prot · GJ0989 · 1996-05-02 00:00:00 — Arbetslöshetsförsäk-ringen är så komplicerad att det inte går attrycka ut vissa delar och göra snabba förändringar.Efter eller månader kan man då kon-statera att någonting annat blir fel i någon annan delav arbetslöshetsförsäkringen.Direktiven till denna utredning är väldigt omfat-tande, och här finns möjligheter för utredaren attpröva alla delar i arbetslöshetsförsäkringen. Efter attha läst det första delbetänkande som har kommit,tycker jag att det bådar gott för vad man skall landapå i slutbetänkandet. Jag tycker att det är märkligt omman inte vill ta vara på den kunskapen innan man görförändringar i arbetslöshetsförsäkringen. Jag förmo-dar - och tror - att regeringen också vill använda sigav detta utmärkta material innan man skriver en pro-position på området.Anf. 193 HANS ()Fru talman! Jag tolkar detta på det viset, och det ärjag tacksam för, att inte ställer sigbakom några kraftfulla ingrepp i försäkringen, t.ex. enavindexering, en bortre parentes eller skärpta kvalifi-kationsregler, utan att väga ihop detta och se det somen enhetlig försäkring när utredningen är framlagd.När det däremot gäller nivåfrågan har vi inga somhelst svårigheter att höja från skamnivån . Mendet är en budgetteknisk fråga som inte hänger ihopmed regelförändringen.Låt mig i denna replik ta upp ytterligare en fråga. Imånga sammanhang - nu även i vårbudgeten - lyfterman in arbetslöshetskassan inom ett utgiftsområdesom skall finansiera sig självt, och därmed också sinaunderskott. Det betyder att de arbetslösa nu för förstagången, med regelförändringar på ett eller annat sätt,kommer att behöva finansiera sig själva inom ramenför en treårsperiod. Det blir inte regeringen och riks-dagen som kommer att göra det över budgeten. Detser jag som någonting mycket allvarligt.Ansvaret för sysselsättningen och för kampen motarbetslösheten - och därmed också för finansieringenav arbetlöshetens kostnader - måste ligga på regeringoch riksdag. Det är orimligt att vältra över den kost-naden på just de arbetslösa. De bär inte skulden förden ekonomiska utveckling med massarbetslöshetsom vi har haft.Ett utgiftstak på ett utgiftsområde där a-kassan in-går innebär en kolossal systemförändring i svenskpolitik. Detta rimmar väldigt illa med arbetarrörelsensoch med fackliga organisationernas ambitioner.Anf. 194 ()Fru talman! Budgetprocessen och det som rege-ringen gör i budgetprocessen är ju resultatet av enbeställning från . har sagt att manskall ha ett nytt budgetsystem och att man skall bud-getramar.Jag varnar för att göra den tolkning som Hans An-dersson gör. Jag tror inte att det är bra. Jag tror var-ken att eller tjänar på attköra ut besked om att man skall finansiera detta ge-nom regeländringar. Förhoppningen måste väl rim-ligtvis vara att man inte skall ha en sådan hör arbets-löshet . Jag begriper inte vad viskall komma med för förslag, och vad vi skall disku-tera i arbetsmarknadsutskottet, om vi inte skall kom-ma fram med vettiga förslag som minskar arbetslöshe-ten. Om man tar budgetprocessen till intäkt för attkomma med skräckvisioner, tror jag inte att det är bra,Hans Andersson.När det gäller en bortre parentes och de andra frå-gorna som tog upp, har jag sammauppfattning. Skall man göra ett så drastiskt ingrepp iförsäkringen - som också är en beställning från dennakammare - måste man naturligtvis ha utrett dettafärdigt. Man måste veta vad som gäller före den bort-re parentesen och under den bortre parentesen samthur man skall kunna komma från den bortre parente-sen och in på arbetsmarknaden igen.Det är därför jag med tillfredsställelse hälsar att vihar en duktig utredare som tittar på detta. Jag har allaförhoppningar att hon skall lyckas sy ihop ett braförslag som vi kanske med stor enighet skall kunnafatta beslut om. Jag vill komma med en varning. Ing-enting vore värre än en arbetslöshetsförsäkring somändras beroende på maktförhållandet i denna kamma-re. Det tjänar ingen på. Inte minst de arbetslösa skulleförlora oerhört mycket på det.