prot · GJ09103 · 1996-05-31 00:00:00 — Det är klart att det kanske kännsextra viktigt för dessa fiskare som har fiskat i genera-tioner. Det är en form av arv att fortsätta med det. Dedrabbas ju så hårt och känner denna orättvisa. Det ärskillnad på fredningstiderna efter hela Norrlandskus-ten. I vissa områden är den till , medanKalix och älv drabbas av en längre frednings-tid, och har gjort så . Det har varit be-gränsningar i i ett 20-tal år och i iungefär . Jag menar att det är oerhört viktigt attde som drabbas hårdare än andra fiskare i kanfå en förändring på något sätt.Det finns ju givetvis andra möjligheter att lösadetta. Jag kan kanske ställa ytterligare en fråga. Ärjordbruksministern beredd att medverka till att Sveri-ges laxfiskekvot skulle kunna fördelas på regioner såatt en eventuell norrländsk region skulle få en litendel av totala laxfiskekvot? Även om man dåskulle få göra begränsningar skulle inte yrkesfiskarnakänna sig orättvist behandlade. Då skulle det finnasen möjlighet att överleva på fisket. Många har ju detsom deltidsarbete och har jordbruk och skogsbrukockså, men några har det helt som yrke. Detta är och viktig fråga för att vi skall kunna behålla detStatens offentliga utredningar har visat att vi behöver,nämligen ett kustnära fiske och ett skärgårdsboende.Det har ett riksintresse.Anf. 101 Jordbruksminister ()Herr talman! Jag är medveten om att man som yr-kesfiskare utmed kan känna sigorättvist behandlad. Problemet är att det är de natur-reproducerade laxstammarna, som är unika för varjeälv, som är så oerhört skyddsvärda. Det är därför somrestriktionerna blir stränga i den här delen av landet.Jag kan inte heller ge något definitivt besked påOlle andra fråga här . Att regionaltfördela kvoten är ju en metod som harkommit till användning. Följaktligen kan man ocksåöverväga att på nytt tillämpa den. Det är också nå-gonting som diskuteras tillsammans med myndighe-terna. Jag får be att få återkomma till svaret på denfrågan också.Anf. 102 ()Herr talman! Jag vill än en gång tacka för svaretoch för den positiva inställning som finns till detta.Jag hoppas att det skall kunna ge någon form av resul-tat . Detta är en fråga som många i Norr-botten anstränger sig för i debatter på olika sätt. Manmenar att existensen för den här näringen står på spel.Jag har fattat det så att jordbruksministern är be-redd att gå vidare. Jag är väl medveten om att maninte kan ge definitiva löften . Tack än en gång!Anf. 103 Jordbruksminister ()Herr talman! Då vill jag avslutningsvis än en gångsäga att jag är mycket glad över att överläggningarnamed snart skall inledas. Det är oerhört viktigtatt vi kan lösa de här problemen i det internationellasamarbetet med länderna runt Östersjön.Jag vill även än en gång säga att vi givetvis kom-mer att ha problemen för de norrländska yrkesfiskarnai åtanke i detta arbete. Det kommer att finnas med idet fortsatta arbetet och vägas in i de bedömningarsom kommer att göras.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på interpellation 1995/96:224 om fäbo-darAnf. 104 Jordbruksminister ()Herr talman! har frågat mig omjag kommer att verka för att fäbodbrukarna skallkunna fortsätta med sin verksamhet och om jag kom-mer att föreslå en fäbodlag.Jag vill inledningsvis säga att jag delar den upp-fattning som kommer till uttryck i att det är angeläget att värna om enfortsatt traditionell fäboddrift.Efter den dom som nämner isin interpellation har det kommit att ifrågasättas vadsom gäller i fråga om skyldigheten att sätta upp stäng-sel för att skydda t.ex. fritidstomter i anslutning tillfäbodarna. Landshövdingarna i , , , och länhar i en gemensam skrivelse till regeringen tagit uppfrågan och hemställt om åtgärder för att underlätta enfortsatt traditionell fäboddrift. Också från andra hållhar det givits in ett antal skrivelser till Jordbruksde-partementet med samma yrkande.De frågor kring fäbodbruket som har aktualise-rats kommer att bli föremål för närmare övervägandeninom departementet. Det är dock ännu för