prot · GJ09101 · 1996-05-29 00:00:00 — Att det då kan uppstå ett beroende av vissakomponenter är kanske inte särskilt märkvärdigt.När det sedan gäller kompletteringsleveransertycker jag nog ändå, mot bakgrund av att utskottetinte gavs tid att tränga in i problematiken, att Miljö-partiet och hade kunnat nöja sig medatt vänta med några bestämda uttalanden tills under-sökningen blivit genomförd.Men Omanärendet är ju ett speciellt ärende. Dengrundläggande principen är, , att varjeexportärende skall prövas var för sig på dess egnameriter. Här har man alltså prövat ärendet på dessegna meriter och funnit att export kunde ske. Vi hargjort en granskning och kan från majoritetens sidainte finna att något står i strid med de gällande riktlin-jerna. När det kommer till kritan tror jag nog att Ken-neth kommer att få en och annan överraskningnär det gäller kompletteringsleveranser. Jag är nämli-gen ganska övertygad om att vi får gå tillbaka tillnågon gång för att komma åt litetgrand av kärnan när det gäller just kompletteringsle-veranser. Mot den bakgrunden och kunskapen hadedet varit snyggt om och Vänsterpartiethade lugnat sig litet och avvaktat nästa års gransk-ning.Anf. 60 () replikFru talman! Det är riktigt som , att sådana här ärenden står på egna ben. Därförmenar jag att det också är riktigt att säga att regering-en i det här fallet har glidit på formuleringarna när detgäller både kompletteringsleveranser och mänskligarättigheter, vilket varit inne på.När det däremot gäller frågan om kompletterings-leveranser i en vidare mening skall jag med liv ochlust - om jag får min partigrupps förtroende att varakvar i och om lyckas med något värvningsförsök eller liknandesom han var inne på tidigare - delta i granskningen avreglerna.Anf. 61 () re-plikFru talman! I krigsmaterielexportärenden är detinte bara en aspekt som måste vägas in. Det är intebara begreppet mänskliga rättigheter som skall vägasin, även om det är viktigt. Som har framgått av vårautfrågningar med både och skall även andra kriterier vägas in. Det medföratt denna typ av ärenden inte bara är svåra att granskautan också svåra att ta ställning till, det skall jag gärnaerkänna.Om man tittar i betänkandekommer man att finna att den grundliga granskningsom utskottet har gjort i Omanärendet inte på någonpunkt kan leda fram till kritik mot den export somskedde 1995.Anf. 62 ()Fru talman! har ingen ordinarieledamot i och har därför inte kunnat delta fullt ut igranskningsarbetet. Jag vill dock här i kammarenkortfattat klargöra våra ställningstaganden och ge enröstförklaring.När det gäller krigsmaterielexport till rea-gerar vi kristdemokrater över att regeringen infört nyabedömningsgrunder för mänskliga rättigheter. Ensådan ny grund är att den långsiktiga tendensen vadgäller situationen för de mänskliga rättigheterna ivissa fall kan innebära att enskilda kränkningar av demänskliga rättigheterna i ett land inte behöver innebä-ra ett nej till export . Då frångårman principen att varje tillståndsärende skall bedömaspå sina egna meriter.Vidare har vi synpunkter på själva beredningspro-cessen. Beredningsprocessen har skadats genom attregeringen suspenderat den rådgivande nämndenunder . Det kan heller inte uteslutasatt den vakanta chefsstolen på Krigsmaterielinspek-tionen ledde till det bristande beredningsunderlagetbeträffande massarresteringarna i . Utri-keshandelsministern kan, med hänsyntill sitt agerande i detta sammanhang, inte undgå kri-tik. yrkar därför bifall till reserva-tionerna 4 och 8.Frånvaron av en rådgivande nämnd och av chef påKMI gör att ärendet liknar ett annat ärende i KU:sbetänkande, nämligen det som gäller utseende avstyrelse för . Genom beslutden har regeringen förordnat åttapersoner att fr.o.m. t.o.m. den 31december 1998 vara styrelseledamöter i SSI. Dettainnebar att myndigheten inte hade någon fungerandestyrelse . Eftersom regeringen idetta fall hade problem med att förordna en nystyrelse skulle regeringen självklart ha kunnat för-länga uppdraget för den gamla