prot · GK0943 · 1996-12-11 00:00:00 — Det motsvarar 5 miljarderi permanent förstärkning av kommunernas ekonomi.Det är en insats som skulle värna vård, omsorger -bl.a. barnomsorg - och utbildning. Det skulle minskauppsägningarna, säkra tusentals kvinnojobb och gevåra barn en chans.Herr talman! Jag står givetvis bakom våra reser-vationer och särskilda yttranden i betänkandet, menjag har inga yrkanden.Anf. 135 () replik:Herr talman! Det som är fantastiskt med Vänster-partiet, till skillnad mot andra partier i , äratt man har råd med allting. om att det är så fult med kameralt kapital, ochdet låter onekligen hemskt, men de skuldräntor som nibidrar med skall också betalas. Ni vill ju låna ytterli-gare 12 miljarder till budgeten. Vilken solidaritetvisar man mot barnen, om man skickar räkningen tillkommande generationer? Och hur stort utrymmekommer det att finnas , om Vänsterparti-ets budget skulle gå igenom och ränteutgifterna blevännu högre? Då måste vi spara ännu mera. Vänster-partiets budgetresonemang är ett luftslott och väldigtsvårt att ta på allvar.Anf. 136 () replik:Herr talman! är det inte en budgetdebatt viskall föra här i kammaren . Men om man läserVänsterpartiets ekonomiska förslag så ser man att dethåller. Vi bygger inte något luftslott. Däremot är detett luftslott när Socialdemokraterna och pra-tar vackert om hur man skall göra det bra i skolanmen inte ger skolan de resurser som behövs.Visst, vi har en budget som ger ett större under-skott än regeringens. Men också vi tar statens finanserpå största allvar. Vi kommer också att få finanser ibalans, även om det tar än vad rege-ringen har föreslagit.Anf. 137 () replik:Herr talman! Jag trodde att vi förde någon form avbudgetdebatt, men jag är kanske felinformerad.Det är väl i högsta grad en realitet att Vänsterpar-tiet lånar mer pengar till sin budget? Det är inte såsvårt att bedriva politik och stå här och lova sakerhärs och tvärs om man lånar mera pengar. Jag tyckeratt den enkla jämförelsen med en hushållsekonomi ärrätt slående: Om man handlar på kredit ,vad händer då till slut?Jag är övertygad om att vi skulle ha en ännu störrestatsskuld om ekonomiska politikskulle få genomslag, och vi skulle skicka räkningentill de barn som och vi andragärna vill värna om. De skulle få betala. Vilken möj-lighet skall 2000-talets politiker ha att bedriva en braskola, vård och omsorg, om vi drev Vänsterpartietspolitik? Jo, de skulle ha betydligt mindre resurser,motsatsen till vad försökerhävda.Anf. 138 () replik:Herr talman! Politik är en avvägning mellan olikaställningstaganden. väljer att ge barnenverktyg för att kunna fortleva i den här världen. Vivill att de skall ha verktyg och kunskap för att kunnaförverkliga den jämställdhet och demokrati som vi villge dem.Genom att försumma barnen och i stället bryoss om det ekonomiska budgetunderskottet ger vi intebarnen dessa verktyg. Det är en balansgång, och vårekonomiska prioritering är att låta det ta något längretid att betala tillbaka underskottet. Vi tar det på allvar,men betalar tillbaka i något långsammare takt. Vi gerdock barnen reella möjligheter att bli hela, fullvärdigamänniskor som också kan ta hand om oss när vi blirgamla.Anf. 139 ():Herr talman! Samhället har tagit på sig ett ökat an-svar för barns utveckling. Genom att full behov-stäckning i barnomsorgen nu har uppnåtts går vi in ien ny fas, där vi kan ställa oss frågan: Hur skall barn-omsorgen utformas så att barnen i våra förskolor fåren så bra start i livet som möjligt och så att de förbe-reds på ett bra sätt inför fortsättningen i ?Den pedagogiska verksamheten i förskolan skallfå en genomtänkt struktur och en tydlig koppling tillfortsättningen i . Detta är ett gammaltförslag från , och vi hälsar naturligtvismed glädje att regeringen nu kommer med förslag tillden här typen av förändring.Det hade egentligen varit ännu bättre om det hadekommit för länge sedan. Möjligheterna att utveckladen pedagogiska verksamheten i barnomsorgen är intealldeles goda . På grund av