prot · GJ0998 · 1996-05-23 00:00:00 — Jag tror att dethade skrämts betydligt mindre om inte moderaternahade hetsat upp detta till vad det inte här. Det är ingenförsämring för enskilda funktionshindrade personer.Det handlar om att gå tillbaka till en situation somkommunerna och staten var överens om 1983, dåhandikappreformen infördes - ingenting annat, LeifCarlson och alla andra i denna kammare!Anf. 13 () replikFru talman! Om merparten av 215 miljoner kantas ut på kommunerna, måste det innebära att mananser att kommunerna på ett orättmätigt sätt tillskan-sat sig pengar, som ju inte var avsikten. Det är alltsårätt grav kritik som riktas mot kommunerna. Jag tyck-er nog att kritiken skall kunna beläggas innan mansäger att det utan vidare går att ta 215 miljoner. Harman fel, så ökar kommunernas kostar och det är junågot som vi inte skulle göra.Om pengarna skall tas ut på annat sätt, i varje fallnär det gäller den lilla parten, finns det faktiskt inteannat än de handikappade att ta av. De får därmed enförsämring.Vad den privata vården lett till vet vi , men detlåter som om det vore något negativt. Men jag tror attHans Karlsson är medveten om att den första under-sökning som kommer och som innehåller en jäm-förelse mellan privat och offentlig vård faktiskt visaratt privat vård har varit både bättre och billigare. T.ex.kan nämnas att privat sjukvård kostar avvad offentlig sjukvård kostar. Nämnda undersökningär alltså den första ordentliga genomgången där manjämför privat och offentlig sjukvård. De här siffrornakan man läsa om i och i . Kanske är det inte så dumt med litet mer avprivat vård, som faktiskt inte är så negativ som HansKarlsson här gör gällande.Man kunde väl ha väntat tills vi fått Socialstyrel-sens utvärdering av reformen. Precis som själv sagt i ett annat sammanhang gäller det attlåta den sätta sig och att först se hur det förhåller sig.Låt alltså reformen sätta sig och låt Socialstyrelsengöra en utvärdering! Sedan får vi se vad som skallingå. Därefter kan det möjligen vara idé att göra för-ändringar. Som det nu är finns det inget rimligt skälatt anföra här. Därför vill vi att propositionen avslås.Anf. 14 HANS () replikFru talman! Återigen till de 215 miljonerna. Kan-ske var jag otydlig i våra diskussioner i utskottet. Menkommunerna har accepterat detta. Vi har ju fört dis-kussioner om att i stället ändra när det gäller timer-sättningen eller administrationsersättningen. Kommu-nerna har emellertid sagt att vi i så fall går ifrån denuppgörelse som träffades 1993 mellan staten ochkommunerna. Däremot är man med på att en tydligaregräns dras.Det är helt uppenbart att i en del fall har kostnaderrullats över till staten. Det gäller då kostnader somskulle ha legat på kommunerna. Det behöver dockinte betyda att det finns en ond avsikt, utan det hand-lar helt enkelt om att det kan vara svårt att finna enexakt gräns. Det är just det som vi försöker göra medde här förtydligandena i lagstiftningen.Sedan till privatiseringsfrågan. Alldeles varvi ju, , på en utfrågning om äldreomsor-gen. Där fick vi styrkt att de förändringar och privati-seringar som den borgerliga regeringen genomförde, eller försökte genomfö-ra, på intet sätt var positiva - åtminstone inte på äld-reomsorgens område. Jag har inte sett att det gäller pånågot annat område heller.Det är klart att man kan vänta, men jag tror attLeif och jag egentligen är överens om att detär oansvarigt att vänta, att inte ha grepp om den eko-nomiska utvecklingen och att inte ha kontroll överskeendet. Som jag sagt är den viktigaste ga-ranten för den här reformens överlevnad just att vi harkontroll över den ekonomiska utvecklingen.Anf. 15 () re-plikFru talman! Det som föranledde mig att begärareplik på är det som också kommenterat. Det gäller detta med att vilja skapaskillnader. Det är verkligen inte min politiska ambi-tion att göra det, utan det gäller att samarbeta. Mennär det finns viktiga principiella skillnader måste mansom politiker göra en markering i en reservation. Jaghar