säga att jag inte helt känner igen mig. Be-redningsarbetet var intensivt, men det präglades av ensträvan från alla att hitta sanningens kärnpunkt och aven stor öppenhet och respekt för de olika åsikter ochslutsatser som ledamöterna framförde. Det fannsockså en påtaglig vilja till enighet. Därför blev det ettdokument där vi alla i de allra flesta avseenden varöverens, precis som försvarsministern harnoterat. Den skicklighet och kompetens beredningenrepresenterar är för mig en viktig garant för att fram-tida säkerhetspolitiska överväganden blir de allrabästa för Sverige.Men, herr talman, dagens debatt är också ett ut-tryck för vilket utomordentligt värdefullt säkerhets-politiskt instrument det svenska totalförsvaret utgör.Årets försvarsbeslut, baserat på propositionen Total-försvaret i förnyelse, innebär en modernisering avsvensk säkerhetspolitik. En del av detta beslut, som vinu debatterar, innebär att försvarsmakten och de civi-la myndigheterna nu har som en av sina huvuduppgif-ter att kunna bidra till fredsfrämjande internationellainsatser. Vi satsar på att aktivt skapa säkerhet i ställetför att som tidigare mest passivt gardera för ofärdsti-der.Samtidigt är det inget nytt, bara en mycket störretonvikt vid de internationella och de fredstida uppgif-terna. I vår strävan efter gemensam säkerhet fullföljervi vårt mångåriga arbete inom framför allt FN. Vårafredsfrämjande insatser har utvecklats successivtsedan lång tid. har sedan starten deltagiti FN:s fredsbevarande operationer med totalt 70 000män och kvinnor olika missioner. Förnärvarande deltar i ett tiotal missioner medcirka tusen personer.En grund för det svenska engagemanget har sedanlänge varit det nordiska samarbetet. Ett exempel inomramen för detta samarbete är den nordiska insatsen iMakedonien, där vi medverkat i en pre-ventiv mission inom ramen för en nordisk bataljon.Men vi har också deltagit, vilket har berörts mångagånger i debatten, i insatser där det handlat om attsöka få slut på en konflikt och att etablera fred. Inomramen för insatsen i Bosnien har omsatt sexbataljoner, dvs. ca 6 000 man har totalt medverkat ungefärlig kostnad av 700 miljoner . Perso-nalen har rekryterats och utbildats av sex olika brigad-förband i Sverige.Viktigt är förstås också våra internationella hu-manitära insatser, där och civilräddningspersonal gör stora och värdefulla insatsermen där även militära resurser utnyttjas, bl.a. förflygtransporter och minröjning.Ett allt viktigare forum för att förbereda och övafredsfrämjande insatser har blivit Partnerskap för fred.Sverige har ökat sitt engagemang och kommer 1997att stå värd för tre övningar. En av dem är en freds-främjande övning där vi delar värdskapetmed . En sjöräddningsövning genomförs, såäven en övning i samt en som syftar till attöva humanitära flygtransporter.Så skulle uppräkningen kunna fortsätta när detgäller att beskriva vad totalförsvaret som aktivt in-strument i säkerhetspolitiken innebär. Och inte minstviktigt: möter man ett sådant engagemang ochen sådan hundraprocentig vilja att göra sitt allra bästasom hos den personal som deltar i alla dessa olikamissioner. Utan detta engagemang hosdessa goda ambassadörer för skulle vårapolitiska intentioner få mycket sämre genomslag.Jag skall också säga något om försvarsindustrielltsamarbete, ett helt annat tema som vi ändå behandlar isamma betänkande. Låt mig börja med att slå fast atten inhemsk försvarsindustri är en säkerhetspolitisktillgång. Den hjälper oss naturligtvis att garanteratillgång till den materiel som vi behöver, men den geross också kompetens att underhålla och utveckladensamma. Det är också värt att komma ihåg att vihar och lever med ett ganska stort materiellt arv, ettarv som ofta är präglat av vad vi har kallat den svens-ka profilen. Det ställer särskilda krav på de industriersom skall förvalta och vidareutveckla detta arv.Ett tredje skäl till att försvarsindustriellt samarbeteär viktigt är att den anpassningsförmåga som vi efter-strävar i vår säkerhetspolitik bygger på att vi måstekunna få tillgång till kvalificerad kompetens och ma-terial när vi behöver - genom inhemsk anskaffningeller import. Har vi tillgång till teknologi som ävenandra kan behöva ökar sannolikheten dramatiskt föratt vi skall kunna anskaffa det just vi behöver, någotsom annars inte är en självklarhet i ett läge där alla serom sitt hus. Detta är något som historien har lärt oss.Allt försvarsindustriellt internationellt samarbeteär alltid baserat på vår egen försvarsmakts behov.Dessa behov kan dock inte tillgodoses utan import,och av det skälet är det viktigt att vi gör