prot · GJ0978 · 1996-03-29 00:00:00 — Man tittar på olika kommunalaexempel och lösningar, inom den primärkommunalasektorn såväl som landstingen.Det experimenteras enormt och i stor skala i denkommunala verksamheten i hela vårt land. Vad gällerlokaldemokratin kan jag nämna exempel på någotsom man alltmer organiserat kallar för en opolitisknämnd. harnoggrant, och med stort intresse tittat på dessa nämn-der. är jag ganska oroad för att grunden nuläggs till partiverksamhet utan partier, och för att manbedriver politik under namnet opolitiska nämnder.Detta är en tendens som jag tror vi skall vara ganskaförsiktiga med. Jag förutsätter att vi kommer tillbakatill detta här i kammaren.Någonstans finns det naturligtvis en konflikt mel-lan det demokratiska behovet av den omedelbaranärheten, av grannen som sitter i fullmäktige eller iSocialnämnden och den skala vi kan behöva för atthitta de ekonomiskt mest effektiva volymerna. Dettagör att vi som några tycker att vi skall delaupp kommunerna i mindre enheter, också har ett ut-redningsuppdrag hos den som handlar om att förenkla möjlighetentill kommunalförbund, dvs. att fler kommuner sam-verkar och att vi skapar ännu större skalor för denkommunala verksamheten.Här finns en konflikt, ochdet är svårt att säga var balanspunkten finns. Våra tvåstörsta kommuner prövar nu kommundelsstyrelser ochverksamheter på den nivån, och det är inte fullt ututvärderat vad detta innebär. Men debatten pågår, ochnågon enkel kommundelningsreform är knappastlösningen.Också folkomröstningsinstitutet är en möjlighet.När man lyssnar på låter det som om vikommer att bestämma att det skall hållas kommunalafolkomröstningar, men lagen säger bara att det finnsförutsättningar för detta. Sedan litar vi på att de kom-munala företrädarna i fullmäktigeförsamlingarnabeslutar om folkomröstningar i de fall där det är ak-tuellt. Vill de inte det, är man antingen för tidigt ute,eller så är det kanske inte en fråga som det kan folk-omröstas om.Man kan mot denna bakgrund frestas tro att Mil-jöpartiet har ganska svag kunskap om den kommunalasituationen, inte minst ekonomiskt. Man föreslår tätapolitiska val eller vill i varje fall ge möjlighet för det,och man går så långt att man diskuterar utvidgat in-ternationellt bistånd och bojkottverksamhet av ettslags utrikespolitisk karaktär. Vi gör inte bedömning-en att det finns utrymme för sådan verksamhet inomden kommunala sektorn, och vi tycker därför att deargument som för fram är ganska svagtverklighetsförankrade.Som lika spendersamt kan man uppfatta Modera-ternas och förslag på att införa kom-munalt vårdnadsbidrag.Den nu gällande kommunallagen jämställer för-valtningsdriven verksamhet med kommunala bolagoch stiftelser när det gäller insyn. Det förefaller somom den verklighet som beskrivs i de aktuella motio-nerna är en helt annan. Men insynsfrågorna är välbevakade, och insynen kommer t.o.m. att utvidgas, ivarje fall enligt direktiven till den kommunala förny-elsekommittén, till att just för demokratins skull gällaockså delägda kommunala bolag och entreprenader.Det är alltså inte så stora bekymmer med detta, ochjag tycker därför att det finns goda skäl att avslåsamtliga reservationer. Jag yrkar därför bifall tillutskottets hemställan i betän-kande nr 9.Anf. 84 ()replikFru talman! Beträffande kommundelningar tyckerjag dock att det är en viktig nyansskillnad mellan detsom vi reservanter skriver och det som Pär-AxelSahlberg här sade. Vi tycker att det vore värdefulltom man tydligt betonade att man ser positivt påkommundelningar som medborgarna själva vill ha ikommunerna och att sådana delningar som medbor-garna föreslår bör medges av regeringen. I reservatio-nen framförs också ett krav på en översyn av reglerna.Jag tycker för övrigt att det inte alls är så svårt attförena tanken på flera självständiga och mindre kom-muner med tanken på kommunalförbund. De kanmycket väl gå ihop. kan behövas,särskilt om landstingen avskaffas.Jag nöjer mig med att ställa en fråga till Pär-AxelSahlberg