tidigt att taställning till vilka konkreta åtgärder som kan bli ak-tuella.Anf. 105 ()Herr talman! Jag får tacka för svaret. Frågornakring fäbodbruket har aktualiserats , säger jord-bruksministern. Men det här är ju gamla frågor somhar varit föremål för motioner och interpellationervarje år i decennier.Men det har hänt en sak - domen i Kväksel -somhar försvårat det här. Sådana här mål som rör sedva-nerätten har också tidigare varit uppe i tingsrätterna.Men då har i allmänhet sedvanerätten fått gå före defritidsboendes rättigheter.Under mina riksdagsår har jag skrivit motioner omfäbodbruket och dess möjligheter - framför allt dessomöjligheter.Fäbodarna har ytterligare minskat i antal på grundav generationsväxling, men framför allt på grund avsvårigheter i samband med mjölkhämtning, nya regleroch EU-inträdet.Tvisterna mellan fritidsboende och fäbodbrukarehar konstigt nog ofta förekommit och accelererat framtill domen i Kväksel . Den domenär ett dråpslag för fäbodbrukarnas framtidstro ochpraktiska möjligheter att överleva.EU:s jordbrukspolitik går ut på att minska över-produktionen inom jordbruket i medlemsländerna. Dåsatsar man definitivt inte på småjordbruken. Mankänner väl helt enkelt inte till fäbodbrukarnas villkor.Men utrotningshotade djurraser kan få stöd. I Sverigeborde en fäbodlag instiftas med det snaraste, för det ärbråttom. Fäbodbruket behöver framför allt ett ökatförfattningsenligt skydd, medan man väntar på lagen.Fäbodarna har ett kulturellt värde och betydermycket för turismen. De utgör också en viktig levandegenbank för de gamla koraserna, fjällko och rödkulla,samt för en del getter av lantras.Sedvanerätten har efter Kväkseldomen en svagareställning. Men jag vet att man i gamla storskiftes-handlingar kan få bekräftat att lötesrätteller betesrätt är inskriven för ett stort antal fäbodar.En väg skulle vara att pröva om det inte kan användasgenerellt.Artiklar och insändare har översvämmat tidning-arna , åtminstone i de länen där fäbodarfinns. Insändare och skrivelser har ibland varit under-tecknade med signaturer som kokällan och fäbodvän,men en del har också varit undertecknade med namnoch adress. Museichefer och fem landshövdingar har,som jordbruksministern nämnde, ventilerat fråganfrån alla håll. Enigheten har varit stor: Det gäller attbevara den gamla kulturen, betesrätten och därmedspeciella mulbeteslandskap mitt inne i skogarna.Att vandra över fäbodens sluttning är en upplevel-se som borde förunnas alla stressade nutidsmänniskor- skönheten, stillheten, blomsterängen och männi-skorna som fortfarande lever där.Förra sommaren träffade jag en kvinna som varjesommar sedan hon var hade varit på fäboden iÄlvdalen. var hon över 70 och svärdottern hadehuvudansvaret för fäboden.Det är alltså fortfarande en levande kulturtradi-tion. Men det finns inte många fäbodar kvar. Mångaav insändarna manar till folkstorm. Ytterst vilar an-svaret på oss här i . Varje bonde får stöd föralléträd och stenrösen. Men det är inte lika självklartmed stöd för fäbodar. Fäbodbrukarna får inte hellerstöd för bete. De äger nämligen inte jorden, betet serinte ut som en äng och där finns både stubbar och ris.Nu måste vi reagera och visa vad vi tycker ochtänker. Våra röster hörs inte tillräckligt långt. skallvi reagera genom våra intresseorganisationer av allaslag - hembygdsföreningar, naturskyddsföreningar,kulturföreningar, lantbruksorganisationer och politis-ka partier. Detta stod i en insändare.De som sitter i toppen i i Stockholmmåste förstå att det är en akut och allvarlig situation.Anf. 106 Jordbruksminister ()Herr talman! Det är riktigt som att de här frågeställningarna inte är nya. Men dehar aktualiserats av den dom i somåberopas här. Efter den domen har vi även på depar-tementet fått flera skrivelser och börjat arbeta medfrågan. Det är bl.a. detta som gör att vi på departe-mentet finner det angeläget att göra en översyn avregelverket och sedvanerätten kring fäbodbruket.Det är säkert alldeles riktigt som säger att fäbodbruk är något