prot · GJ0980 · 1996-04-16 00:00:00 — Densvenska narkotikapolitiken utgår från att det är viktigtatt upprätthålla olika typer av kontrollinsatser för attbegränsa utbudet av narkotika, som ett om-fattande förebyggande arbete görs för att motverka attframför allt ungdomar börjar använda narkotika.Slutligen krävs en väl fungerande vårdapparat somkan fånga upp de individer som fastnat i ett drogbero-ende.Den i min mening viktigaste faktorn när det gällervåra möjligheter att upprätthålla denna ambitiösapolitik är det breda samförstånd som finns i vårt land.Det är därför av största vikt att vi lyckas upprätthålladet avståndstagande till all befattning med narkotikasom finns bland ungdomar, vuxna, politiker ochmyndighetsföreträdare.Regeringen har gett narkotikafrågorna en hög pri-oritet, men är det så att det viktigaste före-byggande arbetet utförs på lokal nivå. Som ett led i attbl.a. leda och samordna ett förstärkt alkohol- ochdrogförebyggande arbete inrättades Folkhälsoinstitu-tet år 1992.Sommaren 1995 överlämnade Folkhälsoinstitutetsin nationella handlingsplan för alkohol- och drogfö-rebyggande insatser till regeringen. Planen innehållerbåde en långsiktig strategi och ett konkret åtgärdspro-gram, och regeringen har också avsatt särskilda medelför detta program. har vidare inrät-tat en nationell ledningsgrupp för detta arbete.Folkhälsoinstitutet framhåller i sin handlingsplanatt den nu förestående satsningen behöver pågå underlång tid om den skall ges chans till framgång. Jaginstämmer i bedömning att det ärdet långsiktiga arbetet som har störst möjlighet att fåeffekt.Som jag nämnde i början av mitt svar har narkoti-kautvecklingen varit förhållandevis positiv i Sverigeoch är så fortfarande. Vi har haft enrelativt låg nyrekrytering till narkotikamissbruk. Vikan inte se några dramatiska förändringar i de under-sökningar som CAN, dvs. , gör bland skoleleveroch värnpliktiga. Trots detta får jag oroande rapporterom en förändring av ungdomars attityder i riktningmot en mer positiv inställning till droger. Denna ut-veckling är mycket oroande och måste brytas.Som ett led i detta kommer jag och Maj-IngerKlingvall att ta upp ungdomsmissbruket vid allakommunbesök som vi gör för att diskutera frågan medansvariga kommunpolitiker. Vi har också för avsiktatt kalla till ett möte med företrädare för de myndig-heter som har ett ansvar inom detta område, för atttillsammans med dem diskutera vad som kan görasutöver aktiviteter som redan görs eller planeras.Som svar på fråga vill jag såledessäga att jag självfallet är beredd att ta de initiativ somär nödvändiga, både nu och , för att upp-rätthålla en bred svensk mobilisering mot narkotikan.Anf. 73 ()Herr talman! Jag vill tacka socialministern för sva-ret på interpellationen. Jag tycker att det är bra att honinte väjer för att ta de initiativ som kan bli nödvändi-ga för att förhindra att narkotikan får fäste i Sverige.Vi som har barn som är födda i slutet på 70-talethar sett att skolorna har varit förhållandevis fria frånnarkotika, och att avståndstagandet till narkotikan hargenomsyrat hela det svenska samhället. Men detta äringen utveckling som har kommit av sig självt. Denkom genom ett mycket målmedvetet lokalt, regionaltoch också centralt arbete under , där folkrörelserna mobiliserades, men därockså de statliga myndigheterna mobiliserades.Det finns som socialministern säger i svaret fleratecken på att attityderna till narkotikan börjar luckrasupp. Jag vill ge några bilder som oroar.Rikskriminalen har gjort en sammanställning övernarkotikasituationen . Den visar att besla-gen av narkotika fortsätter att öka. Det gäller allapreparat utom kokain. Så har t.ex. amfetaminbeslagenfördubblats . Flera länsrotlar rapporteraren ökning av amfetamin bland ungdomar, också sålångt ned som på grundskolenivån. I sin rapport sägerRikskriminalen att liberaliseringsvindarna sändersignaler till nya målgrupper som är redo att ta överefter de mer traditionella missbrukargrupperna.Det andra är