nedskärningaroch ekonomiska problem är det i många kommuner såatt antalet förskollärare per barn är litet. För bara tioår sedan var det ungefär 3,5 barn per förskollärare,och är man uppe i 10-11 barn per förskollärare närdet är som sämst.Möjligheterna är väldigt små för förskollärarna attgöra det som de fick lära sig i utbildningen, att obser-vera barnen, följa deras motoriska, kognitiva, språkli-ga och sociala utveckling. är problemen av enannan karaktär. Det är knappt att de vågar gå ut med20 barn på två lärare.Det är självklart att detta också måste ge effekterför lärarutbildningen. Det gäller både utbildningen avförskollärare och de grundskollärare som skall delta ireformen och sedan ta hand om en ny typ av skola iövergångsskedet mellan förskola och grundskola.I har förändringar till det bättre skett imånga avseenden . Vi har fått endecentralisering. Kommunerna har fått beslutsrätten ide flesta frågor som gäller grundskolor. Vi har fått endecentralisering så att varje skola är en separat enhetmed eget ansvar för både pedagogik och ekonomi.Man kan profilera skolan i en viss riktning om man såönskar. Vi har också fått ökade möjligheter till föräld-raaktivitet i form av försöksverksamhet med styrelserdär man kan ha föräldramajoritet.Allt detta är bra. Det finns egentligen bara ett endaproblem för , och det sammanfaller medproblemet för barnomsorgen som jag nämnde nyss.Det är ekonomin. Nedskärningarna har varit så krafti-ga att effekterna av dessa positiva förändringar intehar visat sig, utan man kan nog säga att vi faktiskt harfått en kvalitetssänkning snarare än förbättringar.Detta blir väldigt påtagligt på ett obehagligt sättnär man rör sig i skolmiljön. Jag såg en pojke som sattoch prickade för vilka ord han skulle lära sig som läxai engelska. Han prickade för orden i boken väldigtsvagt - märkena i boken skulle nämligen suddas utnär han lämnade tillbaka sin engelskbok. Det är intenågot bra pedagogiskt inslag att inte få behålla läro-boken i engelska. Så är det väl för de flesta barn nu.Jag frågade en pojke i femman om de fick mjölktill lunchen i skolan. Då sken han upp och sade: Ja,det får vi snart. Vi får mjölk till risgrynsgröten som vifår . Hur lun-cherna ser ut i skolorna varierar. Vissa skolor har bramat, men väldigt många skolor har dålig mat tilllunch. Då funderar man litet grand över hur vi priori-terar.Man kan inte anmärka på de skolor som har mins-kat kvaliteten på lunchmaten, eftersom de fått skäraned på allt annat också. Speciallärare har försvunnit,fritidspedagogerna är färre och skolvärdinnor är inteatt tänka på. Det var länge sedan vi såg sådana i sko-lorna.För grundskolornas del handlar det nu i förstahand om att försöka få en bättre ekonomi i kommu-nerna. har föreslagit en förstärkning avbudgeten med drygt 2 miljarder och sedan ytterli-gare höjningar av kommunbidragen 1998 och 1999.Den budgeten går inte igenom, men regeringen harockså aviserat förstärkningar.Prioriteringar inom kommunerna är svåra att göra,men på två punkter är något är fel. Det gäller skolanoch äldreomsorgen. Det är inte längre acceptabeltmed så kraftiga nedskärningar på de områdena. Dettål att diskuteras hur man kommer till rätta med pro-blemet, men det måste åtgärdas relativt snart.Det man kan göra nu är att se till att de barn somhar behov av speciella stödåtgärder också får det. Detär där resurserna skall sättas in. Vi har framför alltföreslagit att barn med läs- och skrivsvårigheter skalluppmärksammas och att man gör en satsning för attlösa problemet med dyslexi i skolan.Jag nöjer mig med detta.Anf. 140 ():Herr talman! Jag har i ett tidigare anförande i dagtalat om vikten av hög kvalitet inom sombasen för övriga utbildningssatsningar, om resurstill-delningssystemets utformning och om lärarnas viktigaroll i det kvalitetshöjande arbetet.Jag tänkte ägna den här delen av debatten tillkvaliteten inom barnomsorgen och till frågan omflexibel skolstart och om uppföljning av den nya lä-roplanen på några viktiga områden.Riksdagen har