prot · GJ0967 · 1996-03-12 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1995/96:67Tisdagen den 12 marsKl. 14.00 16.08Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckor1 § AvsägelseAndre vice talmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget att vara ledamot iRiksdagens revisorer.Kammaren biföll denna avsägelse.2 § Anmälan om kompletteringsval till Riksda-gens revisorer och jordbruksutskottetAndre vice talmannen meddeladedels att Socialdemokratiska riksdagsgruppen pågrund av uppkomna vakanser anmält ledamot i revisorer efter samt som suppleant efterSverre ,dels att riksdagsgrupp som suppleant ijordbruksutskottet under ledighetanmält hennes ersättare vice talmannen förklarade valda tillledamot i revisorerSverre ()suppleant i revisorerKristina ()suppleant i jordbruksutskottetRolf ()3 § Justering av protokollJusterades protokollen för den 4, 5 och 6 mars.4 § Meddelande om aktuell debattAndre vice talmannen meddelade att på begäranav riksdagsgrupp skulle aktuell debatt omsmåföretagens villkor anordnas onsdagen den 13 marsca kl. 10.30.Från regeringen skulle näringsminister delta och från . Enföreträdare för varje parti hade rätt att delta i debatten.Den inkomna skrivelsen hade följande lydelse:Till talmannenBegäran om aktuell debatt angående småföreta-gens villkorI dag är som de nya momsreglernafår genomslag för de mindre och medelstora företa-gen.Ändringen av momsreglerna, som drevs igenom iriksdagen med stöd av , innebär blandannat att redovisning och betalning av mervärdesskatttidigareläggs. De sammanlagda årliga ränteintäkternaför den offentliga sektorn beräknades i regeringensproposition (prop. 1995/96:19) till 730 miljoner kro-nor och en engångseffekt för statsbudgeten om ca 8miljarder kronor. Dessa "vinster" för staten innebärnaturligtvis motsvarande kostnader för företagen.Häromdagen presenterade en rapport . Av den framgårbland annat att tre av fyra nyanställda får jobb i små-företag. stod småföretagen för hela netto-ökningen av jobb efter den djupa lågkonjunkturen. Enutveckling som medfört att av allaanställda i arbetar på företag med mindre än200 anställda.Den förtida momsinbetalningen är bara ett exem-pel på att de välståndsbildande krafterna i Sverigeförsummas. Nycklarna till fler jobb i heterförståelse för företagandets villkor och fler företagare.Mot denna bakgrund begär liberalernasriksdagsgrupp att en aktuell debatt anordnas angåendemöjligheterna till fler arbeten genom bättre villkor försmåföretagen.Stockholm den 5 mars 1996Lars Leijonborggruppledare (fp)5 § Svar på interpellation 1995/96:93 om ka-tastrofhjälp till enskilda vägarAnf. 1 Kommunikationsminister ()Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder som regeringen avser att vidta för att återställaskador på översvämningsdrabbade enskilda vägar.Bakgrunden till frågan är de översvämningar somdrabbade delar av landet och sombl.a. föranledde skador på såväl det enskilda som detallmänna vägnätet. Skadorna på det enskilda vägnätetbedöms av till drygt 8 miljoner kronor.De statliga vägar som drabbades av översväm-ningsskador åtgärdades av genom omför-delning av drift- och underhållsmedel mellan olikaregioner och mellan åren 1995 och 1996.När det gäller skador på de enskilda vägar sominte är statsbidragsberättigade är det den enskildeväghållaren som avgör vilka åtgärder som skall vid-tas. Denne bekostar också själv dessa åtgärder. Någotstatsbidrag för att åtgärda skador på dessa vägar ärinte aktuellt.Vägverket svarar för fördelningen av statsbidragettill enskilda vägar som är statsbidragsberättigade.Villkoren för detta finns reglerade i förordningen omstatsbidrag till enskild väghållning. Statsbidrag läm-nas till byggande och drift. De vägar som skadadesunder vårfloden åtgärdades tämligen omgåendegenom att särskilda driftbidrag lämnades till de drab-bade vägföreningarna. Eftersom anslaget till enskildavägar är ett reservationsanslag, är de resurser som stårtill förfogande för utbetalning av