prot · GJ09103 · 1996-05-31 00:00:00 — Detta gäller i syn-nerhet som man också måste ha arbetslivserfarenhetenoch anknytningen till arbetslivet, något som jag tyckerär oerhört viktigt. Har man inte den anknytningen kanvi heller inte få en bättre samverkan mellan skola ocharbetsliv.Jag har varit litet kritisk mot regeringen när detgäller hanteringen av den här frågan. Jag tycker dethar tagit . Men det är bra att utbildnings-ministern nu har gjort de här förtydligandena, och detär bra att ni kommer med förslag och beslut i de härangelägna frågorna.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1995/96:213 omstöd till blåsarmusikAnf. 64 Kulturminister ()Fru talman! har frågat mig dels vadjag avser med akut beredskap för att förhindra attkulturinstitutioner råkar illa ut, dels hur jag tänkeragera för att professionell blåsarmusik även i framti-den skall finnas i Sverige.Bakgrunden till interpellation äratt Stiftelsen har sagt upp sinaanställda musiker fr.o.m. . påstår att jag och min företrädare vid tidigarefrågedebatter har sagt att departementet har beredskapför att agera i akuta lägen för kulturinstitutioner.Jag vill inte kommentera tolkningav tidigare debattinlägg i denna sak. Jag vill dockbestämt hävda att det inom mitt departement inte finnsnågon ordning för akutinsatser, vare sig av ekonomiskeller annan karaktär.Inom departementet bereds just nu den kommandekulturpropositionen. Det vore fel av mig att här avslö-ja detaljer i de överväganden som görs. Så mycketkan jag säga att det till stora delar handlar om attfinna en rimlig avvägning mellan det nationella ochdet regionala ansvaret. En viktig fråga är i vad månstaten genom sin bidragsgivning skall påverka inrikt-ningen av regionala och lokala kultursatsningar.Anf. 65 ()Fru talman! När jag kom till fick jag lä-ra mig att straffet för att ställa interpellationer var fick vara här , mensjälvfallet är det frågans vikt och svarets innehåll somavgör värdet av vistelsen i kammaren. Det svar jaghar fått på denna interpellation får mig dock att ifrå-gasätta om jag har använt min tid rätt.Mitt intresse i detta är att slå vakt om kulturen, iden aktuella frågan vad som kan göras för att räddakvar en kärna av professionalism i den svenska blå-sarmusiken, till gagn även för amatörmusikerna. Dethar, eftersom det nu rör sig om den sista blåsorkesternav format, blivit en nationellt angelägen fråga.Det är anledningen till att jag har tagit upp dettamed de två senast ansvariga statsråden. Detta är alltsåinte primärt en fråga för Göteborgsmusiken utan enfråga för en hel genre.Statsrådet försöker i svaret att göra detta till enfråga om semantik. Så enkelt får man inte göra det försig. Vad som är sagt är sagt. Det är inte en fråga ommina tolkningar.De som har läst protokollen, t.ex. statsrådets par-tikamrater i , har inte kunnat förstå dettapå mer än ett sätt. Här är klara verba i svart tryck påvitt papper. I protokollet från står deti slutet av anförande 129: "dessa orkestrar är betydel-sefulla för hela landet och för hela den svenska blå-smusiktraditionen. Därför måste man göra någontingåt detta på nationell nivå. "Kulturminister säger i anföran-de 130:"Herr talman! Jag kan lova att vihar med även de här frågorna i vår behandling fram-över och även i en akut situation. "I protokollet från , slutet av anförande79, står det: "Förra kulturministern att hon hade viss akut beredskap när det gälldeinstitutioner som var i fara. Kvarstår den akutbered-skapen? "I anförande 80 säger kulturminister :"Fru talman! Ja, den akuta beredskapen består. "I det avgivna svaret, , säger stats-rådet: "Jag vill dock bestämt" - hon betonar detta -"hävda att det inom mitt departement inte finns någonordning för akutinsatser, vare sig av ekonomisk ellerannan karaktär. "Jag kan bara finna tre förklaringar till detta. An-tingen har något hänt efter , eller så harde svarande statsråden tidigare farit med osanning,eller så har de varit okunniga.Jag överlåter åt andra att bedöma vilket som gäl-ler.I min första