okänt i övriga länder iEuropa. Det väcker hos mig den spännande tanken attdet i så fall är vårt ansvar att göra denna företeelsemera känd och givetvis också att bevara den så att denkan bli mer känd. Jag har för dagen ingen synpunkt påom det bästa sättet att göra det är att stifta en särskildlag eller om det finns andra metoder. Men det är up-penbarligen en viktig del av vår kultur som vi börbevara.Inom ramen för det särskilda miljöstöd som finns,till vilket vi avsätter 1,5 miljard , finns det ocksåmöjligheter för fäbodbrukare att ansöka om stöd föråtgärder. Man behöver inte vara ägare av marken, detviktiga är att man är brukare.Jag kan ännu inte bedöma i vilken utsträckning fä-bodbrukare har använt sig av den möjligheten. Tidenför att söka stöd har nämligen alldeles gått ut.Men det är i varje fall min ambition att detta miljö-stöd skall komma till användning inom fäbodbruket.Jag ser att det skulle kunna vara ett av bidragen för attbevara den här viktiga traditionen.Anf. 107 ()Herr talman! Man har tidigare fått NOLA-stöd förfäbodar. Jag anser att fäbodbrukarna behöver länssty-relsens hjälp för att söka stöd. Det är så speciellt ochdet finns kanske ändå inga speciella formulär för det.Jag vet att den hjälpen finns i , men den finnssäkert i de andra länen också.Jag vill tacka för inlägget, som verkligen öppnarför att det kan hända någonting.Jag håller med om att jag nog inte hade ställt mininterpellation om domen inte hade kommit iår, även om det har dröjt några månader.Fäbodbrukarföreningen i föreslår en spe-ciell fäbodlag. Det är väl en lösning. Men det kanskelönar sig att rota i gamla arkiv för att få fram hand-lingar över de gamla fäbodarna där lötes- eller betes-rätt är inskriven. Så är det för en del fäbodar, det vetjag. Då blir det lätt att hävda sedvanerätten. Men detär möjligt att det finns en sådan rätt inskriven förmånga fler. Kanske kan man också utifrån det här geen generell betesrätt.Det vore väldigt sorgligt om fäbodbruket skulle döut. Det är vi överens om, så det behöver jag inte yt-terligare motivera.Fäbodgränsen går snett över från Dals-land, , via södra in i . Inästan hela finns det också. Där gick grän-sen mellan syd -och nordsvenskt bondehushåll, enligtantikvarierna och på Da-lamuséet. Fäbodbruket innebar ett alldeles specielltlevnadssätt och är typiskt för den här delen av Sveri-ge. I och med domen i har förutsätt-ningen för fäbodbruket ryckts undan. Jag återkommertill den, därför att jag tycker att det är knutpunkten. säger man att fäboddjur inte längre får beta fritt. Istället för att som tidigare, i enlighet med sedvanerät-ten, inhägna stugorna och eventuella slåttervallar,skall nu djuren vara inhägnande. Jag har sett en bilddär det var staket vid fäbodgatan. Så var det ocksåtidigare. Men bortom det var det bara att gå ut i natu-ren. Man skyddade alltså fäbodarna. I fannsdet fäbodar med 50 gårdar. Så det var oerhört mångadjur, även om varje gård bara hade ett par kor.Så sent som 1958 fanns det 1 000 gårdar som för-de 4 000-5 000 djur till 340 fäbodar. Självfallet harjordbruket förändrats mycket , men vid enny inventering 1980 hade antalet sjunkit till 125. I dagåterstår bara ca 50 fäbodar i . är denfäbodrikaste kommunen. De flesta tar emot turister,dock inte alla. Det är en möjlighet att överleva.Att inte alla som har fritidshus i sådana här områ-den upplever det som en förmån är för mig en gåta.Fritidshusen, för det mesta inköpta gamla fäbodar,blev fritidshus för inte så länge sedan. Ägarna är vidköptillfället medvetna om djurhållningen. De flestaser det som positivt att bo nära en levande fäbod,dock inte alla. Det har varit mycket bråk om detta.Om ett starkare författningsenligt skydd i någonform för fäbodarna akut kunde ordnas, och i förläng-ningen eventuellt också en fäbodlag kan vi kanskeännu rädda detta kulturarv. Jag har redan fått svar påfrågan om ifall jordbruksministern är beredd attskyndsamt se över frågan.Länsstyrelserna i och har storakunskaper, och i finns numera också en fä-bodbrukarförening.Anf. 