prot · GJ09100 · 1996-05-28 00:00:00 — förslag bereds förnärvarande inom Justitiedepartementet.Det finns ingen enstaka åtgärd som kan åstad-komma att människor känner sig mindre otrygga. Detär inte heller möjligt att enbart genom förstärkta po-lisinsatser eller andra kontrollåtgärder förhindra attvåldsbrott begås. Det krävs ett sammanhållet föränd-ringsarbete från samhällets sida när det gäller attförebygga brott. Inom pågår förnärvarande ett omfattande arbete med att utforma ettnationellt brottsförebyggande program.Avsikten är att på olika sätt underlätta för myn-digheter, organisationer och enskilda att samordnasina insatser för att förebygga och motverka brott ochatt programmet, tillsammans med den stora satsning-en på närpolis och ett problemorienterat arbetssätt,skall innebära att det över hela landet sker en kraftfullökning av det lokala brottsförebyggande arbetet.Jag kommer att återkomma till när pro-grammet är färdigställt.Anf. 9 ()Fru talman! Jag tackar för svaret. Jag är medvetenom att statsrådet inte kan eller får kommentera enskil-da händelser. Men ibland tycks man inte ha någotemot det - jag misstänker att det är när det passar attgöra det.Skälet till min interpellation är att jag anser attlagstiftningen inte fungerar vad gäller ungdoms-brottsligheten, eller att den tolkas felaktigt av demsom skall hantera den.I helgen kunde vi läsa om hur en av dem som varinblandade i det s.k. Kodemordet blivit dömd tillsluten yrkesanstalt, trots att man visste att denna per-son varit inblandad i ett anvanceratknivslagsmål och dömts för det. De övriga inblandadefick långa fängelsestraff. på utanför släpptes han ut med motive-ringen att han verkade vara på rätt väg. Det dröjer 14dagar innan han blir inblandad i ett nytt knivslagsmåli Malmö.Jag hoppas statsrådet förstår att människorna utan-för denna kammare har svårt att förstå en sådan lag-stiftning.Förra sommaren hade jag en skriftväxling medstatsrådet om ett fall som rörde en 16-årig kvinna frånLund. Hon hade viftat med kniv och blev dömd tillvård i hemmet, trots att alla, inklusive myndigheterna,visste att hennes föräldrar hade ett digert kriminalre-gister. De blev senare dömda för ett bestialiskt mordnere i Malmö.Ett skäl till att jag skrev denna interpellation är enincident vid en tunnelbaneuppgång i den 4maj . En ung, väl-klädd pojke, som inte uppträdde provocerande, blevfysiskt angripen av ett ungdomsgäng. De talade omför honom att han måste slicka deras skor. Dess bättrelyckades en äldre person avstyra fortsatt misshandel.Varför har det blivit på det här viset, trots dagis,fritis och förskola? Man hade betraktats som mer ellermindre förvirrad om man inför 1950- och 1960-taletspolitiker, som tillhörde den majoritet som infördedagens socialpolitik, hade påstått att vi skulle stå iriksdagen 1996 och tala om sådana här fall. Och de ärinte få; de är dess värre många. Det är därför jag tarupp detta.I dag vet vi att mycket har misslyckats i vårt sam-hälle. Statsrådet frågade också om jag har läst enskrift som utgivits av regeringen. Jag har läst mångaskrifter och noterat att det hållits ett otal debatter,seminarier och konferenser. Men kan statsrådet sägamig, åhörarna på läktarna och dem som eventuelltföljer debatten på TV att det har blivit bättre?Jag tror att många av de svenska väljarna anser attsituationen tyvärr är ännu värre än vi hoppades. Det ärmycket beklagligt. Är statsrådet beredd att införanågot nytt, mer tidsenligt påföljdssystem?Vi kan notera att det demonstrerar civilan-ställda poliser utanför . Det kommer attbli färre poliser på gatorna framöver. Hur går dettaihop?Anf. 10 Justitieminister ()Fru talman! För egen del väljer jag inte när detpassar mig att kommentera enskilda domstolsutslag.Jag kommenterar dem inte alls.Kriminologerna strider om huruvida situationenhar blivit värre eller bättre . Statistikenpå anmälningar om våld visar dock att antalet anmäl-da våldsbrott går ned.Det behöver inte betyda att våldet i