om ett annat ämne, som han berörde mycketkortfattat, nämligen barnomsorg. TyckerPär-Axel verkligen att reglerna för barnom-sorgen är rättvisa? Alla barnfamiljer får ju varamed om att finansiera den barnomsorg som sedanutnyttjas bara av vissa, för övrigt långt ifrån av demsom har det sämst.Anf. 85 () replikFru talman! Att det har bildats 19 nya kommunersedan 1979 är i så fall ett uttryck för att man från dekommuner som har valt den här vägen har pressat påom detta. Vi ser i väldigt små kommuner tendenser attåtervända till den gamla kommunindelningen redanföre 50-talets reformer. Jag är inte säker på att det ären lösning, men det kan den lokala kommunen, somkänner till förutsättningarna, ta ställning till. Vi serdärför inte någon anledning till förändringar ellerliberaliseringar av reglerna. Förutsättningarna är re-dan för handen.När det gäller den kommunala barnomsorgen ochdet kommunala vårdnadsbidraget tycker jag, somHåkan tidigare talade om, att lösningarnabör vara ganska generella och rikstäckande. Det är välingen nyhet att vi är främmande för vårdnadsbidragetsom barnomsorgsform, och vi har valt en annan form,som ger en mer generell möjlighet för medborgarnaoch som otvivelaktigt också har inneburit en enormkraft för jämställdhet och för kvinnan och därmed förhela familjepolitiken. Att nu försöka så att säga bak-vägen föra in ett kommunalt vårdnadsbidrag i någrakommuner ser vi inte som en lösning på något pro-blem.Anf. 86 ()replikFru talman! Nej, det är möjligt att den bästa lös-ningen är ett statligt vårdnadsbidrag, men eftersomdet inte finns ett sådant, kan man ändå lyfta framtanken på ett kommunalt vårdnadsbidrag.Jag måste också vända mig emot det som Pär-AxelSahlberg sade om att vårt förslag att ge möjlighe-ter för de kommuner som så önskar att införa ettkommunalt vårdnadsbidrag skulle vara så oerhörtspendersamt. Det första motiv för en sådan här möj-lighet för kommunerna som jag angav i mitt huvudan-förande var rättviseaspekten, men det andra motivetvar just att det kunde spara in pengar. Det gäller ju förkommunerna att leva upp till barnomsorgsgarantin,och en möjlighet som faktiskt innebär att det går åtmindre pengar är att införa ett kommunalt vårdnads-bidrag.Det viktigaste skälet är och förblir dock rättvise-frågan. Jag tycker att i sin sistareplik till mig bör säga något om föräldrarna, som haninte har nämnt , och om barnen. Föräldrarnabör ha rätt att själva bestämma i en för dem mycketviktig fråga.Anf. 87 () replikFru talman! De kostnadsmässiga spåren eftervårdnadsbidraget, som fanns , för-skräcker. Jag talade om kvinnorna, om jämställdhetenoch om familjerna, och det handlade då givetvis omföräldrarna och barnen.Anf. 88 () replikFru talman! hävdar att vi krist-demokrater vill gå längre än vad som anförs i reser-vation 1. Låt mig då läsa innantill ur betänkandet, däryrkandet i vår motion redovisas. Vi kräver där "enutredning för att redovisa förutsättningarna för enomfattande kommundelningsreform". I reservationenskriver man att regeringen bör göra en översyn som"bör syfta till att redovisa förutsättningarna för engenomgripande kommundelningsreform".Fru talman! Jag förstår inte riktigt den väldigaskillnaden mellan dessa skrivningar.Fru talman! säger att en kom-mundelningsreform är ett gammalt klassiskt toppstyrtprojekt. Nej, det är inte så. Det är precis tvärtom. Dethandlar om att ge kraft till dem som vill öka det loka-la inflytandet, en sådan kraft att de verkligen förmårfrigöra sig och organisera samhällslivet i mindre enhe-ter. Det handlar faktiskt ytterst om subsidiaritetsprin-cipen, något som vi diskuterar i EU men som vi medfull kraft bör genomföra också hemma i Sverige.Pär-Axel sade också att 19 kommunerhar fått en sorts frigörelse. Det kan sägas ha skett trotsdet motstånd som finns mot detta. Det skulle ha varitbetydligt fler, om man uppifrån hade visat ett merapositivt sätt att förhålla sig till kommundelningsre-formen.Avslutningsvis vill jag bara fråga om han på något sätt kan hålla