beslutat att en nationell utveck-lingsplan för barnomsorg, skola och vuxenutbildningskall tas fram med början våren 1997.Den skall vara statsmakternas policydokument, somdet uttrycks i propositionen. Eftersom kommunernahar ansvar för utformningen av verksamheten utifrånden målstyrning som staten står för bl.a. i läroplaner-na kan det inte bli fråga om detaljanvisningar i ut-vecklingsplanen.Men jag tror ändå att det är viktigt för regeringoch riksdag att utnyttja utvecklingsplanen för att fo-kusera på vissa frågor som kräver särskild uppmärk-samhet och som också är aktuella i debatten. Detskulle kunna bli något av de nationella riktlinjer somskolministern talade om tidigare i dag.En viktig kvalitetsfråga inom barnomsorgen ärstorleken på barngrupperna. De flesta kommuner harsparat genom att utöka antalet barn i barngrupperna.Nu behövs en noggrann utvärdering av vilka konsek-venser det får för olika åldersgrupper. Det kan varalitet olika. Jag är åtminstone rädd för att vi har passe-rat en gräns där barngrupperna är för stora för attbarnen skall må bra.Barn till föräldrar som är arbetslösa behandlasväldigt olika när det gäller frågan om de får behållasin dagisplats eller inte. Men reglerna i respektivekommun är i allmänhet generella. Många barn kan habehov av att behålla sin dagisplats och föräldrarnabehöver åtminstone en del av dagen för att söka jobb.Samtidigt kanske det enda positiva i en annarsdyster situation är att arbetslösheten ger möjlighet förbarn och föräldrar att få mer tid tillsammans. Det harmånga barn behov av . Frågan bör ses ur denaspekten också, menar jag. Det bästa vore därför omkommunerna inte använde sig av generella regler nären förälder blir arbetslös utan kunde anpassa sig tillde enskilda barnens och föräldrarnas behov. Förut-sättningen är att taxan anpassas efter hur många tim-mar barnet är på dagis och att barnet har förtur till sinplats när föräldern får arbete igen.Men också den här utvecklingen behöver följasnoga. Vi bör gärna komma med en inriktning frånnationell nivå.Herr talman! Till skillnad från en del andra talareanser jag, och , att det är betydligtviktigare att förbättra kvaliteten på de someleverna går i än att utöka skolplik-ten till . Vi har alltså ingenting att invända motatt regeringen skjuter den reformen på framtiden.Flexibel skolstart där föräldrar,förskolelärare och lärare kommer överens om enutvecklingsplan för den enskilda eleven utifrån henneseller hans förutsättningar tror vi är det bästa sättet attredan från början få till stånd ett förtroendefullt sam-arbete mellan hemmet och skolan - det som det sedanär så viktigt att bygga vidare på.Det lägger också grunden för en avdramatiseringnär det gäller frågan om vid vilken ålder olika kun-skapsnivåer skall uppnås. Var och en får större möj-ligheter att utvecklas i sin egen takt. Den som behöverett tionde år för att uppnå läroplanens mål skall natur-ligtvis kunna få det, precis som . Men det behövsinte generellt. Så gott som av eleverna gårsedan vidare till ett treårigt gymnasium och har utbildning som de sedan kan bygga vidare på.Inom skolans område bör också arbetet med dennya läroplanen följas upp. En viktig fråga är hur deenskilda skolorna lever upp till målen när det gällervärdegrunden. Den bästa mätaren på hur de lyckasmed det är hur de hanterar mobbning, annat våld,främlingsfientlighet och skadegörelse.Det handlar om att skapa ett klimat där varje per-son, barn såväl som vuxen, bemöts med respekt försin integritet och sitt människovärde. Långt ifrån allaskolor är den trygga plats som både elever ochskolpersonal borde ha rätt att arbeta i.Skolverket har tillsammans med ett antal skolorinitierat ett projekt om hur skolans värdegrund skallomsättas i praktiken. En arbetsgrupp för samverkankring arbetet med skolans värdegrund har också avi-serats av regeringen. Jag antar att den är tillsatt viddet här laget. Det vet jag inte, men jag hoppas det.Det bör alltså finnas förutsättningar för att presen-tera former för hur arbetet med