några frågor till Hans Karlsson.Hur kan man spara utan attdet märks för de handikappade?Det förslag som vi nu har att ta ställning till skulleinte ha sett ut som det nu gör om vi inte hade varit iopposition i utskottet. I propositionen ser det ju annor-lunda ut. får man stöta till ordentligt för attkomma in på en skaplig väg. Detta tycker jag är vik-tigt.Varför avstod från att kommenteramin reservation om 65-årsgränsen?Tiden räckte kanske inte till. Det här är en djuptetisk människovärdesfråga för oss kristdemokrater.Jag hoppas, och tror, att även ochSocialdemokraterna egentligen inte tycker om den häråldersgränsen. I varje fall borde det vara viktigt att viär överens om att det är fråga om en viljeinriktning -ingenting annat.Åtminstone jag hoppas, och tror, att detta följs uppmycket noga och varsamt. Det gäller att verkligen sehur det blir.Anf. 16 HANS () replikFru talman! När det gäller detta med skiljelinjer ärdet möjligt att jag gör en övertolkning, men jag tyckeratt skillnaden mellan våra egentliga positioner är såoerhört liten att det inte är motiverat att yrka avslag påalltihop. Det är faktiskt vad ni gör.Jag har aldrig begärt att ni skall acceptera den ur-sprungliga propositionen. Där har vi ju funnit en deloklarheter. Men sedan vi rättat till sådana saker ochtagit intryck av en del information som vi fått är skill-naderna i betänkandet så små att det inte finns motivför att säga att vi inte alls skall bry oss om detta.Ursäkta, , att jag inte kommente-rade 65-årsgränsen! Vi har ju diskuterat den frågan enhel del i utskottet. Också på det området tror jag att vistår ganska nära varandra. Vi socialdemokrater haringet att invända mot att få möjlighet att ta bort denhär åldersgränsen. Dess värre har vi just nu ingapengar. Sannolikt har inte heller pengar till detta.Vi vill försöka undanröja risken för en åldersdis-kriminering här genom att i en tydlig skrivning talaom att meningen ändå är att inget dramatiskt kommeratt hända när man fyller . Då skall kommunen taöver ansvaret, och det skall göras på ett sådant sätt får behålla det stöd, den hjälp och den servicesom man haft genom personlig assistans.Så fort det är möjligt kommer jag att verka för attvi kan lyfta bort den här åldersgränsen. Men jag tror,som sagt, att inte något parti i denna kammare i daghar de pengar som erfordras.Anf. 17 () re-plikFru talman! Om någon månad, eller kanske redanom , skall vi alla ta ställning till vårbudge-ten. I det sammanhanget har vi finansierat de215 miljoner kronorna. Om det finns pengar att hämtai gränsdragningsdelarna, vore det självklart klokt attanvända en del av de pengarna till att börja med dethär - eller kanske hittar man en överenskommelsemed kommunerna. Det är viljeinriktningen beträffan-de dem som fyllt som det är viktigt att tala om.I stället väljer och Socialdemokra-terna att spara in de här pengarna. Jag måste därförifrågasätta om det verkligen finns en vilja här ellerinte.Det är väldigt viktigt att komma ihåg att oavsettvilket parti vi tillhör har var och en av oss sina priori-teringar. Vi prioriterar då vad som anses viktigast. Vikristdemokrater har prioriterat en viss grupp. Vi sägeratt alla inte kan vara med och spara. Det är viktigt attkomma ihåg detta. Vi som både har arbete och som ärfriska kan i stället vara med och bära bördorna fördem som absolut inte kan göra något åt sin situation.Här har vi en djupt etisk fråga.Anf. 18 HANS () replikFru talman! Jag har mycket stor respekt för Chat-rine och sätt att förhållasig till 65-årsgränsen. Men jag har inte, som sagt, settatt det finns några pengar till det.Nu säger att kds har finansieratdetta. Vi får väl titta på det när det blir dags för det.Jag vill återkomma till frågan om gränsdragningenmellan kommunerna och staten. Denna fråga har judiskuterats. Man har då landat på här aktuella lösning.Genom att tydliggöra ansvaret för respektive huvud-man skall nämnda besparing åstadkommas.Sedan är det väl bra, , att detfinns skillnader i vårt förhållningssätt