styrelsen till dess atten ny styrelse kunde utses. skri-ver i en promemoria att orsaken till misstaget haranalyserats och att bevaknings- och arbetsrutinernahar stramats upp för att upprepanden skall undvikas.Kristdemokraterna instämmer i utskottets bedöm-ning att en vakans inte är god-tagbar. I det andra aktuella ärendet, som gäller ,har vakanserna varit ännu längre. Där vill majoriteteninte gå med på någon kritik mot regeringen. Det tyck-er vi är märkligt. När det gäller frågan om SSI:s sty-relse hoppas vi att har tagit lär-dom av det inträffade och vidtagit åtgärder för attundvika upprepningar.Anf. 63 () re-plikFru talman! Till vill jag sägaföljande. Det som gäller beträffande mänskliga rättig-heter är den praxis som tillämpas. Jag skall be att fåläsa upp den. Det står på följande sätt: Enligt praxismenas med sådana kränkningar utomrättsliga avrätt-ningar, systematisk tortyr, politiska mord och försvin-nanden. Det som hände i lever inte upptill det jag nu läste upp. Det skulle ha behövts betyd-ligt starkare incitament.Hur man än bär sig åt kan man inte förklara bortatt den upplästa meningen om praxis för vad sommenas med kränkande av mänskliga rättigheter är detsom gäller för bedömningen av export av krigsmate-riel. Sedan må ha rätt att tyckaatt det som hände i var tillräckligt. Men det ären annan sak. Det som hände skall betraktas motbakgrund av de riktlinjer som finns, och då räcker detinte.Jag får säga samma sak till jag sade till : Om MichaelStjernström vill ha ett annat regelverk skall han mo-tionera i . Han skall inte anklaga regeringenför att inte leva efter ett regelverk som inte finns.Anf. 64 ()replikFru talman! Det material jag har tagit del av i dettaärende är bl.a. en promemoria från Utrikesdeparte-mentet där det står så här om regeringens bedömning:"Bedömningen gjordes att omfattande arresteringar avde slag som förekom inte utgjorde ettnormalt inslag i den omanska regeringens maktutöv-ning". Den fråga man ställer sig när man läser detta ärhur regeringen kan anse att massarresteringar är enenstaka händelse. Man försöker göra bedömningaroch prognoser och säger att detta noginte skall upprepas och att vi därför kan bevilja exporti detta fall. Det tycker jag är en märklig inställning.Jag tycker inte att i debatten har klargjort detta.Anf. 65 () re-plikFru talman! Det som hände i har inteupprepats, åtminstone inte fram till . Så långt kanvi väl ändå vara överens,. Mankan tycka att det som hände 1994 är hemskt, alldelesoavsett det. Men det svarar inte mot det regelverksom regeringen har att ta ställning till. Det är oerhörtviktigt.Man kan önska sig att regelsystemet vore ett an-nat. Men när vi skall göra en konstitutionell gransk-ning av om regeringen har gjort rätt eller fel måste vihålla oss till det regelsystem som gäller. Gör man detkan man inte hävda att regeringen har brutit mot vill-koren för krigsmaterielexport. Det är ändå det sommåste vara avgörande.Anf. 66 ()replikFru talman! Regeringen måste göra en bedömningvid den aktuella tidpunkten. Man kan inte lägga invad som kommer att hända . Det har tidi-gare talats om långsiktiga tendenser. Än mer märkligtär att säga att det, vad vi nu vet, tilldags dato inte har skett några nya massarresteringar.Det visste man ju inte då. Man kan inte se alltför långtframåt och säga att man får se vad som händer. Det ärett fullständigt ohållbart resonemang. Det leder oss utpå mycket svag is, om det är regeringens och ut-skottsmajoritetens bedömning när det gäller vapenex-port i framtiden.Anf. 67 ()Herr talman! När vi diskuterar svensk vapenexportfår man ibland intrycket att den svenska vapenexpor-ten är mycket omfattande och bör så vara. Det tyckssom att vi i sammanhanget glömmer bort att vapenex-port i princip är förbjuden, att vapenexport i principinte bör förekomma i . Det vi talar om är dis-penser från en förbudslag. Jag tycker att det oftakommer bort i sammanhanget.Mycket är redan sagt i denna debatt. Några av detillägg jag vill göra gäller fallet . Jag vill