statsbi-drag begränsade. Därför undanträngs andra väghåll-ningsbehov på det enskilda vägnätet när skadadevägar skall återställas. För att detta inte skulle drabbaregionerna med de största skadorna har Vägverketomfördelat medel från andra regioner.Vägverket kommer att förfara på motsvarande sättnär det gäller statsbidrag till de skador som återstår attåtgärda i . Utrymme för att åtgärdade skadade vägarna m.m. skapas genom omfördelninginom anvisade anslag. Särskild hänsyn till översväm-ningsskadorna tas också av när budgetra-marna fördelas per region.Mot bakgrund av vad jag anfört finner jag att er-forderliga åtgärder har vidtagits av inomramen för beviljade anslag och gällande regler. Detfinns därför inga skäl att vidta några ytterligare åtgär-der från regeringens sida.Anf. 2 ()Fru talman! Jag ber att få tacka kommunika-tionsministern för svaret. Tyvärr gjorde det mig integlad. Det gör mig faktiskt ordentligt upprörd. Det ärmöjligen sant, som statsrådet säger, att Vägverketunder 1995 i någon mån omfördelade medel frånandra regioner till de regioner som drabbats av över-svämningsskador på det enskilda vägnätet. Trots dettaär det helt uppenbart att alla skador inte kunnat åtgär-das.Nu säger kommunikationsministern att Vägverketkommer att förfara på motsvarande sätt när det gällerde skador som återstår att åtgärda i län.Får jag lov att fråga statsrådet: Hur skall detta kunnaske? Jag skulle vilja se den Vägverksdirektör somsläpper ifrån sig ett enda öre av det halverade anslagettill en annan region! Det är tillräckligt svårt för att bemöta vägföreningarnas berättigade kritiksom det är nu utan att man dessutom ytterligare skallbehöva nagga den knappa kakan i kanten. Kan kom-munikationsministern tala om för mig vilket ansvarsom vägföreningar i , , , Ös-tergötland osv. har för översvämningsdrabbade vägari ? Räcker det inte med att de står för enavsevärd summa i avgifter och eget arbete förvägar som är av sådant allmänt intresse att staten harett intresse av delfinansiering? Det är en insats somunder det här året kommer att behöva mer än fördubb-las.Är det rimligt att ålägga exempelvis Smålandsbönder betalningsansvaret för naturkatastrofer iLappland? Är inte det en börda som hela svenskafolket borde bära gemensamt? Hur skall, fru statsråd,något utrymme kunna skapas genom omfördelning avanvisade anslag? "Särskild hänsyn till översvämningsskadorna tasockså av när budgetramarna fördelas perregion", säger kommunikationsministern i svaret.Men budgetramarna är redan fördelade. Hur kan stats-rådet säga att erforderliga åtgärder har vidtagits avVägverket? Det finns ju inga medel. Antingen ärstatsrådet otroligt blåögd eller också tror statsrådet attjag är lättlurad. Om statsrådet är blåögd och tror påvad som sägs i det svar som hon läste upp, kanjag tala om att det inte blir någon ny bro i exempelvisFatsjöluspen om inte regeringen ingriper och anvisarhur medel kan anskaffas eller omfördelas. Denohyggliga tanke som slår mig är att statsrådet varkenär mer blåögd än andra eller håller mig för lättlurad,utan regeringen helt kallt ligger lågt i hopp om attdetta skall bidra till en påskyndad avfolkning av deglesast bebyggda områdena i Sverige.Fru talman! I i förstabrev till regeringen med anledning av översvämnings-skador förutsattes att ett hundra-procentigt anslagskulle utgå för återuppbyggnaden. Tycker inte statsrå-det att det vore mer än rimligt? En vägförening kaninte försäkra sig mot katastrofer. De allmänna vägarnaär alltid försäkrade på så vis att skattebetalarna går inoch till betalar återställningskostna-derna efter en naturkatastrof. Borde inte de som ärdelägare i en enskild väg kunna räkna med sammakatastrofskydd? I vårt grannland var det själv-klart för den socialdemokratiska regeringen att statenstod för katastrofhjälpen.Fru talman! Jag har inte fått något tillfredsställan-de svar på hur regeringen tänker se till att de över-svämningsdrabbade enskilda vägar och broar somännu inte återuppbyggts