prot · GJ0980 · 1996-04-16 00:00:00 — Vi måste därvid:1. bekämpa arbetslösheten och förbättra förutsätt-ningarna för en hög sysselsättning i ,2. höja ambitionerna inom miljöpolitiken,3. göra EU mer öppet och jämställt,4. reformera jordbrukspolitiken och5. rensa bort onödig byråkrati.Det dagliga vardagsarbetet räcker dock inte. Vimåste dessutom se till att klarar avatt möta dessa utmaningar och därigenom också geförutsättningar när det gäller att leverera de politiskaresultat som medborgarna förväntar sig.Fru talman! deltog jag iEuropeiska rådets möte i . Mötet inledde denregeringskonferens som under skall seöver . Turinmötet berörde också destora problem med arbetslösheten som finns i Europa.Bl.a. president presentera-de ett memorandum om en europeisk social modell.Kommissionens ordförande kommen-terade sitt förslag till en förtroendepakt för syssel-sättning som kommer att diskuteras vidare undervåren.Jag konstaterar att president tankar visaratt det i finns en bred samsyn kring grundläg-gande sociala frågor. initiativ är in-tressant och syftar till att skapa en bred samsyn hosmedlemsstaternas regeringar och hos arbetsmarkna-dens parter. För svensk del har jag inbjudit arbets-marknadens parter till en överläggning med Santerden 26 april.Fru talman! En reflexion: Den dominerande poli-tiska processen ute i pekar på samarbete mel-lan staterna och arbetsmarknadens parter för att lösaarbetslöshetsproblemet. Mycket av det som vi vantoss vid att betrakta som en nordisk, kanske rent avsvensk, modell för hur vi hanterar den här typen avproblem är också det sätt på vilket man resonerar iEuropa - möjligen med något land som undan-tag.Santers initiativ, initiativ och vad somgjorts tidigare i är så-dant som går väldigt väl i linje med den diskussionsom vi har fört här hemma i om hur vi skallhalvera arbetslösheten till år 2000.Jag anser att mötet i var inspirerande ochhoppfullt. Det stärkte mig i min övertygelse om attEU är, och kommer att vara, det avgörande instrumen-tet för att påverka frågor i vår världsdel. Jag kan kon-statera att vi var eniga om att den regeringskonferenssom påbörjade sitt arbete genom Turinmötet måsteges en bred dagordning för att bereda väg för utvidg-ningen och för att kunna ta itu med de viktiga sakfrå-gorna. Vi har all anledning att vara nöjda med mötetsslutsatser, som fungerar som riktlinjer för förhand-lingarna under regeringskonferensen.Förslaget om ett särskilt sysselsättningskapitel harvi från svensk sida aktivt drivit. Vi har under vårt årsom medlemmar fått ett allt bredare stöd i denna frågafrån andra EU-länder. Vid Turinmötet var detta up-penbart. Slutsatserna gav i denna fråga också de öpp-ningar som vi från svensk sida eftersträvat.Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikenmåste stärkas. Från svensk sida markerades att vi ärvilliga att medverka till detta på ett konstruktivt sätt.Vi vill främst pröva på vilket sätt fredsbevarandeinsatser, krishantering och humanitära uppgifter kanknytas närmare . Detta återspeglas imandatet till regeringskonferensen. Konklusionernapå andra områden - såsom miljöpolitiken, öppenhe-ten, de institutionella frågorna och den tredje pelaren- tillgodoser också svenska intressen.Under perioden april till juni kommer chefsför-handlarna att träffas vid ett tiotal tillfällen för att gåigenom alla de områden som regeringskonferensenbehandlar. Ett stort antal frågor - såsom utrikes- ochsäkerhetspolitik, de institutionella frågorna samt mil-jö- och sysselsättningspolitiken - kommer att stå pådagordningen. Internt i kommerdetta att leda till en intensiv verksamhet under vårenför att det skall vara möjligt att mera i detalj preciserasvenska ståndpunkter.Regeringens skrivelse , som behand-lats i , kom-mer självfallet även fortsatt att vara ett rättesnöre.Riksdagen, särskilt , kommer kontinuer-ligt att få möjlighet att följa förhandlingarna.Fru talman! är en viktigprocess. Regeringen kommer att vara en mycket aktivdeltagare i denna. Utgången kommer att vara viktigför