en oro för attityderna bland ungdo-marna. kommer med enungdomsbarometer. Vad den säger vet vi först då,men det finns ute på fältet oro framför allt för att des.k. festdrogerna extacy, amfetamin och LSD börjaröka kraftigt och att det bland många ungdomar, iväldigt stor utsträckning i anknytning till rave-kulturen, börjar komma en förändrad attityd till nar-kotikan.Den tredje erfarenheten har gjorts t.ex. i . Isamband med en stor heroinhärva avslöjade man attett 50-tal heroinister fanns i . sedanfanns inte heroinet i Örebro.En fjärde bild är den allvarliga brottslighet - bådeinternationell brottslighet och mc-brottslighet - vi hardrabbats av i vårt land.En femte bild är den jag fick av ordfö-rande i går. Hon hade träffat några missbrukare som istort hade varit rena från narkotika under ett tiotal år,men gått tillbaka in i missbruket mycket beroende pådels att narkotikan börjat bli lättare att få tag på, delshopplöshet, brist på framtidstro och arbetslöshet.Sverige har en mycket viktig roll i . Vi harkunnat visa att det går att hålla ett land narkotikafritt.Men det är inget som ger sig självt. Det är någontingsom vi måste erövra på nytt. Det krävs att vi slår vaktom den goda lagstiftning vi har i det här landet. Detkrävs att vi ser att Polisen också framgent prioriterarbekämpningen av narkotikan, att Tullen har resurseroch att vi gör den uppföljning av Tullens verksamhetsom vi var eniga om när vi fattade beslut om de be-sparingar som berodde på administrativa förändringari samband med EU-medlemskapet.Vidare krävs det att ungdomarna har meningsfullsysselsättning , att de har jobb, att vi satsarpå behandling och att vi jobbar ihop med skolorna.Det handlar om ett brett arbete som kräver ett oerhörtengagemang. Jag är glad att socialministern visar atthon har detta engagemang.Anf. 74 Socialminister ()Herr talman! Jag kan lägga ytterligare en bild tilldem som gav, även om den är någraår gammal . Jag fick vara med vid barntoppmötet iNew när jag var ungdomsminister. Då passadejag på att besöka narkotikapolisen i . Detbestående intrycket från det besöket och från de sam-tal som jag hade med poliserna, var att de sade: Varrädda om den negativa attityd till narkotika som ni harbland allmänheten i . Det är inte okej att knar-ka hos er - ni lägger er i.Här är det i stället så att var du än går i samhället;om du tas in på sjukhus, om du går och handlar i enaffär, om du träffar någon myndighetsperson ellerbara gamla vänner så kan du aldrig vara säker på attde du möter inte är påverkade av narkotika - också avtunga droger. Det skapar ett samhälle som är osäkert.En representant för narkotikapolisen betonade gångpå gång: Var rädda om detta!Som jag bedömer det måste vi göra mycket mer iEU-sammanhang för att förklara vår inställning ochvår attityd. Den är vårt bästa skydd. Men det är ju såsom säger: detta kommer inte av sigsjälvt. Vi måste jobba för att upprätthålla det. Vimåste förklara på djupet och vi måste också visa hurvi vill jobba med dessa frågor.Jag tror verkligen att vi behöver åstadkomma ännumer, och det måste gälla hela kedjan. Det måste gällapå lokal nivå, där man skaffar sig lokala handlings-planer och handlingsprogram för hur man skall ta itumed saken - från skolan och hela vägen. Vi behöverockså, som sagt, ta itu med attitydfrågan.Jag är litet för ny på jobbet för att kunna ge siffroroch konkretisera detta in i varje detalj, men det jagkan säga är att jag hoppas att vi skall kunnasamarbeta, och att vi skall kunna göra det brett poli-tiskt i det här landet för att hålla stånd mot narkotikan.Det har blivit mycket tuffare, och det skall vi intesticka under stol med.Anf. 75 ()Herr talman! Jag vill understryka vikten av att detsker ett brett politiskt samarbete i dessa frågor. Detvar tuffa diskussioner när tog beslut om sinstrategi mot narkotikan. Det var mycket hårda fighter,bl.a. Men man vågade ta diskus-sionerna. Man tog dem väldigt prövande, och manhade i alla politiska partier och från olika socialarbe-tar- och