fråga talade jag om dessa orkestrar.Då var de ännu två. I min nästa fråga och i nulägettalar jag om en orkester. Och när kulturpropositionenkommer finns det ingen orkester alls att talaom. När propositionen skall genomföras kan vi baraglädjas åt gjorda skivinspelningar.Fru statsråd! Vad krävs för att man skall få uppnivån igen på blåsmusiken? Vad kostar det? Vemskall så att säga stå för fiolerna när det gäller trumpe-terna?På engelska säger man: a stitch in time saves nine.På svenska skulle vi kanske säga att eftertanke före ärbättre än eftertankens kranka blekhet efter.Genom ett statligt agerande räddades iMalmö från nedläggning. Genom ett statligt ageranderäddades grafiksamlingen när Konstfrämjandet gick ikonkurs. Genom ett statligt agerande räddades En bokför alla när det gick illa för Litteraturfrämjandet. Mankan om man vill. Politik är att vilja, som en ledandesocialdemokrat en gång sade.Fru talman! Jag upplever det som att det finns förlitet politik hos den nuvarande regeringen.Visst går det att hjälpa till med förhandlingarmellan olika tänkbara intressenter. Visst går det attdiskutera fram interimistiska lösningar. Gör ett för-sök!Ännu har lille Trille inte fallit ner från sin hylla.Men om han gör det kan ingen man i detta land lagahonom, som det heter i ramsan. Men det finns enkvinna som borde kunna hindra fallet. Gissa vem detär!Anf. 66 Kulturminister ()Fru talman! Jag vill först uttrycka min starka sym-pati för att , i motsats till sina parti-kamrater, uppenbarligen talar för en vidgad offentligverksamhet, en vidgad offentlig sektor. Det är baradet att staten har problem, precis som kommunerna,med att klara av alla angelägna frågor som vi skullevilja ta på oss. Ekonomin sätter hinder i vägen.Men, som sagt, vi står på samma barrikad när vikämpar för en väl utbyggd offentlig verksamhet ochett stort statligt ansvar även på kulturområdet.Visst finns det en akut beredskap, men inte av dedimensioner som tycks ha tolkat in.Under löpande budgetår finns det inte möjlighet att gåin med engångsinsatser av den storleksordning somkrävs för att rädda just Göteborgsmusiken. Det hand-lar alltså om . Det är inga små-summor, särskilt inte i dagens läge. De fria medel somregeringen och förfogar över för akutin-satser - för interimistiska lösningar - medger sommest insatser i storleksordningen några hundra tusen.Det är självklart att de pengarna finns. Men 5,5 miljo-ner finns inte.Jag måste också ge mig in på en kort utvikning ombakgrunden. Lokala musikkårer med ett starkt kom-munalt stöd finns på många olika orter i landet. Oftahänder det också att en lokal kulturföreteelse utveck-las, så att den blir en tillgång långt utöver den egnakommunens gränser. Det har skett i och påmånga andra orter i landet. Då kommer det allt somoftast krav på statligt stöd, helst kombinerat med ettnationellt uppdrag. Staten har också tagit på sig ettmedansvar. Det har framför allt gällt länsinstitutio-nerna och vissa andra institutioner i de större städer-na. På musiksidan handlar det om symfoniorkestrarna,vissa kammarorkestrar och länsmusiken.Det har alltid diskuterats om det är rätt institutio-ner som har hamnat under statens beskydd. Det voreorimligt att drastiskt minska ett välmotiverat stöd verksamhet för att ta på sig ettmotsvarande ansvar för en annan.Göteborgsmusiken är en stiftelse. Tvåav stiftelsebildarna är helägda kommunala bolag.Jag utgår från att den kvinna som om är den kommunalt ansvariga, nämligen kul-turkommunalrådet i , . 