om det som Gun-nar sade om bristerna i kommunsammanslag-ningarna och om var motståndet mot kommundel-ningar låg. Det vore intressant att få ett besked på denpunkten.Anf. 89 () replikFru talman! Jag har inga problem med att konsta-tera ett slags övertro på storskaliga lösningar i vårtland. Man kan se en del av 70-talets kommunsam-manslagningsreformer som ett uttryck för den. Detfinns därför i vissa kommuner skäl att se över sinaorganisationsformer, och det görs på olika sätt. I endel fall kan det handla om att kommuner delas ochnya kommuner bildas. I andra fall kan det handla omandra typer av lösningar på problemet.Jag menar att det klassiska problemet inte ligger isjälva kommundelningsreformen utan i initiativkraf-ten. Jag tror på förutsättningarna för att lokalt bildaopinion och där skapa ett forum för att fatta de nyabesluten.Samtidigt vet vi naturligtvis att det kan finnas ettmycket snävt bytänkande i den här frågan som detinte är alldeles lätt att hantera.Därför finns det olika förutsättningar på olikaplatser. Det är också nödvändigt med en diskussionom hur en optimal storhet ser ut. Det är precis detsom subsidiaritetsbegreppet egentligen gäller. Denlitet snäva tolkning av begreppet som ett närhetsbe-grepp, som vi gör på både svenska och danska är interiktigt rättvisande. Det är fråga om ett slags bryt-ningspunkt där närheten och effektiviteten skall mö-tas. Det är precis den fråga som vi diskuterar. Hur enoptimal enhet ser ut är det ingen som vet. Förmodli-gen är det ganska lokalt betingat.Anf. 90 () replikFru talman! Det är bra med den ödmjuka hållningsom ändå har till frågan. Han er-känner att det finns problem med de stora kommuner-na.När det gäller subsidiaritetsprincipen är vi heltöverens. Det är inte bara en närhetsprincip, utan dethandlar också om effektivitet och om att den högrenivån skall kunna stötta den lägre. Den här diskussio-nen handlar också litet grand om det.Fru talman! Jag har själv varit ordförande i enkommundelsnämnd. Man har laborerat med olikatyper av organisationsförändringar för att öka detlokala inflytandet. Det är bara att konstatera att detinte riktigt fungerar i praktiken. Det är den centralamakten i storkommunen som ändå bestämmer överpengarna, fördelningen och allt sådant. Kommundel-snämnderna kan spela en viss roll, men det är otill-räckligt. Man har inte det avgörande beslutet ompengarna.Därför har min slutsats blivit att vi måste drivadetta längre, att vi måste få till stånd kommundelning-ar och att vi skall stötta den processen. Det är det somden här diskussionen handlar om.Anf. 91 () replikFru talman! Vi för diskussionen i den kommunalaförnyelsekommittén, så själva sakfrågan, om dendemokratiska kraften och förtroendemännen ochderas uppgift och funktion, kommer vi att pröva vida-re.Jag är litet rädd för att det i den här diskussionenfinns ett slags 50-talsnostalgi. Vi måste ändå varaklara över att den kommunala verksamheten serfullständigt annorlunda ut än . Detkräver naturligtvis en annan uppläggning. Hur denskall se ut, vilken den optimala formen är, hur stor enkommun skall vara och hur den skall drivas - det harman i hög grad experimenterat med under slutet av80-talet och . Det har vi i denkommunala förnyelsekommittén i uppdrag att utvär-dera. Jag tror att det som därpå kan följa kommer attbli både en spännande läsning och en spännande de-batt.Anf. 92 () replikFru talman! beskriver tankenpå att göra det lättare att dela kommuner som ett slags50-talsnostalgi. Till det kan man väl säga att demycket stora kommuner - ofta alltför stora - som vinu lever med är resterna av ett 60-talsprojekt. Med detmenar jag att storskaliga lösningar då domineradetänkandet på nästan alla områden - storskolor, stor-kommuner, storlandsting och allt möjligt i den stilen.Men är vi uppenbarligen inne i en ny period då detfinns nya möjligheter att lösa problem och då kom-munikationer mellan människor förändras.Pär-Axel har dock rätt i att en del av deproblem som berörs av frågan om