föräldragrupper ett gemensamt mål: att hållaSverige narkotikafritt.Eftersom man kunde upprätthålla det målet, kundeman också, efter diverse kringelkrokar - så blir detnär det gäller svåra frågor, också komma överens omgemensam lagstiftning och om gemensamma sats-ningar på det här området.Jag hoppas att det skall vara möjligt också den härgången. Jag hoppas att de partier som traditionellttalar mest om lag och ordning ändå vågar och orkar tatill sig att det inte bara får bli fråga om repressivaåtgärder, utan att sysselsättning för ungdomar, före-byggande arbete och arbete med villkoren för de barnsom har det allra jobbigast trots allt är grundbulten ikampen mot narkotikan. Sedan behöver detta komp-letteras. Jag tror att det var viktigt för många som dåkanske var alltför liberala när det gäller lagstiftningenmed tuffa möjligheter för samhället att ingripa när detvar nödvändigt.Jag vill slutligen också säga att vi har en litet nyproblematik på ett område. Vi har ett antal invandrar-ungdomar som, enligt Polisens bedömningar, riskeraratt fara väldigt illa om man inte kan samarbeta ocksåmed deras organisationer och med deras föräldrar ochinge dem framtidstro och förhoppningar. Det finns enrisk att de lever litet grand i ett ingenmansland därföräldrarna inte riktigt har möjlighet att se deras pro-blematik. är de så utsatta när det gällerarbetslöshet att de också kan vara mer utsatta änandra ungdomsgrupper för narkotikahajarnas lockto-ner.Det är mycket locktoner just . Det finns enöverproduktion av narkotika i världen, och storaströmmar av denna narkotika når nu Sverige.Anf. 76 Socialminister ()Herr talman! Det är återigen bara att instämma.Jag tror att det finns en rad nya faktorer vi måste tahänsyn till. Utvecklingen är mycket snabb. IngerLundberg nämnde en. Ytterligare något att nämna idetta sammanhang är ju bruket av anabola steroider,som också har ökat. Det är nya tendenser som vimåste fundera över separat. Hur tar vi itu med det, hurstävjar vi detta? Det är helt riktigt att detta måstevägas in i det arbete som vi skall utföra. Jag strävarefter att vi också skall åstadkomma en bred politiskenighet kring detta.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1995/96:120 om hög-skoleutbildning i NorrköpingAnf. 77 Utbildningsminister ()Herr talman! har frågat mig om vil-ka planer regeringen har på en kraftfull universitets-satsning i samt vilken storlek och inrikt-ning en sådan satsning skulle ha.Jag vill inledningsvis påminna om regeringens vidflera tillfällen uttalade avsikt att bygga ut utbildningeni landet. Det underströks senast i regeringsförklaring-en och också i vårpropositionen.Ett nationellt kunskapslyft förutsätter kvalitet allti-från grundskola till universitet och högskolor och ettutbildningssystem med god regional spridning. Enviktig uppgift är också att ge tydliga signaler omutbildningens betydelse både för den enskilde och förarbetslivet i stort. Ytterligare 100 000 personer skallnu få möjlighet till reguljär utbildning. Universitetoch högskolor kommer att byggas ut så att antaletstuderande efter en treårsperiod kommer att öka medca 30 000 helårsstuderande. Det är en kraftig fortsattutbyggnad av en verksamhet som ökat med . Det ger oss goda förutsätt-ningar att i betydande grad öka andelen högskoleut-bildade i befolkningen.Vi gör dessa stora utbildningssatsningar i överty-gelsen att kunskap och utbildning är av stort värde förden enskilde och likaledes kan motverka socialaklyftor. Det finns ett positivt samband mellan utbild-ningsnivån inom hela befolkningen och möjligheternaatt öka tillväxt och sysselsättning.Den förbättrade utbildning vi nu med självklarheterbjuder våra ungdomar genom den förstärkta gym-nasieutbildningen måste också få sin motsvarighet förden vuxna delen av befolkningen med låg formellutbildning. Det är motivet för den stora satsningen påvuxenutbildning genom vuxenutbildningoch folkbildning. Det gäller att förebygga risken förfördjupade utbildningsklyftor mellan