67 ()Fru talman! Jag förstår att statsrådet i svaret påmin interpellation använder ordet tolkning, eftersomhon ägnar sig just åt att tolka.En fråga som gäller ett nationellt ansvar på det härområdet kan man självfallet inte lasta på . Jag trodde att det var uppenbart att jag syfta-de på statsrådet själv.Jag har heller inte i någon av mina frågor tagit uppfrågan om pengar. Detta handlar om att man frånstatens sida borde kunna hjälpa till i förhandlingaroch i diskussioner när det gäller en institution avnationellt intresse. Man har dessutom även med slan-tar agerat i de frågor som jag refererade till i mittförsta inlägg.Jag har inte talat för en vidgad offentlig sektor.Däremot finns det utan tvivel i vissa sammanhang ettstort statligt ansvar, ett stort nationellt ansvar. Det kanbara ligga på ett ställe.De pengar som statsrådet tar upp gäller inte förhela året. Det rör sig om hösten, och det är inte allssamma belopp. Det finns, oavsett detta, olika sätt attgå till väga. Det finns dessutom ett antal intresseradehuvudmän. Det är skillnad jämfört med hur det varmed den blåsensemble som lades ner som, i förhål-lande till var jag står just , fanns på litet närmarehåll. I det fallet tog inte den som borde ha varit dennaturliga huvudmannen sitt ansvar. Då gick det somdet gick.Frågan är vad man skall göra för att förhindra attden sista blåsorkestern av symfoniorkesterstorlekockså går i stöpet. Det finns många små blåsensemb-ler. Men detta är den sista av den här storleken. Denkan vara ett föredöme, fungera som lärare och påmånga andra sätt vara ledande. Det är det som fråganrör sig om.Jag menar att man inte kan gömma sig genom attsäga att man har tolkat det hela fel. Min fråga kvar-står: Vad menar egentligen statsrådet och även hennesföreträdare med att det finns en beredskap?Jag har inte talat enbart om pengar,utan jag frågar: Vad finns det för beredskap för skall ta det nationella ansvaret för att förhindradet som håller på att ske med Göteborgsmusikenoch därmed med blåsmusiken i ?Anf. 68 Kulturminister ()Fru talman! oroade sig över att hanhade slösat bort genom att delta i dennainterpellationsdebatt. Jag vet inte om han med detmenar att jag som kulturminister skulle gå vid sidanav den ordning som gäller, nämligen att man presente-rar kulturpropositionen för och inte i ettinterpellationssvar innan arbetet är fullföljt.Vad jag kan säga till honom om dessa frågor är attdet i står väldigt mycket om attstatens insatser vad gäller musiklivet skall genreprofi-leras. Länsmusikens allmänna stöd skall till viss delersättas av ett mer riktat stöd. Detta har varit mycketuppmärksammat i debatten och i remissbehandlingen.Många olika genreföreträdare har hört av sig till de-partementet, bl.a. företrädare för blåsmusiken, somLennart talar om i den här debatten.I propositionsarbetet gör vi en stor mängd övervä-ganden kring detta. Genrestödsfrågan är en fråga, mendet här svaret tänker jag komma med , eftersomjag respekterar riksdagen.När det gäller Göteborgsmusiken hävdar jag attdet handlar om ett lokalt ansvar, icke om ett natio-nellt. kan se framtiden an medviss tillförsikt. Utan att gå in på några detaljer i kul-turpropositionen kan jag säga att det skulle förvånamig om kommunen inte kunde räkna med att avlastasen del kulturkostnader. De pengarna kan man sedanvälja att disponera på annat sätt. Då är det fortfarandeGöteborgs kommuns sak att bestämma om de skallanvända det utrymme som då skapas för att gynnablåsmusiken eller inte. Detta är icke ett beslut förSveriges riksdag utan för Göteborg.Anf. 69 ()Fru talman! Jag sade kanske inte riktigt att manhade förslösat sin tid, men det var väl underförstått.Vad jag menade var att jag fortfarande inte har fåttsvar på mina frågor. Statsrådet har undvikitatt besvara frågan om vad hon själv och MargotWallström egentligen menar med att det fanns enberedskap för att förhindra katastrof för institutionersom i väntan på bl.a. propositionen riskerar att upphö-ra. Det uttrycktes i klara ordalag här i kammaren.Till hösten kanske det kommer vissa förslag somkan vara till gagn för dessa institutioner, men då ärdet inte mycket att tala om. Medan gräset växer dörkon, heter det. Vi kan konstatera att det kommer attske i detta sammanhang.Samma sak gäller frågan om en professionell blå-sarmusik även i . Man kan aldrig komma ifråndet nationella ansvaret. Även om det råkar vara regio-nala företeelser och även om man har gjort storartadesatsningar i olika delar av landet inom olika delar avkultursektorn finns det trots allt