värdegrunden kanutformas i utvecklingsplanen. Det ser vi fram emot.Det tror vi nämligen kan betyda mer än många andrareformer.Ytterligare en fråga som bör kunna aktualiseras iutvecklingsplanen är kommunernas system för upp-följning och utvärdering av skolans verksamhet, sär-skilt när det gäller situationen för barn med olikasvårigheter. Det som har framkommit är attbarn med uttalade problem oftast får den hjälp debehöver, medan barn med svårigheter som inte är såtydliga får för litet stöd när undervisningsgruppernablir större. Om det stämmer är det viktigt att vidtaåtgärder snabbt, annars kan det få långtgående kon-sekvenser för den elevgruppen.Vi tror precis som att kommunernabehöver mer resurser. Men till skillnad från Vänster-partiet har vi en budget i balans; vi har inget under-skott i vår budget. Vi har omprioriterat så att vi harkunnat satsa 6,5 miljarder på kommunsektorn, bl.a. för att kunna behållakvaliteten inom barnomsorg, skola och äldreomsorg.Anf. 141 ():Herr talman! I stundens debatt om förskola ochgrundskola vill jag ta min utgångspunkt i kunskapssy-nen, i människosynen och i några tankar om förut-sättningen för ett gott liv.Jag vill börja med att uppmärksamma förskolansroll och betydelse. Dess kraftiga uppbyggnad alltse-dan slutet av och dess goda kvalitet har letttill att barns självkänsla, mognad och utveckling harstärkts. Vi kanske aldrig har haft en mer självständigungdomsgeneration än vi har , tack vare en godförskola.Barns naturliga upptäckarglädje, deras lust attpröva och söka och deras nyfikna frågande har fåttnäring och utlopp inte minst i förskolan. Jag tror attden svenska förskolan är på god väg att bli just enförskola för alla, både till volym och till innehåll.Allt är inte bra. Det har kommit fram inte minsthär i debatten. Mycket kan göras bättre. Men vi harall anledning att vara stolta över den svenska försko-lan.Herr talman! Många av oss har sett, hört och upp-levt hur det fantasifulla och förväntansfulla barnetoptimistiskt tittar framåt i livet och stiger in i grund-skolans värld, för att med stigande ålder beskriva sinskoltid som både tråkig och passiviserande. Vissakänner t.o.m. vantrivsel och rädsla.Detta är inte någon generell beskrivning av densvenska skolan - långt därifrån. De goda exemplen ärmånga. Men alltför många barn och ungdomar möteren skola där de inte får ta ett eget och ett gemensamtansvar för sitt lärande. Det finns fortfarande skolmil-jöer med korvstoppning, stress och konkurrensmen-talitet. Det handlar om en anpassning till skolan meninte till livet, snabbt försvinnande kunskaper, knäcktsjälvförtroende och utslagning.Detta är inte en skola för alla. Detta är en skolasom sorterar. Detta är varken solidaritet, omsorg ellerhushållning med begåvningar och mänskliga resurser.Detta står i bjärt kontrast till ochModerata samlingspartiets syn på lärandet. Men degoda exemplen finns. Det sprudlar av dem runt om ilandet. Att nämna enskilda förskolor och skolor blirbåde missvisande och orättvist. Men jag vill nämnanågra minnesbilder av förhållningssätt och arbetssätt,även om vi hört dem förut och det bara blir påminnel-ser. Detta är alltså några enskilda positiva röster.Vi utgick från vars och ens intressen, då blev detroligt. Vi fick själva söka kunskapen, då stimuleradesupptäckarglädjen och egna hinder övervanns. Jaglärde av nyfikenhet och inte på någon annans order.Jag vågade fortsätta att ställa frågor, och harjag lärt att ställa de för mig väsentliga frågorna somgör att jag nu vet hur man lär sig. Och ingen kommernu att kunna hindra mig från att lära mig det jag villeller behöver veta.Skolan är inte den enda platsen där jag hämtarkunskapen. Jag söker upp den varhelst den finns runtom i samhället. är det roligt, det jag gör, då får jagsådan energi.Herr talman! Dessa upplevda exempel från livetoch skolan säger oss att det inte finns några genvägartill bestående kunskap och till det goda livet, TomasHögström. Det måste starta med glädjen och att det ärroligt. Det måste utgå från