till samhällsut-vecklingen. I annat fall hade vi inte behövt olika par-tier, så det skall vi väl anse som en tillgång för demo-kratin. Men jag tycker ändå att man ibland kan försö-ka se det som förenar mer än det som skiljer.Anf. 19 () re-plikFru talman! Det är alldeles rätt som Hans Karlssonsäger. Det är inte så stora skillnader kvar på olikasakområden. Jag vill också säga att Hans Karlssonsjälv i första hand - men också de övriga socialdemo-kraterna - har bidragit till att vi har fått ett betänkan-det som är betydligt bättre än propositionen. Flera avvåra motionskrav är tillgodosedda.Skillnaden mellan vårt förslag och majoritetens ärdock fortfarande . Det är en väl-digt viktig bit. Vi tycker att det är fel att spara dessapengar när vi vet att det fortfarande finns behov. Dåtänker jag inte minst på de psykiskt handikappadesom fortfarande inte har fått den rätt som de borde hafått. I mitt hemlän vet jag att endast två personer harfått personlig assistent. Det finns säkert betydligt flersom skulle behöva ha det.För vår del handlar det alltså inte om att höja rös-ten. Det finns tillräckligt med argument från vår sidaför att låta bli att spara in de påde svårast funktionshindrade.Anf. 20 HANS () replikFru talman! Jag måste fråga hon tycker att det är fel att nu återställerden ordning som staten och kommunerna var överensom 1993 när reformen genomfördes. Det ju just det vigör genom att se till att de olika huvudmännen tar detkostnadsansvar man då var överens om.Sedan kan jag, precis som jag sade till ChatrinePålsson apropå 65-årsgränsen, säga att det naturligtvisvore önskvärt om vi hade pengar till att kunna vidgagruppen som kan erhålla personlig assistans, men depengarna har vi dessvärre inte. Sedan förhåller det sigfaktiskt så, åtminstone enligt den information jag har,att personer som är psykiskt sjuka också har fått per-sonlig assistans i en hel del fall. Det är klart att detvore önskvärt att den gruppen var större, men ocksådär begränsar ekonomin våra möjligheter.Anf. 21 () re-plikFru talman! Vi anser att den här utvärderingenöver huvud taget inte hade behövt göras. Hela dennareform hade behövt sätta sig. Då hade vi också kunnatse hur många det är som verkligen behöver detta. Depsykiskt handikappade har, det vet vi från andra om-råden, inte fått hjälp och stöd för att söka den rätt dehar. Vi har haft paralleller när de har blivit vräkta frånbostäder. Jag är säker på att många psykiskt funk-tionshindrade som skulle ha haft rätt till personligassistans inte ens har fått en aning om att de kan fådenna hjälp.Att man i det här läget går in och gör förändringari en reform som ännu inte är klar och att man genom-för den här besparingen på är vadvi vänder oss mot.Anf. 22 HANS () replikFru talman! Jag har oerhört svårt att accepterasynsättet att man inte kontinuerligt skall följa upp ochutvärdera och ha kontroll över kostnadsutvecklingen.Jag har tidigare avstått från att argumentera utifråndetta, men den borgerliga regeringen finansieradefaktiskt inte denna reform fullt ut. Det är därför vi sitter med behovet att spara ytterligare.Det här är ju en grupp där det är mycket välmoti-verat att man får möjlighet till den här hjälpen och tilldet här stödet. Då tycker jag inte att man skall hålla påoch ägna sig åt polemik som inte är välmotiverad. Härhandlar det om att ta ansvar, om att ha kontroll överkostnadsutvecklingen, och om att på det sättet se tillatt långsiktigt trygga reformen.Sedan vet och jag och allaandra som finns i denna kammare att det finns utom-ordentligt stora problem för psykiskt handikappadeoch psykiskt sjuka. Men som jag sade tror jaginte ens att har de pengar som behövs föratt vi skall kunna klara att tillgodose denna grupp fulltut.Det är dock möjligt att informationen bör förbätt-ras så att de åtminstone har möjlighet att söka och fåsina behov bedömda.Anf. 23 ()Fru talman! De redan mest utsatta, de som leverpå marginalen, de som är sjuka, gamla och handikap-pade drabbas också mest av den ekonomiska krisen.Inte