kommundelningförmodligen kommer att utredas ändå. Men det finnsuppenbarligen ett motstånd, som man kan ana i en delav det som säger. Jag tror nog attom man skall komma någonstans är det nödvändigt attta ett samlat grepp. Det finns en rad problem kring dethär som inte bara har att göra med frågan om vi skallha kommunförbund eller inte. Det kan t.ex. gälla attgöra internationella jämförelser för att se hur ett sys-tem med mindre kommuner fungerar i andra länder,att analysera skillnader mellan ren landsbygd ochstorstadsområden och att se över och erbjuda olikamodeller för nuvarande delar av kommuner somskulle vilja vara självständiga, så att det så att sägafinns en meny av alternativ att välja på.Det här skulle faktiskt kunna föra oss en bit framåtom socialdemokraterna nu också kunde erkänna attdet gick för långt förra gången.Anf. 93 () replikFru talman! Jag vet inte vilka erkännanden vi be-höver göra eller vilka jag kan göra. Det här är enkomplicerad fråga och jag blir litet orolig när mantalar om kommundelningsreformer i termer av litetgammaldags bombastiskt ovanifrån-perspektiv.Experimentlustan är kanske större än vad ni troroch vet. Man prövar alla möjliga former. En del ärmycket spännande, en del oroar mig mycket och endel gör mig mycket glad.Att göra jämförelser mellan en svensk kommunoch kommuner i våra grannländer eller, i ännu högregrad, mellan en svensk kommun och kommuner iEuropa är inte så alldeles enkelt. Det finns inget annatland som har flyttat ut så mycket verksamhet ochkommunal service, på den nivå och med den frihetsom den kommunala självständigheten innebär, somvi har gjort i . När man gör jämförelser är detdärför viktigt att det inte i alltför stor utsträckninghandlar om äpplen och päron. Vi har en unik kom-munstruktur med ett stort ansvar, och det kräver gi-vetvis en viss volym på verksamheten . Var denoptimala nivån ligger eller hur stor volymen skall varavet vi inte. Men en del av svaren finns i själva analy-sarbetet i den kommunala förnyelsekommittén.Anf. 94 () replikFru talman! När jag sade att socialdemokraternakanske borde erkänna ett och annat som man kundeha gjort bättre i det förflutna syftade jag bl.a. på par-tiets historia som motståndare, i alla fall nationellt, påriksnivå, till kommundelsnämnderna. Det var en frågasom drevs hårt av andra partier därför att vi redankunde se de problem som de stora kommunerna med-förde. Då var socialdemokraterna motståndare till det,och försöker man bromsa tanken på ett samlatgrepp när det gäller frågan om kommundelning. Spå-ren är på något sätt ändå de samma, även om det harskett en viss uppmjukning i hållningen.Man kan naturligtvis, som man så ofta gör i kam-maren, avslå motionsyrkanden och reservationer medmotiveringen att en del av detta ändå utreds. Men avslag på reservationer och motio-ner kan ju uppfattas på många olika sätt, och jag ärganska orolig för att ett avslag på den här reservatio-nen kommer att uppfattas på ett sätt som kanske integör socialdemokraterna ute i kommunerna, som kän-ner till problemen med en väldigt stor struktur, såvärst glada. Det vore bättre om ni slog följe med oss.Anf. 95 () replikFru talman! Jag tycker att vi har två goda skäl attavslå motionerna.Det ena är att jag inte förstår hur ni kan ta till ensådan här gammal 60-talsmetod för att genomföra ettnytt system, d.v.s. en kommundelningsreform.Det andra är att det som verkligen är sakfrågan nubehandlas bl.a. av den statliga kommitté där jag självsitter och där man mer tittar på själva analysinstru-mentet. För hur vi än gör kan vi inte på ett enkelt sättjämföra med i . Detspelar ingen roll hur långt vi driver jämförelsen ellerhur vi hanterar kommundelningen - det är skildaenheter och storheter. Därför måste de hanteras uti-från lokala förutsättningar.Det finns möjlighet att inom gränserna för den nu-varande lagstiftningen göra de förändringar somkrävs. Men det är inte så enkelt som det kanske ser utfrån en riksdagsbänk.Anf. 96 () replikFru talman! Jag skulle vilja fråga om kommunala folkomröstningar.Han visade, tycker jag, närmast ett förakt förmedborgarna när han talade om att de tiotusentalsmänniskor som engagerat sig och som trott på riksda-gens beslut om att det skulle vara möjligt att ta ettfolkinitiativ och på det sättet få till stånd en lokalfolkomröstning. säger att det nogvar dåliga frågor och att människor inte klarar av attsköta det på rätt sätt.