ett nationellt ansvaroch ett ansvar för den nationella kulturpolitiken. I detingår att vi skall kunna ta vara på den blåsarmu-siktradition vi har sedan århundraden i detta land, ochsom nu är på väg att försvinna. Först försvinnermånga av de mindre orkestrarna. har också upphört, och Göteborgsmusikenär på väg att försvinna. När det väl har gått illa är detinte så lätt att återskapa.Min fråga kvarstår: Vem skall, om vi nu skall hablåsarmusik i - det kan man fråga sig - stå förfiolerna när det gäller trumpeterna framöver? Jagskulle gärna vilja veta det.Anf. 70 Kulturminister ()Fru talman! Även i mitt avslutande inlägg måstejag för vara litet polemisk. Det är klartatt vi skulle ha haft väldigt mycket mer pengar, bådetill fioler och till blåsare, om regeringen inte hade haftett väldigt tungt ansvar att ta över efter den förraregeringen, som körde vårt lands ekonomi i botten.Det hade dessutom varit lättare om bl.a. moderaternahär i varit mer intresserade av att ställa upppå ett sätt som gör att vi kan sanera vår ekonomi ochse till att det finns gott om pengar även för offentligverksamhet och för att staten skall kunna ta det natio-nella ansvaret för kulturpolitiken.Nu lever vi inte i den bästa av världar, där allaproblem är lösta. Vi har ett problem som gäller Göte-borgsmusiken. Jag och har i olikaomgångar förklarat att det finns en akut beredskap.Det handlar om mycket små medel om man talar omdet i pengar. Det handlar om några 100 000 som re-geringen och förfogar över. Det är klartatt andra ändamål får vika om det är Göteborgsmusi-ken som skall ha dessa pengar, men dessa pengarexisterar. Några akutpengar av de betydande beloppsom tidigare nämnts när det gäller Göteborgsmusikenfinns icke.Jag har redan nu aviserat att kulturpropositionen,som beräknas komma , kommer attinnebära vissa lättnader för . Mankan använda det utrymme som då uppstår för att satsapå Göteborgsmusiken, om man så önskar.Lennart kommer inte att kunna inbilla migatt är så risig att man inte skulleklara att stötta Göteborgsmusiken under en höst, omman så önskade, fram till det att denna avlastningbörjar gälla. Är det så att kon dör så är det ett beslutsom fattas i - icke i Stockholm.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 1995/96:216 om jaktpå enkelbeckasinAnf. 71 Jordbruksminister ()Fru talman! har frågat mig omjag vid bedömningen av jakttiden för enkelbeckasinenkommer att ta hänsyn till den starka tillbakagång somarten uppvisar, och om jag kan tänka mig ett antal årsmoratorium i jakten på enkelbeckasin för att utrönavarför arten går så kraftigt tillbaka i antal i avvaktanpå att den åter ökar.Gudrun har också frågat mig om jag av-ser att ta initiativ i EU för att få halvautomatiska ha-gelvapen förbjudna vid jakt på enkelbeckasin i dessövervintringsområde alternativt agera för att få jaktförbjuden på arten i dess övervintringsområde.Slutligen frågar mig hur jag av-ser att säkerställa att dubbelbeckasinen inte skjuts avmisstag i stället för enkelbeckasinen.Bakgrunden till frågor är Sta-tens naturvårdsverks förslag till nya jakttider. Förnärvarande är det allmän jakttid på enkelbeckasin frånslutet av augusti till i norra , och till i södra delen av landet.Naturvårdsverket lämnade ett förslagtill ändrade allmänna jakttider. I fråga om enkelbeck-asinen anförde verket att det finns flera faktorer somtalar för att situation under de kommande årenkommer att förbättras. nämner bl.a.markavvattningsförbudet i , nyanlagdavåtmarker och de relativt stora ytor strandängsbetesom skapats genom NOLA- och landskapsvårdsbi-drag.Verket påtalar också att iår gör satsningar genom svensk våtmarksfond och attdet genom EU:s miljöstöd till jordbruket kommer attges ansenliga bidrag till olika våtmarkssatsningar ijordbrukslandskapet. Sammantaget gör detta att inte ser någon anledning att föreslå enändring av jakttiden för enkelbeckasin.Naturvårdsverkets förslag har remissbehandlats.Naturskyddsföreningen, ,och anser i sina remissvar att den allmänna jakt-tiden på enkelbeckasin