freden, säkerheten, miljön och jobben. Därmedspelar konferensen en viktig roll för att förtroendetoch intresset för EU i och i övriga medlems-länder skall kunna öka.Anf. 43 ()Fru talman! Först vill jag tacka statsministern föratt han vill bära vidare traditionen att komma tillkammaren för att redovisa erfarenheter och ävensamtal som varit under Europeiska rådets möten. Jagtror att det är oerhört betydelsefullt att just det före-kommer här i kammaren, därest det låter sig göras -dvs. när kammaren behagar ha möten.Rapporteringen från mötet i blev emellertidlitet överflyglat av "galna ko-sjukan". I alla fallmassmedierapporteringen hem kom förfärligt mycketatt handla om den saken.Jag skulle vilja fråga statsministern om tongångar-na i utvidgningsfrågan. Några av oss har ju talatmed talman, som varit här på besök. Vi kännerhur angelägna de är och vi vet hur angelägna vi självaär. Men jag känner att rapporteringen från mötetmassmedialt inte var särskilt omfattande. Jag voredärför glad om vi kunde få kompletterande informa-tion.Anf. 44 Statsminister ()Fru talman! Att mycket av flödet influerades av"galna ko-sjukan" var väl i och för sig rätt naturligt.Det var ju en dramatisk händelse och en extraordinäromständighet som direkt påverkade unionen och somnaturligtvis drabbade ett enskilt land extremt hårt. Åandra sidan var det, jag kan ta tillfället i akt att påpekadet, ett uttryck för en gemensam ansträngning attverkligen stödja i detta utomordentligtutsatta läge - en gemensam ansträngning inom unio-nens ram. Det var också under den gemensammalunchen en väldigt kraftfull manifestation bland rege-ringscheferna för sak. Vi ställer ge-mensamt upp i för ett land som drabbats säll-synt hårt. Det var också en god illustration till hur eneuropeisk union kan fungera när man möter den härtypen av kris.Utvidgningsfrågan: Här är det egentligen ingetnytt. Positionerna är kända. Vi har gettuttryck för vår uppfattning. Andra ger uttryck för sin.Nu rullar det här i gång. Det är en gemensam start.Sedan får ländernas olika utveckling avgöra i vilkentakt de kommer att gå in i unionen. Det handlar dånaturligtvis inte enbart om, vilket det ofta ges ettintryck av i debatten, att nå de s.k. konvergenskriteri-erna. Den ekonomiska dimensionen är viktig, men detfinns också andra dimensioner, exempelvis den säker-hetspolitiska, som också måste vägas in i diskussio-nen.I den meningen är det alltså inga nya positioner.Det här är känt . Processen rullar i gång.För vår del är det viktigt med en gemensam förhand-lingsstart. Det är också vad som gäller.Anf. 45 ()Fru talman! Det var alls inte min mening att vararaljant när det gäller "galna ko-sjukan". Snarare fårjag den associationen när statsministern diskuterar"galna ko-sjukan". Menar statsministern att dettaforum faktiskt är ett användbart forum när en akutsituation uppstår? får vi litet andra propåer.Finns det en dynamik bland stats- och regeringscheferen sådan gång?Anf. 46 Statsminister ()Fru talman! I allra högsta grad och dessutomegentligen befriat från formalia och byråkrati. Dethandlar om klara politiska viljeyttringar. Vi ställerupp för , var det gemensamma budska-pet och även budskapet ut från toppmötet. Det varbefriande i den meningen att det var mycket politiskt,mycket rakt och mycket tydligt.Storbritannien har naturligtvis all anledning attmycket positivt se på den här typen av europeisksolidaritetsyttring. Det är ju fråga om ett stöd förStorbritannien i ett utomordentligt besvärligt läge.Möjligen påverkar detta också opinionen i Europafrå-gan i en del länder när man ser den här typen av ge-mensamt agerande. Jag tycker att det var mycketimponerande.Anf. 47 ()Fru talman! Det är viktigt att i alla sam-manhang betonar nödvändigheten av att den historis-ka möjligheten att ena tas till vara. Därför ärdet bra att , statsminister och förövrigt även andra företrädare för ständigtbetonar detta som ett övergripande mål.Toppmötet i var väl kanske inte ett av deviktigaste i EU:s historia. Men det finns en sak