vår upphand-ling så kostnadseffektiv som det någonsin är möjligt.Vi har därför stannat för att det är ett svenskt intresseatt ingå i WEAG, Western European ArmamentsGroup. WEAG, som inte är traktatsfäst och saknaröverstatliga inslag, baseras helt på konsensusprinci-pen. Det praktiska arbetet inom WEAG sker i tre s.k.panelgrupper, vilka söker identifiera möjligheter tillsamarbete inom områdena utveckling och upphand-ling, forskning och teknologi respektive harmonise-ring beträffande upphandlingsprocedurer, kravspeci-fikationer och kvalificeringskrav för leverantörer. Detbör därutöver noteras att varje deltagande land självtväljer de samarbetsområden man önskar delta i.Att som säga att vi smyger oss in iWEAG är djupt felaktigt. fattaderiksdagen beslut om ett närmande till WEAG. Försla-get har sedan behandlats både i beredningen, i vårtutskott och här i kammaren . Det är inte attsmyga. Efter vad jag har inhämtat har ochSchweiz gjort samma ställningstagande som Sverige.Jag har en sista kommentar. Frågan om svenskkrigsmaterielexport har lyfts fram i motioner - medolika syfte, vill jag gärna påstå. Utskottet har konsta-terat att det beslut som har fattat ligger fast.Anf. 83 () replik:Herr talman! Det här blev någonting annat. Jagtrodde först att inledningen till anföran-de var skriven före debatten, för den lät litet missmo-dig.Jag vill också säga till att jag kan vi-dimera det förtroendefulla samarbete vi hade i För-svarsberedningen. Jag har under debat-tens gång , både här i kammaren och påandra håll, tyckt att det hade varit bättre om BrittBohlin och jag hade kunnat sköta den, så hade denkunnat föras på en annan nivå.Men sedan har vi det här med WEAG. Jag tyckerändå att det här måste ha gått litet väl snabbt för re-geringen. Jag vet att förslaget fanns i Försvarsbered-ningen, och jag vet att det finns i betänkandet från detgemensamma utskottet. Men vet ocksåatt den här frågan aldrig har sakbehandlats vare sig iberedningen eller i utskottet. Vi har inte fått någradokument eller handlingar om vad WEAG är ochframför allt inte om vad de nuvarande medlemsstater-na har tänkt sig med det nya WEAG som de avser attåstadkomma - ingen redogörelse, ingen analys avkonsekvenserna. Vi i är för ökat interna-tionellt samarbete, även när det gäller försvarsin-dustri, men så bråttom är det inte att man inte kan tareda på förutsättningarna.Jag kan förstå principiellt om man tycker sig be-höva mer tid för att kunna bedöma vad det nya NATOkommer att innebära innan man tar slutlig ställning.Men varför den här bakvända processen när det gällerWEAG?Vi är tillbaka pensionsvaldebatt: förstett rejält beslut, och sedan tar vi reda på vad det bety-der.Anf. 84 () replik:Herr talman! Jag vill inte kalla mig själv missmo-dig över den ton som vi har i debatten, men när vi hardiskuterat i snart kan jag konstatera attdet nog föreligger någon liten oenighet någon-stans - annars kanske det hade varit onödigt.Jag kan också konstatera att 12, möjligen 13, in-lägg från har handlat om NATO:sförträfflighet. Jag vet inte om vi ens i Försvarsbered-ningen ägnade så många inlägg åt just den frågan, pådet sätt som vi nu har gjort. Men det är bra att dendebatten blir lyft. Tolka inte det som missmodig-het - tvärtom.Jag vill bara understryka, att trots att vi har debat-terat i är vår säkerhetspolitiska rapportoch det betänkande som ligger på bord präglade av en stor gemensamhet. Jag tycker attdet är värt att understryka, inte minst för protokollet.När det gäller WEAG kan jag inte förstå hur Len-nart Rohdin kan uppfatta att detta är en händelsekedjasom går så fort. Om vi är överens om att ibeslut tog ställning till att man skullenärma sig WEAG, att det fanns en långhistorieskrivning om den organisation som WEAGvar innan den bytte namn osv. - som också har be-handlats i kammaren - att vi nubestämmer oss för att undersöka möjligheterna försvenskt medlemskap och sedermera går tillbaka till deandra partierna i , som försvarsminis-terns pekade på, och i andra sammanhang och talarom vilka mått och steg man successivt kan vidta, kanjag inte inse att det är att hasta fram. I själva verkethar den här frågan sniglat sig fram , omjag inte minns helt fel.Anf. 85 () replik:Herr talman! Det är riktigt att många inlägg frånmin sida, och från andra, har handlat om NATO. Dethar varit så tidigare, och det kommer att fortsätta attvara så, just därför att vi behöver en ordentlig debattoch ett klargörande av förutsättningar och liknandeinnan något parti här i kammaren kommer på idén attföreslå ett svenskt medlemskap. Varför skall vi då plötsligt besluta om att söka svenskt