samhälletminskar. Jag tror att det är ett tecken på att vår intole-rans mot våldet har ökat. Vi accepterar inga former avvåld i vårt samhälle längre. Det gjorde vi för 50 årsedan. anmäls även det våld som ansågs varanormalt i samhället då.Detta är en mycket bra utveckling, och det är enkonsekvens av samhällets bestämda ställningstagande,där vi har deklarerat att vi inte accepterar någon formav våld, varken i uppfostringssyfte, som hämnd ellernågot annat.Det är grunden för vår möjlighet att bygga vidarepå vårt samhälle med mindre inslag av våld än vadhistorien har visat. Det är inte värre ändet var , ! Men det är inteheller mycket bättre. Vi har fortfarande en lång vägatt gå, och det arbetet är bl.a. regering och riksdagdjupt involverade i.Sten vet att förändringar av påföljds-systemet nu övervägs. Vi gör ändringar i påföljdssys-temet. Jag vet inte vad menar medmer tidsenliga påföljder, men jag utgår ifrån att vi ärense om att påföljdssystemet skall anpassas efterförändringarna och möjligheterna i vårt samhälle.När det gäller polisen handlar det, som jag sade imitt svar, om att se till att vi har fler poliser ute pågatorna. Ett problemorienterat arbetssätt och en annanresursfördelning än den som skett gör ocksådetta möjligt. Vi kan se resultatet redan i dag.Anf. 11 ()Fru talman! Det kan vara så att jag är född på felsida om hedenhös. Men jag vill påstå att det inte varså rått som det är , när jag var ung på 50-talet.Man kunde gå hem från dansbananefter att ha förlorat ett slagsmål om en flicka. Visstkunde det sitta en viss blåfärg kring ögat och någraveck i näsan efteråt. Men jag läste aldrig omatt man sparkade på en liggande. Knivar var mycketsällan förekommande bland ungdomar.Jag vet inte varifrån statsrådet tar påståendet attdet var värre då. Jag påstår från talarstolatt hon i det fallet helt saknar förankring i verklighe-ten.Det är inte bara jag som påstår att utvecklingenhar gått åt fel håll - även polisen börjar ju tröttna. Detar en ung brottsling för t.ex. snatteri eller en mindrestöld. är brottslingen ute på stanoch säger: Det var väl ingenting!Det är en farlig utveckling, och det är därför jagtalar om ett förnyat påföljdssystem. Det är väl skoj att vara litet ball på Åhléns och i tunnelbanan närman inte är straffmyndig. Men när man är 25-30 ärdet inte lika roligt längre. De gamla försyndelsernabär man med sig på resan genom hela livet.Det viktigaste är inte att poliserna trots allt gör sittjobb för att de har betalt för det. Det farliga för vårtdemokratiska samhälle är om medborgarna börjarmisstro myndigheternas förmåga att hantera situatio-nen.Utanför pågår en demonstration pågrund av att ett antal civilanställda måste sluta sinanställning hos polisen. Deras jobb skall till delarövertas av välutbildad polis. Jag har läst i pressen attchefer inom polisen säger att de måste prioritera ännuhårdare framöver.Då frågar jag mig: Har man möjlighet att även iframtiden bevaka tunnelbanor och offentliga platser iden omfattning som statsrådet talar om här ?Statsrådet säger att man skall förordna kommunaltanställda till vakter, och att de skall uppträda somsådana. Jag undrar om det är rätt metod. Det handlarom människor som inte har polisutbildning och somjobbar inom räddningstjänsten, som vakter utanför enrestaurang eller t.o.m. som parkeringsvakter. Har deutbildning för att kunna hantera en sådan här situa-tion?Statsrådet nämnde inte detta med ett ord. Jag kanförstå det, därför att det måste vara mycket genant.Statsrådet är trots allt den första representanten ochden högst ansvariga för hur vårt lagstiftningssystemfungerar.Jag vill referera till en sak i anslutning till Kode-mordet. En person som var inblandad i ett mord hadeett år tidigare varit inblandad i ett avanceratknivslagsmål. Han släpptes ut . Mansade att "han artar sig gott, och har skött sig väl". Jaghoppas att statsrådet inser att folk utanför dennakammare, och även en del av statsrådets väljare, tyck-er att detta är litet