som ärintressant och det är formuleringarna kring kampenmot arbetslösheten. Jag delar statsministerns uppfatt-ning, i alla fall kommunikén från var intressant.Jag hade själv inte möjlighet att höra på diskussioner-na. Den innebär vad man kan förstå ett ökat krav påatt man skall följa upp hur de rekommendationer somman gemensamt kommer fram till skall genomföras iländerna och få en bättre ordning för detta.Mot den bakgrunden vill jag ställa en fråga somgäller två av de rekommendationer som finns med iEU sedan en god tid tillbaka, de kallas ofta för SM-punkterna. Det gäller kraven i andra och tredje punk-terna om en flexiblare arbetsmarknad och om enminskad indirekt arbetskraftskostnad, dvs. Är det statsministerns åsikt att nu börsträva efter att fullfölja de gemensamma rekommen-dationer som EU kommer fram till i syfte att få nedden höga arbetslösheten i och i många andraeuropeiska länder?Anf. 48 Statsminister ()Fru talman! Först understryker jag också att det ärvärdefullt att vi har den här gemensamma uppfatt-ningen om utvidgningens betydelse.När det gäller arbetslösheten begår ett litet tankefel. De s.k. SM-punkterna är ickebindande beslut. Subsidiariteten, att varje land utfor-mar sin politik på det här området, gäller. När mandiskuterar ett trots allt så diffust begrepp som flexi-bilitet handlar det i Lennmarkers värld om att ökalöneskillnaderna, förändra arbetsrätten, helt enkelt gåden amerikanska vägen. När jag talar om flexibilitetmenar jag att göra arbetskraften starkare, mer kompe-tent, bättre beredd att byta jobb, utbildning. Det är tvåhelt skilda perspektiv.I kommer vi att välja det . Jag ärganska säker på, efter att ha lyssnat på diskussionen iEuropa, att den enklare vägen när det gäller flexibili-teten - ökade löneskillnader och sämre arbetsrätt, denamerikanska vägen - inte har särskilt stort stöd ute iEuropa. Jag tror att de svenska i sinflexibilitetssträvan kommer att varaganska så ensamma på scenen.Vad sedan gäller de indirekta arbetskraftskostna-derna är det för vår del en fråga om budgetpolitik. Viklarar inte i att ställa ut löften om att sänkanågra arbetsgivaravgifter. Vi har gjort ett försök i denriktningen, det s.k. riktade arbetsmarknadsstödet,RAS. Det var med facit i hand inte den stora fram-gång vi hade hoppats på. Skall vi vidta den typen avåtgärder i fortsättningen måste det finnas budgetpoli-tiskt utrymme för dem och min bedömning är att detinte finns det . har möjligenen sådan finansiering. I så fall är jag nyfiken på atthöra hur den ser ut.Anf. 49 ()Fru talman! Det var en intressant kommentarstatsministern gjorde, nämligen att detta är rekom-mendationer och inte bindande för medlemsländerna.Om jag har förstått själva poängen med kommunikénfrån är det att man i ökad utsträckning skallfölja upp medlemsländernas sätt att hantera gemen-samma rekommendationer. Jag har förstått att detmåste vara poängen. Om man skall fördragsfästa dettafår det en ökad grad av bindning. Det intryck somgives är väl att om man för in detta i fördraget kom-mer man att få ett starkare krav hos medlemsländernaatt faktiskt följa de gemensamma rekommendationerman kommer fram till.Låt mig också korrigera på en punkt. Den ökadeflexibiliteten har till syfte att öka lönerna, inte attminska dem, att minska arbetslösheten, inte att ökaden. Vi vet att rigida arbetsmarknader ger låga löneroch hög arbetslöshet. Det är själva poängen i detta.Om vi nu skall låta bli att föra sakdiskussion i detvå sakfrågorna: En fördragsfästning måste väl ändåinnebära att åläggs att följa de gemensammarekommendationerna i ökad utsträckning mot vad somgäller i dag.Anf. 50 Statsminister ()Fru talman! Uppföljning och utvärdering kanmycket väl göras inom fördragets ram utan att manför den skull lägger fast hur varje nation skall föra sinpolitik. Det är självklart.Den flexibilitet som SM-punkterna knöt an till varen diskussion som utgick från det som vi ofta i Sveri-ge har kallat för den amerikanska vägen. När jaglyssnar in opinionen i är det väldigt få,möjligen