medlemskapi WEAG, utan att ha diskuterat det i kammaren, iFörsvarsberedningen eller i det gemensamma utskot-tet, utan att något underlag har presenterats inför ettsådant beslut?Jag tycker att det åtminstone borde ha ringt enväckarklocka inför de signaler som kom för cirka envecka sedan från om att WEAG självt ochdess medlemsstater tycker att en förutsättning förmedlemskap i , framför allt det framtidaWEAG, är medlemskap i . Det behöver inteutgöra ett hinder den dag vi har ett rejält underlag förvårt ställningstagande. Men borde det inte åtminstoneföranleda regeringssidan att nu ta sig en funderare tillinnan man först fattar det reella beslutet, som mansedan skall analysera konsekvenserna av, som för-svarsministern sade tidigare i debatten?Anf. 86 () replik:Herr talman! Jag förstår uppriktigt sagt inte vadLennart Rohdin vill. Först säger han här 13gånger, eller möjligen 14, att NATO är jättebra. inga problem med det, om utvidgningen går enligtplanerna osv. Det finns ingen debatt kring de even-tuella svårigheter som vi kan stöta på efter vägen,utan det är i grunden en väldigt positiv utveckling ochen positiv organisation. I nästa steg säger han attWEAG är en mystisk organisation, som vi måstefundera noga på om vi kan vara med i, därför att denförutsätter medlemskap i . Det är för övrigt intesant. Det är nog riktigt om man tittar tillbaka histo-riskt sett, men om , och Finlandskulle vara medlemmar i vore det inte dentypen av organisation längre. Det är väl ändå viktigtatt notera.Vad är det egentligen som är så farligt medWEAG, ?Anf. 87 ():Herr talman! Jag skall i mitt anförande ta upp någ-ra av de punkter som vi moderater särskilt tagit upp ivåra reservationer och vårt särskilda yttrande samtgöra några reflexioner över det säkerhetspolitiskabeslut som är på väg att fattas.Här finns vår första för , och gemensamma reservation motbedömningarna av de förändringar som skett i avtaletom konventionella stridskrafter i , CFE-avtalet.Vi är alla - regering såväl som opposi-tion - överens om att förändringarna är till det sämre.Vi kan konstatera - oavsett om vi vill säga ut det ellerinte - att avtalets nya bestämmelser rycker undan deförutsättningar som finns för försvarsbesluten 1992och 1995. Det krävs alltså omtanke och handling föratt man skall kunna matcha det som blivit och det somkan komma att bli resultatet av förändringarna i avta-let.Visst är det bra att avtalet består, och visst är ettCFE-avtal bättre än inget . Men resultatet ärredan nu dåligt och kan, som utskottet valde att ut-trycka det , verka destabiliserande iÖstersjöregionen. Det vågar inte majoriteten uttryckai år. , då vi uttryckte oss hypotetiskt, var allamed på vagnen, men när det värsta blir verklighethoppar de partier som står bakom propositionen av.Är det för att ett sådant uttryckssätt skulle kunna varaett motiv för oss försvarsvänner att kräva stopp förnedrustningen, eller är det för att ni verkligen tyckerpå det sättet?Förändringarna i innebär konkret attde nuvarande mängderna fordon och vapen som reg-leras i avtalet i flankområden legitimeras.Det som inte var tillåtet 1990 blir tillåtet . Och bådenu och innebär det en avsevärd lättnad i be-gränsningarna för rysk iståndsättning av stridskrafter,främst vad gäller möjligheterna till militära påtryck-ningar och förutsättningarna för att använda militärtvåld mot de baltiska länderna.Ingen påstår att det demokratiska har så-dana avsikter. Ingen vill tro att någonsinkommer att ha sådan avsikter. Men ingen kan hellerutesluta politiska stämningsförändringar i Rysslandsom gör att förändringarna i avtalet kan komma tillnytta för dem som vill dominera i det en del ryssarkallar det nära utlandet. Man måste ställa sig fråganvarför Pskovs oblast flyttas ur den gamla nordflanken.Vilket är det militära och politiska motivet? Varförbehöver , och har kämpat för det, tillståndför helt andra truppkoncentrationer vid den rysk-baltiska gränsen än vad som var möjligt? Detär, som jag ser det, den viktigaste militära och politis-ka frågan.Förändringarna i borde ha fått kon-sekvenser för svensk försvarsplanering, sär-skilt - precis som utskottet uttrycker det - eftersom"osäkerheten om framtid" endast ger"begränsad vägledning för möjligheten att långsiktigtbedöma den militärstrategiska utvecklingen i norraEuropa". Och osäkerheten om avtalets framtid är intebara stor; den är mycket stor. vill helst inteha något alls. Framtiden är höljd i dunkel,och oavsett vad som händer med avtalet eller dessinnehåll är alla överens om att det inte kan bli bättreför , och . Avtalet skall enligtvårens överenskommelse utvecklas.