Är det åsikt att syftet med re-formen var att lura vanligt folk? Genom reformenkanske man låtsas att man gör någonting för att stärkaden lokala demokratin, men i själva verket är den baraen skenmanöver för att slippa debatten. Var det syftetfrån socialdemokratisk sida?Anf. 97 () replikFru talman! Jag skall med visst intresse läsa iprotokollet vad det står att jag sade. Kanske är detsant, och kanske har lyssnat och för-stått det så. Men det är alldeles fel. Ett förakt förtiotusentals människor låter oerhört allvarligt.Vad jag sade, eller möjligen menade, var att detfinns ett utrymme för förakt mot det kommunalasjälvstyret om man inte tror att den lokala fullmäkti-geförsamlingen kan fatta beslut om och när, i vilkafrågor och i vilka former en lokal folkomröstning kangenomföras. Det föraktet riktar jag mot den syn somPeter framförde. fick jag tillbaka den,och det var mig väl unnat. Men det var själva sakfrå-gan. Igen är frågan densamma: Vad tror vi egentligenom våra politiska vänner och motståndare i den kom-munala sektorn? Jag tror om dem mycket. Det ärsjälva idén med vår kommunala struktur och detkommunala självstyret.Anf. 98 () replikFru talman! Kommun-Aktuellt har gjort en ge-nomgång av folkinitiativen för att få till stånd lokalaoch kommunala folkomröstningar. Jag kommer inteihåg exakt siffrorna, men det var i storleksordningen 3av 23 fall som det blev bifall till i fullmäktige. Jagfrågar därför igen: Var syftet med reformen att detbara skulle vara en skenmanöver för att slippa denvidare diskussionen om lokala folkomröstningar? I såfall har ni misstagit er grundligt. Det ökar i ställetavståndet mellan politiker och väljare om man ge-nomför skenreformer för att stärka demokratin.Anf. 99 () replikFru talman! Man kan naturligtvis fundera över -och det tycker jag att vi bör göra i framtida resone-mang - vad som är den bästa formen för detta. Om nuPeter uppgifter är korrekta, att 3 av 23genomförs, då är det inte lagen det är fel på eller pådet vi säger i eller det riksdagenbeslutar, utan på hur våra kommunala partivännerhanterar de här frågorna. Då menar jag att det föralldeles fel om vi skulle ändra formen på det sättet attvi antingen ställer det kommunala självstyret åt sidaneller härifrån dikterar villkoren. Lokalt finns det allaförutsättningar att tillämpa instrumenten. Jag är på detklara med att det kommer att ta tid innan de kommeratt få fullt genomslag som en vanlig vardaglig verk-samhet. Jag är också på det klara med att det finnsvissa frågor som inte är speciellt lämpliga för folkom-röstningsinstitutet, men förutsättningen för det finns,och beslutet fattas i den lokala högsta beslutandeförsamlingen, i fullmäktige. Det tycker jag är mycketbra.Anf. 100 ()Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation 5.För oss kristdemokrater är det en självklarhet attvarje familj själv skall få avgöra hur den vill ordna sinbarnomsorg. Statens och kommunens uppgift är attunderlätta familjens önskemål, aldrig att styra det.Sedan den 1 januari 1995 gäller en ny barnom-sorgslag. Den ålägger kommunerna att erbjuda plats iprivat eller barnomsorg till alla barn mel-lan ett och tolv år.Fru talman! Egentligen skulle det vara onödigt attbehöva plädera för reservation 5, för jag tycker att detborde vara en självklarhet att kommunen, som har ettansvar för att varje barn skall få en barnomsorg, självskulle få avgöra hur man vill uppnå det mål som vihär i riksdag har satt upp för kommunerna.Fru talman! Jag tycker att det är väldigt konstigtatt kommunpolitikerna i de olika partierna inte skallfå det förtroendet av oss. Jag är rädd för att