prot · GJ0949 · 1996-02-01 00:00:00 — Ju mer jag tänkte på det,desto klokare tyckte jag att de var. De begrep att deinte skulle äta upp köttet utan i stället ha kon. Kon varmamman till dragdjuren. Kon gav gödsel, kon gavmjölk, och i t.ex. är det väldigt viktigt att kun-na få mjölkprodukter. De åt inte upp själva fabriken.Det är vad vi gör . Det går åt så oerhörtmycket energi och vatten att få fram det kött som viäter. Om vi kunde lära oss hur helig en ko är, hur enko faktiskt är den som ser till att vi av markens gröda,med väldigt litet energi, får en mängd andra nyttigalivsmedel och kunde se vilka heliga kor som vi har, såborde vi kanske skratta åt oss själva. Det skulle varamycket värdefullt. Kanske är det vårt traditionellajordbruk som gör slut på mer energi än vad vi får utav det i maten.Anf. 160 Jordbruksminister ()Herr talman! För att återknyta till det sista tyckerjag att det kanske vore viktigare att ha heliga grisaroch kycklingar därför att de äter samma saker sommänniskor, medan kon äter sådant som vi inte kanstoppa i våra magar. Men visst är det viktigt att föraden här diskussionen.Jag kommer själv att vara ledare och ordförande iden nationalkommitté som jag talade om. Det gör jagdärför att jag under det här året vill visa att jag somjordbruksminister i anser att detta är en oer-hört viktig uppgift. Jag hoppas mycket på det. Vi harpå bildat en referensgruppsom har till uppgift att bl.a. i samarbete med ett antalframstående jordbruksforskare närmare utreda frågorav den karaktär som vi nu diskuterar och som är ak-tuella i samband med toppmötet.I SIDA:s regi pågår en viktig utredning om globallivsmedelssäkerhet. Den belyser livsmedelssäkerheteni östra och södra . I en annan utredning somplaneras inom SIDA skall man ha en inriktning somär direkt relaterad till toppmötet om global livsme-delssäkerhet. kommer vi i regi att ha ett seminarium som en förbe-redelse till toppmötet . Meningen är att de somär intresserade av dessa frågor men som av olika skälinte har kunnat beredas plats i Nationalkommitténskall få tillfälle att komma och lyssna på några intres-santa och framstående föredragshållare men ocksåvara med och påverka den svenska syn som vi skalldriva i Rom.I det sammanhanget kan jag säga att det vid detsenaste ministermötet i uttalades från tysksida en önskan om att samordna mera av uppfattning-arna inför toppmötet i . Det var egentligen barajag som ifrågasatte detta. Jag sade att det inte varnågot fel i att diskutera och samordna, men att ensamordning inom EU inte får innebära att ett enskiltland - jag tänkte naturligtvis på som intealltid har samma uppfattning som de andra EU-länderna i denna fråga - blir tyst och måste tala medenbart EU:s röst. Vad vi nu gör är att försöka samord-na och få in de svenska åsikterna så långt det låter siggöras inom EU. Men finns det frågor därutöver somman inte går med på att föra fram som det italienskaordförandeskapets förslag, kommer som en-skild nation att föra fram dem.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1995/96:39 om uppe-hållstillstånd på humanitär grundAnf. 161 Statsrådet ()Herr talman! har i en interpellationställt frågor till mig angående de eritreaner som vistasi med lagakraftvunna avlägsnandebeslut.Innan jag besvarar själva frågorna vill jag kort sä-ga något om det aktuella läget vad avser verkställighetav beslut om avlägsnande till Eritrea.Sedan en tid tillbaka har vi ett gott samarbete medde eritreanska myndigheterna, och frågan har för-hoppningsvis kommit till en lösning. Den eritreanskastaten har nämligen svängt och försäkrat att denkommer att ta emot de medborgare som meddelats ettavvisnings- eller utvisningsbeslut. Den eritreanskaambassaden har utfärdat resehandlingar för samman-lagt ca 80 personer, och fler handlingar är under ut-färdande.Vi räknar med att dessa beslut skall kunna verk-ställas . Förutom de åttapersoner som återsändes verkställdes ytterli-gare fyra beslut i fjol.Jag kan även berätta att representanter för deneritreanska