108 Jordbruksminister ()Herr talman! Jag vet att denna dom väcker farhå-gor hos många. Man är rädd att den skall urholkasedvanerätten generellt. Jag vill bara säga att det intemåste vara så med nödvändighet.En del i vår översyn på departementet är att analy-sera domen och ta reda på hur pass vittgående denegentligen är. Det ingår alltså i vårt arbete att titta påden. Som jag sagt är regeringens strä-van och ambition självfallet precis densamma somRagnhild Pohankas och många andras, nämligen att viskall bevara ett fäbodbruk i vårt land och därmed ensäregen och speciell kulturtradition.Anf. 109 ()Herr talman! Det är med dessa förhoppningar somdomen inte har överklagats. Om den överklagas tillhovrätten riskerar den nämligen att bli prejudicerande,och utgången är okänd.Bertil , ordförande i fäbodbrukarförening-en, har tillsammans med Kväkselborna avstått från attöverklaga domen. I stället väntar man på något slagsinitiativ från Jordbruksdepartementet.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på interpellation 1995/96:245 om livs-medelsproduktionenskonkurrensförutsättningarAnf. 110 Jordbruksminister ()Herr talman! har frågat mig omjag är beredd att analysera den svenska livsme-delsproduktionens förutsättningar jämfört med övrigaEU-länders i syfte att uppnå konkurrens på lika vill-kor. har också frågat mig vilka åtgär-der jag är beredd att vidta med anledning av den nuakuta situationen inom animalieproduktionen.Ingvar pekar på att ambitionen inför EU-inträdet var att svenska livsmedelsproducenter skullefå producera på rimligt lika villkor. Denna ambitionanser jag också att vi bör leva upp till och att vi fak-tiskt också gör det.Detta innebär inte, och kan heller inte innebära,identiskt lika villkor. Jordbrukarna är också företaga-re i en vidare mening, och bör behandlas på sammasätt som företagare i andra branscher. Jordbrukarna ärockså privatpersoner, och de omfattas av sammaskyldigheter och rättigheter i fråga om skatter ochavgifter respektive sociala system m.m. som alla and-ra. Stora skillnader finns i båda dessa avseendenmellan olika EU-länder.Ingvar nämner att miljö- och djurskydds-krav är väsentligt högre i än i andra länder.Detta är i och för sig korrekt, men har högaambitioner i fråga om miljö- och djurskydd. Detta ärnågot som jag tror att de svenska konsumenternaockså är beredda att betala för. är berett att gåföre i utvecklingen och aktivt verka för att andra län-der skall ställa högre krav. Vi kan också notera attdessa frågor blir allt viktigare i övriga EU-länder.Den svenska livsmedelsproduktionens förutsätt-ningar jämfört med andra EU-länder analyseras nubl.a. av den parlamentariska utredningen med uppgiftatt utarbeta förslag till reformer av EU:s gemensammajordbrukspolitik. Vidare har regeringen tillsatt enutredning för att studera den svenska livsmedelsin-dustrins konkurrenskraft jämfört med industrin ifrämst andra EU-länder. Några ytterligare utredningarkring dessa frågeställningar anser jag åtminstone förnärvarande inte att det finns något behov av.Utan att nämner det särskilt, villjag säga att det i andra sammanhang gjorts en kopp-ling mellan den akuta situationen inom främstägg- och grisköttsproduktionen till det nationellastödet till det finska jordbruket. Jag följer denna frågamycket nära, och kommer att vidta åtgärder om så ärpåkallat.Anf. 111 ()Herr talman! Jag vill tacka jordbruksministern försvaret på min interpellation angående livsmedelspro-duktionens konkurrensförutsättningar.Svaret ger vissa viktiga besked, men också un-danglidningar. Dessa måste ge upphov till nya fråge-ställningar. Mina frågor i interpellationen är betingadeav dagens verklighet. Livsmedelsproducenterna iSverige, lantbrukarna och livsmedelsindustrin, upple-ver en kraftigt ökad konkurrens. Det äri och för sig ingen överraskning. EU-medlemskapetinnebär öppna gränser, vilket leder till ökad handel.Det allvarliga i sammanhanget är dock det förhål-lande att konkurrensförutsättningarna försämras försvenska producenter