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Kvalificerad yrkesutbildning m.m.FöredrogsUtbildningsutskottets betänkande 1995/96:UbU8Kvalificerad yrkesutbildning m.m. (prop.1995/96:145)Anf. 195 ()Fru talman! Bakgrunden till dagens debatt är denutredning som den borgerliga regeringen tillsatte omkvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning. Av ut-redningen blev det knappt en tumme när den social-demokratiska regeringen äntligen tog sig samman ochlade fram en proposition på bord.Mitt intryck av propositionen och av betänkandetär att det är mer av "härtill är vi nödda och tvungna"än av egna tankar och idéer om vad regeringen självvill åstadkomma med en ny kvalificerad yrkesutbild-ning. Detta är med förlov sagt ett mycket knapertaktstycke om man betänker att regeringen har haft ettår på sig att åstadkomma propositionen.De få förslag som presenteras är, liksom den mo-dell för utbildningen som man kan ana, fyrkantiga ochsaknar i många stycken nödvändig flexibilitet. Deflesta frågor som måste lösas lämnar regeringen ochutskottet över till den nationella organisationskommit-té som skall arbeta under stark tidspress.Vi moderater har i vår motion lagt fram mångaförslag om hur vi vill se denna typ av utbildning for-mas för att möta framtidens krav på arbetsmarknaden.I en internationell jämförelse saknar den svenskayrkesutbildningen en naturlig koppling mellan arbets-liv och skola. Det finns vattentäta skott mellan skolanoch arbetslivet inom alltför många områden. Det ärinte bra. Samma förhållande gäller även de påbygg-nadsutbildningar som bedrivs inom komvux och ilandstingens regi. Om vi jämför med vårafrämsta konkurrentländer, framträder ett tydligtmönster: I andra länder satsar arbetslivet mer på yr-kesutbildningen - både ekonomiskt och personellt -än vad som sker i vårt land.Det är nödvändigt att ändra på detta förhållandeom resultaten skall kunna motsvara de krav och snab-ba förändringar som finns inom arbetslivet. Vikan inte fortsätta med att ha ett slutet offentligt skol-system som innebär att skolan förmedlar både teore-tiska och praktiska kunskaper. Vår slutsats är att vimåste bryta upp det gamla systemet.Utbildningar måste kunna hävda sig internationelltoch tåla att jämföras internationellt när det gäller bådegymnasieskolans yrkesförberedande program och denblivande kvalificerade yrkesutbildningen. För attlyckas krävs det att skola, utbildningsanordnare ocharbetsliv tar ett betydligt större ansvar för samverkanän vad man hitintills har gjort.Regeringen föreslår att en försöksverksamhet skallomfatta 1 700 nybörjarplatser och att den skall inledasunder 1996 och pågå , med maximalt4 500 platser. Syftet med verksamheten är att prövanya utbildningar, nya pedagogiska former och nyaanordnare. Vi anser att regeringens ambition även idetta avseende är på tok för låg. Framför allt är deninte tillräckligt offensiv.Vi föreslår att det inrättas4 000 nybörjarplatser, att det 1997 inrättas 4 000platser till och att det 1998 inrättas ytterligare4 000 platser. Vår målsättning är att det i framtidenskall finnas 20 000 platser i kvalificerad yrkesutbild-ning. Dessa platser är utöver dem som redan i i påbyggnadsutbildningar och inom den yrkes-tekniska högskolan, YTH.Vidare är det vår uppfattning att utbildningar skallstarta under årets alla månader och att de skall känne-tecknas av rörlighet och förmåga att anpassas tillarbetslivets villkor.Regeringen föreslår att en tredjedel av utbildning-en arbetsplatsförläggs och att två tredjedelar skolför-läggs. Förutom att modellen i sig är fyrkantig saknarden incitament för att arbetslivet aktivt skall ta del avutbildningens innehåll, kvalitet och rekrytering avutbildningsplatser. Vi motsätter oss den fixa modellenmed två tredjedelar på utbildningsplatser och entredjedel på arbetsplatser. Här måste ett flexibeltsystem i stället skapas. För vissa branscher och yrkenkommer det att krävas betydligt mer av arbetsplatsför-lagd utbildning och för andra mindre.Skall den nödvändiga