prot · GJ09103 · 1996-05-31 00:00:00 — sägerman att man tror att de åtgärder som står för dörrenkommer att göra att vi får så mycket mer våtmarkeratt enkelbeckasinen ökar. Vore det inte rimligt attavvakta dessa insatser för att se att så verkligen sker?Om det i så fall visar sig att enkelbeckasinen ökar kanvi utesluta en eventuell för hård jakt i övervintrings-områdena och ett eventuellt miljögift. Då vet vi att detalltså var biotopen det berodde på. Men om vi fortsät-ter att jaga enkelbeckasin blir det mycket svårt attbedöma vad anledningen är till att enkelbeckasinenhar gått tillbaka så starkt.Här finns alltså ett gyllene tillfälle. Genom att haett moratorium för enkelbeckasinsjaktenkan vi se vilken effekt jakten har. Vi kan se om deeffekter av att vi nu skall börja bygga fler våtmarkersom hänvisar till gör att enkelbeck-asinen ökar.Jag vill också ta upp det som jordbruksministernsvarar när det gäller EU. Jag trodde nog på det ja-sidan sade om att vi skulle använda EU för att försökapåverka i frågor som är oss angelägna. haragerat mycket internationellt när det gäller fågeljakttidigare, framför allt gentemot och andra syd-europeiska länder som bedrivit kramsfågeljakt, dvs.jagat våra småfåglar under flyttningen, bl.a. pålimstickor. var mycket aktivt för att få slut påden jakten, eftersom den faktiskt påverkade de fåglarsom skulle hit och häcka.Därför är det mycket märkligt att höra att jord-bruksministern nu anser att vi inte skall ta vara påmöjligheten att påverka inom EU. När vi nu kan visaatt den jakt på bl.a. vadare och däribland enkelbecka-sin som bedrivs i sydvästra - och som harökat - tydligen rejält tycks påverka de vadarfågel-stammar som skall hit och häcka, vore det då intenaturligt, jordbruksministern, att ta chansen att påver-ka inom EU? Det är väl det ni har sagt - att här finnsgoda möjligheter att påverka? Skall vi då bara säga,som det står i svaret, att vi förutsätter att de ländersom finns i EU sköter det här själva? Jag tycker attdet är en mycket flat och underlig inställning. Härborde verkligen agera!Dessutom är det mycket underligt att höra attjordbruksministern inte alls tänker reagera mot devapen jag tar upp i interpellationen. Det handlar alltsåom hel- och halvautomatiska vapen. När jag pratatmed har man påstått att helautoma-tiska vapen inte var tillåtna, men det är möjligt attJägareförbundet hade fel där. Man nöjer sig inte medtvå skott, utan man har ofta fem. Det här gör att närman skjuter in i flockar som lyfter fäller man enormtmycket fågel. Man tar inte ens hand om dem.Det sägs att det är två skott som gäller. Enligt finns det vissa länder som tillåter treskott, men det är möjligt att har fel idet fallet också. Att döma av de erfarenheter jag hartagit del av är det dock många som skjuter med femskott.Det vore väl underligt om inte skulle age-ra när vi så uppenbart kan se att någonting håller påatt hända med våra vadarfåglar.Tiden rinner ut; jag får ta det som gäller dubbel-beckasin i nästa inlägg. Men jag anser att om manmenar allvar med att värna en biologisk mångfaldskall man ta den här typen av varningar på allvar.Man skall se när en art ökar eller minskar mycket ochta reda på vad det kan betyda. I det här fallet måsteminskningen av enkelbeckasin ha en förklaring. Där-för anser jag att det här är ett utmärkt tillfälle.Jag vill återigen fråga: Kan jordbruksministerntänka sig att för en gångs skull gå emot jägarintresse-na? Bland jägarna tycks det vara så att det är antaletskottillfällen som räknas.Anf. 75 Jordbruksminister ()Fru talman! Självfallet är minskningen av antaletenkelbeckasiner oroande, och orsakerna till den har viinte någon exakt kunskap om. Det har inte hellerGudrun . Det finns 150 000 par, och genomjakten skjuts ca 2 000 fåglar av. Jag vill med det baraha sagt att det alltså inte är jakten i sig som är orsakentill minskningen. Det är inte genom att jakten upphörsom man kan vända den här mycket oroande utveck-lingen.Detta skall inte tas till intäkt för att det inte