generationer.Den högre utbildningen kommer alltså att byggasut ytterligare. Detta kommer i huvudsak att ske vid demindre och medelstora högskolorna med särskildtyngdpunkt på vissa regioner. Den högre utbildningenmåste komma hela landet till del, och den stora ut-vecklingskraft för regioner som de mindre och me-delstora högskolorna har uppvi-sat måste därför utnyttjas fullt ut.Alla universitet och högskolor har både ett natio-nellt utbildningsansvar och ett särskilt ansvar för denhögre utbildningen inom mer näraliggande regioner.Det är därför med stor tillfredsställelse jag konstateraratt kommuns önskemål om att få merhögre utbildning förlagd dit på ett föredömligt sättmötts av universitets vilja att ta ett regio-nalt utbildningsansvar utanför den egna högskoleor-ten.De motiv som anförs för denna satsning på högreutbildning i är övertygande och förut-sättningarna för en bra studiemiljö är goda, vilket jagvid besök där också har kunnat konstatera. Min avsiktär därför att föreslå regeringen och att detvid planeringen av expansionen av den högre utbild-ningen för ges goda möjligheteratt lokalisera utbildning till . Omfattning-en av antalet utbildningsplatser kan jag nu inte närma-re ange. Planeringen pågår och regeringen kommer attredovisa sina planer och förslag senast i samband medbudgetpropositionen.Anf. 78 ()Herr talman! Jag vill tacka utbildningsministernför svaret, som jag tycker har en positiv grundton närdet gäller själva frågeställningen om en satsning påNorrköping. Det är några delar i svaret jag skulle viljakommentera och kanske fördjupa frågeställningarnakring. Som ministern mycket riktigt säger handlar detom att öka andelen högskoleutbildade i befolkningen.Ur den synpunkten är det synnerligen centralt att viförsöker få den ökningen någorlunda jämnt fördeladöver landet.Vi kan vad gäller konstatera attandelen ungdomar som går vidare till högre utbild-ning är relativt sett mindre jämfört med andra likastora regioner. Det är därför det är så centralt för osssom kommer från den regionen att betona denna rätt-visesynpunkt på utbildningsväsendets område. Vi fårinte öka klyftorna mellan olika delar av landet när detgäller möjligheten till högre utbildning.En annan sak som jag tycker är positivt i minis-terns svar, och där vi från sidadelar uppfattningen, är satsningen på komvux ochvuxenutbildningen. Om inte jag minns fel har i Öster-götland ungefär 50 000 av de yrkesverksamma enbartgrundskola eller folkskola. På den punkten kan jagdirekt säga till ministern att han här har uppbackningfrån sida när det gäller att få enrejäl satsning just på denna grupp.Sedan till de mer oroande inslagen i svaret. Minis-tern pekar på en tydlig prioritering. Han säger attsatsningen kommer att ske i de mindre och medelstorahögskolorna med särskild tyngdpunkt på vissa regio-ner. Verksamheten i är en del avLinköpings universitet. Den kan då inte riktigt rym-mas i denna kategori. Min fråga här är först ochfrämst: Var skall tyngdpunkten ligga? Hur ser minis-tern på i detta sammanhang, när vi talarom den här delen? är just ettuniversitet, och inte en mindre eller medelstor hög-skola. Kommer litet vid sidan av, ellerhur hanteras det i detta sammanhang?Ministern säger i svaret att den högre utbildningenmåste komma hela landet till del och att det är enviktig utvecklingskraft för de regioner där man gördenna satsning. Att få den draghjälpen och utveck-lingskraften är något som är helt nödvändigt för Norr-köpingsregionen. Ministern berömmer också de strä-vanden som finns i och hurman från universitets sida hanterar denhär frågan. Det sägs mycket tydligt att man är bereddatt ta ett regionalt utbildningsansvar utanför den egnahögskoleorten, dvs. Det är helttydligt att man har ett gemensamt synsätt på detta iLinköping och i . Man behandlar det pånågot sätt som ett universitet i det här sammanhanget.Det gäller återigen att inte få verksamheten att fallamellan stolarna, eftersom den är en del av Linköpingsuniversitet.Avslutningsvis