integrationen mellan arbets-liv och skola komma till stånd när det gäller kvalifice-rad yrkesutbildning räcker det inte med att föreslå atteleverna i den arbetsplatsförlagda delen endast skallerhålla studiemedel och studielån. Risken med dentraditionella modellen är uppenbar: Det kommer attbli praktik i stället för utbildning. Dessutom borderegeringen ha tagit till sig erfarenheten av den ar-betsplatsförlagda utbildningen inom gymnasieskolan,där många elever inte får den APU som riksdag ochregering har beslutat.Vår uppfattning är att lön skall utgå till "lärlingen"under den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen istället för studiemedel. Det finns flera skäl till detta.Det främsta skälet är att företagens intresse för kvali-tet i utbildningen ökar om "lärlingen" deltar aktivt iproduktionen och att "lärlingen" snabbt sätts in iarbetet.Regeringen och utskottsmajoriteten föreslår attden som genomgått en tvåårig utbildning skall erhållakvalificerad yrkesutbildningsexamen. Det är gott ochväl att man skall få en examen - men det är inte till-räckligt. Tvärtom skall det vara ett system med fleraexamina. På samma sätt som olika branscher ochyrken ställer olika krav på ämnesteoretisk kompetensoch färdighetsträning ställs det också skilda krav påyrkesutbildningens längd. För vissa yrken och bran-scher kommer kravet att vara exempelvis , me-dan det för andra kommer att vara tre år.Vi föreslår, i enlighet med vår flexibla utbild-ningsmodell, att det skall finnas minst tre olika exa-mina som bygger på utbildningens längd och innehåll:yrkeshögskolediplom för utbildning som omfattarminst , yrkeshögskoleexamen för utbildning somomfattar och yrkesexamen för utbildningsom omfattar minst tre år.Vad vi menar med ett flexibelt system är att yr-keshögskolan skall vara ett alternativ till den eller till . Den nya yrkes-högskolan skall också vara ett alternativ för personerfrån arbetslivet som behöver vidareutbildning avsådant slag som inte finns på vanlig högskole- elleruniversitetsnivå. Med rätt modell är jag övertygad omatt den kvalificerade eftergymnasiala utbildningenkommer att få allt större betydelse och attden kommer att fylla det tomrum som finns iutbildningssystemet.Inom ramen för utbildningen skall det vara natur-ligt för personer som redan är etablerade i arbetslivetatt söka sig till . De har redan färdig-hetsträningen, men behöver en djupare ämnesteoretiskkompetens eller är i behov av annan kunskap. I defallen behövs inte alltid lärande på arbetsplatsen, ochom yrkeserfarenheten är relevant skall man kunnatillgodoräkna sig den när man tar sin examen.När det gäller yrkesutbildningar som bygger påavslutad utbildning på nationellt program i gymnasie-skolan, s.k. påbyggnadsutbildningar, är jag förvånadöver att majoriteten inte lägger över dessa till yrkes-högskolan. I stället väljer man att låta dessa ligga kvarinom komvux, som man marginellt ochprovisoriskt utvidgar kommunernas skyldighet attbetala interkommunal ersättning. Vad är skälet tilldetta?I den modell som vi har skissat när det gällerlängd och innehåll av utbildningen passar flertaletpåbyggnadsutbildningar in i den nya yrkeshögskolan.Det skulle vara en stor fördel både för den nationellaorganisationskommittén och för de lokala styrelsernagenom att dessa utbildningar redan har timplaner,kursplaner och mål för utbildningen.Samma förhållande gäller för den yrkestekniskahögskoleutbildningen, YTH, som högskolan ärhuvudman för. Ett av huvudmålen för verksamhetenvid YTH är att tillgodose industrins behov av arbets-kraft för vissa kvalificerade funktioner. Det finnsockså påtagliga likheter bl.a. i fråga om kunskapssynoch arbetslivsanknytning mellan YTH och den peda-gogiska ramen för . Denna likhet för-stärks genom den modell som jag tidigare nämnt ochsom man kan ana i betänkandet där personer skall hamöjlighet att gå direkt från arbetslivet till utbildninginom ram för att sedan efter examengå tillbaka till arbetslivet. Vad är skälet till att maninte för över YTH till