bör slopas. Som skäl anförsbl.a. att det inte är säkert att tillbakagång berorpå bortfallet av våtmarker. Därmed är det inte hellergivet att det tillskott av våtmarker som förutser kommer att bryta den vikande trendenför enkelbeckasinen.Naturvårdsverkets förslag till ändrade jakttideroch remissinstansernas synpunkt på förslaget beredsför närvarande inom . Vid bered-ningen har regeringen att göra en avvägning mellan deintressen som är aktuella inom faunavården. Vid denavvägningen har regeringen bl.a. att i enlighet medEU:s fågeldirektiv vidta de åtgärder som är nödvändi-ga för att upprätthålla fågelpopulationerna på en nivåsom uppfyller ekologiska, vetenskapliga och kulturel-la krav. Jag räknar med att regeringens beslut i frågankan föreligga . Som inser kan jag därför inte uttala migom hur regeringen kommer att ställa sig till frågan omfortsatt allmän jakt på enkelbeckasin.EU:s fågeldirektiv tillåter att halv- och helauto-matiska vapen används vid jakt om magasinet interymmer fler än två patroner. Jag har svårt att förståGudrun krav på att förbjuda halvautomatis-ka hagelvapen vid jakt på enkelbeckasin. I Sverigeanvänds av tradition vanligen dubbelpipiga hagelva-pen. Det går precis lika bra att avlossa två skott medett sådant vapen som med ett halvautomatiskt. Skott-vidden och träffsäkerheten är exakt densamma. Jagser därför ingen anledning att verka för ett förbud mothalvautomatiska hagelvapen inom EU.Enligt EU:s fågeldirektiv är det enligt vissa i di-rektivet angivna villkor varje medlemsland som be-stämmer när jakt får ske. Jag utgår från att andramedlemsländer följer direktivets bestämmelser utanatt behöver agera i frågan.Slutligen vill jag ta upp frågan om förväxlingsris-ken mellan enkel- och dubbelbeckasin. Vi har i Sveri-ge haft allmän jakt på enkelbeckasin ,medan jakt inte har bedrivits på dubbelbeckasinen.Enkelbeckasinen är visserligen snarlik övriga becka-siner, men går genom sin extremt långa näbb och detspeciella uppfloget i sicksackkast att skilja från dub-belbeckasinen med sina vita stjärtpennor och det rakaoch stabila uppfloget. Några rapporter om att dubbel-beckasinens minskning skulle bero på att den vid jaktförväxlats med enkelbeckasin känner jag inte till.Dubbelbeckasinens tillbakagång torde i stället hasamma orsaker som enkelbeckasinens minskning. Attförbjuda jakt på enkelbeckasin enbart på grund av denpåstådda förväxlingsrisken är enligt min mening intenödvändigt.Anf. 72 ()Fru talman! Jag får tacka så mycket för svaret.Bakgrunden till den här interpellationen är att vikan se en dramatisk förändring i antalet enkelbeckasi-ner i . Populationen är en tredjedel avvad den var . Man vet egentligen intevarför det här sker. Vad man kan se finns det egentli-gen ingen koppling till antalet våtmarker. Arten tycksminska oavsett om det finns tillgång till biotoper. Denförsvinner i våtmarker där den tidigare alltid har varitvanlig.Svensk häckfågeltaxering, ett projekt som har be-drivits under , har på ett mycket tydligt sätt visatatt det är så här. Siffran går drastiskt nedåt. Finskhäckfågeltaxering har visat detsamma, liksom sträck-fågelräkningen i och svensk ringmärkning.Det är alltså en bred och kunnig samling fågelexpertersom visat att det är så här.Inom jaktkretsar hävdar man ofta att ifall jaktenskall läggas om måste det finnas biologiska fakta somtalar för det. Här finns de alltså. Vi vet att enkelbeck-asinen minskar, men vi vet inte varför.Svenska jägare har en exempellös inverkanpå jakttiderna. I den jakttidsberedning som finns inomSvenska är en majoritet jägare, ochhär drar alltså jägarna upp riktlinjer för hur man anseratt jakten skall bedrivas. Det intressanta är att utan att kalla till möte kan ändravad Jakttidsberedningen har sagt. Man är alltså heltsuverän på området.Man kan säga att särintresset jakt har ett mycketstarkt inflytande på det som egentligen är biologiskmångfald. Här finns det en ny syn i världen. Dethär med jakt handlar inte bara om jakt utan om bio-logisk mångfald, hur vi hanterar