minst av den anledningen har vi i Centerpartietunder tagit ett stort och tungt ansvarför saneringen av ekonomi.För att vi skall kunna säkerställa välfärden måstearbetslösheten minska drastiskt. Därför är det nöd-vändigt att få ned räntenivån och att hålla inflationen ischack så att investeringar och nyanställningar blir enrealitet. I den kampen måste alla vara med och dela påuppoffringarna. Men vår inriktning i harvarit att de som redan har det svårt skall drabbasminst av saneringsarbetet.Handikappreformen med LSS och är enmycket viktig reform som genomfördes under denborgerliga regeringen. Därför känner vi också ettsärskilt ansvar för att den inte urholkas. Men då denvisade sig bli mycket dyrare än beräknat, blev ocksåden utsatt för översyn och besparingar. De först avise-rade i besparingar hade varitorimliga och helt omöjliga att genomföra utan att slåsönder den fina funktion som den personliga assisten-ten fyller för så många svårt funktionshindrade.En fungerande och säker assistans har givit mångasvårt funktionshindrade barn och deras familjer möj-lighet att leva ett normalt liv. Vuxna har sluppit varahelt beroende av sina familjer eller av institutionsbo-ende. Därför var det nödvändigt att lägga den störredelen av besparingen på annat håll, och det var medtillfredsställelse vi mottog beskedet i propositionen attbesparingen stannade vid 215 miljoner kronor.Vi har gått med på besparingen, men vi har helatiden haft inriktningen att den måste tas ut på så sättatt den inte drabbar de handikappade. I stället handlardet om att få en tydligare redovisning i kommunernaeftersom vissa av deras kostnader har förts över påden statliga assistansersättningen. Tillsammans medsocialdemokraterna i utskottet har vi åstadkommit ettresultat som i allt väsentligt innebär förändringar avregeringens proposition.Det första jag vill ta upp är hotet om kommunali-sering av personlig assistans som i hög grad har upp-rört de handikappade och deras organisationer - enupprördhet som vi också delat. Villkoren för de han-dikappade får inte bli beroende av kommunernas olikaekonomiska förutsättningar. Därför tog vi också på etttidigt stadium avstånd från alla planer på kommunali-sering. I denna fråga är också utskottet enigt, och detutmynnar ju i ett tillkännagivande.Också skrivningarna i propositionen om föräldra-ansvaret upprörde. De kunde tolkas som att föräldrarmed funktionshindrade barn skulle anses ha ett störreansvar än andra föräldrar. tydliggör nui betänkandet att så inte är fallet.Risken för att vissa psykiskt funktionshindradeinte får tillgång till personlig assistans med statligersättning har undanröjts, dvs. personkretsen föränd-ras inte. Det är inte bara den som på grund av funk-tionshinder behöver praktisk hjälp för att klara sinagrundläggande behov som behöver personlig assi-stans. Vissa psykiskt funktionshindrade har t.ex.samma behov av hjälp som svårt rörelsehindrade. Detbehövs hjälp för att förmå en sådan person att klä sig,äta osv. Utan en sådan "påputtning" skulle mångamänniskor bli hänvisade till institutionsboende.Många svårt handikappade barn och ungdomar harfått uppleva den frihet och trygghet det innebär att hasin personliga assistans i t.ex. skolan. Vikten av attkänna den person väl som måste hjälpa till vid toalett-besök eller som förstår vad det är man vill säga tillsina kamrater när man har kommunikationsproblemkan vi övriga knappast ens sätta oss in i. under-stryker också utskottet att den kontinuiteten ochtryggheten i det personliga stödet inte får urholkas.Detta kan genomföras utan att det kostnadsansvarsom egentligen ligger på kommunerna skjuts över påstaten. Exempel på hur finns ju i betänkandet. Menjag vill understryka hur viktigt det är att försäkrings-kassorna och kommunerna har ett mycket nära ochgott samarbete i de här fallen och att detta ingåendeföljs upp.Jag vill passa på att beklaga ett inslag i morgonenstidiga Rapportsändning där det påstods att barn ochungdomar inte längre får ha personlig assistans