den kvalificerade yrkesutbild-ningen?Kompetensutveckling är viktig. Orsaken är att dentekniska utvecklingen ställer större krav på de anställ-da. Klarar inte svensk arbetsmarknad att hålla högnivå på de anställdas kunnande finns risken att jobbenförsvinner utomlands. Anställda som inte ges chansenatt förnya sina kunskaper löper risk att slås ut. Mendet måste också vara den enskildes ansvar att utbildasig själv. I det perspektivet kommer yrkeshögskolanatt fylla en viktig funktion.För att fungera i ett modernt arbetsliv bör finansi-eringen av vidareutbildning i högre grad än i dagbygga på att den yrkesverksamma individen själv tarekonomiskt ansvar för att tillgodose sina behov av nykompetens. Om vi skall få ett system, där det är na-turligt för medarbetare i arbetslivet att gå tillbaka ochvidareutbilda sig, kommer det att krävas ett systemdär den enskilde, arbetslivet och staten satsar resurseri form av kompetenskonton. Jag tror inte på ett systemdär anställda skall finansiera nödvändig utbildningmed studiemedel.Fru talman! Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationerna 2 och 19.Anf. 196 ()Fru talman! Efter att ha läst alla motioner medanledning av propositionen i fråga tror jag att mankan säga att det inte råder någon större oenighet omatt det finns ett stort behov av nämnda typ av utbild-ning i . Vi i har också den upp-fattningen. På den punkten tror jag inte att vår upp-fattning skiljer sig vare sig från regeringens eller frånutskottsmajoritetens.Folkpartiet delar regeringens uppfattning att Sve-rige inte skall bygga upp en parallellorganisation tillhögskolorna för kvalificerat yrkeskunnande. Vi delarockså grundtanken att det är en strategisk fråga förlandet att åstadkomma en bättre balans mellan kvalifi-cerat yrkeskunnande och teoretiskt kunnande inomsvensk högre utbildning.För att ta ställning till strategiska frågor av dennakaraktär krävs det emellertid ett mycket noggrantunderlag och långsiktiga kvalificerade bedömningar; isamråd med branscher och företag och även medutbildningsanordnare. Det är i första hand på denpunkten som vi tycker att det brister i betänkandet.Vi i anser fortfarande att regeringeninnan förslaget presenterades för borde hainväntat slutbetänkanden och remissbehandlingar frånolika pågående utredningar som har behov av dettamed livslångt lärande och kunskapslyft som ledstjärnai sina direktiv.Regeringen anger inte heller något tydligt ochspecifikt mål för den nu föreslagna kvalificeradeyrkesutbildningen. Målet kan knappast vara att gefördjupade teoretiska och praktiska kunskaper somkrävs för att självständigt och i lag utföra kvalificera-de uppgifter i "en modernt organiserad produktion avvaror och tjänster". Det målet kan anges för flera avde nuvarande yrkesutbildningar som ges inom hög-skolans ram, t.ex. läkar-, tandläkar-, sjukgymnast- ochsjuksköterskeutbildningar liksom utbildning till lärareoch journalist. Det finns dessutom en yrkesteknisk delinom högskolan i form av YTH-utbildningar somregeringen inte ens nämner i propositionen.Folkpartiet anser inte att det är möjligt att på dettastadium lägga fast en kvalificerad yrkesutbildning ochsäga att cirka en tredjedel av utbildningstiden skallbestå av lärande på en arbetsplats. Vi tycker inte hel-ler att man redan nu kan slå fast att utbildningen skallomfatta 80 poäng eller slå fast hur examensbevis skallges eller hur studierna skall finansieras för den en-skilde studerande. använde uttrycket fyr-kantigt, och jag tycker att det väl beskriver förslaget.Vi menar i att den kommitté som skalltillsättas, eller kanske redan har tillsatts, bör få sinadirektiv utan att ha kravet på sig att föreslå att startaförsöksverksamheten . Den börlämna förslag om mål för en kvalificerad yrkesut-bildning, antagning och urval av studerande, organi-sation med tillräcklig och nödvändig flexibilitet ochhur samarbetet i stort skall gå till med andra utbild-ningssamordnare och med företag, branscher ochorganisationer. Kommittén bör också få tid till att tadel