åter-komma till den diskussion som här har förekommitom kriteriet mänskliga rättigheter.Jag vill understryka att när vi i utrikesutskottethösten diskuterade ett flertal länder som lämpli-ga eller olämpliga för vapenexport nämndes explicitGulfstaterna, och flera andra länder. Vikonstaterade att vi såg med betydande oro på situatio-nen där. Det tycks inte ha varit vägledande för rege-ringen eller för KU i dess behandling av detta ärende.Jag vill peka på hur bristfälligt beslutsunderlagettill partiledarna har varit. De har inte ens informeratsordentligt. Det har också varit uppe.Jag måste säga att jag med stor förundran harlyssnat på debatten mellan ochandra här, där lyfter fram att detär andra kriterier som väger in. Det är alltså andrakriterier som är viktigare än kriteriet mänskliga rättig-heter! Jag har väldigt svårt att se vilka andra kriteriersom är så viktiga. Är det att befrämja svensk vape-nexport? Är det den svenska sysselsättningen? Det ärrätt oerhört att sätta de kriterierna före omsorgen ommänskliga rättigheter i världen.Jag vill också ta upp frågan om att det har före-kommit export till tidigare, ochatt detta då rubricerades som civila produkter. Mendet kan ju inte vara ett försvar i den här frågan. Detborde naturligtvis ha rubricerats som krigsmateriel förstrid , men det tog tid innan man insåg attdet hörde hemma under krigsmateriel.Också frågan om att det är regeringen som bedö-mer vill jag ta upp. Vi är flera som här har under-strukit att det inte bara handlar om att slaviskt tilläm-pa lagstiftning och riktlinjer. En bedömning skall ske ivarje enskilt fall. Då förstår jag inte varför och andra så slaviskt hänvisar till riktlin-jerna.Det är sant att flera av oss vill ändra riktlinjernaoch ser den här förskjutningen i riktlinjerna sommycket allvarlig. Det gör vi, , påen rad olika sätt, t.ex. genom motioner och genom eninterpellationsdebatt med som kommeratt komma till stånd om just detta med glidningen vadgäller riktlinjer.Men vi menar också att det är regeringens skyl-dighet att i varje enskilt fall se det lämpliga och detolämpliga. Det är regeringens privilegium att avgöraom tillstånd skall ges eller inte. Då kan jag inte inseatt tidsargumentet skall spela någon roll. Det är jusom att ett brott blir mer accepterat ju somhar gått. När man väl har upptäckt att en felaktighethar skett borde det vara självklart att avbryta det fel-aktiga beteendet.Jag vill också instämma i det som andra har tagitupp om det här med långsiktiga tendenser. Vem kanavgöra sådant? Låt oss säga att vi hade haft en dis-kussion om situationen i . Vemhade då kunnat tala om att den långsiktiga tendensenvar att det skulle utbryta ett krig som omfattade del av det som är före detta under90-talet? Vem hade talat om den långsiktiga tenden-sen?Jag vill också bara kort nämna frågan om tillsätt-ningen i . delar istort sett kritik av hur regeringen harförfarit, och av att varje parti inte självt får avgöra. Vihar dock valt att inte stå bakom reserva-tion eftersom vi har utgått från att det ändå är rege-ringen som till slut avgör i dessa frågor.Jag menar att den kritik som harframfört i olika motioner är fullt berättigad, och jagvill särskilt yrka bifall till reservation 5, alltså tillståndför krigsmaterielexport till , vad avser kriterietmänskliga rättigheter. Jag menar att det självklart ärså att statsråden och intekan undgå den kritik som framförs i denna reserva-tion.Så, herr talman, vill jag än en gång upprepa: Håll iminnet att vi har ett förbud mot export av krigsmate-riel. Det är det vi huvudsakligen skall ha tankarna.När man bedömer eventuella avsteg från den princi-pen, bör det bedömas mycket restriktivt. Så har up-penbarligen inte skett i fallet och i en rad and-ra ärenden. Där måste en ändring ske.Utlänningsärenden (avsnitt 16)Anf. 68 ()Herr talman! KU har granskat dåvarande invand-rarminister som fick regeringen attutvisa familjerna från . Man tvingadedem att lämna , där en stor grupp människorkämpat för att de skulle få stanna. Regeringen åbero-par vikten av en reglerad invandring och låter dettaväga tyngre än , enligt vilkenbarnens bästa alltid skall komma i främsta rummet.Leif framhöll vid utfrågningen som KUordnade hur svårt att han hade tyckt att det var attmöta barnen från som hade engagerat sig såhårt för dessa familjer, och att möta deras frågor.