kommer att få finansierings-frågan löst. Får jag därför slutligen fråga: Anserkommunikationsministern att regeringen inte harnågot ansvar för att frågan löses?Anf. 3 ()Fru talman! Liksom är jag bekymradom de enskilda vägarna. Vi har äntligen lyckats på-verka Socialdemokraterna och så att deförstår att det var fel att föreslå nedskärningar ochkommunalisering av bidragen till enskilda vägar.Genom diskussioner i trafikutskottet är hotet omkommunaliseringen nu undanröjt.Vidare har vi fått Socialdemokraterna och Center-partiet att uttrycka en avsikt att öka bidragen till en-skilda vägar i nästa budget, dvs. budgeten för 1997.Vi i de övriga partierna ville ordna ett tillskott redanunder innevarande år. Jag har full förståelse för att detär svårt att ordna akuta insatser, men diffusa löfteninför framtiden räcker inte för att hålla de enskildavägarna öppna för allmän trafik, vilket ju är särskiltangeläget i landets mer glesbefolkade delar.Jag vill därför ta vara på detta tillfälle och vädjatill kommunikationsministern att noggrant se övervilka möjligheter det finns att redan under innevaran-de budgetår omdisponera pengar inom Vägverketsbudget exempelvis genom att minska på nyinveste-ringarna för att upprätthålla det enskilda vägnätet.Anf. 4 Kommunikationsminister ()Fru talman! Om det anses blåögt att som rege-ringsföreträdare ta ansvar för den samfällda ekono-miska situationen accepterar jag gärna det epitetet.Det är faktiskt det som det handlar om när det gällerdet anslag som harbåde till statliga och till enskilda vägar. Detta har fåttvidkännas ordentliga neddragningar, precis som andraanslag i andra departement har fått göra. Det är ju dethär som är grunden till det hela.Till vill jag säga att om manskulle göra en omfördelning av anslaget till nyinves-teringar i det statliga vägnätet skulle detnästan bli en minuspost. Det finns ytterst begränsademedel att ta av. Jag vet också att trafikutskottet hardiskuterat anslaget till enskilda vägar ,alltså för nästa budgetår. Detta kommer självfalletockså att drabba nyinvesteringar eller andra anslag tillvägarna. Det är ju inte så att pengarna till dessa områ-den kommer som en skänk från himlen.Jag övergår nu till det som taladeom, nämligen åtgärder för översvämningsdrabbadevägar. Småländska bönder skulle ha drabbats särskiltilla av att det har varit översvämningar i Västerbotten.Jag är alldeles övertygad om att kännertill att det är huvudkontoret som sköter omfördelning-en. I huvudkontorets direktion sitter samtliga region-chefer med. De tar ett gemensamt ansvar för dentypen av omfördelningar som beror på t.ex. över-svämningar. Det är inte så att man är särskilt otrevligmot någon regionchef, utan man tar ett gemensamtansvar såväl i som i andra statliga myndig-heter och verk.När det gäller bron vid Fatsjöluspen, som är akut,beräknas kostnaden till ca 2,5-4,5 miljoner kronor.Jag har ingen anledning att misstro den uppgift somjag har fått från , att det redan finns ettbidrag beviljat till projektering av den nya bron, somkommer att uppföras . Man kommer att fåett särskilt driftsbidrag på till den eller ett bygg-nadsbidrag på närmaste belopp. Pengarna kommer attbetalas ut då bron skall byggas.Anf. 5 ()Fru talman! Nej, fru statsråd, jag tycker inte att detär blåögt att ta ansvar för den samfällda ekonomin.Det är viktigt att man gör det. Men vad jag talade omvar att man inom det ansvaret också måste se till behandlar människor anständigt. Man måsteprioritera människor som har hamnat i en katastrofsi-tuation och inte kan vänta före annat. Hela skattekol-lektivet, alla vi som färdas på de allmänna vägarna,kunde ha varit med och delat det ansvaret till hundraprocent så att man hade fått i statsbi-drag. Jag vet att det efter många om och men harlämnats bidrag till projektering av bron vid Fatsjölus-pen. Men jag vet också att det inte finns några medelför återuppförandet av en ny bro. Det var med storvånda och mycket möda som man fick fram pengartill projekteringen