en resurs i naturen. Idenna nya tid vore det egentligen naturligt, med tankepå de konventioner vi har skrivit under, om ävenandra intressen fick möjlighet att påverka hur vi ut-nyttjar den biologiska mångfalden.Så är det inte . Naturintressena och de biolo-giska intressena har mycket svårt att komma till tals.T.ex. utnyttjas inte Svensk häckfågeltaxering i Jakt-tidsberedningens beredning av jakttider. Man väljerde forskare som passar. Att Jakttidsberedningenskulle vara objektiv anser jag inte stämmer.Det finns alltså mycket som talar för att vi bordeha ett antal års moratorium när det gäller enkelbecka-sinen. Tittar vi på olika arter i kan vi se attdet finns vad man kan kalla för indikatorarter, artervars ökning eller minskning tyder på att någontingsker. Enkelbeckasinen är en sådan art. Minskningenmåste tyda på någonting. Den kan tyda på att det finnsett miljögift. Den kan till en del bero på att våtmar-kerna har gått tillbaka, men det stämmer inte alls medde områden där man ser att arten minskar. Den skulleockså kunna bero på att jakten som vi vet har ökatrejält i övervintringsområdena.Man borde ta tillfället i akt att ta bort jakten underett antal år för att försöka utröna varför enkelbeckasi-nen minskar så mycket. Varför går en vanlig fågel såstarkt tillbaka trots att biotopen egentligen inte harändrats?Om jordbruksministern skall vara trovärdig ochobjektiv menar jag att hon bör lyssna lika mycket tillde intressen som närmar sig naturen utan ett gevär ihanden och som också kan ha mycket information ochkunskap att komma med.Jag måste säga att jag inte är speciellt nöjd medsvaret, och jag vill därför fråga: Anser jordbruksmi-nistern att det är självklart att också dessa intressenskall finnas med när vi diskuterar hur vi skall utnyttjaden biologiska mångfalden? Eller är det rätt att jägar-na, som , är allena saliggörande när det gällersvaren på hur den biologiska mångfalden skall utnytt-jas?Jag skulle också vilja fråga: På vilket sätt tänkerjordbruksministern se till att de här intressena - orni-tologiska, biologiska och naturvårdande - får inblick iberedningen av jakttider i fortsättningen?Anf. 73 Jordbruksminister ()Fru talman! Jag skulle gärna vilja förtydliga förinterpellanten att det är regeringen som beslutar omjakttider, sedan har lämnat ett för-slag och detta förslag har remissbehandlats. I denremissbehandlingen ingår de intressen och intressen-ter som här har räknat upp.Jag vill också försäkra att det är alldeles självklartatt regeringens bedömning inte grundar sig på ettintresse. Vi lyssnar mycket noga på alla som har syn-punkter i den här frågan.Jag vill också gärna säga att jaktfrågor alltid väck-er mycket starka känslor. Jag är rätt säker på att densvenska jägarkåren inte delar be-dömning att det är jägarna som bestämmer om jaktti-der och jaktvillkor. Vi får ganska många indikationerpå att man inom jägarkåren menar att det är precistvärtom, att man inte har någonting att säga till omutan att det är andra intressen som avgör hela den härfrågan.Det är en angelägen uppgift för regeringen att intehemfalla åt att stirra bara på den ena eller den andrasidan utan att göra bedömningarna utifrån de viktigafakta som verkligheten visar upp: bedöma hur artenssituation är och vad det finns för eventuella riskerförknippade med fortsatt jakt och sedan göra en be-dömning utan att snegla på eller låta sig ryckas medav de känslostormar som finns på ömse sidor. Jag villförsäkra att det är precis den typenav bedömning som regeringen nu sysslar med.Anf. 74 ()Fru talman! Jag har även debatterat de här frågor-na med . då att det var att de biologiska kun-skaperna och de ornitologiska intressena började fåinflytande. Hon erkände att det inte har varit så ochatt det var angeläget att även dessa intressenter börja-de få sin röst hörd när det gällde jakttiden. Det ärfaktiskt så att Jakttidsberedningen, som alltså är ettorgan inom , har haft ett enormt ge-nomslag när det gällt hur jakttiderna skall vara.Låt oss gå till nästa fråga.