prot · GJ0954 · 1996-02-13 00:00:00 — Då behövs detkvinnliga företagandet, eftersom det är så mångakvinnor som är offentliganställda. Därför är det oer-hört viktigt att en stor del av projektmedlen satsas påjust kvinnligt företagande.Det är svårt att hålla isär detta med arbetsmark-nadspolitik och regionalpolitik ur ett könsperspektiv,för de hör så att säga ihop. När det gäller stöd tillföretagande och kompetenshöjande insatser är för-delningen av de statliga stöden enligt följande: Avlönebidragen går till män och ungefär40 % till kvinnor. Av rekryteringsstöden går nästan70 % till män och till kvinnor. Av starta eget-bidragen, som är så viktiga i detta sammanhang, går65 % till män och till kvinnor. Så har fördel-ningen sett ut när det gäller i stort sett allt utom ut-bildningsvikariaten.Slutligen: För att kvinnor skall lyckas i framtidenbehövs det rejäla kompetenshöjande insatser inomregionalpolitikens och arbetsmarknadspolitikensområden, och fördelningen måste vara fifty-fifty.Anf. 17 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! När det först gäller den arbetsmark-nadspolitiska åtgärdsarsenalen vill jag hävda att AMSlever upp till de uppsatta målen. Men när det gällerjust lönebidragen är det däremot fråga om en ganskalång process, därför att det handlar om människor somhar arbetat under en mycket . Det fungerar juinte så att man avskedar män för att anställa kvinnor.Men utbildningsvikariatet är faktiskt en åtgärd somoftast leder till ett jobb, så det är den mest fram-gångsrika insats som görs.Återigen om EU och företagsstödet: Det är väldigttydligt inriktat på att jämställdhet skall ingå i pro-grammet. Som jag sade i mitt inledningsanförande ärkommissionären , som har en fackligbakgrund när det gäller kvinnodominerade yrken iTyskland, oerhört engagerad för att så också blir fal-let. Hon följer detta mycket noga och är väldigt in-tresserad av just därför att också pådetta område är ett föregångsland.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1995/96:45 om lag-stiftningen mot etnisk diskriminering på arbets-marknadenAnf. 18 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! har frågat mig omregeringen är beredd att göra en översyn av lagstift-ningen mot etnisk diskriminering i syfte att göra lagenpraktiskt tillämpbar. har även frågat omregeringen är beredd att göra en översyn av riktlinjer-na för så att platsförmedlingkan ske utan diskriminering och utsortering av ar-betsmarknadspolitikens prioriterade grupper. Slutligenhar frågat om regeringen är bereddatt pröva kundanpassade arbetsmetoder som"reducerade order", så att övergripande arbetsmark-nadspolitiska mål ej sätts åt sidan.På den första frågan kan jag svara att regeringenhar för avsikt att göra en över-syn av lagen mot etnisk diskriminering. Jag vill i dettasammanhang framhålla betydelsen av att det sker enattitydförändring till invandrare på arbetsmarknaden.Som ett led i strävan att uppnå en sådan förändringhar jag tillsammans med invandrarminister haft överläggningar med huvudorganisatio-nerna på arbetsmarknaden.Diskriminering skall självklart bekämpas, men detfinns därför inget behov av att göra någon översyn avriktlinjerna för . Av de verk-samhetsmål som regeringen fastställt och som har i uppdrag att verkställa är detfrämst följande mål som är relevanta i detta samman-hang:"Fler invandrare och handikappade till arbete ochåtgärd", vilket innebär att andelarna invandrare ochhandikappade skall vara betydligt större än derasandelar av de arbetssökande utan arbete. Detta måluppnåddes under förra budgetåret.De utomnordiska medborgarnas andel i åtgärdernahar fortsatt att öka något snabbare än andelen utom-nordiska medborgare utan arbete.Andelen utomnordiska medborgare i åtgärderuppgick till jäm-fört bland alla utan arbete. Exempelvishar andelen utomnordiska medborgare i arbetsmark-nadsutbildning ökat till under tredje kvartalet1995 jämfört under tredje kvartalet i fjol.Regeringen har inte tidigare haft för avsikt att de-taljreglera den verksamhet som AMS är ansvarig föroch kommer inte heller att göra detta ,snarare tvärtom. Regeringen har i flera olika sam-manhang, bl.a. i flera propositioner, klart gett uttryckför sin uppfattning i denna fråga.Arbetsmarknadspolitiken måste utvecklas i rikt-ning mot att fler aktivt medverkar. Därför behöverstaten tillsammans med andra aktörer finna former