på grund av ökade kostnader iproduktionen. Dessa kostnader kan kallas politiska,då de följer av politiska beslut som inte har någonmotsvarighet i övriga EU-länder. Besluten står i bjärtkontrast till ambitionerna inför EU-inträdet, då mansade att svenska livsmedelsproducenter skulle få pro-ducera på rimligt lika villkor. Dieseloljeskatt, han-delsgödselskatt, skatt på elenergi, ökade tillsynsavgif-ter och arbetsgivaravgifter och ytterligare höjdaenergikostnader är exempel på kostnader som jag villkalla politiska.Nu svarar statsrådet att bör leva upp tillambitionen inför EU-inträdet, dvs. att svenska livs-medelsproducenter skall producera på rimligt likavillkor. Detta besked tackar jag för. Men i nästa be-sked säger statsrådet att faktiskt lever upp tillden ambitionen. Men så är det ju inte, jordbruksminis-tern. Framför allt har vi missat en hel del av det somvi förhandlade fram inom EU:s ram, inte minst miljö-stödet till jordbruket.Som jag nämnde har kostnaderna också höjtsi genom de politiska beslut som snedvriditkonkurrenskraften. Dieseloljeskatten ligger exempel-vis 2,högre i än i . Handels-gödselskatt finns det ingen motsvarighet till där. Somett annat exempel kan nämnas skatten på elenergi.Nya ökningar på det området kan bli följden av en förlandet mycket kostsam kärnkraftsavveckling.När statsrådet i svaret tar upp jordbrukarna somföretagare och som privatpersoner i en vidare meninghar jag ingen avvikande mening. Jag tar inte hellerupp skillnaderna på dessa områden gentemot konkur-renterna i andra länder i mina frågeställningar.Jordbruksministern hävdar att svenska konsumen-ter är beredda att betala för de högre svenska kravenpå djurskydd och miljö. Självfallet har jag också denförhoppningen. Men man kan inte ta detta för givet.Det är just mot den bakgrunden jag ser övriga till-kommande kostnader som ligger högre än konkurrent-ländernas som så allvarliga.Vi har en akut situation inom animaliepro-duktionen med vikande produktion och aviseradenedläggningar av slakteri- och mejerianläggningar.Jag ser det som sker som ett överhängande hotmot sysselsättningen inom livsmedelsbranschen.Statsrådet ger inte heller något som helst besked omeventuella åtgärder när det gäller den konkurrenss-nedvridande kostnadsnivån.Det är bra att statsrådet följer de problem somföljer av de finska stöden. Frågan är vad statsrådetprincipiellt anser om den dumpning som är ett faktum.Det är ju fråga om dumpning i ett annat EU-land.När kommer besked från den utredning som stats-rådet talar om, och som tittar på livs-medelsindustrins konkurrenskraft?Anf. 112 ()Herr talman! Jag hade inte tänkt gå upp i debattenegentligen, men när jag hör frågeställningen kännerjag mig tvungen.Det finns en propaganda från jordbrukarnadär det hävdas att krav på miljö och djur-skydd på något vis skulle snedvrida konkurrensen. Jagtycker att det är en mycket beklaglig utveckling.Jag tror att förutsättningen för att skallkunna bli en exporterande jordbruksnation är att vihåller konkurrensens fana högt, att vi ser till att hahöga både miljö- och djurskyddskrav för att visa attSverige är ett land som går före och som håller enkvalitet som många andra länder inte har.Jag skulle vilja kommentera debatten och ställakompletterande frågor.Vi har en hög skatt på handelsgödsel i Sverige.Det drabbar dock inte de bönder som har det proble-matiskt just nu utan de spannmålsbönder som, enligtde siffror som vi som sitter i fickreda på, har fått lönsamheten ökad . Detdrabbar alltså inte de bönder som har det problema-tiskt . Jag hoppas att jordbruksministern och jagär överens om att en väg som vi vill fortsätta på är att,genom att öka skatterna på det som vi anser miljövid-rigt, få fram ett mera miljövänligt jordbruk.Det finns många länder som ställer mycket lågakrav. Är det den lägsta nivån som vi skall rätta ossefter, ? har gödselkrav somgör att landet har enorma problem med gödsel. Manhar egentligen inte areal att ta hand om den gödselsom finns. Många länder diskuterar möjligheten