säger ministern i svaret att detfinns goda möjligheter att lokalisera utbildning tillNorrköping. Där vill jag ha en ytterligare precisering.Vilka är dessa goda möjligheter? I en tidningsintervjui säger minis-tern: I statsverkspropositionen kommer vi att gepengar till en utbyggnad. Det är litet mer precist änvad som står i interpellationssvaret, men ministern harmöjlighet att utveckla detta ytterligare.Anf. 79 ()Herr talman! Även jag vill tacka för svaret. Jaghar litet svårt att se det på något annat sätt än entydigtpositivt. Det blir en satsning i . Det endasom är oklart är vilken omfattning denna satsningkommer att få.Tidigare här under den ekonomiska debattenberördes utbildningssatsningen. Då var det en ledamotav denna kammare som fnös litet föraktfullt åt deregionalpolitiska argument som anförs i vårproposi-tionen. Vi som är lokalpatrioter i denna församling äribland litet underskattade. Även om man självfalletinte enbart skall se till den egna orten eller den egnaregionen kan det faktiskt ibland vara så att de lokalabehoven och de lokala kraven ligger i linje med ochöverensstämmer med nationella mål.När jag hörde statsrådet beskriva ochpå vilket sätt satsningen i överensstäm-mer med de allmänna principer som finns för utbild-ningssatsningen, rodnade t.o.m. jag, trots att jag intetrodde att jag skulle göra det när det gäller beröm förNorrköping. Det som tidigare berördeär det viktigaste. Jag är oerhört stolt över att kommafrån en utpräglad arbetarstad. Det nämner vi Norrkö-pingsbor ofta. Men det finns en nackdel med detta.Det har visat sig vara oerhört svårt att bryta studi-etraditioner och att öka andelen högskoleutbildade,trots närheten till . Jag brukar litet skämt-samt säga att dessa är världens längsta fy-ramilssträcka. De borde inte vara oöverkomliga närdet gäller att få unga människor att läsa vidare. Mendet har visat sig att det har varit oerhört svårt. Därförhar kommunen arbetat envetet för att byg-ga ut den högre utbildningen. har man tyvärrnått mycket magra resultat.Nu har vi äntligen fått en enig universitetsstyrelseatt ställa sig bakom planerna. Vi har dessutom pågrund av förändringarna i innerstan fått en unik fysiskmiljö för en etablering i innerstan. Men det viktigasteär naturligtvis det helhjärtade stödet från universitets-styrelsen. får vi förhoppningsvis också stöd frånregeringen.Den enda fråga där jag skulle önska en ytterligarekommentar från statsrådet handlar om omfattningen.Om satsningen skall bli ett påtagligt och märkbartinslag i fordras en viss volym. Det vorebra om statsrådet kunde bekräfta att han delar dengrundsynen. Jag förstår att han inte vill kvantifierasatsningen. Men det borde ändå finnas en förståelseför att satsningen måste ha en viss volym för att detskall kunna etableras ett rejält universitetsområde iNorrköping.Anf. 80 Utbildningsminister ()Herr talman! Jag vill först hålla med LarsStjernkvist om att den stora uppgift vi står inför är attbryta vissa studietraditioner, eller snarare brist påstudietraditioner. Det är helt rätt att är ensådan stad eller kommun där av historiska skäl - mankan lugnt säga klassbetingade skäl - övergången tillhögre studier har varit låg. Det gäller alltså att brytadet mönstret. Därvidlag är jag av den erfarenhet vi harfrån annat håll övertygad om att fysisk etablering avutbildning där har stor betydelse, även om det är näratill universitet.Utbildning, och kanske framför allt högre utbild-ning, har regional tillväxtkraft. De som bestrider detta- och vi har ju hört att det sker från vissa håll - tycksha en mycket elitistisk syn på utbildning. Den går istort sett ut på, att om man vidgar till fler regionerinnebär det på något sätt automatiskt att det blir sämrekvalitet. Jag skulle vilja säga att det är motsat-sen som är fallet. Denna syn har dock varken LarsStjernkvist eller . Egentligen tror jag attvi är ganska överens.Det förhållandet att regeringen i såväl tillväxtpro-positionen som i den senast avlämnade propositio-nen i precis