ambassaden här i har bett attambassadpersonal, före avresan, skall få tillfälle attträffa de personer som skall avlägsnas. Man har tänktsig att vid ett sådant möte få möjlighet att för de be-rörda förklara ambassadens agerande. Detta inititativhar naturligtvis välkomnats från vår sida, och polis-myndigheterna har informerats om ambassadens öns-kemål. Dessa möten kommer naturligtvis att äga rumenbart om den berörde själv samtycker.Hur många eritreaner som totalt är berörda ärmycket svårt att säga. Jag är medveten om att jag,vilket också påpekar i sin interpellation, imaj uppgav att det rörde sig om ca 400. Dettaantal är förmodligen för högt, och något exakt tal ärsvårt att ange. Svårigheten beror bl.a. på att vi inte harnågon utresekontroll i och alltså inte, om intepersonerna själva meddelar att de tänker lämna Sveri-ge, med säkerhet kan säga hur många som på egenhand reser ut ur landet.Vad beträffar direkta frågor gäller denförsta vad jag avser att göra för att den syn på humani-tära skäl som jag gett uttryck för i skalltillämpas i praktiken. syftar då bl.a. på detsvar jag gav här i kammaren medanledning av en interpellation från henne som rördeeritreanernas situation. Jag svarade då på frågan, omen vistelsetid i sig kan utgöra grundatt få stanna av humanitära skäl, att så normalt inte ärfallet. Jag uppgav däremot att en lång vistelsetid till-sammans med andra omständigheter, i vissa fall, kanutgöra så starka skäl av humanitär art att en ny ansö-kan skall bifallas. Något nytt svar kan jag inte ge pådenna fråga, utan samma förhållande gäller fortfaran-de.Det är som alla vet somhandlägger nya ansökningar, och regeringen kan integöra något åt enskilda ärenden så länge de inte över-lämnats till regeringens avgörande. Jag har inte föravsikt att vidta några särskilda åtgärder i den meningsom avser utan litar på att nämnden gör kor-rekta bedömningar av de humanitära skäl som åbero-pas i dessa ärenden. Jag vill dock påpeka att , av humanitära skäl, har bifallit nyaansökningar från eritreaner som befinner sig i densituation avser.Härmed anser jag även att jag till stor del har be-svarat andra fråga, nämligen vad jag avseratt föreslå för förändringar i lagstiftningen. Jag utgårfrån att här syftar på ändringar när det gällervilka som av humanitära skäl skall kunna få bosättasig i . Den praxis som utvecklats på dettaområde, dvs. vilka som av renodlat humanitära skälskall kunna medges uppehållstillstånd, anser jag varaväl avvägd. Jag ser därför inte någraskäl att föreslå ändringar i lagstiftningen.Näslund har slutligen frågat om jag avser att verkaför att avvisningsbeslut preskriberas omde inte kunnat verkställas och om uppehållstillstånddärefter kommer att beviljas automatiskt. Även härrör frågan vad kommer att med-dela för beslut i enskilda ärenden. Jag kan naturligtvisinte uttala mig om detta, men jag kan redogöra förutlänningslagens preskriptionsregler och för denpraxis som har utbildats på området.Inledningsvis kan jag berätta att ett avvisningsbe-slut alltid preskriberas om det inte har verkställtsinom från det att beslutet vann laga kraft, ochenligt huvudregeln skall ett nytt avvisningsbeslut intekunna fattas efter det att preskriptionen trätt in. Syftetmed preskriptionsregeln är att förskona utlänningenfrån att behöva leva under hotom avlägsnande på grund av ett beslut som av någonanledning inte har kunnat verkställas. Det kan dockfinnas situationer där ett nytt avvisningsbeslut kanfattas trots att det gamla har preskriberats, t.ex. omutlänningen hållit sig gömd. Andra omständighetersom i praxis vägts in till utlänningens nackdel är van-delsanmärkningar.Härmed anser jag mig ha besvarat frågorna iNäslunds interpellation.Anf. 162 ()Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på min interpellation.Leif talar om att det råderett gott samarbete med eritreanska myndigheter ochatt frågan förhoppningsvis har kommit till en lösning.Jag kan kanske inte känna samma tillfredsställelsesom jag tycker mig skönja i orden från att