mina egna intressen. Fördet är genom att jag själv söker och prövar som jaglär. Den viktigaste uppgiften för barnomsorg ochskola är att barn och ungdomar får utvecklas till med-borgare som har en positiv inställning till sig själva,till medmänniskorna, till livet och som har självför-troende och initiativförmåga.Av detta kommer det som biprodukt, TomasHögström, att bli goda tekniker, sjukvårdare, uppfin-nare, byggnadsarbetare, humanister och en generationsom bär fram det goda livet.Det mesta av det jag har tagit upp återfinns till sininnebörd i de mål som finns för både barnomsorg ochskola. Argumenten för en ökad samverkan mellanförskolan och skolan har som bekant lett till att ansva-ret för barnomsorgen har flyttats frånSocialdepartementet till Utbildningsdepartementet.Nu föreslås ett utarbetande av ett centralt måldoku-ment för den pedagogiska verksamheten 6-16 år.vilket innebär att föreslaget måldokument inarbetas inu gällande läroplan.Nu blir det viktigaste att slipa verktygen och attskaffa en del nya verktyg också för att förverkligamålen. Avsikten är bl.a. att upprättaen utvecklingsplan som skall kunna bidra till kvali-tetshöjande åtgärder, bl.a. genom att öka integrering-en mellan skolan och barnomsorgen. Då är det natur-ligtvis intressant att höra debatten om en tioåriggrundskola. Det kan inte vara det absolut allena salig-görande. Vi vet att det handlar om att anpassaverksamheten i förskolan och i skolan efter vars ochens förutsättning. Vi skall hitta ingångar och möjlig-heter till lärande just utifrån det jag har sagt.Då blir det inte väsentligt att låsa fast sig vid en tio-årig grundskola.Dessutom är ju ekonomin kopplad till detta. Det ärklart att utvecklingsplanerna både skall titta på hur vibättre kan anpassa oss till varandra och hur det ser utmed ekonomin ute i landet, trots att vi ständigt fårrapporter om detta. Men vi vet också att det inte baraär ekonomin som är avgörande när vi skall titta påkvaliteten. Det handlar också om arbetssättet. Jag fårkanske möjlighet att återkomma till detta senare.En andra åtgärd är förslag om en översyn och enförnyelse av lärarutbildningen, som flera också hartalat om i dag.Herr talman! Ytterligare åtgärder som är angeläg-na är att personalen inom skolan och förskolan bildararbetslag, att barn, ungdomar och deras föräldrar gesbättre möjligheter till inflytande och inte minst attförskolans och skolans verksamhet stärker förståelsenför att vårt mångkulturella samhälle, våra kulturellaskillnader och likheter kan vara berikande.Den libanesiske poeten förmedlarden likheten i dikten tillhör dig inte. Jagvill sluta med att läsa den.Dina barn tillhör dig inte,de är söner och döttrar av själva livets längtan.De kommer genom dig, men inte ifrån dig,och fastän de är hos dig tillhör de dig inte.Du kan ge dem din kärlek men inte deras tankar,ty de har egna tankar.Du kan hysa deras kroppar men inte deras själar,ty deras själar befinner sig i morgondagens land,som du inte kan besöka, inte ens i dina drömmar.Du kan sträva efter att likna dem,men försök inte att göra dem lika dig själv,ty livet går inte tillbaka och dröjer inte vid igår.Anf. 142 () replik:Herr talman! Jag har inte samma lyriska ådra. Jaginskränker mig till två frågor. ju upp en väldigt fin bild av svensk förskola.Jag kan instämma i mycket av det han sade. Menproblemet som man möter ute i skolor vid träffar medlärare är ändå att så många barn är otrygga. Mångabarn har inte ens den emotionella mognaden för kun-na ta till sig kunskap. Det är ett av de stora problemensom jag möter när jag träffar lärare och andra i skolanoch det som lärarna tycker är allra kämpigast. Då kandet inte vara så att svensk förskola är så helt fantas-tisk. Det är ju så många barn som mår dåligt.Den andra frågan är mer konkret. sade att det viktigaste inte är att ha en tioåriggrundskola. Det är svårt att opponera mot det. Men vitycker att det är en mycket viktig reform, och det ärett steg. Detta skall naturligtvis fyllas med ett innehåll- en