spelarnågon roll hur vi gör med jakten. När vi ser på omjakt skall tillåtas eller inte måste vi se till vilken si-tuationen är för arten generellt. Det viktiga är inte attvi vet orsaken till minskningar, utan det viktiga är attvi gör vad vi kan för att bevara arten. Det är ocksåviktigt att vi fortsätter att skaffa oss fördjupade ochförbättrade kunskaper om orsaken till den här drastis-ka minskningen i populationen.Självfallet fortsätter vi också att arbeta aktivt medden frågan inom Europeiska unionen genom att arbetamed t.ex. EU:s direktiv och se till att där införs be-stämmelser. Men det kan inte gärna vara vår sak attagera polismyndighet och fara runt i olika länder ochkontrollera hur de efterlever förbuden. Det är vår sakatt vara med och fatta beslut och se till att det införsbestämmelser, men kontrollen måste rimligen görasav varje enskilt land.När det gäller vapnen vill jag bara förtydliga attfem skott, som , talar om, är förbju-det. Det är alltså inte tillåtet.Anf. 76 ()Fru talman! Statistiken när det gäller avskjutningär mycket märklig. Enligt statistiken skjuts det 600enkelbeckasiner , enligt skjutsdet 1 000 och enligt vad jordbruksministern sadeskjuts det 2 000. Jaktstatistiken kan man tydligen intelita på. Vilken siffra som är riktig vet jag inte, och jagundrar om någon vet det. som sittervid sidan av jordbruksministern nu kanske kan lämnauppgift om det.Jag anser att det definitivt är sak att på-peka inom EU om vi kan se att fåglar som häckar härunder sommaren far illa i övervintringsområdena.Självklart ligger det i vårt intresse, och när man talarom biologisk mångfald tycker jag att det är anständigtatt man också agerar om man ser att det som är vårbiologiska mångfald far illa i övervintringsområdena.Jag hoppas att den här interpellationsdebattenskall väcka en benägenhet att våga gå emot jägarna.Jägarintressena är oerhört starka i . Man harsett till att man har sina proselyter på många ställen,och det är mycket svårt att gå emot dem. MargaretaWinberg vågade när det gällde några arter, t.ex. mor-kulla, och vi har sett vilken enorm reaktion det harväckt.Sedan vill jag kort nämna något om enkelbeckasinoch dubbelbeckasin. Ju färre enkelbeckasiner somfinns i markerna, desto större blir risken att man avmisstag skjuter en dubbelbeckasin. Dubbelbeckasin äralltså en art som är mycket sällsynt och som finnsframför allt i fjälltrakter. Det är inte lätt att skiljaenkelbeckasin och dubbelbeckasin åt i fält, AnnikaÅhnberg. Jag har varit ornitolog och vet det.Har man dessutom ett gevär framför sig ser man intede där små vita stjärtpennorna. Ser man den bakifrånser man inte den långa näbben. Står man vid sidan omser man inte om flykten börjar sicksacka eller inte.Dessutom skjuter man så fort den lättar. Det är allde-les uppenbart så - vilket också påpekas av MartinTjernberg från Artdatabanken i den utvärdering avfjälljakten som har gjorts - att det finns en stor risk skjuter fel. Och tror väl inte attjägarna redovisar hur många dubbelbeckasiner deråkade skjuta av misstag!Anf. 77 Jordbruksminister ()Fru talman! Vad som händer med hotade arter ideras övervintringsområde ligger självfallet i vårtintresse. Det är ju också själva anledningen till reglerar de här frågorna på gemensam nivå ochhar ett fågelskyddsdirektiv på EU-nivå - det handlarom gränsöverskridande problem. Att lösa gränsöver-skridande problem genom gemensam lagstiftninganser jag vara oerhört viktigt. Det är ett av de tyngstaskälen till att jag är en varm anhängare av ett svensktmedlemskap i . Självfallet avser vi att fortsättaanvända de möjligheter som det gemensamma arbetetger, för att lösa problemen på det här området.Avslutningsvis vill jag bara konstatera att GudrunLindvall är litet motsägelsefull när hon kommenterarjägarnas inflytande. Å ena sidan säger hon att jägarnahar allt inflytande över de här frågorna. Å andra sidannämner hon exempel på att regeringen har gått emotjägarnas intresse, även om jägarna har protesteratkraftfullt mot det. Jag vill bara upprepa det jag inled-de med att säga, nämligen att det gäller för regeringenatt göra sina bedömningar av jakttider utifrån tillstån-det för arten och utifrån en noggrann avvägning avolika intressen i övrigt. Det handlar inte om att fallaundan för några intresseorganisationer, utan om attgöra en sammantaget sakligt grundad bedömning somskall leda till ett bra resultat.