denna lösning har kommit till stånd. Det härgäller ju enskilda människor. Var kommer de in isammanhanget? Det här gäller dessa människors helaframtid. Har det skett något samarbete med dem?Jag vet att det inte brukar förekomma något sam-arbete. Man får lämna in sin ansökan som sedan be-döms. Det finns även möjligheter att ha advokatermed i sammanhanget. Är det någon som har frågatefter deras synpunkter? Eller har det goda samarbetetskett helt över deras huvuden? Var kommer derassvenska rättigheter in i sammanhanget?Som jag påpekade i min interpellation rör det sig idetta fall om ungdomar som drevs i väg av kriget ochsom av samma krig förhindrades att återvända framtill 1992. De har inte heller kunnat återvända senarefram till , därför att de inte har tagits emot av sittland Eritrea.Efter i många fall fem vistelse i Sverigefrån och 1991 i ständig väntan på ett positivtbesked om uppehållstillstånd, en väntan som i mångafall har medfört psykisk ohälsa och som har föröttderas ungdom utan studier och arbete, får de nu vetaatt den svenska staten genom sitt goda samarbete medden eritreanska staten har löst deras problem.För ca 80 av dessa ungdomar ligger nu resehand-lingarna klara på den eritreanska ambassaden och flerhandlingar är under utfärdande, konstaterar invand-rarministern.Jag vill att vi skall försöka att tänka oss in i någraav de enskilda fallen och vad detta kan innebära fören ung människa som kom hit som barn eller i detidiga tonåren. De har tillbringat fem i ettland som de har flytt till, år som kanske är de allraviktigaste för deras utveckling. Utan att de själva villdet, utan att de på något sätt kan påverka det skall denu plötsligt avlägsnas från det land som de bott i un-der fem till ett land som de kanske kännersig mycket främmande för. Avlägsnas tycks vara dennya termen. Den tyder inte på någon större inlevelse iatt det rör sig om människor som kan tänkas ha enegen tanke om sin framtid efter alla dessa år.Den här lösningen har man kommit fram till.Detta avlägsnande sker enligt min mening utan att demänskliga hänsyn tas som man kan förvänta av ettland som har hållit solidaritetens fana högt för alla attbeskåda.Denna lösning kommer sannolikt att genomdrivastrots att trovärdiga läkare, kuratorer, advokater, per-sonal från Röda korset med erfarenhet från ett partusen fall, människor med engagemang i flyktingor-ganisationer, i kyrkor och i andra ideella samman-hang, som ger en stor del av sin fritid till helhjärtadeinsatser för människor på flykt, säger att hänsynen tillhumanitära skäl har urholkats till oigenkännlighet.Herr talman! Jag ser i interpellationssvaret att LeifBlomberg tar upp det svar som jag fick den 29 maj.Han nämner att han då uppgav att en lång vistelsetidtillsammans med andra omständigheter i vissa fall kanutgöra så starka skäl av humanitär art att en ny ansö-kan skall bifallas. säger att han intekan komma med något nytt svar . Jag vill baraframhålla att det här svaret preciserades i svaret påinterpellationen . nämndedå att det är mot den bakgrunden som det i praktikenfinns möjligheter för att ta hän-syn till om människor har vistats i Sverigeoch om de mår dåligt, om de med intyg från läkare,kuratorer eller på annat trovärdigt sätt kan styrka attde faktiskt har farit ganska illa av situationen. Sam-manvägt med annat kan det få sådan tyngd att mankan få uppehållstillstånd av den anledningen att detföreligger humanitära skäl.Det är just detta som så många som på olika sätt ärinblandade anser verkligen ligga för handen i mångafall. menar att det är några som harfått uppehållstillstånd av humanitära skäl. Jag skullevilja fråga om vet något om hur mångadet kan röra sig om.Jag har varit i kontakt med en representant frånRöda korset i . Hon uppskattar att det finns25-30 eritreaner kvar. Hon känner till två fall där manhar fått uppehållstillstånd. Från juli 1994 till augusti1995 var det 348 asylsökningar från eritreaner sombehandlades. 301 ansökningar avgjordes. 