läroplan. Sedan skall vi gå vidare som jag sade imitt anförande. Vi skall utveckla de pedagogiskamodellerna att omfatta även barn som är betydligtyngre. Men min fråga är: Betyder detta att Socialde-mokraterna inte kommer att lägga fram ett förslag omen tioårig obligatorisk grundskola?Anf. 143 () re-plik:Herr talman! Vår förskola är fantastisk, OlaStröm. I en internationell jämförelse slår vi alla siffrornär det gäller kvalitet, trots att vi just nu i det kortaperspektivet har bekymmer på många håll ute i landet.Men generellt är det en förskola med mycket högkvalitet. Den klarar också av att ge barnen en godstart i livet på ett alldeles fantastiskt sätt. Det var litetav min poäng i mitt inlägg att jag gick från förskolanoch in i . Där kan man se att det finns endel brister på sina håll. Det gör att vi måste skapa enstörre närhet. Vi måste nu titta på uppföljningen ochutvärderingen för att se hur vi kan lära av varandra påett bättre sätt. På det viset kan vi skapa en förskolaoch en grundskola där man lättare känner att det ärpositivt och roligt och att man utgår ifrån vars och ensförutsättningar.Anf. 144 () replik:Herr talman! Jag vill egentligen inte gå i polemikmed när det gäller hans syn påförskolan. Jag delar den uppfattningen. Men detta ärju ändå ett faktum. Det är inte bara här och där dettasägs när man träffar lärare som har varit verksammalänge. De säger att barnen är betydligt otryggareoch har betydligt svårare att ta till sig kunskap, efter-som så pass många mår dåligt, jämfört med barnen för5-10 år sedan. Det måste ju beror på någonting. Ävenom förskolan säkert gör mycket bra, måste det ju beropå något att man hör detta så ofta. Det kan ju inte varaså att lärarkåren helt plötsligt har tappat sugen. Detmåste bero på någonting.Sedan skulle jag gärna vilja ha ett svar på minandra fråga. Innebär talet om Socialdemokraternassyn på att det inte är så viktigt med en tioårig grund-skola att det aldrig kommer att komma något förslag?Om det kommer ett förslag, när kommer det i så fall?Anf. 145 () re-plik:Herr talman! Vi stänger inga dörrar för en framti-da tioårig grundskola. Det vore dumt av Socialdemo-kraterna och andra att göra det. säger vi att nuvill vi skapa en större samverkan mellan förskolanoch . Jag tror att det är klokskap, OlaStröm, om man har när man lär känna varandrainnan man springer in i äktenskapet. Det handlarmycket om det. Sedan får vi se vad erfarenheterna avdetta ger.Anf. 146 () replik:Herr talman! När vi då skall bygga framtidensskola, förskola och barnomsorg kan vi inte bara byggadem på den rosenröda beskrivning som Nils-ErikSöderqvist gav i talarstolen. Jag skall erkänna att detvar mycket vackert. Men vi måste ju också utgå frånatt det finns en annan bild av den verklighet som viskall försöka forma framtiden utifrån.Vi måste ta med oss den situation som är för attsedan utveckla vad vi nu gör till någonting bättre förkommande generationer. Det är alldeles riktigt att detär självständiga unga personer som växer upp,men vi skall inte tro att de är nöjda med den kommu-nalisering och den politikerstyrning som kännetecknardagens barnomsorg, förskola och grundskola. Detfinns alla skäl i världen att se mycket allvarligt på densituation som är med tanke på att av elevernalämnar utan fullständiga betyg och medotillräckliga kunskaper och färdigheter i läsning,skrivning och räkning.Det finns en samsyn när det gäller betydelsen avkunskap, och det skall man inte förneka oss.Anf. 147 () re-plik:Herr talman! Jag har en annan bild. Det är precissom det är, att vi har andra grundläggande värderingarom sådana saker som behovet av solidaritet och om-sorg. Det är alldeles klart. Men det skulle vara intres-sant att höra utveckla insikten omatt det finns begåvningar och mänskliga resurser somvi inte tar vara på därför att de här barnen och ung-domarna aldrig får en chans utan ställs åt sidan. Då ärmin fråga: Tror verkligen att viklarar en framtid i det här landet om vi inte också tarvara på den begåvningen och resursen?