i sko-lan utan skall har elevassistent. Det är synd att maninte först noggrant läst och tänkt efter vad vi i utskot-tet föreslagit i stället för att om igen skrämma uppdem som det berörVi har också krävt, vilket nu finns med i ut-skottstexten, att all redovisning av assistansverksam-heten skall ske strikt skild från annan verk-samhet, för att inte gränsdragningsproblem skall upp-stå och för att risken för att kommunala kostnaderlastas över på staten skall minimeras.I stort sett är den enda bestående försämringen attomprövningen av assistansen skall ske var sjätte må-nad i stället för en gång . Det beklagar jag. Menvar sjätte månad innebär ändå en avsevärd förbättringjämfört med propositionens förslag om var tredjemånad. Jämfört med vinner man en ökad kost-nadskontroll utan en alltför stor inskränkning i denfunktionshindrades frihet att disponera assistanser-sättningen.Fru talman! Under arbetets gång har vi lyssnat påmänniskor som själva är berörda av LSS och ,och vi har lyssnat på deras respektive organisationer.Vi har tagit till oss värdefulla synpunkter och erfaren-heter och fått insikt i vilken frihet och livskvalitet denpersonliga assistansen innebär för den funktionshind-rade och för hennes och hans familj. Resultatet är detförslag som föreligger som garanterar den frihetenoch livskvaliteten även i fortsättningen, somvi tar vara på möjligheterna till besparing genomeffektivare administration.De utskottsledamöter som valt att avstyrka pro-positionen, vilket jag inom parentes sagt blev mycketförvånad över, har uppenbarligen bortsett från dennamöjlighet och frånsagt sig ansvaret för den budgetsa-nering i stort som också är så viktig för de människorvi nu talar om. Man kan få en liten misstanke om enviss populism bakom det ställningstagandet. Misstan-ken stärks onekligen, speciellt mot , dåman läser det moderata budgetförslaget. Kraftigtsänkta skatter, mångmiljardindragningar från kom-munerna och stora satsningar på försvaret lämnar intemycket utrymme över för utsatta människor som ärberoende av välfärdssystemen.Jag vill också, fru talman, starkt ifrågasätta rege-ringens agerande, då den på ett mycket okänsligt sättoroat och skrämt upp så många redan svårt utsattamänniskor genom en proposition som dels utestängdevissa grupper från möjligheten till ett värdigt liv, delsockså i stora stycken var otydlig och svårtolkad.Fru talman! Jag är glad över att vi tillsammansmed socialdemokraterna i utskottet lyckats återskapaden trygghet dessa människor så väl behöver. Men jagvill också påminna om att det är mycket, mycketviktigt att i fortsättningen följa upp LSS och föratt säkerställa utskottets dokumenterade intentioner,att reformen inte får urholkas.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan.Anf. 24 () re-plikFru talman! Det gör mig ganska beklämd närKerstin Warnerbring i likhet med socialdemokraternasäger att man kan spara 215 miljoner utan att det skallmärkas för de handikappade. Det vore klokt, när nuKerstin Warnerbring och har lyssnat påhandikapprörelsen, att i denna kammare berätta omhur det skall gå till utan att det skall få några somhelst negativa känningar på det personliga planet. Jagtycker ibland när argumenteraratt det verkar som att hon mer är på vår linje än påsocialdemokraternas. Men tydligen skall man till varjepris skall acceptera socialdemokraternas regerings-politik. Det är upp till att bedöma. Mendet är ingen trovärdig politik i förhållande till densociala omsorg om de mest utsatta, som man ger sigut för att ha i kommunerna och bland dem som har deallra största vårdbehoven. Det tycker jag är viktigt attkommentera. Jag vill gärna höra vad menar med att man kan göra detta utan att deenskilda blir drabbade.Anf. 25 () re-plikFru talman! säger att vi uppen-barligen vid det här tillfället mera gått på socialdemo-kraternas linje än på de borgerligas. Då måste jagupprepa vad jag sade i mitt anförande, att det gjordemig oerhört förvånad när plötsligt de övriga borgerli-ga partierna plus valde