290 avslogsoch 11 bifölls. Har det ändrat sig? Är det numera flersom har fått bifall? Jag får återkomma senare ochytterligare utreda den frågan.Anf. 163 ()Herr talman! Den senaste tidens debatt har till stordel fokuserats kring asyl- och flyktingpolitik,och den debatten kommer att fortsätta. talar viom människor från . eller nästa veckakan det handla om kurder eller folk från det förutva-rande Jugoslavien.Herr talman! Jag vill bara påpeka att jag anser attden debatt som har förts i medierna ensidigt har gyn-nat dem - och det är de som främst har fått kommatill tals - som anser att vår asyl- och flyktingpolitik ärför ogenerös. Den del av svenska folket - dess bättreen minoritet, även om det rör sig om ganska många -som anser att vår flyktingpolitik är för generös harinte fått samma chans att framträda.Herr talman! Som jag ser det finns det bara tvåvägar att gå för att lösa dessa problem. Antingenstänger vi helt för asylsökande eller ocksålåter vi vem som helst få lov att komma hit. Jag tyckeratt båda dessa vägar är lika dåliga. Om vi stängdeSverige för asylsökande skulle vårt internationellaanseende försämras oerhört. Vi hade då fått svårt attskapa en internationell trovärdighet.Den andra vägen, att ge fritt fram för alla som villkomma hit, skulle också skapa stora problem. Detförutsätter ju att de som kommer hit skall ha sammaekonomiska och sociala skydd som de som redan bor iSverige har. Så måste det väl bli. För det kan väl intevara så att de som vill ha fritt fram säger att vem somhelst får komma hit och sedan klara sig bäst man kan.Man får då kanske övernatta genom att ligga i trapporoch källare eller i parker i fria natur.Jag skulle vilja fråga hur kds serpå detta. Kan jag få ett klart besked om ifall ni vill attdet skall vara fritt fram för alla?Herr talman! Jag tror nog att vi får behålla deproblem som vi har, med enskilda prövningar ochkanske litet mer smidighet men med en anpassning tillde regler som gäller i länderna i vår närmaste om-värld.Ingrid återkommer ofta i sin interpella-tion till att de människor som hon åberopar mår då-ligt. talade hon i sitt inlägg till statsrådet omhumanitära skäl. Jag vet att allting är relativt. Men jagtror inte att jag överdriver om jag säger att det i hundratals miljoner människor i världen somtyvärr mår dåligt. Vi behöver bara åka österutfrån för att se människor som faktiskt mårmycket dåligt. Jag har också noterat hur kds företräda-re i denna talarstol har framhävt och ofta med stortengagemang har talat om att även många svenskar mår mycket dåligt.Herr talman! Jag vet inte riktigt hur mycket peng-ar kds disponerar. Men det är min uppfattning, somjag faktiskt tror delas av ganska många utanför dettahus, att vi tyvärr inte har vare sig pengar eller resursertill att hjälpa ens en bråkdel av alla dem utanför Sve-rige som beklagligtvis mår dåligt.Herr talman! Jag tycker också att det engagemangsom visar varken är kristligt ellerhumant, eftersom man struntar i det stora flertalet.För avsatte vi av vårapengar till flyktingar utanför . har nivånminskat, trots att antalet flyktingar i världen tyvärrinte har minskat. Jag tycker att man, när man engage-rar sig för enskilda eller för små grupper av männi-skor, är djupt orättvis.Jag tror att det var som man kundese hur man i medierna beskyllde för att i dagbedriva en närmast diktatorisk asylpolitik.Låt mig då säga, herr talman, att om man tyckeratt i det avseendet bedriver en diktatoriskasyl- och flyktingpolitik så är det faktiskt många län-der i som bedriver samma eller t.o.m. värreasyl- och flyktingpolitik.Jag vill avsluta med att ställa samma fråga somjag ställde i mitten av mitt anförande. Hur vill kds hadet? Vill ni att vem som helst skall få lov att kommahit till ? Skall de i så fall få leva under sammasociala skydd som de boende i har?Anf. 164 ()Herr talman! Jag tackar också för svaret.Jag kommer mest att behandla frågan om humani-tära skäl och kommer inte att gå in så mycket på frå-gan om eritreanerna. Det finns ju förslag om att tabort humanitära skäl för att