föratt stärka den aktiva arbetsmarknadspolitiken. I detgemensamma arbetet med att stärka arbetsmarknads-politiken måste dessutom fackliga organisationer ocharbetsgivare finnas med för att öka den lokala förank-ringen och kännedomen om arbetsmarknadens ut-veckling. Detta innebär kort sagt att de riktlinjer somAMS har fått av regeringen ligger fast.Utmärkande för verksamheten inom är att den vilar på resultatstyrning somföljs upp kvartalsvis, och arbetet utvärderas i flerasammanhang. Det är således inte fråga om någondetaljstyrning eller "öronmärkning" av medel frånregeringen till AMS.Invandrarnas behov av särskilda utbildningsinsat-ser uppmärksammas på olika nivåer inom såväl ar-betsmarknadsutbildningen som inom det ordinarieutbildningsväsendet. Således finns det t.ex. inomfolkbildningsområdet, folkhögskolor och bildnings-förbund, destinerade kurser för arbetslösa invandrare.Inom högskoleområdet har särskilda utbildningsinsat-ser gjorts, t.ex. aspirantutbildning för invandrare somhar akademisk utbildning i hemlandet men som sak-nar arbete i Sverige.Anf. 19 HANS ()Fru talman! Jag tackar arbetsmarknadsministernför svaret, även om det egentligen inte var något rik-tigt svar på den ganska utförliga interpellation som jaghade författat. I en del var det ett svar, därför att dethandlar om diskriminering av invandrare genom att deutsorteras, t.ex. därför att de har ett främmande namnför den svenska kulturen.Då kan man titta på den lagstiftning vi har om et-nisk diskriminering. Där är jag trots allt nöjd. Det ärinte mycket till diskussion i svaret från arbetsmark-nadsministern, men det sägs tydligt att regeringen harför avsikt att göra en översyn avlagen mot etnisk diskriminering.Vänsterpartiet var med om att driva fram dennalagstiftning. Vi hade motionerat . Men närlagen kom sade vi att den kommer att bli en pap-perskonstruktion. Den drabbar inte indirekt diskrimi-nering. Den drabbar inte de fall där man sorteras ut irekryteringsförfarandet. Vi sade att det inte kommeratt bli särskilt många fall som kommer att tas upp ioch med denna lagstiftning.När man går till diskrimineringsombudsmannenser man att det inte finns ett enda fall av etnisk dis-kriminering i enlighet med lagstiftningen upptaget,trots att vi alla genom dels forskning, dels den erfa-renhet som invandrarna ger oss vet att denna utsorte-ringsprocess är mycket vanlig. Den är mycket negativbåde för arbetsmarknaden och för den utveckling motökad segregation som vi ser och som jag fruktar såmycket.Invandrarminister tycks också hatänkt om. I senaste numret av sägerhan att han har varit runt på många arbetsplatser därdet förr fanns många invandrare, men där det nu barafinns ett fåtal. Invandrarna har trängts undan, sägerhan. De har trängts ut av arbetssökande svenskareftersom arbetsgivarna föredrar en framfören . Invandrarna gallras ut redan på namnet.Invandrarpolitiska kommittén säger samma sak: Ipraktiken handlar det om att personer med icke-svenska namn eller med utländsk brytning sorterasbort alltför . Vi måste nog skärpa lagstiftningen.Vänsterpartiet fick rätt. Jag gläder mig åt att vi sågklart, men jag är mycket ledsen över den praktik somvisas i verkligheten . Låt oss hoppas att det bliren skärpning av denna lag, så att den ärtandlös.Min fråga till arbetsmarknadsministern gäller heltenkelt på vilket sätt ni har tänkt er att reformera dennalagstiftning. Det blir förmodligen åt det håll som vipekade på redan när man tog upp frågan.Upprinnelsen till interpellationen är något somöver huvud taget inte berörs i arbetsmarknadsminis-terns interpellationssvar, nämligen den fiktiva fejkadesituation som ställde en seriearbetsförmedlingar inför i olika län. Man sade så här:Jag representerar ett företag. Jag skulle vilja anställafolk, men jag vill inte ha invandrare.Då visade det sig att en väldigt stor del - en obe-gripligt stor del - av tjänstemännen sade: Det skall viväl kunna fixa. Vi gör vad arbetsgivaren begär.Jag har rest en fråga som inte alls handlar om deninstruktion som anger att haratt prioritera invandrare och andra prioriterade grup-per när det gäller åtgärder, utan om det arbetssätt somgör att man måste ge service. Arbetsförmedlingen haren mycket svår uppgift. Man skall ge service till före-tagen som söker arbetskraft, men man skall också geservice till de arbetssökande och uppfylla lagstiftning-ens innebörd om behandling av människor på ettjämlikt sätt.Skulle detta ha varit verkliga fall - det var det nuinte, men jag tror att de mycket väl illustrerar verkligasituationer - hade man begått grova lagbrott. Det mangör strider emot regeringsformens krav på jämlikbehandling. Det strider mot förbud motolaga diskriminering. Det är mycket allvarliga brott.Det kommer att återverka socialt sett på ett mycketallvarligt sätt för invandrargrupperna.