med undantag av britterna och de svenskamoderaterna, som tror på den vägen. Mot den bak-grunden tror jag nog att den framtida diskussion vikommer att ha om sysselsättningsskapande åtgärder iEuropa kommer att utgå från en mer europeisk modelloch mindre en amerikansk.Anf. 51 ()Fru talman! Jag tycker att det är bra att höra attEU-politiken skall behandlas inom de departementdär frågorna hör hemma. Jag hoppas också att detskall vara ett stöd för att fackutskotten i den svenskariksdagen på ett effektivt sätt skall kunna dras in ibearbetningen av EU-politiska frågor.Jag tänkte fråga en annan sak. Den tyske finans-ministern har lagt fram förslag om en stabili-tetspakt som skulle inträda efter det att man har gått ini EMU:s tredje steg. I den stabilitetspakten vill han haen överenskommelse om totalt sett minskad offentligsektor, och han vill att statsskulden skall vara under60 %, inte att den skall närma sig som man kantolka ett av konvergenskraven.I dag ligger statsskulden i på omkring85 %. Det skulle innebära att vid ett medlem-skap i tredje steget skulle få minska statsskulden med200 miljarder. Var stabilitetspakten något som berör-des på Turinmötet? Har statsministern någon upp-fattning om den waigelska stabilitetspakten, alltså omen minskning av den offentliga sektorns andel avbruttonationalprodukten och om det hårda kravet påsnabb nedskärning av statsskulden?Anf. 52 Statsminister ()Fru talman! Först och främst är ochjag överens om att det är bra att EU-frågorna blir såatt säga vardag i svensk politik och att vi är försiktigamed särskilda organ dit EU-frågorna förläggs. De gårframför allt in i det ordinarie regeringsarbetet. Hurriksdagen väljer att organisera sitt arbete är det intemin sak att ha uppfattningar om.När stabilitetspakten lanserades markerade densvenska regeringen tydligt att vi inte gillade den sta-bilitetspakt som finansminister från Tysklandlanserade.Maastrichtfördraget talar ju tydligt om att det be-hövs någon typ av korrigerande åtgärder när väl enmonetär union är på plats. Enkelt uttryckt, om manefter inträdet i den monetära unionen börjar misskötasin finanspolitik och därmed lastar över nationellaproblem på de andra i den monetära unionen måstedet finnas instrument, åtgärder eller sanktioner, omman skall uttrycka sig så, som träder i kraft och sommotverkar ett sådant beteende. Det är tanken bakomstabilitetspakten. Det uttrycktes redan i Ma-astrichtfördraget, så det är inget nytt. Nyheten var atttyskarna gick längre i precision.Jag sade vid det tillfället att vi förstod vikten av hade någon typ av instrument som garderade fören situation där man väl inne i den monetära unionenbörjade missbruka läget. Men vi tyckte inte om detsätt varpå tyskarna hade lanserat sitt förslag, och vityckte heller inte om dess innehåll.Om man sedan skulle börja förändra kriteriernafrån och säga att det inte är skuld-kvot som gäller utan det är , då börjarman bryta upp grundläggande dokument och då börjarman öppna för omförhandlingar också i andra avse-enden. Det tror jag är en mycket oklok väg.De konvergenskriterier som är fastslagna dugergott som mål också i fortsättningen. Vi har inte ifrå-gasatt dem från sida. Det skulle kunna miss-tänkas att vi skulle vilja lätta på konvergenskriteriernaför att enklare komma dit. Den debatten har vi aldrigdrivit. Vi har också anledning att vara tydliga på denpunkten och säga att det heller inte finns någon an-ledning att driva debatten åt andra hållet, att skärpadem ytterligare. Vi är främmande för en sådan ut-veckling.Anf. 53 ()Fru talman! Jag tackar för det svaret. Om jag för-står det rätt är man alltså kallsinnig till att börja mins-ka den offentliga sektorns andel av ekonomin på detsätt som tycks förutsättas och även till att efter ettmedlemskap pressa ned statsskulden till under 60 %.Hur är det då med de dispositionsfonder som ock-så föreslås. Dem skulle man betala in till. Sedanskulle de kunna tas in som böter, som en bestraffningför det land som inte klarar sina statsfinanser. Harstatsministern