att avstyrka helapropositionen och fullständigt ställa sig vid sidan av.Jag upplevde de gånger då vi gemensamt diskuteradedetta att vi alla var fullständigt överens, alltså inne påsamma linje. Det är därför som man får en viss miss-tanke om att det är någonting annat än övertygelsensom ligger bakom yrkandet om avslag.Hans Karlsson har så många talat om på vilket sättdessa 215 miljoner skall sparas, att jag finner det fögameningsfullt att åter upprepa det, men jag skall göradet i alla fall. Det handlar om en effektiv administra-tion och kostnadseffektivitet i handläggningen avfrågor om personlig assistans för att man skall kunnaspara dessa pengar. Det finns oerhört starka indikatio-ner på att pengar har använts på sådant där egentligenkommunerna skall stå för kostnaderna. Det är därbesparingen skall göras.Anf. 26 () re-plikFru talman! Jag delar inte den åsikt som KerstinWarnerbring framför, att man kan spara dessa pengardär. Vårt huvudargument från haralltid varit att det är alldeles för tidigt att utvärdera enså här stor reform när den inte hunnit "sätta sig". Dethar varit huvudskälet. Ju mer man haft kontakt medbåde handikappade och olika kommuner, desto bättreinser man att det är precis så det är. Om man hadevetat det man vet i dagens läge tror jag inte att manhade valt att lägga fram den här propositionen.Anf. 27 () re-plikFru talman! Att tillsattes föratt se över hela den här reformen kunde varken Chat-rine eller jag göra någonting åt. När den nutillsattes och kom med sitt utredningsbetänkande straxföre jul satte det i gång en förfärlig karusell.Då var det självfallet bättre att ärendet fick rullavidare och utmynna i ett ordentligt betänkande frånutskottet. Utskottet har klart visat att den här re-formen är så pass viktig att den inte på något sätt fårurholkas så att det drabbar de handikappade. Däremotfinns det administrations- och effektivitetsvinster attgöra på ett helt annat sätt som inte drabbar de handi-kappade. Detta är därmed klargjort. behöver ingenfundera över det längre.Anf. 28 () re-plikFru talman! Jag kände mig föranlåten att begärareplik när sade att vi som haryrkat avslag på propositionens förslag därmed harfrånsagt oss ansvaret för budgetsaneringen.Det kan väl ändå inte vara så, , att statens budgetsanering är beroende av enbesparing på när det gäller desvårast funktionshindrade. Enligt upp-fattning är inte detta en besparing som bör genomfö-ras. Vi har också i olika motioner lagt fram förslag tillbesparingar och tagit vårt ansvar för statens budgetfi-nansiering. Där har vi lyckats göra en prioritering somgör att de allra sämst ställda skyddas från besparingar.Anf. 29 () re-plikFru talman! Vi skulle alltså anse att budgetsane-ringen är beroende av en besparing på 215 miljonerkronor som drabbar de handikappade. Jag tycker attdet redan med all önskvärd tydlighet har framkommitatt dessa icke drabbar de handi-kappade. Det handlar om kostnads- och administara-tionseffektivitet.För övrigt säger att budgetsa-neringen inte kan vara beroende av dessa 215 miljo-ner. Alla besparingar som över huvud taget har gjortsi akt och mening för att sanera oerhört dåligaekonomi har från olika håll och från olika gruppersom har blivit berörda inte ansetts som viktiga i sane-ringsarbetet. Många bäckar små blir en stor å. Allt ärväsentligt för att man skall kunna bidra till budgetsa-neringen.Inte heller vi har gått med på att besparingen på215 skulle drabba de handikappade.Det är ju därför som vi har försökt att hitta andravägar. Och det har vi lyckats med genom att vi till-sammans med socialdemokraterna har kommit framtill att besparingen går att göra på annat sätt, nämligengenom kostnadseffektivitet och administrationseffek-tivitet.Anf. 30 () re-plikFru talman! Jag begärde ju repliken på grund avbeskyllningen att vi hade frånsagt oss ansvaret förbudgetsaneringen i och med att vi hade gått emotdenna besparing. Jag tycker att varje parti i riksdagenär i sin fulla rätt att göra sina prioriteringar utifrånegna värderingar.