under innevarande år.Jag tror nog också att vägdirektörerna är bereddaatt ta ett ansvar i ledningsgruppen. Men icke destomindre, fru statsråd, beslutade man i led-ning att det skall omfördelas pengar från ,, och till över-svämningsdrabbade vägar i . Det är då deenskilda vägföreningarna och deras ägare som får gåemellan och betala på samma sätt som de två familjeri som fick betala i ökade kost-nader för sin enskilda väg. De får också vara medoch betala. Jag tycker inte att det är rättvist. Dettaborde vi stå för via anslaget till det allmänna vägnätet,antingen från driftsanslagen eller från investeringsan-slagen.Statsrådet sade i sitt svar att hade om-fördelat pengar till de översväm-ningsdrabbade allmänna vägarna. Jag tycker att det dåborde vara lika lätt att omfördela pengar till1996 för att lösa frågan om de enskilda vägarna.Anf. 6 ()Fru talman! Vi i tror inte på någonskänk från himlen. Vi förstår mycket väl att om manlägger mer pengar på ett ställe så måste man i motsva-rande mån lägga mindre pengar på ett annat ställe.Men vår analys leder till konstaterandet att det harsatsats för litet pengar på drift och underhåll, vilketinnebär en risk för en förstöring av vägkapitalet. Där-för är det naturligt att bidragen även till enskilda vä-gar höjs för nästa budgetår. Men för innevarandebudgetår vill jag i alla fall vädja till kommunika-tionsministern att se över om det finns möjligheter tillsådana omfördelningar från några nyinvesteringarinom vägsektorn som ännu inte har påbörjats och somman kan överföra pengar från för att inte bidra till enökad kapitalförstöring av vägnätet.Anf. 7 Kommunikationsminister ()Fru talman! När det gäller den solidariska finansi-eringen och anslag är det ju så att omVästerbotten har bekymmer det här året kan det varaVärmland och som har bekymmer ett annatår. Det går ju ut på att man skall dela på bördan närdet inträffar saker. Det är vad den solidariska finansi-eringen innebär. Det är ju inte fråga om att smålän-ningarna skall betala, utan de får ett mindre bidrag.Det måste man komma ihåg.Systemet med enskilda vägar bygger på en ege-ninsats. Det är det som är skillnaden mot det allmännavägnätet som helt och hållet betalas via skatter. Det ärinte fråga om några gratispengar, det måste vi faktisktkomma ihåg.Skillnaden mellan omfördelning mellan 1995 och1996 och omfördelning är denatt fanns det ett anslag. Menför 1997 finns det ännu inga anslag beviljade, efter-som den budgeten inte är fastställd. Om man skullegöra någon omfördelning av anslag kan jagspontant tänka mig att ta från bärighetsanslaget. Detär det enda anslaget som man kan få loss pengar ifrån.Men det drabbar ju då andra mycket angelägna åtgär-der som jag tror att vi är överens om. Det är oerhörtviktigt inte minst för näringslivet och också av regio-nalpolitiska skäl att tjälskadorna skall minskas. När vidiskuterar detta skall vi vara medvetna om att om mantar från ett ställe så drabbas också ett annat ställe. Denavvägningen i det enskilda fallet görs av Vägverket.Jag tror också att det är den myndighet som fortsätt-ningsvis skall göra denna enskilda avvägning.Anf. 8 ()Fru talman! Jo, statsrådet, jag är mycket väl med-veten om att det handlar om prioriteringarav vad som är viktigt och vad som inte är viktigt.Sådana prioriteringar måste man ju göra. Men dethalverade bidraget till enskilda vägar och inställning-en till de katastrofdrabbade enskilda vägarna i gles-bygden i pekar åt ett enda håll. Jag vill frågakommunikationsministern: inte rådmed att ha en landsbygd och glesbygd? Men säg detdå att det är den socialdemokratiska regeringens upp-fattning!Anf. 9 Kommunikationsminister ()Fru talman! När det gäller prioriteringar, är det såatt socialdemokratin och har tagit ansvar föratt få ekonomi på fötter, för att vi skall kun-na ha pengar både till investeringar i vägar och järn-vägar och till en ordentlig satsning på drift och under-håll.I det förslag som utredningen nu lägger fram sker det en kraftig omför-delning vad gäller pengar, från nyinvesteringar tilldrift och underhåll, just för att vi skall ha möjlighetenatt behålla näringslivet också i de s.k. perifera delarnai , dvs. en kraftig regionalpolitisk profil, ochdet görs framför allt en ordentlig satsning på ett inves-teringskapital, eller ett vägkapital, som redan finns.När man företräder ett parti från den tidigare re-geringen skall man nog tala med något mindre bok-stäver vad gäller fördelningen mellan glassiga projektoch underhåll och om de mindre vägarnas betydelse.