samma formuleringar har pekat ut vissaregioner och mindre och medelstora högskolor bety-der inte att resten av landet blir lottlöst. Det har aldrigvarit på tal. Förutsättningarna för en utveckling avden högre utbildningen i är goda genomatt unversitet så helhjärtat har gått in fördetta.Förutsättningarna för en satsning i Norrköpingskapas ju också där, genom universitets inriktning ochintresse.Jag noterade att om man lade ihop alla önskemålom utbyggnad från samtliga högskolor i landet, skulledet utmynna i ca 60 000 nya platser i stället för deaktuella 30 000. Det är ju lovande i den meningen attdet vittnar om ett stort intresse, men man förstår ocksåatt det omöjligt att infria förhoppningarna.Jag tror inte någon högskola kommer att bli heltnöjd med regeringens satsning, eftersom den - trotsatt den är stor - inte är så stor som alla var och en försig skulle önska.Men om det skall blir någon tydlig och märkbareffekt i måste det, som , vara en viss volym på verksamheten. Längre änså är jag inte beredd att gå . Det måste vi tittanärmare på och vi återkommer i statsverkspropositio-nen.Till sist vill jag säga till att jag ärglad över att vi ser likartat på de frågor som tagits uppi interpellationen och i interpellationssvaret.Jag hoppas att är inställd på att detockså krävs ett stöd för den finansiering som rege-ringen angivit. Om det skall bli en utbyggnad av hög-skolan krävs det pengar.Anf. 81 ()Herr talman! Utbildningsministern kan vara heltlugn när det gäller finansieringen av de förslag som viställer upp på. Vi har kanske andra sätt att finansieradem och en annan syn på andra delar av fördelnings-politiken. Men det återkommer vi ju så småningomtill i motioner.Jag skulle nog önska att ministern var tydligare påtvå punkter i debatten.Det ena gäller det han i svaret sade om att tyngd-punkten ligger på de små och medelstora högskolor-na. Tydligen gäller det vissa regioner.Men hur ser ministern på i det sam-manhanget? Är det en del av ett stort universitet?Eller är det en vidareutveckling av en filialverksam-het, vilket man kan beteckna det som , som där-med faller inom ramen för satsningen på de mindreenheterna som skall växa?Det andra gäller frågeställningen om hur stor den-na satsning kan tänkas bli. Det sägs ju att det måste haen viss volym för att märkas.I min interpellation gav jag exempel på hur jag serpå detta. Jag skrev att målsättningen bör vara att i ettförsta steg utöka antalet platser i medminst 3 500. bör man kunna nå ettantal av totalt 6 000 platser.Detta är en form av kvantifiering. Det vore intres-sant om ministern kunde kommentera den delen, omdet blir en volym som kommer att märkas.Jag tror att det är angeläget att ge en tydlig signalhär om att det kommer en rejäl satsning. I denplanering som görs i och vidLinköpings universitet försöker man se hur man skalllösa detta på bästa möjliga sätt, inte minst lokalmäs-sigt.Tanken är att stora delar av det gamla industri-landskapet skall användas i detta sammanhang. Det ärklart att det finns fler intressenter som kanske tryckerpå nu och vill gå in i området.Ur den aspekten vore det bra om utbildningsminis-tern gav ett mycket tydligt besked om att detta är enkraftfull satsning och kanske gjorde en uppskattningsom visar att det kan handla om de nivåer som jagtalade om.Anf. 82 ()Herr talman! Jag vet att för snart 20år sedan kunde leda i bevis att just närheten till ut-bildningen för studenterna var en minst lika viktigfaktor som ekonomin när det gällde att bryta densociala snedrekryteringen.Det viktigaste i statsrådets svar är att detta synsätt,målsättningen att åstadkomma ökad jämlikhet ochrättvisa, skall vara ett viktigt inslag i utbildningssats-ningen.Om sedan denna övergripande ambition och mål-sättning överensstämmer med mina strikt lokalpatrio-tiska motiv som Norrköpingsbo, då har jag naturligvissom socialdemokrat och Norrköpingsbo dubbel an-ledning att känna tillfredsställelse. Jag tackar försvaret.Anf. 83 Utbildningsminister ()Herr talman!