sjukt.Anf. 12 Justitieminister ()Fru talman! Jag önskar att vi kunde föra denna de-batt litet sakligare. Det är ett allvarligt och svårt ämnesom kräver kunskap och engagemang.Det är svårt att kommentera alla de olika påståen-den och tyckanden som kommer med.Men låt mig börja med hedenhös. Jag gick inte tillba-ka till hedenhös. Jämfört med hur det var då skullenaturligtvis vår tid framstå som väldigt litet våldsam.Jag håller mig i stället till , dåvåldsbrottsligheten har ökat. Men undersenare år har vi sett en stagnation och en förbättring.Det beror troligtvis på att vi med såstor kraft, på så bred front och i så många samman-hang har bekämpat orsakerna till våldsbrottsligheten ivårt samhälle.Vi måste bygga vidare på detta. Det finns ett för-slag om att t.ex. använda ordningsvakter. utdömer det förslaget. Jag tror att det är vik-tigt att vuxna människor med olika erfarenheter harfunktioner i vårt samhälle som innebär att vi kan ökatryggheten. Ordningsvakter är icke poliser och deskall inte utföra Polisens arbete. Men de kan fylla enfunktion när det gäller att skapa större trygghet i all-männa kommunikationer och på gator och torg i olikasammanhang.Vilken vuxen som helst kan fylla den funktionen.Vi har många frivilliga i vårt samhälle. Farsor & Morsor på går ut och gör en insats av detta slag.Tycker att de också är för outbildade,och inte fyller någon funktion? Jag tycker inte det.Här behövs hela vuxensamhället. Alla de olika yr-keskategorier som vid sidan av sitt ordinarie uppdragkan fylla en funktion för att motverka våldet i vårtsamhälle och öka tryggheten bör använda det utrym-met för att göra detta.I samband med påståenden om snatterier som be-gås, där Polisen efter att ha gripit den unge släpper uthonom eller henne på gatan igen, antyder att det finns ett annat alternativ. Jag skullevilja veta vilket. Den lagstiftning vi har gör detmöjligt för Polisen och åklagarna att inte släppa denunge som har blivit gripen för brott förrän en vuxenperson, föräldrar eller - om inte någon annan vuxenfinns - , tar hand om den unge så att haninte kan gå ut och fortsätta med sina brottsliga aktivi-teter. Duger inte det åt ? Vad är alter-nativet?Anf. 13 ()Fru talman! När jag talade om hedenhös försöktejag säga det med litet humor. Det fastnade tydligeninte, vilket jag beklagar. Vad jag menade var alltså50- och 60-talen.Det är inte bara jag som säger att detta harmisslyckats. Jag kan t.ex. prata med närpoliserna iMalmö, eftersom jag bor från en närpolis-station. De är inte positiva till den lagstiftning somfinns , och till de möjligheter de har att kunnaagera.Vad gäller frågan om huruvida man har kunskapeller ej noterar jag - inte med så litet stolthet - att jaginte tillhör den kategori som har rusat runt i ,flugit och åkt med SJ-tåg, och deltagit i ett enormtantal seminarier och konferenser som jag vill påstå attdet inte har blivit någonting av.Ordningsvakter skall inte utföra polisjobb. Vilketjobb skall de då utföra? Frågan är berättigad. Det vipratar om här är att skydda medborgarna så att de inteskall bli utsatta för framför allt våldsbrott. Det är detsom är poängen i statsrådets resonemang.Sedan måste jag säga något som är mycket kon-servativt och som verkar vara något från ännu längretillbaka än hedenhös. Det är rent av stenåldersmässigt.I statsrådets svar nämns inte föräldrar med ett endaord. Det kan vara en lapsus och ett fel. Alla kan hafel. Men om det är medvetet är det beklagligt. Jag trornämligen att föräldrarna har de bästa förutsättningarnaför att förebygga sådan här aktivitet. Det hade varitlitet klädsamt om statsrådet, eller den som har skrivitsvaret, hade skrivit ordet "föräldrar" åtminstone engång.Anf. 14 Justitieminister ()Fru talman! Det är rätt, . Jag ärinte upplagd för skämt när vi talar om så allvarligasaker som våldet.Som jag nämnde anser jag att föräldrar, t.ex. i Far-sor & Morsor på , fyller en oerhört viktig funk-tion för att öka tryggheten i vårt samhälle. Naturligt-vis är