av de utredningar som arbetar med liknandefrågor. Likaså måste kommittén klargöra de studeran-des ställning och rättssäkerhet dels i relation till dearbetsplatser som skall ansvara för lärandet på ar-betsplatserna, dels när det gäller deras frihet att efterutbildningen söka anställningar i något annat företageller organisation, dels hur studierna skall tillgodo-räknas och bedömas i förhållande till andra studierinom högskolan. Förhållandet mellan denna nya verk-samhet och befintliga YTH-utbildningar måste ocksåklargöras och eventuell samordning sonderas. Företa-gen bör på något sätt lämna garantier för ett långsik-tigt intresse för att delta i detta. Utan en sådan bin-dande garanti riskerar kontinuiteten i lärandet, vilketkrävs för att verksamheten skall kunna utvecklaspositivt och med nödvändig kvalitet.Hur lärandet på arbetsplatsen skall finansieras lik-som kravet på dem som skall vara handledare ochlärare är synnerligen oklart. Internationella erfarenhe-ter av kvalificerad yrkesutbildning bör studeras, inteför att kopieras men kanske för att vi skall kunna läraoss av de misstag som har begåtts.Alla dessa frågor bör ha ett svar innan verksamhe-ten startar.Folkpartiet är sammanfattningsvis positivt till tan-ken om att starta en kvalificerad yrkesutbildning. Menvi tycker att förutsättningarna måste ges klarare kon-turer innan 1 700 studerande skall delta i en utbild-ning. När ett mer gediget förarbete är genomfört börplatser och pengar beslutas av . Där är vårkritik till utskottsmajoriteten. Man tar på sig ett stortansvar om man tror att det här skall kunna ske redantill hösten för alla de studerande som kommer att sökaeller har sökt till denna utbildning. Utbildning handlarinte bara om utbildningsplatser, utan också om kvali-tet. Det är minst lika viktigt att vi kan garantera det iriksdagen innan vi beslutar om att starta en verksam-het och skjuta till resurser.Jag vill avslutningsvis för del yrka bi-fall till reservationerna 1 och 19.Anf. 197 ()Fru talman! delar många av de upp-fattningar som regeringen ger uttryck för i propositio-nen. Vi tycker att det är bra att man inlederen försöksverksamhet med den kvalificerade efter-gymnasiala utbildningen.Det sägs i propositionen att utbildningen skall ståorganisatoriskt fri från andra befintliga system. Det ärhär som vi är tveksamma till propositionen och betän-kandet. Frågan om huvudmannaskap lämnas alltsåhelt öppen. Visserligen ligger det förmodligen i enförsöksverksamhets karaktär att inte allting är regleratfrån början, men även i en försöksverksamhet måstede studerandes intressen och behov sättas i främstarummet. Det är den uppfattningen som ligger tillgrund för våra förslag. Vi tror att om de presumtivastudenterna skall lägga ner energi på studier och ock-så acceptera de ekonomiska åtaganden som två årsheltidsstudier med studiemedel faktiskt innebär, måstede kunna garanteras ett visst mått av kontinuitet. Stu-dierna måste kunna ses som ett led för ett livslångtlärande, där inga återvändsgränder finns.Det har tagit decennier av politiskt arbete attkomma bort från parallellsystem inom den grundläg-gande utbildningen. Det är först nu som vi kan talaom en integrerad gymnasieskola med samma strukturoch tidsomfattning för alla ungdomar. Varför då ska-pa avskärmade parallella system inom den högreutbildningen? Det finns risk för att det sammanhållnasvenska systemet för universitets- och högskoleut-bildning delas in i A- och B-lag om man gör på detsättet.Vårt mål är i stället att utveckla högskolan, breddarekryteringen så att även andra erfarenheter än formellgymnasieutbildning ger behörighet. Vi vill ocksåstärka forskningsanknytningen. Vi vill vidga det ve-tenskapliga tänkandet i utbildningar som tidigarefaktiskt legat utanför universitet- och högskolesyste-met. Vi kan inte se ett motsatsförhållande mellanforskaranknytning och arbetslivsanknytning. Arbetetdäremot för att stärka relationerna mellan utbildning,forskning och arbetsliv måste intensifieras. Men vitror att det sker bäst