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1995/96:65 om Pers-sonplanen och kommunernas ekonomiAnf. 10 Finansminister ()Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen avser att vidta för att förhindra attkommuner och landsting lånar till driften. Hedquistfrågar också om effekterna på statsfinanserna omunderskottet i statsfinanserna flyttas över till kom-munsektorn.Sverige håller på att återhämta sigefter vad som måste beskrivas som en depression.Under tre på varandra följande år minskade den sam-lade produktionen i samhället, och därmed påverkadeskommunernas och landstingens skatteunderlag. Detsaneringsprogram som genomförs för att återställakontrollen över statens finanser bidrar också till ensvagare utveckling av kommunernas skattebaser.På grund av stora underskott i statens fi-nanser är det klokt att prioritera statens sparandeframför kommunernas. Det är inte rimligt att ettsparande byggs upp i kommunerna, somstaten brottas med ett gigantiskt budgetunderskott.Det är inte heller rimligt att fler människor sägsupp från viktiga jobb i kommunsektorn i ett läge medhög arbetslöshet. Det är därför jag tagit upp en dis-kussion med företrädare i kommunförbunden om attkommuner och landsting inte skall behöva minska sinpersonalstyrka under 1997 och 1998.För att klara detta har jag föreslagit att kravet påbalans i kommunernas budgetar skall skjutas fram till1999 och att kraven på sparande till framtida pen-sionsutbetalningar bör minska.Kommunerna har traditionellt kostnadsfört de lö-pande pensionsbetalningarna och inte den inarbetadepensionsrätten. Det innebär att de tidigare inte belastatresultatet med kostnader som helt eller delvis motsva-rat den upparbetade pensionsskulden. Kommunernassysselsättning ökade starkt menberäknas i fortsättningen vara mer stabil. Därmedkommer de löpande pensionsbetalningarna som andelav kommunens totala utbetalningar på lång sikt attstiga kraftigt. Den nuvarande ordningen medför dockinga omedelbara problem, och det finns heller ingenanledning att ifrågasätta kommunernas förmåga attäven fullgöra sina pensionsåtaganden.Regeringen har i kompletteringspropositionen re-dovisat att den avser att lägga fram förslag om ettbudgetbalanseringstvång för kommuner och landsting.I detta sammanhang blir det nödvändigt att ange hurkommunernas pensionskostnader bör behandlas ochpåverka det målsatta resultatet.En övergång till fondering som helt eller delvismotsvarar den inarbetade pensionsrätten medför underövergångstiden till det nya systemet en dubbel be-lastning på kommunens ekonomi. Dels skall medelavsättas för den inarbetade pensionsrätten,dels måste budgetmedel tas i anspråk för de löpandepensionsbetalningarna.De åtgärder som jag har föreslagit innebär inte,som låter påskina, att kommunerna i störreutsträckning skall lånefinansiera sin verksamhet.Däremot innebär det att under dessa år skjuts kravetpå sparande . De kommuner som i dagtvingas att låna till driften får en påsig att balansera sina budgetar.Att i detta ekonomiska läge driva fram krav påytterligare nedskärningar i den kommunala verksam-heten - och därmed också av sysselsättningen - enbartför att kommuner och landsting skall börja bygga uppfinansiella reserver vore uppenbart kontraproduktivt.När den pågående saneringen av de offentliga finan-serna slutförs bör dock ett visst sparande till framtidapensionsutbetalningar inledas.Jag har inte heller ändrat inställning när det