föräldrarna för det egna barnet det som är heltavgörande för hur barnet kommer att utvecklas ochför vilken roll det kommer att spela i vårt samhälle.Men detta är föräldrarnas ansvar. Jag sysslar medlagstiftningsfrågor, precis som sånoga påpekade. Jag försöker hålla mig till det ämnetoch uppfylla kraven på det området.Sten lyckas inte i något avseende preci-sera på vilket sätt vår lagstiftning skulle behöva änd-ras, och vilka alternativen är. Givetvis pågår en konti-nuerlig dialog med Polisen via ,och enskilda polismyndigheter. Denbild som försöker måla upp av enpoliskår som är totalt missnöjd med vår lagstiftninghar ingen som helst förankring i verkligheten.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1995/96:215 om LSS-verksamhet i JärnaAnf. 15 Socialminister ()Fru talman! har frågat mig omjag avser att ta fram en lösning för kostnadsfrågornaför de personer som erhåller LSS-insatser i Järna.Bakgrunden till interpellation ärde omfattande läkepedagogiska och socialterapeutiskaverksamheter som bedrivs i , och då främstinom kommundel. Verksamheterna drivs av denantroposofiska rörelsen. Många personer med funk-tionshinder samt föräldrar till funktionshindrade barnhar valt att flytta från andra kommuner i landet tillJärna för att kunna ta del av dem.Verksamheterna drivs i flertalet fall enligt lagen(1993:387) om stöd och service till vissa funktions-hindrade (LSS). Det är en rättighetslag, som ger bl.a.personer med utvecklingsstörning och personer medandra stora och varaktiga funktionshinder en lagstad-gad rätt till olika former av stöd och service. Det ärkommunerna som har det huvudsakliga ansvaret förinsatser enligt lagen.Enligt LSS har den kommun där den funktions-hindrade personen är bosatt, dvs. folkbokförd, detfinansiella ansvaret för insatser enligt lagen. Dettainnebär att om personer med funktionshinder flyttarfrån andra kommuner till övergår det finansiellaansvaret för LSS-insatser för dessa personer frånderas ursprungliga hemkommuner till Södertäljekommun.Gudrun åberopar i sin interpellation denförändring som gjorts i införandelagen (1993:389) tillLSS och som innebär att kommuner fr.o.m. den 1januari 1995 givits en möjlighet att i vissa fall sinse-mellan avtala om kostnadsansvar för boende ochandra insatser enligt LSS. Lagändringen gjordes föratt underlätta kommunaliseringen av omsorgsverk-samheten enligt den tidigare omsorgslagen(1985:568).Förutsättningarna för att sådana avtal skall varamöjliga är att boendet i den nya kommunen inlettsföre . Däremot ger lagändringeninte kommunerna någon möjlighet att avtala om kost-nadsansvar för flyttningar som skett efter den 1 janu-ari 1996. Det är viktigt att framhålla att det inte finnsnågot hinder för de ursprungliga hemkommunerna attäven fortsättningsvis ta på sig kostnadsansvaret för depersoner som flyttat till före utgången av år1995.Regeringen beslutade att i Socialdepar-tementet inrätta en arbetsgrupp med uppgift att utredabehovet av ett system för central utjämning av kost-nadsskillnader mellan kommuner med anledning avverksamhet enligt LSS. I uppdraget ingår bl.a. attanalysera vilka faktorer eller kriterier som kan liggatill grund för en eventuell utjämning av kostnader förLSS-insatser mellan kommuner. Arbetsgruppen skallockså pröva om det är önskvärt med en friare möjlig-het för kommuner att avtala om olika insatser ochkostnadsansvaret för dessa.Arbetsgruppen kommer att lämna enrapport till regeringen. Jag har erfarit att arbetet igruppen främst har inriktats på att komplettera detnationella statsbidrags- och utjämningssystemet så attdet också tar hänsyn till insatser enligt LSS. En sådanlösning skulle innebära att eventuella kostnadsskillna-der mellan kommuner för LSS-verksamhet utjämnasgenom att kommunerna får kompensation via detgenerella utjämningssystemet i proportion till de be-hov av LSS-insatser som finns i respektive kommun.Det är i sammanhanget värt att notera att Södertäl-je kommun av arbetsgruppen ombetts