Å andra sidan är det inte alldeles lätt. Jag skall va-ra marknadsanpassad. Jag skall se företagen som minakunder, säger . Man brukarsäga att kunden alltid har rätt. Tänk om man på före-taget säger: Ja, några svartskallar vill vi inte ha. Skalljag då tillfredsställa dessa önskningar eller inte? Sva-ret är naturligtvis nej.Men att serva företagen och upprätthållarespekt för lagen och människovärdet hos den arbets-sökande är en svår kombination, menar jag. Jag hadeförväntat mig att arbetsmarknadsministern hade belystdet förhållandet.I samband med det tog jag också upp frågan oms.k. reducerad order, dvs. att arbetsförmedlingen åtarsig att begränsa urvalet av arbetssökande för att före-tagen inte skall få för många sökande. När man görden begränsningen är det inte bara antalet man be-gränsar. I diskussion med företagen händer det ofta attarbetsgivaren säger så här: Jag vill helst inte att detskall vara någon som är orkeslös, någon för gammaleller någon kvinna som måste vara hemma med barnför mycket. Det är en stor risk att det då sker en utsor-tering som är diskriminerande till sin karaktär.Jag förväntar mig trots allt ett svar som tar hänsyntill dessa omständigheter. Hur gå balansgången mel-lan kundanpassningen, dvs. god servicegrad mot ar-betsgivare, och tillfredsställandet av de berättigadeanspråk på bra service som de arbetslösa har, ochsamtidigt respektera regeringsformens och svenskalagstiftningens krav på jämlik behandling och därmedlika människovärde i vårt ?Anf. 20 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! Jag hade blivit förvånad om Hans An-dersson hade varit nöjd med svaret. Jag skall besvarafrågorna en efter en. Först tar jag upp lagen om etniskdiskriminering.Vi kommer tillbaka med ett förslag. Det pågår justnu en beredning i om hur den la-gändringen skall se ut. Det är självklart att den syftartill att göra lagen mer effektiv. Syftet är inte det mot-satta. Det kan väl vara svar på den frågan.Den andra fråga tar upp gällerarbetsförmedlingarna och hur de klarar sin mycketsvåra roll. När händelsen - och Svenska Dagbladetssätt att jobba med frågan - uppdagades träffade jagsamtliga länsarbetsdirektörer och AMS verkställandeledning för att med dem gå igenom hur det hade kun-nat hända och vad som låg bakom. Alla var övertyga-de om att något sådant inte får ske och att det inte fårgå till på det sättet. AMS och länsarbetsdirektörernainledde direkt ett arbete ut mot arbetsförmedlingarnaför att förhindra att sådana saker inträffar.Å andra sidan vill jag säga att statistiken inte hadesett ut som den såg ut om man inte också hade blivitlitet provocerad. Upplägget var, tyckte jag, på detsättet. Men jag vill återigen understryka att det inteförsvarar vad som skedde. Det sätt som arbetsför-medlingarna uppträdde på i detta fall är helt oaccepta-belt.Men jag anser att arbetsförmedlarna - det äregentligen det jag vill säga - är den yrkesgrupp somtar den hårdaste fighten ute i samhället för att förhind-ra diskriminering. De gör ett svårt och jättebra jobb.Därför känns det litet orättvist att peka ut en gruppsom faktiskt försöker och anstränger sig. Arbetsför-medlarna möter både arbetsgivare och arbetskamratersom inte släpper fram kompisar bara för att dessa harett annat namn.Jag skall svara på hur jag ser på frågan om reduce-rad order. Jag har resonerat rätt mycket med arbets-förmedlingen om det. Arbetsförmedlingens bekym-mer är ju att få in tillräckligt många jobb som kanförmedlas via arbetsförmedlingen. De starka i samhäl-let går väldigt sällan via arbetsförmedlingen. Arbets-givare som har en väl upparbetad personalorganisa-tion, ett brett kontaktnät och ett stort nätverk använderinte heller arbetsförmedlingen. Starka arbetslösa be-höver inte arbetsförmedlingen i samma utsträckningsom de svaga. De arbetsgivare som är välorganiseradeklarar sig också utan arbetsförmedlingen på ett heltannat sätt än svaga arbetsgivare.För att arbetsförmedlingen