inom högskolans ram. Vi harockså sagt att vi gärna ser ett öppet system där fleraparter samarbetar, men vi anser att universitet ochhögskolor bör vara anordnare och huvudman för deneftergymnasiala kvalificerade yrkesutbildningen.Jag tror också att integrering av den nya yrkesut-bildningen i högskolan kan ha positiv effekt då detgäller att motverka social snedrekrytering till högrestudier. Den nya yrkesutbildningens poängterade ochstarka koppling till arbetslivet kan också innebära får nya kunskaper och erfarenheter som kanbefrukta även andra delar inom högskolan.I utredningen - Kvalificerad ef-tergymnasial utbildning, som refereradetill, ges det på något sätt sken av att högskolan ärskild från arbetslivet. Det tycker jag är en väldigtorättvis bild. Jag har upplevt på nära håll att det häntväldigt mycket i kontakterna mellan högskola ocharbetsliv, och det händer väldigt mycket spännande.Jag tror att det särskilt gäller de mindre och medelsto-ra högskolorna.Jag vill nämna något som jag inte riktigt förstår ikds-motionen. Där skriver man att vägledande för dennya utbildningen skall vara ett "arbetslivets erfaren-hetsbaserat förhållningssätt" snarare än"universitetens kunskapsbaserade". Det här kanskeInger kan förklara för mig, för jag förstårdet inte riktigt. Det där känns som en förlegad kun-skapssyn. För oss är det viktigt att den nya yrkesut-bildningen vilar på samma vetenskapliga grund somannan grundutbildning på universitet och högskola. Vitror att det är fullt möjligt. Arbetslivet är nämligeninte alltid en enhetlig och pedagogiskt genomarbetadmiljö. Det finns sammanhang där arbetslivet t.o.m.kan fungera konserverande för en utbildning som äryrkesinriktad.Tillämpning av känd kunskap blir ibland tillämp-ning av förgången kunskap. Vad som behövs är endynamik och en växelverkan mellan högskola, forsk-ning och arbetsliv. För mig är det naturligt att allyrkesutbildning präglas av en realistisk anknytning tillden kommande yrkesverksamheten. Det är en storfördel om kunskaper också kan inhämtas ute på ar-betsplatserna. Det skulle t.ex. civilingenjörsutbild-ningen vinna väldigt mycket på.Vi delar regeringens uppfattning om lärande i ar-bete och den lärande organisationen, det vill jag slåfast. Men för att detta skall fungera tror vi att det äroerhört viktigt att handledarna ute på arbetsplatsernaär kompetenta. De har alltså en nyckelposition för attdetta skall lyckas. Det är också viktigt att handledarnahar den teoretiska bakgrund som krävs för att kunnagöra dessa kopplingar mellan teori och praktik. An-nars tror vi inte att utbildningsmomentet blir tillräck-ligt starkt för den tredjedel av tiden som skall varaarbetsplatsförlagd. Därför är det viktigt att man utbil-dar handledarna och att denna utbildning startar såsnart som möjligt, helst redan i initialskedet.Det är klart att arbetslivsintegreringen kan gåmycket bra på de stora företagen som redan har välfungerande utbildningsavdelningar och personalav-delningar. Men vi tycker också att det av många skälär viktigt att även mindre och medelstora företagbereds möjlighet att delta i denna försöksverksamhet.Det är dessa som på något sätt har haft svårast attnärma sig forskningen och svårast att inse vikten aven ökad kompetens.Jag vill återigen markera att för oss är det studen-ternas intressen och behov som skall stå i centrum. Viär därför starkt skeptiska till företagsanpassade ut-bildningar som ger en mycket smal kompetens ochsom i praktiken kan fungera som en transferering avstatliga medel till något slags intern personalutbild-ning. Utbildningen måste ge en så pass bred och ock-så likvärdig kompetens att den går att applicera påflera arbetsplatser och att den också utgör en grundför vidare studier både här hemma och utomlands.Det är därför viktigt med tillgodoräknandet av po-äng så att studenternas rörlighet inte hindras. Dennaoch många andra viktiga frågor måste lösas, om nuden föreslagna yrkesutbildningens struktur blir så lössom den faktiskt har skisserats i propositionen.