Ändå ansåg han att detta var det beslut som skullefattas. Det finns alltså ingen konstitutionell grund förutskottet att kritisera regeringen. Regeringen är i sinfulla rätt att besluta som den gjort, det är en fråga omomdöme. Därför har vi reservanter nöjt oss med attsäga att det är helt klart att regeringen hade kunnatlåta familjerna stanna i utan att även-tyra den reglerade invandringspolitik som riksdagenbeslutat om. Invandrarministern hade kunnat åberopaläkarintygen för barnen och FN:s barnkonvention.När det gäller offentliggörandet av rapporten frånden svenska ambassaden i vill jag säga föl-jande: arbetar för att vinna internationelltgehör för vår offentlighetsprincip. Arbetsmarknads-departementets hantering av ambassadrapporten kanenligt min mening äventyra förståelsen för dennaprincip. Det är inte enskilda individer, utan myndighe-ter, som skall kontrolleras genom att alla handlingarär offentliga om de inte faller under sekretesslagen.Den personliga integriteten för enskilda individerskall alltid skyddas. Det är ett av de viktigaste kriteri-erna för hemligstämpling enligt sekretesslagen. Jaganser att det är svårt att förstå hur tre rättschefer sområkade vara samlade på en lunchrast ansåg sig kunnafatta ett beslut om att offentliggöra ettdokument med okontrollerade uppgifter om ekono-miska förhållanden hos personer som dessutom var ien svår och utsatt situation.Att ambassadrapporten läckt ut till medierna med-för självfallet inte automatiskt att innehållet skallofficiellt bekräftas genom ett offentliggörande.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 10.Anf. 69 ()Herr talman! Också det s.k. Åseleärendet är enfråga där det finns flera olika moment. Alla dessa harpå olika sätt förekommit iden allmänna debatten. Det första är beslutet i sig. Detandra är formerna för verkställigheten. Det tredje ärnaturligtvis den omtalade ambassadrapporten.Beslutet i sig kan man ha många kritiska synpunk-ter på, och jag hör till dem som har det. Ändå tvingasman ju konstatera att regeringen naturligtvis har rättatt också fatta beslut som exempelvis jag och åtskilli-ga andra - stora delar av svenska folket - tycker ärfelaktiga, oriktiga och tragiska. Regeringen har ändårätt att fatta sådana beslut. Jag skall dock återkommatill frågan om hur man hade kunnat motivera ett an-norlunda beslut.Så till den andra frågan, den om verkställigheten.Där var det ju så att åtskilliga, jag tror vid närmareeftertanke alla, av de som velat att KU skall titta pådetta, har noterat ett antal omständigheter som sågmycket egenartade ut. Det handlar om bussar, flyg-plan och sådant som verkade vara förbeställda redaninnan beslutet var fattat osv.Detta såg anmärkningsvärt ut. Det är fullt begrip-ligt att anmälarna uppmärksammade det. Det är dockviktigt att säga att vi inte vid KU:s granskning harkunnat finna att detta i sak är så anmärkningsvärt somdet verkade. Polisen har vissa rutiner. Vi får nogacceptera det som sägs, att man förbereder sig för ettväntat beslut genom att göra på ungefär det sätt somman gjorde. Det går inte att belägga något fel här.Den s.k. ambassadrapporten är också en komplice-rad sak. Här är det ju frestande att vilja ställa en delfrågor som vi inte bör ställa, eftersom det som bekantär förbjudet att efterforska massmediernas källor. Detsom i realiteten ägde rum var ju att rapporten, nästanså fort den hade kommit till , var ute imedierna.Hur detta än hängde ihop, kom ju det som i prin-cip skall vara ett skydd för enskilda människor mot attråka illa ut genom publicitet i stället att fungera somett skydd för - kanske - någon eller några personersom såg en möjlighet att väga upp kritiken mot rege-ringsbeslutet