attskapa bättre förutsättningar för jordbruket i kombina-tion med miljön. Här måste behålla det vi harvunnit.Jag är övertygad om att kan vara en nationsom kan exportera livsmedel, vilket vi visat när detgäller t.ex. kyckling. Där har just kvaliteten gjort attvi har kunnat exportera. Detsamma borde vi kunnaåstadkomma när det gäller gris. Men det EU aldrigkan göra är att se till att vi får absolut lika villkor. Detsom är den största skillnaden är klimatet. Det gör attdet är svårt för vårt lands animalieproduktion att hållajämna steg med ett land som . Där krävs det intemycket inomhusvistelse för djuren. De ladugårdarman kan klara sig med där är helt annorlunda än iSverige.Denna stora skillnad är egentligen den största ut-maningen. måste på något vis kunna konkur-rera trots att vi klimatmässigt har en stor nackdel. Jagär övertygad om att den enda möjligheten att konkur-rera är att hålla kvalitetens fana högt.Jag vill fråga jordbruksministern: jord-bruksministern min uppfattning att har förde-lar av att vi faktiskt har så pass stränga miljö- ochjordbrukskrav som vi har?Anf. 113 Jordbruksminister ()Herr talman! tar sin utgångspunkti dagens verklighet som enligt honom innebär kraftigtökad konkurrens. Jag tycker att det är något överdri-vet. En viss konkurrens kan vi säga har uppkommit.Men dagens verklighet innebär faktiskt också möjlig-heter, t.ex. till export, som jag tycker att vi på mångaolika sätt borde försöka bli bättre på att ta vara på.Dagens verklighet innehåller också en ansträngd stat-lig ekonomi, där utgifter i budgeten måste vägas motandra utgifter. Det har alltid förvånat mig, herr tal-man, att det parti som tillhör, som ärytterst angeläget om att göra besparingar i statensbudget t.ex. på det sociala området, alltid tycks hittapengar när det gäller att öka utgifterna på jordbruketsområde. Det skulle vara väldigt intressant att få dennapolitiska schizofreni förklarad för sig.Den socialdemokratiska regeringen är i den situa-tionen att man får vara väldigt varsam med utgifternai statens budget. Det finns därför inte möjligheter attöka utgifterna på jordbrukets område.Jag tror att det finns en risk att det ständiga taletom de dåliga villkoren, omöjligheten att konkurrerablir en självuppfyllande profetia bland böndera. Tillslut, när man har upprepat det tillräckligt mångagånger, tror man inte att man har en chans. Aldrignågonsin har möjligheterna varit större objektivt sett.Fråga en nötköttsproducent någonstans i omhan tycker att han producerar på rimligt likavillkor, med den hysteri och de restriktioner somåstadkommits med anledning av t.ex. BSE-problematiken i . Jag är rätt säker på att manpå många håll i kan finna bönder som av olikaskäl har svårigheter.Jag tycker faktiskt att vi gemensamt - politiker,myndigheter, bönder - får ta oss själva i kragen. Omvi inte i det läge som finns kan hävda vår ex-portmöjlighet, när skall vi någonsin kunna göra det,när medvetenheten om kvalitet och miljö aldrig harvarit större än nu? Jag tror att ett av våra grundläg-gande problem är att vi själva, från att ha gått från ettregleringssystem, absurt nog är på väg in i ett nyttregleringssystem. är vi på väg in i mer avmarknadsekonomi, där man inte längre producerar fören sluten hemmamarknad som tar emot vad den fårutan där man måste producera kvalitet och argumente-ra för sin kvalitet.Jag är övertygad om att livsmedelsproduktionenoch livsmedelsindustrin har en lysande framtid om vitar oss över den svacka som vi nu befinner oss i. Jagtror att ett steg i den riktningen är att sluta vara såsjälvömkande och bara se nackdelar meddet som också kan vara våra stora fördelar.Anf. 114 ()Herr talman! Jordbruksministern fortsätter ett re-sonemang kring dagens verklighet som man inte rik-tigt kan känna igen. Självklart delar jag uppfattningenatt svensk livsmedelsproduktion genom EU-medlemskapet har fått helt nya möjligheter. Då måstevi också ta vara på de möjligheterna. Det är precis detsom vi håller på att missa . Varför pekar annarsproduktionen nedåt?