erhålla asyl liksom att tabort paragrafen om krigsvägrare. är Sverigeoerhört restriktivt när det gäller Genèvekonventionen.Utlänningslagen är i stort sett likadan som underförra perioden då jag satt i , 1989-1991.Men praxis har förändrats, och det är ju alltid den somblir utslagsgivande. En lag är ju inte fullständig förränden har prövats i verkligheten.Jag vill ge några exempel på humanitära skäl. Vihar ju att rätta oss efter. Man tar tillhumanitära skäl i , eftersom det intefinns något speciellt i lagen som säger att man skall taden typen av hänsyn till barn. Jag kommer då in på ettannat humanitärt skäl. Det gäller dem som har synligaskador av tortyr. De skador som inte är synliga är jusvårare att konstatera, men då får vi tro på flyktingar-nas egen utsago. Vi vet att av de asylsökandehar synliga tortyrskador. Efter den första sållningenökar procentandelen betydligt. Men även tortyr avallvarlig omfattning är inte i sig en tung orsak till asyl.Här kommer humanitära skäl in igen. Även om manhar vistats i landet, etablerat sig, har familj ochjobb, måste man ta till humanitära skäl för att få stan-na. För den som är gift med en svensk och kanskedessutom har gemensamma barn har vi, efter ett ut-skottsinitiativ i socialförsäkringsutskottet , gett större möjligheter att söka asyl utankrav på återvändande till hemlandet. Men det har intehaft så väldigt stor effekt. Det är alltså humanitäraskäl som gäller också här.När det gäller flyktingar från t.ex. , där merän 2 000 byar och småstäder är raserade, familjemed-lemmar dödade, försvunna eller i fängelse, är detåterigen humanitära skäl som avgör om dessa männi-skor skall få stanna. Men där börjar man egentligenkomma in på flyktingskäl, därför att särskilt kurderoch andra oppositionella ofta löper stor risk att utsät-tas för förföljelse. Här kommer man in på och vår utlänningslag.Vill invandrarministern medverka till att ta borthumanitära skäl för asyl i flyktingpolitiken?Anf. 165 Statsrådet ()Herr talman! När det gäller reso-nemang vill jag understryka att vi i genomåren har varit, är och kommer att fortsätta att varaväldigt generösa när det gäller att värna asylrätten, såatt de människor som har skyddsbehov får skydd ivårt land. Om man ser på historien fram till ,finner man att inget annat land i har tagitemot så många flyktingar per capita som vi i Sverigehar gjort. Man kan räkna ihop ett stort antal länder iEuropa, med undantag av , och kommer dåfram till att sex sju länder inte ens sammantaget hartagit emot så många som vi har gjort. Det innebärändå att vi har visat en väldigt stor generositet frånsvensk sida. Trots att vi haft en väldigtsvår ekonomisk situation, har vi ändå tagit emot flestflyktingar per capita också under den perioden.När det sedan gäller de eritreanska myndigheternaoch den lösning som jag talade om är det naturligtvisglädjande för mig, men möjligen inte för , att eritreanska myndigheter äntligen har accepte-rat de folkrättsliga grundprinciperna, dvs. att man somnation skall ta emot sina egna medborgare och att jagsom människa alltid skall ha rätt att åka hem till mitteget land. Det tycker jag är positivt. Det innebär na-turligtvis att man också har rätt att återsända eritrea-ner till deras hemland.Ingrid talade om psykisk ohälsa. Om detär så att man lider av psykisk ohälsa, finns det allamöjligheter att få ett läkarintyg som styrker detta. Ioch med det kan man också lämna in en ny ansökantill . Om man har vistats här underlång tid och har ett läkarintyg som visar att man liderav psykisk ohälsa har man goda förutsättningar att fåstanna i , vilket vi ju har talat om så mångagånger tidigare. Därefter görs en individuell bedöm-ning. Det gäller att inte betrakta eritreanerna somgrupp utan som individer.Självfallet är det många av de människor här iSverige som vi har avvisat mot derasegen vilja. Jag vill då ställa frågan: Menar IngridNäslund att det är den asylsökande själv som skallavgöra om det finns tillräckliga skäl att få stanna iSverige eller inte? Eller