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på interpellation 1995/96:250 om laxi ÖstersjönAnf. 78 Jordbruksminister ()Fru talman! har frågat mig omregeringen avser att nyttja det nuvarande unika tillfäl-let att tillsammans med förbättra även desvenska naturlaxstammarnas situation. Bakgrunden äratt avser att dels vidta åtgärder för att räddasina två återstående naturlaxstammar, dels internatio-nellt driva frågan om minskat fiske på blandbeståndenav lax i södra att rädda den naturreproducerande laxen krävsolika slags insatser. De bakomliggande orsakerna tillnedgången i naturlaxstammarna måste utredas. Ettomfattande forskningsprogram har satts i gång i syfteatt klarlägga de reproduktionsstörningar som orsakasav sjukdomen M74 och som har drabbat Östersjölax-en svårt. För att trygga de vilda laxbestånden har manbörjat bygga upp en genbank med avelsbesättningarfrån 15 laxstammar från älv till Mörrumsån.Det är också nödvändigt att minska beskattningen iförsta hand i södra av de blandade bestån-den, dvs. bestånd bestående av både odlad och natur-lig lax. Viktigt är också att begränsa fisket av de renavildlaxbestånden. Vidare behövs ett riktat fiske avden odlade laxen i och utanför älvarna för att hindraden från att sprida sig till de älvar som har naturre-producerande laxbestånd.Gudrun hänvisar till det svar som Marga-reta gav på samma fråga.Jag anser liksom min företrädare att ensidiga svenskaåtgärder inte skall vidtas när det gäller fiskestopp iÖstersjön. För att kraftigt minska fisket i påde blandade bestånden av vild och odlad lax krävs istället internationella uppgörelser som omfattar samt-liga Östersjöstaters fiskare. har därför i för drivitkravet på minskning av laxfisket. Därvid har Sverigesökt att få till stånd en total tillåten fångstmängd, s.k.TAC, för laxfiske i . sattes dentotala tillåtna fångstmängden till 600 000 laxar, vilketvar dubbelt så mycket som önskade. Dentillåtna fångstmängden minskades 1995 med enbart100 000 till 500 000 laxar. Vid förra årets session upprepade sitt krav påen halvering av laxfiskekvoten. Tyvärr blev resultateten minskning med enbart till 450 000 laxar.Trots allt är det positivt att man i Fiskerikommis-sionen fastställer riktlinjer för laxpolitiken i . Vid möte an-togs dessutom en rekommendation till Östersjöstater-na att införa ett förbud mot allt fiske efter lax i älvaroch älvmynningar där det finns naturreproducerandelaxbestånd. Att beslutet fick formen av en rekommen-dation beror på att älvfisket inte faller inom mandat.Fiskeriverket har lagt fram en utredningom laxfisket i . Finska myndigheter harpresenterat en motsvarande utredning. Under utred-ningens gång har verket haft kontakter med de finskamyndigheterna. Med dessa utredningar som grundskall, enligt tidigare fastlagda planer, överläggningarinom kort inledas mellan de berörda svenska ochfinska departementen.Anf. 79 ()Fru talman! Jag får tacka för svaret.Vi i är mycket för återanvändning,men när man konstaterar att tjänstemannen som harskrivit det här svaret har gjort det lätt för sig genomatt återanvända det mesta från den interpellationsde-batt som jag hade med blir man litet förvånad. Frågan var nu: Vad avserman att göra när det har hänt något nytt? Vi får väl sedet som någon sorts torftighet på departementet.Bakgrunden är alltså att den vildreproducerandelaxen är starkt på tillbakagång, att den är mycket akuthotad och att t.ex. det internationella havsrättsrådetsrådgivande organ, där experter sitter, har sagt att enav de få möjligheterna att rädda den vildreproduce-rande laxen är att upphöra med fisket i södra . Man räknar med att av de laxarsom