somligaparlamentariker nedvärderar kollegerna i kommuneroch landsting. Det vill jag alltså sätta mig emot. Jagvet att det ute i kommunerna finns mycket kompetens,att det finns kunniga människor som faktiskt kan fattavettiga beslut.Jag slutar aldrig att förvånas över det förakt somsocialdemokraterna visar emot familjers val. Mantalar om den reform om vårdnadsbidrag som vi inför-de under den förra mandatperioden med diverse ned-värderande uttryck. Vi hörde ett här i går som jag inteens vill nämna. Ändå vet vi att det var den allrastörsta delen av småbarnsföräldrar som hade barnmellan ett och som utnyttjade vårdnadsbidragetoch tyckte att det var bra.Det och hans partikamrater görär inte i första hand att nedvärdera oss kristdemokra-ter och oss som borgerliga partiföreträdare, utan detär att nedvärdera föräldrarna. Det tycker jag är an-märkningsvärt. Man anför jämställdhetsaspekter.Ingen, inte en enda svensk familj, tvingades utnyttjavårdnadsbidraget, utan det stod öppet för dem somville. De som inte ville behövde inte. Jag tycker attdet är en väldigt viktig markering som vi gjort såmånga gånger från denna talarstolen och tydligenmåste göra igen.Jag tror att det här är en så viktig fråga att jag fort-farande är övertygad om att det kommer att bli enförändring och att Socialdemokraterna kommer atttvingas till reträtt. Vi vet att kostnaderna för kommu-nerna i samband med att vårdnadsbidraget togs borthar ökat mycket. Det är inte jag som säger det, utandet är som gjort beräkningar. Närsocialdemokraterna talar om ekonomiska besparingarlåter det ibland som att en dagisplats eller en familje-dagisplats är gratis. Det kostar pengar. Vi kristdemo-krater tycker att den kommunala barnomsorgen skallha en god kvalitet, så det är klart att den skall kostapengar. Men vad är det för argument till att man inteskall kunna bestämma detta själv i kommunerna? Detfinns de facto människor som bor på landsbygd, långtifrån både dagis och familjedaghem, som kanske intehar de reella möjligheterna att skjutsa sina barn detantal mil som behövs. Kanske finns det många barn ifamiljen. Då skall man mer eller mindre tvingas attleva på socialbidrag därför att en kommun inte kankomma överens med familjen om att utbetala ettvårdnadsbidrag.Fru talman! Jag vill avslutningsvis säga att vi haren lokal demokrati, ett kommunalt självbestämmande.Jag vill även fortsättningsvis slå vakt om dem. Jaghoppas att vi i fortsättningen kan vara överens om attvi kan lämna över beslut både till familjerna och tillkommunala och landstingskommunala politikerna.Anf. 101 () re-plikFru talman! Det var gott om ordet förakt här i dag.Jag är rädd för att det var jag som började med det,och jag beklagar det. Det finns viktigare sakskäl attargumentera än just det.När det gäller vårdnadsbidraget som institution, påvilken nivå det nu kan tänkas finnas, måste det ändåfrågan ställas: Var vårdnadsbidraget en lösning förden ensamma mamman? Var det en rättvis reform?Redan på den nivån kan naturligtvis saken kraftfulltifrågasättas.När det var aktuellt förra gången - då var det ettannat parti som framför allt drev frågan om kommu-nalt vårdnadsbidrag - minns jag att det ifrågasattesom detta var inom den kommunala kompetensen. Jagtänker inte nu fördjupa mig i det argumentet, men jagminns frågan.Kds reformlusta, som ju har medverkat till storastatsfinansiella hål, visar bara hur spåren förskräcker.Det är inte en lösning som gäller för alla. Den var intefinansierad, och skall man testa den på kommunalnivå. Det här är inte ansvarsfull politik.Anf. 102 () re-plikFru talman! Vi kan gång på gång konstatera att va-re sig det är fråga om riksdagsledamöter eller statsrådfrån det socialdemokratiska partiet så talar man helatiden om den ekonomiska situationen som man skylleri stort sett allting på. Jag kan lova svenska folket går inte på den sortens ständigtåterkommande argumentation. vet mycket väl att en dagisplats för ettbarn mellan ett och kostar mycket mera pengarän vad ett vårdnadsbidrag kostar.