kan det möjligen vara så att viskall följa de av regeringen och fattadebesluten och våra myndigheters tillämpningar, nämli-gen att det är samhället, staten, som skall bestämmaom ifall man skall få uppehållstillstånd i ? I såfall är det väl rimligt att man emellanåt hamnar isituationer där människor inte frivilligt ger sig avhärifrån. Så är det kanske i de allra flesta avvisnings-fallen. Det vore konstigt annars.Ingrid avslutade sitt inlägg med att vi intetar mänskliga hänsyn. Jag tycker att vi tar på ossmycket som vi rimligen inte borde behöva. Om enannan stat har behandlat sina egna medborgare på ettkonstigt sätt finns det väl snarare anledning att riktakritik mot den eritreanska regimen, som inte tog emotdet egna landets medborgare. Det är väl snarare densom har förorsakat de eritreanska medborgarnas pro-blem här i . Det är inte den svenska regering-en, dess myndigheter eller vår lagstiftning som ärproblemet. Det har snarare orsakats av en annan stat.Till vill jag gärna, även om ingenfråga har ställts till mig, att jag tycker att det är väl-digt viktigt att vi alltid, även i en svår situation, skallhögprioritera värnandet av asylrätten. För mig är dettaoerhört viktigt och centralt. Då får det bli en högpri-oritering. Sedan menar jag att vi i andra avseenden fårnedprioritera personer som inte har starka skäl attstanna i , exempelvis anhöriga.Till vill jag säga något om dethär pratet om att praxis har förändrats och att det harblivit hårdare och tuffare på alla möjliga sätt. Jag vetinte vad menar. Det vore intressantom hon konkretiserade och utvecklade detta litetgrand och för en gång skull kom med konkreta exem-pel på att det har blivit hårdare i stället för att baraanvända sig av svepande formuleringar. Ett påståendeblir ju inte sannare bara för att upprepas många gång-er. borde försöka belägga det honpåstår.När det gäller skyddsskälen , vill vifölja om hur Genè-vekonventionen skall tillämpas och tolkas. Det inne-bär att vi utvecklar och utvidgar skyddsskälen i enlig-het med med exempelvis kön,homosexualitet och förföljelse från tredje part, och attvi tydliggör detta i lagstiftningen. Med förföljelse fråntredje part menas fall där staten inte kan skydda denegna medborgaren, men där denne känner sig förföljdi sitt eget land. Ett exempel är ryska judar. I dessa fallär det inte staten som står för förföljelsen, utan detkan vara myndigheterna eller skolan. Det handlar ommänniskor som är i en sådan levnadssituation att deinte kan stanna kvar. Då skall det vara konven-tionsskäl.Det är väldigt viktigt. Där följer vi UNHCR. Jaghoppas att detta kan vara tillfredsställande och att detkan vara en slags garanti för att det inte är något to-kigt med det här också.Krigsvägrare och de facto-flyktingar kommer attinrymmas i det nya begreppet skyddsskäl. Även omdet inte är fråga om konventionsskäl, så ligger krigs-vägrare, de facto-skäl och politisk-humanitära skäl ihela detta begrepp. I en kommande lagstiftning kom-mer det att finnas ett samlat begrepp när det gällerstarka skyddsbehov. Låt oss diskutera detta när det välligger på bord.Anf. 166 ()Herr talman! Det är bl.a. genom att kräva visumfrån så många länder som vi har skärpt flyktingpoliti-ken. Flyktingarna kommer aldrig hit, och det innebärju en mycket stark skärpning. När vi t.ex. infördevisumtvång för bosnier, blev det ju slut på flyktingardärifrån. Man kan alltså skärpa politiken utan att detsyns på de fall som kommer upp här hemma. Denskärpningen av flyktingpolitiken är kanske den krafti-gaste.Jag tycker nog att Lucia-beslutet , eller omdet var 1988, var den första skärpningen av flykting-politiken. Då tog man till sådana skäl som att detnästan skulle kunna bli en katastrof för . Det-samma gällde tidigare när det kom assyrier och syria-ner. Då skärpte man politiken av ungefär samma skäl.Då använde man sig av det som står i flyktinglagen.Men jag kan inte se att det var någon katastrof förSverige.Jag håller med invandrarministern om att vi harhaft en generös flyktingpolitik.