samma uppfattning om den typen avarrangemang?Anf. 54 Statsminister ()Fru talman! Jag har tidigare, som finansminister,givit uttryck för vad den tidigare socialdemokratiskaregeringen hade för uppfattning i också den frågan,och den nuvarande regeringen har samma uppfattning.Den metod med böter, sanktioner eller bidrag tillfonder som tyskarna lanserade tyckte vi inte var enbra lösning. Om den skulle ha tillämpats på ,med den djupa ekonomiska kris vi har gått igenom,hade den givit utomordentligt allvarliga resultat. Vitycker alltså inte att det var ett praktiskt och använd-bart förslag.Dock vill jag återigen påpeka: Maastrichtfördragettalar om åtgärder för att upprätthålla en finanspolitiskdisciplin väl inne i den monetära unionen. Det får viinte glömma bort. Hur det skall se ut och hur det skallutformas har vi all anledning att diskutera. Jag före-ställer mig att finansministrarna på sitt Veronamötehar börjat diskussionen om ins and outs, dvs. de somär inne och de som är utanför den monetära unionen. diskussionen platsar naturligtvis också de frågorsom nu tar upp.Anf. 55 BO ()Fru talman! Statsministern inledde med att pekapå utvidgningsfrågan och att man skall försöka lösade problem som plågar invånare. Bland pro-blemen nämnde han, som punkt nr 2 om jag uppfatta-de det rätt, miljöförstöringen.Vi är i ganska överens om att ekonomiskastyrmedel är ett av de viktigaste medlen för att mot-verka miljöförstöringen. EU har länge försöktgenomföra en speciell koldioxidskatt och ett golv fördenna och har misslyckats gång på gång. på den vetorätt som ju finns i det nuvarandefördraget.Hittills har ju Socialdemokraterna vänt sig mot attta bort den vetorätten, och är i tillsammansmed de två partier som går emot detta.Min fråga till statsministern är: Har statsministerntänkt om, eller kommer att agera bromskloss iarbetet på att ta bort vetorätten mot miljöförstöringöver gränserna?Anf. 56 Statsminister ()Fru talman! Det här har handlat om hur man fattarbeslut om miljöskatter. Det är ju enhällighet som hargällt för beslutsfattande. Det har inte handlat om att vihar velat stoppa en förbättring av miljöpolitiken iEuropa. Det har handlat om att vi vill slå vakt om ettnationellt utrymme för att besluta om skatter i Sveri-ge.Väljer vi den väg som och Folkpar-tiet vill innebär det att skulle kunna fatta ma-joritetsbeslut om miljöskatter. Vad är det då somhindrar, om man tar den principiella ställningen, attinte också fattar majoritetsbeslut exempelvisom indirekta skatter, moms och andra utomordentligtavgörande inkomster för statskassan?Vi vill inte hamna i ett läge där hela den välfärds-modell som bygger på ett högt skatteuttag hotas ge-nom att vi inför majoritetsbeslut om skatteuttag iEuropa. Därför har vi sagt nej till majoritetsbeslut ommiljöskatter. Det beskriver som att vi haraccepterat vetot mot förbättrade miljöåtgärder. Det äralltså en något felaktig beskrivning. Det här är bak-grunden, fru talman.Anf. 57 BO ()Fru talman! Det är alldeles rätt att min fråga gälldebesluten och beslutsmekanismen för miljöskatten vadgäller gränsöverskridande miljöförstöring i Europa.Den fråga som statsministern ställde tillbaka till migvar: Vad är det som i så fall, om man genomför detta,hindrar att man inom EU skulle fatta beslut om momsoch alla möjliga andra skatter?Svaret på den frågan är mycket enkelt. Det somskulle hindra det är att vi inte skall göra den föränd-ringen i fördragen i . Den förändring vi skallgöra är den som exempelvis den danska regeringenhar föreslagit, nämligen bestämma att beslut om vissapreciserade miljöskatter kan tas utan vetorätt. Åter-igen: Vad är det för fel på den metoden?Anf. 58 Statsminister ()Fru talman! Återigen: Det handlar om hur man serpå förhandlingar och om huruvida man tror att man ien förhandling med bibehållet anseende kan drivaståndpunkter som enbart är till gagn för en själv ochinte sedan vara beredd på att det kommer förslag frånandra som vill driva ståndpunkter som är förknippademed den man själv