genom att släppa fram dessa okontrolle-rade, obestyrkta uppgifter. Det är oerhört allvarligtom det finns en mentalitet att man kan agera på detsättet.Jag var med på ett semi-narium med ryska journalister. Då kom den här fråganupp, dvs. att man i skydd av regler som syftar tillnågot helt annat baktalar enskilda personer. Då note-rade jag en reaktion, nämligen att man mycket välkände igen detta från länder av den typen. Så här skallvi inte ha det i . Och jag hoppas att det häraldrig mer inträffar i något fall, vare sig i liknande falleller i något annat sammanhang.I likhet med tycker jag natur-ligtvis att det, trots att det hela var ute i medierna, ärminst sagt diskutabelt att offentliggöra okontrollerade,obestyrkta och såvitt jag i efterhand förstår sakligtmycket tvivelaktiga och kanske helt felaktiga uppgif-ter om enskilda personer.Det sista som jag vill ta upp är beslutet i sig. Där-vid kommer jag tillbaka till den punkt där jag började.Hade det med hänsyn till nu gällande regler gått attfatta ett annat beslut? Ja, det hade naturligtvis gåttalldeles utmärkt att göra det. Jag måste säga att dettaär den punkt där jag egentligen är mest förvånad överhur regeringen motiverar sitt handlande och hur ut-skottsmajoriteten sedan skriver, nämligen att manställer större känsla för andan i motprincipen om reglerad invandring. Om den råder istort sett enighet i . Men hur i all världen ho-tades den principen av ett annat beslut än det somfattades? Det är mycket svårt att begripa. Om mantycker att man bör låta humanitet, hänsyn till medi-cinska åberopade omständigheter, läkarintyg ochbarnkonventionen som sådan leda till att man i dettafall fattar ett annat beslut än det som fattades, på vil-ket sätt äventyrar man då principen om reglerad in-vandring? Naturligtvis inte alls. Det är fullt möjligt atti många andra fall, som på något sätt kan påminna omdetta, ändå dra en annan slutsats. Det här var ett väl-digt speciellt fall. Ändå resonerade man ungefär somom den reglerade invandringen kräver att man i varjeläge skall låta den principen väga tyngre än den somvi faktiskt har skrivit under när vi skrev under barn-konventionen. Detta är inte en rimlig hållning. Jaghoppas att inte heller detta någonsin mer upprepas.Det måste finnas ett utrymme att låta humanitet ochhänsyn till anda spela en heltannan roll också i fall av den här typen än vad de nugjorde.Därmed vill jag yrka bifall till reservation 10.Anf. 70 ()Herr talman! I sägs bl.a. attbarnens bästa skall komma i främsta rummet. Men i fallet med de s.k.Åselefamiljerna har egentligen intehaft någon som helst bärighet när regeringen har fattatbeslut. Det är tragiskt att regeringen på det här sättetnonchalerar konventioner som har biträtt.Förhållandena kring läkarintyg och annat som visaratt barnen har mått mycket dåligt och det faktum attbarnen i har blivit anpassade tillsvenska förhållanden och mådde mycket dåligt införutvisningsbeslutet har inte på något sätt påverkatregeringen. Den har helt enkelt låtit andra hänsyn ochandra regelverk ta över. Därmed har regeringen brutitmot FN:s barnkonvention.Mycket har sagts av föregående talare och medre-servanter i frågan. Jag vill bara utveckla min stånd-punkt när det gäller ett par saker. Bl.a. gäller det of-fentlighetsprincipen. Det är rätt i sig att det för konsti-tutionsutskottet är främmande att efterforska vem somhar läckt ut en ambassadrapport till medierna osv. Detär oss helt främmande att bry oss om. Men faktum ärhär att myndigheten använder offentlighetsprincipenmed en sorts omvända förtecken. Denna princip föröppenhet och insyn har tillkommit därför att det skallkunna utövas en kontroll av myndigheten och avmakten. Men i detta fall använder man och kryperman bakom offentlighetsprincipen genom att bekräftapubliceringen av en rapport på ett sådant sätt att av-sikten är uppenbar, nämligen för att baktala och slåmot svaga och utsatta människor. Det är ett agerandesom regeringen borde ha fått kritik för därest man intehaft den märkliga