finns är vildreproducerande, och av Sverigeskvot på 124 000 är det alltså 12 500 som borde varavildreproducerande.I det förra svaret fick jag veta att inte av-såg att göra någonting ensamt, eftersom vardet enda land som ansåg att man skulle vidta åtgärder.Nu är vi inte längre ensamma, därför att nu har Fin-land tittat på det här och sagt att man inser problemetoch är villig att vidta åtgärder. Då är vi alltså inteensamma.Frågan var: På vilket sätt har det här påverkat densvenska ståndpunkten? Kan man nu tänka sig att vidtaåtgärder, t.ex. att på eget bevåg minska den nationellakvoten? Om man kan komma överens med Finlandom att minska den nationella kvoten skulle det betydamycket, därför att och har en stor delav den fångst som förekommer i . Det skullealltså kanske kunna rädda den vildreproducerandelaxen.Vi kan också se att M 74, den sjukdom som härjarbland laxyngel, inte på något vis är på tillbakagång,utan tyvärr snarare tvärtom. dog ynglen, och nufinns det indikationer på att äggen dör. I så fall går detalltså inte ens att behandla de yngel som tidigarekläcktes med B-vitamin, vilket har varit en om inteframgångsrik så tydligen i alla fall möjlig behand-lingsform tidigare. Forskningen pågår naturligtvis,men det finns en väldigt stor risk för att den vildre-producerande laxen dör medan vi forskar.Jag kan i det senaste numret av en av sportfiske-tidningarna läsa att tydligen har upp-märksammat situationen och säger att man ärövertygad om att laxfisket mitt ute i kom-mer att ersättas av ett riktat fiske i utvalda kustnäraområden med fördröjd utsättning.Jag tvingas alltså konstatera att vi har ett departe-ment som är mindre radikalt än och attvi har en jordbruksminister som tydligen inte riktigttar chansen, när nu agerar annorlunda, ochinte inser att det skulle finnas en möjlighet att räddaden vildreproducerande laxen. Jag kan bara medbeklagan konstatera att så är fallet, och jag hoppas attFiskeriverket kommer att agera om jordbruksminis-tern inte riktigt vet vad som eventuellt skulle kunnagöras.Vi skulle kunna ta nationella initiativ och se till attminska den nationella kvoten, t.ex. till den nivå somvi själva föreslog. Vi föreslog att den totala kvotenskulle vara 300 000, vilket innebär att skulleha ett antal på ungefär 75 000. Vi skulle alltså kunnahalvera den egna svenska kvoten, och det skulle bety-da en hel del för den vildreproducerande laxen. Skulledet vara en möjlighet , om vi även får med ossFinland?Anf. 80 Jordbruksminister ()Herr talman! Det märks att ärmycket för återanvändning, därför att hon återanvän-der också sina egna argument från gamla debatter.Dock tycks det vara sämre beställt med förmågan tillnytänkande, eftersom hon inte noterar att svaret påden här interpellationen skiljer sig en hel del frånsvaret på den tidigare interpellationen.Jag sade nämligen i mitt svar att ny-ligen har lagt fram en utredning om laxfisket i och att finska myndigheter också har gjort det.Det är just de två utredningarna som leder till att viintensifierar samarbetet och tar nya kontakter, själv-fallet med sikte på att man i ett internationellt samar-bete skall kunna åstadkomma den nödvändiga regle-ringen.Jag måste säga att det är litet märkligt att GudrunLindvall inte noterar att det var innebörden i mittsvar.Självfallet är vi intensivt sysselsatta med den härfrågan. Det är en av de allra viktigaste frågorna somvi står inför när det gäller biologisk mångfald. De härutredningarna är en mycket god grund, och jag hopp om att vi i det fortsatta samarbetet skallkunna möta det här problemet på ett betydligt mereffektivt sätt än vad vi har gjort.Anf. 81 ()Herr talman! Jag hoppas att den signalen skallbetyda att nu kan tänka sig att vidta nationellaåtgärder, att på eget bevåg minska den nationellakvoten till den nivå vi själva har sagt och att vi till-sammans med därmed skulle kunna räddalaxen. Om det betyder det är jag mycket nöjd. Om detbetyder att skall fortsätta att plocka den kvotvi har tills vi får alla andra att också