har intagit. Det är en bedömnings-fråga. Vi har självklart ingenting emot att vi skärperkoldioxidbeskattningen. Vi ligger ju längst fram däroch tar på oss en utomordentligt stor nationell uppgifti sammanhanget.Vore det så enkelt som säger skullevi självklart snabbt inta den ståndpunkten, men vi harnoga vägt av det här, och tills vi är övertygade om attden risk inte föreligger som jag förut pekade på hållervi fast vid ståndpunkten. Skulle man kunna uppnå detlyckorike som pekar på, där man får alltoch inte riskerar något, då är det klart att det är enannan situation, men vi gör en kanske något mer rea-listisk bedömning av förhandlingsläget.Anf. 59 ()Fru talman! är starten för enlång och mycket viktig förhandlingsperiod. Fortfaran-de är det ju så att vi är litet oklara om vilka punktersom verkligen kommer upp på agendan. Min fråga tillstatsministern är: Bedömer man att vi någonsin kom-mer att få se en tydlig agenda med ett antal väl speci-ficerade förhandlingsområden som skall betas av,eller kommer processen att gå till på det sättet att viförst i efterhand kan konstatera vad som verkligendök upp?Anf. 60 Statsminister ()Fru talman! Jag vet inte. Vi får vara beredda påbåda omständigheterna.Den första vore naturligtvis på många sätt attrak-tiv, om agendan blir bred nog och omfattar de områ-den som vi tycker är viktiga från sida. Omden första modellen riskerar att snäva in diskussio-nerna är den naturligtvis inte önskvärd. Om den andramodellen ger bredd och öppenhet som ett slags trattsom snävar in kan det vara en effektivframgångsväg. Men om den andra modellen ger ettläge där förhandlingarna blir diffusa och den utmyn-nar i något slags oordning är den heller inte önskvärd.Det är omöjligt att säga på förhand. Här får manlaga efter läglighet. Här deltar man i en politisk pro-cess, och här får man vara väl förberedd och natur-ligtvis också väl förankrad, inte minst hemma i Sveri-ges riksdag. Det är regeringens ambition att föra dia-logen ordentligt med riksdag, i EU-nämndennaturligtvis men också på det här sättet vid informa-tionsstunder. Det är möjligt att det blir så att vi förstefteråt kan beskriva exakt hur förhandlingen kom attgestalta sig, men osvuret är bäst.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av andre vi-ce talmannen att ajournera förhandlingarna tillkl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.4 § Svar på interpellation 1995/96:132 omAustraliens urbefolkningAnf. 61 Utrikesminister ()Herr talman! har ställt två frå-gor rörande situationen för urbefolkning.Regeringen fäster stor vikt vid frågan om urbe-folkningarnas situation. deltar, inte minstinom FN, mycket aktivt i pågående arbete på dettaområde. Det är därför med glädje vi konstaterar attdessa frågor får en alltmer framträdande plats i olikainternationella fora och att förutsättningarna för enbred och konstruktiv diskussion förbättrats.När det gäller ursprungsbefolkningen i ,aboriginerna, är det fortfarande en utsatt grupp. SomRagnhild Pohanka framhåller är den oproportionerligtstora andelen aboriginer i fängelserna och de högadödstalen för aboriginer i fängsligt förvar oroande.Jag kan dock konstatera att frågan om aboriginer-nas situation har fått en allt högreprioritet i . Den australiensiska regeringenhar på olika sätt försökt åstadkomma en förbättring.Behandlingen av de aboriginer som döms till fängelsehar ägnats stor uppmärksamhet, bl.a. i flera omfattan-de regeringsrapporter. För att åstadkomma en allmänförbättring av aboriginernas situation har stora eko-nomiska insatser gjorts, liksom betydelsefulla insatseri form av lagstiftning.År 1993 tillerkändes aboriginerna ursprungligäganderätt till vissa landområden genom en ny,mycket viktig lag. I samband med denna lag, sombeskrivits som en av de största och viktigaste fram-gångarna för urbefolkningen, upprättades ett programför att skapa bättre levnadsförhållanden för urbefolk-ningen.De särskilda ekonomiska insatserna för aborigi-nerna har sexdubblats och uppgår nu tillnärmare motsvarande .