att inkommamed sina synpunkter på arbetsgruppens uppdrag ochpå behovet av en central utjämning av kostnadermellan landets kommuner för verksamhet enligt LSS.Södertäljes synpunkter kommer att beaktas i de över-väganden som arbetsgruppen gör.Det är enligt min uppfattning viktigt att verksam-het med specialkompetens för personer med funk-tionshinder kan bedrivas även . Samtidigtär det ur ett handikappolitiskt perspektiv viktigt attnärhetsprincipen omfattar även personer med funk-tionshinder. Hur en framtida utjämning av kostnads-skillnader mellan kommuner skall utformas är såledesen avvägning mellan kommunernas behov av att sam-verka om vissa specialresurser och den enskilde per-sonens rättighet att i största möjliga utsträckning kun-na få sina stöd- och servicebehov tillgodosedda påhemorten.Anf. 16 ()Fru talman! Jag får tacka såmycket för svaret.I kommun, och då främst kom-mun, finns det en omfattande läkepedagogisk ochsocialterapeutisk verksamhet, och det är med anled-ning av detta som jag har ställt den här interpellatio-nen. Verksamheten bedrivs av den antroposofiskarörelsen och har funnits . Denbedrivs med tillstånd av och är mycketuppskattad.Att den ligger just i beror på att harblivit det nordiska antroposofiska centrumet i Sverige.Där finns förutom boende och daglig verksamhetenligt LSS också särskola, sjukhus och utbildning tillläkepedagog. Till flyttar människor som villarbeta och leva i den antroposofiska miljön, männi-skor som är intresserade av att driva och utvecklaverksamhet i den antroposofiska andan.Hela den läkepedagogiska och socialterapeutiskaverksamheten har totalt ca 700 platser. Av dessa är450 platser avsedda för personer som har rätt till in-satser enligt LSS. De resterande 250 platserna är tillför placeringar enligt socialtjänstlagen och hälso- ochsjukvårdslagen. Av dem som har insatser enligt LSSkommer ca 70 vuxna personer från kommuner utanförStockholms län, och ca 50 hör hemma i kommunerutanför men inom länet. Dessa 120 perso-ner upptar dubbelt så många platser, eftersom deflesta är vuxna som har både boende och daglig verk-samhet. Den totala omsättningen för de 700 platsernauppgår till ungefär 250 miljoner kronor.Enligt kommunallagen kan inte en kommun betalaför vård av en person som inte är bosatt inom kom-munen om det inte följer av annan lagstiftning. I 16 §LSS sägs att kommunen har ansvar endast för enskildfunktionshindrad person som är bosatt i kommunen.Genom ett tillägg i den s.k. införandelagen till LSSblev det dock möjligt för en kommun, oaktat vad somsägs i 16 §, att behålla kostnadsansvaret för personerplacerade och folkbokförda i en annan kommun utan-för det egna länet om placeringen gjordes före den 1januari 1996. För placeringar gjorda efter detta datumfinns skyldighet för den placerade att beta-la.I dag gäller således att den kommun där en personär folkbokförd skall stå för kostnaderna. När en per-son boende i en annan kommun än önskarplacering i medger lagen den personen rätt attav kommun få s.k. förhandsbesked ommöjlighet till boende i t.ex. . Lagen ger intekommunen några möjligheter att säga nej. 16 § LSSger således den kommun där en person är folkbokfördhela ansvaret för det stöd och den hjälp som personenbehöver.Om 16 § skall gälla utan begränsning eller tilläggfår kommun kostnadsansvaret för samtligaLSS-placeringar av vuxna i enskild verksamhet inomkommunen, eftersom dessa är folkbokförda i kommu-nen. Kommunen får då också kostnader för övrigainsatser enligt LSS som en placerad person kan behö-va. Till detta kommer att flertalet av de personer somplacerats med stöd av socialtjänstlagen och hälso- ochsjukvårdslagen har funktionshinder av något slag ochkan begära övriga insatser enligt lagen, vilket kommeratt medföra nya kostnader. För barn som har flyttat tillJärna för skola och boende överförs kostnadsansvarettill först när de blivit vuxna och folkbok-förda i kommunen.Utan det tidigare nämnda tillägget i införandela-gen skulle redan ha