minska sinakvoter är jag betydligt mindre nöjd. Den frågan villjag gärna ha ett svar på.Anf. 82 Jordbruksminister ()Herr talman! Jag sade också i mitt svar, vilketGudrun inte heller observerade, att jag lik-som min företrädare anser att ensidiga svenska åtgär-der inte skall vidtas. Jag kan uppriktigt sagt inte förstålogiken i detta. När det äntligen kommer till stånd enprocess där länder har tagit nya steg och ändrat sintidigare inställning, när vi äntligen kommer till ensituation där möjligheterna att nå resultat i detta inter-nationella samarbete plötsligt har blivit mycket större,skall vi enligt lämna den linjen och istället börja agera helt ensidigt nationellt. Jag kanuppriktigt sagt inte förstå den logiken, och jag har inteför avsikt att bedriva arbete på det sättet.Anf. 83 ()Herr talman! börjar det låta som politisk reto-rik. skall naturligtvis fortsätta att driva fråganäven internationellt - det borde vara självklart. Jagförmodar att det är självklart även för och att hon inser att jag också tycker det.Faktum är att man har sagt att intevill dessutom vidta nationella åtgärder, därför att viskulle bli det enda land som gjorde det. Om det nu ärså att vi inte är det enda land som dessutom skullekunna vidta nationella åtgärder, utan att ocksåskulle kunna tänka sig att vidta nationella åtgärder,vore vi ju två. Då vore det inte ensidigt längre, och dåskulle vi kunna jobba på två fronter. Om vi skall ha enchans att rädda den vildreproducerande laxen är detnog nödvändigt.Anf. 84 Jordbruksminister ()Herr talman! Jag vill bara avslutningsvis under-stryka att vi från regeringens sida i själva sakfrågankänner ett mycket stort engagemang. Detta är ett avde stora problemen. De förbättrade möjligheterna tillett internationellt samarbete är någonting som ger migett mycket stort hopp . Jag menar att viär på väg att ta stora steg för att komma till rätta medde här problemen.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på interpellation 1995/96:254 omöversyn av minkhållningenAnf. 85 Jordbruksminister ()Herr talman! har frågat mig omjag avser att verka för att minkar på minkfarmer skallges rätt till naturligt beteende. Vidare har GudrunLindvall frågat när regeringen kommer att ge direktivför en översyn av minkhållningen och när denna ge-nomgång skall redovisas.I samband med att frågan om rävhållning bereddesinom , vilketledde till att nya regler infördes i djurskyddsförord-ningen (1988:539), inleddes också arbetet med enintern översyn av bestämmelserna för hållandet avmink. Djurskyddsfrågorna har hög prioritet inomdepartementet. bereds, bl.a. med ut-gångspunkt i betänkandet Offentlig djurskyddstillsyn(SOU 1996:13), den stora och betydelsefulla fråganom hur den offentliga djurskyddstillsynen skall bedri-vas.När det gäller minkhållning har det i pågående ar-bete inom ramen för konvention omskydd av pälsdjur förutskickats att en översyn avreglerna kommer att göras . Dessa reg-ler innehåller bl.a. bestämmelser om hållande avmink. har en representant i konventionensständiga kommitté. informe-ras fortlöpande om kommitténs arbete med frågan.Mot bakgrund av pågående arbete anser jag attnågon särskild utredning av minkhållningen inte ärpåkallad.Anf. 86 ()Herr talman! Vi har i två djurslag somhålls i bur, och det är räv och mink. För rävar harsituationen blivit något bättre. Det tog från detatt djurskyddslagen skrevs tills vi fick andra bestäm-melser. För mink är situationen densamma som tidiga-re.Minkar, som alltså fortfarande beter sig som vildadjur, hålls i mycket små burar, där de inte kan ha ettnaturligt beteende. är också ett djur somegentligen vistas av sin aktiva tid i vatten,vilket är omöjligt när den sitter i en liten trådbur. Mankan också se att har ett stort behov av att rörasig. Därför kan man se att många minkar som sitter ibur har mycket stereotypa beteenden, då de kastar sigfram och tillbaka i buren. I etologiska studier har mansett att beter sig stört av tiden.Det finns länder som har hårdare krav påminkhållningen