gällerkravet på kommuner och landsting att balansera sinbudget, dvs. att inte låna till de löpande driftsutgifter-na.Anf. 11 ()Fru talman! Jag får tacka finansministern för sva-ren på mina frågor.Jag tycker att frågorna var tämligen precisa. Jagfrågade vilka åtgärder regeringen avser att vidta föratt förhindra att kommuner och landsting de närmasteåren i ökande utsträckning lånefinansierar löpandeverksamhet och därmed bidrar till ökande obalans i deoffentliga finanserna. Jag frågade också vilka effekterdet skulle få på samhällsekonomin om delar av under-skottet i statsfinanserna flyttas över och uppkommersom underskott hos kommunerna och landstingen.Jag ställde de här frågorna mot bakgrund av rege-ringens besked i kompletteringspropositionen, där jagtyckte att det framgick mycket tydligt att regeringenavsåg att vidta åtgärder för att just förhindra att detuppstår en ekonomisk obalans i kommunsektorn somen följd av den statsfinansiella saneringen. Det fannsoch finns tydliga signaler om att det i enskilda kom-muner kan uppkomma betydande underskott. Frånden synpunkten var det tillfredsställande att regering-en förklarade att den lagstiftningsvägen skulle ageraså att den typen av underskott inte accepteras framde-les.Vad som har hänt är att regeringen är mycketotydlig. I den s.k. Perssonplanen har att balanskravet hos kommunerna skall flyttas tvåår framåt i tiden. har man också angivit attdet genom den åtgärden skapas utrymme i kommu-nerna. Och det utrymmet uppstår i så fall just pågrund av att kommuner och landsting inte har ettbalanskrav på sig.För vissa kommuner och vissa landsting tordedetta inte vara något som helst problem, men det finnsett mycket stort antal kommuner och landsting somunder en följd av år, helt oavsett förändringen avpensionsskulden - som jag möjligen i vissa delar kandela finansministerns synpunkter på - har redovisatstora underskott. Det kan verkligen diskuteras om deunderskotten är förenliga med kommunallagen, efter-som kommunallagen ju föreskriver att det skall varaen långsiktig balans i varje enskild kommuns eko-nomi. Likväl har man tydligen i kommunvärldentolkat det så att det tidigare balanskravet - som för alldel var litet trubbigt formulerat - har tagits bort. Iavsaknad av ett precist, annorlunda balanskrav situationen uppkommit att väldigt många harbörjat tära på sitt eget kapital.Vad jag har frågat om är då: Kommer regeringennu att vidta några åtgärder för att förhindra att den härprocessen får fortsätta?Till min förvåning har jag erfarit att regeringensnarast går motsatt väg. Man går ut med en signal,bl.a. till dessa kommuner, om att man skjuter balan-skravet framåt i tiden, mot att dessa kommuner lovaratt icke förändra sin personalstyrka och1998.Vad denna signal har lett till avläser vi nu i rappor-ter från kommunerna. Kommunledningar som hadekommit ganska långt i ett omstruktureringsarbete, ettförändringsarbete, för att få bukt med kommunensdåliga ekonomi finner nu skäl att avbryta den proces-sen, trots att det ofta har varit fråga om ganska välförankrade förändringsåtgärder. Med hänvisning tillatt regeringen nu anger att de inte skall förändra per-sonalstyrkan avser de uppenbar-ligen att underbalansera sina budgetar.Jag undrar om detta kan vara förenligt med desamhällsekonomiska ambitioner som finansministernhar givit uttryck för tidigare. Jag tror att det är enganska farlig väg att låta kommunerna inledas i fres-telse härvidlag.Finansministern brukar ju åberopa talesättet attden som är satt i skuld icke är fri. Det är gäller jualldeles uppenbart staten. Han har säkert erfarit att detvore bra med bättre statsfinanser. Men varför i detläget uppmuntra kommuner att också hamna på slutt-ningen så att de icke längre är fria på grund av lånefi-nansieraring av sin verksamhet? Avsikten med för-ändringen av kommunallagen var ju aldrig att manskulle låta kommunerna underbalansera sina budgetarpå det sätt som har skett i många fall för att betalalöpande verksamhet.