drabbats av en kost-nadsövervältring på ca , vilketmotsvarar en skattehöjning på per skattekrona.Den här verksamheten ökar , en ökning medungefär . kommun har ettmycket bra samarbete med den här verksamheten ochhar absolut ingen anledning att motsätta sig det hela.Men om inte de förutsättningar som finns ändraskan kommun komma att få en kostnadsök-ning motsvarande ,och det oroar naturligtvis. är en kommunsom redan har ett ansträngt budgetläge, och därför villjag fråga: Kan man tänka sig en speciallagstiftning förJärna? Är det här något som är väldigt speciellt förSödertälje kommun?Anf. 17 Socialminister ()Fru talman! och jag är nog allde-les överens om problembeskrivningen och också omkonstaterandet att är litet grand av ett specialfalleller att det i alla fall drabbas mycket hårt av det härbekymret och det ekonomiska dilemma som uppstår.Såvitt vi vet - jag vill också konstatera det - har jubåde vården och verksamheten i mycket gottrenommé runt om i landet.Det är just därför som vi har tillsatt den här ar-betsgruppen. Vi ser att här uppstår ett bekymmer, ochvi behöver lösa det på något sätt. Jag hoppas kunna fåresultatet från arbetsgruppen , och jagvet att man i gruppen särskilt har lyssnat på Södertäljekommun och tagit till sig och Järnas be-skrivningar av bekymren och vad man skall kunnagöra åt det. Tanken är just att man skall försöka få tillstånd ett system för central utjämning av kostnads-skillnaderna mellan kommunerna med anledning avLSS-verksamheten. Möjligen trodde jag att dettaskulle vara ett svar som skulle kännasig ganska nöjd med.Anf. 18 ()Fru talman! Det här är ett svar som andas vissaöppningar - det är alldeles givet. Jag hoppas också attdet finns en stor förståelse för det här på Socialdepar-tementet. Järnas verksamhet är ju mycket uppskattad.Jag skulle vilja kommentera en mening i svaret.Det står där att de personer det här handlar om istörsta möjliga utsträckning skall få sina stöd- ochservicebehov tillgodosedda i hemkommunen.Verksamheten i är ju väldigt speciell, ochmånga känner att den här verksamhet gör att manytterst väsentligt skulle kunna påverka sin egen situa-tion positivt. Den här verksamheten erbjuds inte på såmånga andra ställen i . Det är det som gör detså speciellt. Många söker sig till därför att därfinns kvaliteter för den här typen av människor.Det här handlar också litet grand om människorsmöjligheter att bosätta sig där man vill, även om manhar funktionshinder och problem och har behov avstöd enligt LSS. Förutsättningen för att den valmöj-ligheten skall finnas för människor är ju att en kom-mun som , som alltså har hamnat i det härproblemet, får hjälp. De här människornas valmöjlig-heter skulle ju öka om de visste att om de flyttade tillJärna så skulle det inte innebära att kom-mun blev ansträngd.Den kostnadsökning på 130 miljoner som i värstafall skulle kunna drabba skulle kunnaleda till att kommunen tvingades skära ner på mycketannan verksamhet på den sociala sidan, och det skulleockså drabba . Det skulle också kunna ge upphovtill en kritik mot den antroposofiska verksamheten,vilket skulle kännas oerhört tragiskt, eftersom det härär en verksamhet som är så uppskattad, är av så högkvalitet och verkligen har visat sig vara mycket braför många människor som bor där.Så jag hoppas verkligen att det finns en förståelsebåde för att kommunen eventuellt får problem medsin budget och för de människor som söker sig tillJärna. Jag hoppas också att utredningen kan leda tillett positivt utfall, så att de här problemen kan lösas tillSödertälje kommuns fromma men i första hand tillfromma för de människor som har den här typen avfunktionshinder.Anf. 19 Socialminister ()Fru talman! behöver inte bara hafromma förhoppningar om att det skall bli en lösningpå det här, utan det är de facto så att arbetsgruppen tarfram ett förslag till hur vi skall lösa det här bekymret.Särskild hänsyn kommer då att tas till de här kommu-nerna, däribland kommun och den härverksamheten.