än , och det är framför alltSchweiz, där man säger att minkar skall ha tillgång bassäng med vatten och kunna bete sig naturligt.I valrörelsen lovade att man,om den socialdemokratiska regeringen kom till mak-ten, skulle göra en nationell översyn av minkhållning ibur. Detta tog djurskyddsorganisationerna fasta påoch såg som mycket positivt. Det skulle vara mycketförvånande om jordbruksministern nu anser att ettsådant löfte inte skall infrias, med motiveringen att enöversyn sker någon annanstans. Det var en nationellöversyn som det talades om.Jag kan också med förvåning konstatera att jord-bruksministern å ena sidan säger att djurskyddsfrå-gorna har hög prioritet, å andra sidan ändå inte villinfria ett sådant löfte. Jag kan också läsa en hel delom detta i motioner väckta 1989/90 och 1990/91.Jordbruksministern, då riksdagsledamot för Vänster-partiet, hade mycket bestämda uppfattningar om hål-lande av djur i bur. I en motion framhålls:"Det är uppenbart att djurfarmning av pälsdjurinte är förenligt med gällande lag eller med den etiskamoral som kommer att råda . Att anpassadjurhållningen till ett för djuren naturligt liv tordevara omöjligt ur ekonomisk aspekt. "Jag kan också läsa i en debatt, där jordbruksminis-tern, också då ledamot för vpk, framhöll: Vi anser attdet borde krävas andra insatser, men jordbruksminis-tern säger att man definitivt anser att pälsdjursupp-födningen skall upphöra och att det inte är förenligtmed de lagar och regler som finns att hålla mink i bur.Nu, , finns möjlighet att visa attdet fanns allvar bakom de här orden. Vi har i vårt landt.ex. en djurskyddslag som inte är någon garanti föratt djur har det bra. Tänk efter litet! Vilda djur, somrävar och minkar, hålls i små burar. Hur skulle ensådan djurhållning någonsin kunna vara förenlig meddessa djurs naturliga beteenden och erbjuda dem enlivsmiljö i enlighet med deras egenart? Det är full-ständigt omöjligt. Det hjälper inte hur många lagar viän har - det går inte att utforma en fungerande djur-skyddslag för pälsdjursuppfödning. Det enda rimligaär att sådan uppfödning avvecklas. Detta anförs iprotokollet från den 11 maj 1996.Alla skäl i världen talar alltså för att göra en över-syn av minkhållningen. Den är nämligen inte förenligmed § 4 i djurskyddslagen, som säger att varje djurskall ha möjlighet till naturligt beteende. Det finns ettlöfte under valrörelsen att göra en översyn av mink-hållningen, och har personligenuttalat sig mycket negativt till denna form av hållandeav djur i bur.Vi väntar nu på en fortsättning. Kommer det enöversyn?Anf. 87 Jordbruksminister ()Herr talman! Jag har samma uppfattning nu somjag tidigare haft när det gäller ansträngningarna att iall djurhållning skapa förhållanden som tillåter djurmöjlighet att utöva sitt naturliga beteende. Jag haringen minkpäls och har inte för avsikt att skaffa migvare sig någon sådan eller någon annan päls.I sakfrågan vill jag säga att vi faktiskt håller påmed en sådan här utredning. Det är precis det sompågår inom ramen för konvention omskydd av pälsdjur. I detta arbete deltar representant för . Det är både hans ochvår uppfattning att detta arbete är av största vikt ochatt det är oerhört angeläget att man lyckas kommaöverens om regler som förbättrar villkoren för de härdjuren.Enligt min uppfattning är alltså svaret på GudrunLindvalls fråga ja. Vi håller på med en översyn avreglerna för minkhållningen. Att denna översyn om-fattar fler länder än ser inte jag som en nack-del, tvärtom som en fördel. Det är ju angeläget medförändringar inte enbart för minkar som hållas i fång-enskap i , utan det är viktigt att vi åstadkom-mer den här förändringen i flera länder.Anf. 88 ()Herr talman! Nej, men det är som har densvenska djurskyddslagstiftningen. I § 4 i denna lag-stiftning, som slår sig för bröstet för att ha,föreskrivs att varje djur skall ha möjlighet att bete signaturligt. Det är utifrån den paragrafen som vi skall haen översyn, inte utifrån de förhållanden som råder inågot annat land.