ordningen att i det här fallet, dåhögre tjänstemän fattat beslutet, eller i varje fall sägsha fattat beslutet, och därmed inte en minister, dåkonstitutionsutskottets granskning inte heller kommeråt det. är förhållandena sådana att de reglersom omger granskning inriktarsig på statsråd och regeringens ämbetsutövning ochgör att i de fall då regeringen egentligen borde haklander når vi tyvärr inte ända fram.Jag vill också säga att det under utredningsarbetetmed detta ärende har framkommit en hel del av intres-se, bl.a. en anmärkningsvärd inställning som ådagala-des av den tidigare invandrarministern där han menaratt ansvaret för att barnen i dessa familjer måddedåligt skulle ligga hos dem som har skyddat dem motvad dessa familjer har upplevt som myndighetensmaktutövning mot dem genom att låta dem bo i kyr-kor osv. Men det är väl så att den som skyddar männi-skor från myndigheters förföljelse inte är skyldiga tillden situation som har uppstått, utan de skyldiga i detsammanhanget är naturligtvis förföljarna och intebeskyddarna. Jag vill ha detta sagt även om regering-ens ståndpunkter så att säga inte är föremål förgranskning utan dess formella hantering. Men manmärker i dylika uttalanden ett tänkande i sådana härfrågor som faktiskt är oroande ochvisar på vilken grund man så att säga har valt mellande paragrafer som man vill följa, och det har inte varitpå ett riktigt hedrande sätt för svensk humanitet.Anf. 71 ()Herr talman! Tre ledamöter har varit uppe ochtalat om den fråga som jag hade tänkt ta upp. Framförallt när det gäller Åseleärendet har ,och på ett bra sättframfört argument för att undertecknande avFN:s barnkonvention på något vis borde ha betydelse.I Åseleärendet har det uppenbarligen inte haft någonvikt. Det är hänsynen till den s.k. reglerade invand-ringen som helt och fullt fått vara vägande. Men och detta med barnens bästa har intespelat någon roll som över huvud taget tillnärmelseviskan jämföras med den vikt som den reglerade in-vandringen har.En reglerad invandring, och detta var HåkanHolmberg inne på, kan man ha, även om de här män-niskorna hade fått uppehållstillstånd i . Detfinns alltså ingen motsättning här. Därför är argumen-tationen från regeringen och mycketmärklig. Till syvende och sist visar den på en väldigtkylig attityd gentemot andra människor.Den läcka som förekom - jag avser då den ambas-sadrapport från som efter det att denkom till fanns hos - visar på eninställning som jag upplever som väldigt främmandeoch otrevlig. Jag hoppas således att vi slipper se såda-na tendenser i framtiden.Jag yrkar bifall till reservation nr 10.Anf. 72 ()Fru talman! Jag vill knyta an till vad utskottets vi-ce ordförande har anförtom att ett trendbrott verkar ha ägt rum vad gällerKU:s granskning.Den gråzon där politiska överklaganden smygersig in har minskat till förmån för en genomgång avhur regeringen uppfyllt konstitutionens förpliktelser.Jag är övertygad om att det tjänar granskningen i sakoch stärker KU:s anseende.Detta gäller även de utlämningsärenden som vi behandlar, inbegripet den försiktiga reservationsom avgivits av , , Vänsterpartietoch . I reservation nr 10 står följande:"Utskottet anser att hänsynen till den reglerade in-vandringen i och för sig inte skulle ha hindrat rege-ringen från att fatta ett beslut av motsatt innebörd. Attmed hänsyn till barnens bästa låta familjerna stanna,hade dessutom stått i bättre överensstämmelse medbarnkonventionens anda. "Detta låter sig mer ju sägas, men det är ingentingannat än till intet förpliktande truismer. Poängen är juatt regeringen hade ett fritt, men mycket svårt, val attunder lagarna avgöra om familjerna skulle beviljasuppehållstillstånd eller inte.I och för sig är det klokt att inte reservationen gårlängre. får akta sig för att bli något slagsextra överprövningsinstans i enskilda ärenden -dessutom utan reell makt att ändra i ett redan fattatbeslut.Regeringsformen anger klart att inte fårkvälja dom - dvs. besluta hur domstol skall döma idet enskilda fallet.