skall kunna göra sittjobb och se till att den långtidsarbetslöse invandraren,den äldre eller den unge som har svårt att komma utpå arbetsmarknaden kommer ut måste man ocksåfånga in så många jobb som möjligt och verkligenkunna vara med i en urvalsprocess så sommöjligt. Det är av den anledningen som man användersig av ett system där man hjälper arbetsgivaren att tafram lämpliga namn.När man tar på sig den rollen får man ettväldigt stort ansvar när det gäller att verkligen jobbaför de grupper som har det besvärligast på arbets-marknaden, bl.a. invandrarna. Jag skulle med denkunskap jag har vilja säga att om arbetsförmed-lingarna drog sig ur denna arbetsmetod, är jag räddför att de som är svagast på arbetsmarknaden skulleförlora mest.Jag vill sammanfattningsvis uttala ett mycketstarkt stöd för arbetsförmedlarna. De har en mycketsvår uppgift just i den här situationen. visardenna artikel på klara övertramp. Länsarbetsdirektö-rerna och AMS ledning tog tag i detta ef-teråt. Jag träffade samtliga länsarbetsdirektörer ochhela AMS ledning för att diskutera igenom detta.Att den här diskussionen över huvud taget uppstår,och det kanske är det viktigaste i detta resonemang, ärju faktiskt ett resultat av att arbetsgivare och arbets-kamrater diskriminerar.Därför har jag och invandrarministern haft över-läggningar med arbetsmarknadens parter för att till-sammans med dem diskutera på vilket sätt vi kan ökaaktiviteten. Det gäller att få både arbetsgivare ocharbetskamrater mer engagerade för att hjälpa arbets-förmedlarna att ge dem som har det svårt på arbets-marknaden en chans att komma ut. Det tycker jag ärdet viktigaste och på det sättet vill jag svara.Anf. 21 HANS ()Fru talman! Jag vill först säga att jag är tacksamför den del av svaret som handlar om att man skall seöver lagen om etnisk diskriminering. Jag kämpade idebatten för att vi skulle skärpa den redan när dentogs. Därefter har vi lagt fram motionersom påtalar detta problem. tror jag faktiskt attregeringen kommer att lyssna. Jag är mycket tacksamför det.Jag är också tacksam för det muntliga svaret nu.Det tog ju faktiskt upp dessa svåra problem. Jag delaruppfattningen att vi inte i första hand skall skjuta påbudbäraren. Vi skall inte skjuta på arbetsförmedlarna,som ju har en mycket svår roll. Det är utgångspunktenför interpellationen. Om det förekommer diskrimine-ring - och det gör det! - så är det primärt från arbets-givarsidan. Men jag menar att arbetsförmedlarenhamnar i en svår situation när han skall tillgodosearbetsgivaren och tillfredsställa kraven, men samtidigtinte får bryta mot lagen eller förfördela den sökande.Det är utgångspunkten.Detta är, som säger, ett pro-blem. Jag vill inte heller förbjuda reducerad order. Jagtror att det är nödvändigt att ha en långsiktig kontakt-verksamhet mot företagen. Det är inte möjligt att ialla sammanhang ha det så att hundratals personerbara rusar in. Då blir det nästan omöjligt med ettrekryteringsförfarande.Arbetsförmedlingen kan ha rollen att se till att fårätt person, jag höll på att säga rätt kvinna, på rättplats - och rätt invandrare på rätt plats - genom attutnyttja de kunskaper man har. Men det finns en storfara, och det är en delikat uppgift. Stora krav på kun-skap, integritet osv. ställs.Nu hände ju ändå detta i någon mening, även omdet var ett fejkat exempel. Jag har pratat med någrasom blev utsatta för detta, och jag håller med om attdet inte var alldeles justa metoder från Svenska Dag-bladets sida. Journalister brukar inte alltid vara allde-les justa, det vet både och jag. Vihar blivit hårt utsatta.Detta inträffade dock, och jag tror inte att det varen tillfällighet. Det tycker jag visar att , och länsarbetsdirektörernamåste skärpa riktlinjerna. Man måste medvetandegöraalla som är indragna i denna process om den oerhördarisken att den statliga parten faktiskt spelar med i ettdiskrimineringsförfarande just för att man vill ge enså god service som man någonsin kan.Jag tror att det är alldeles riktigt att dra in parter-na. Frågan kommer aldrig att lösas slutgiltigt genomlagstiftning eller administration, utan genom ett soli-dariskt och klokt beteende från alla som är inblandadei processen. Därför är det mycket viktigt att dettadiskuteras, och diskuteras öppet. Men det hindrar inteatt ansvariga politiker och generaldirektörer måsteinskärpa betydelsen av att detta är helt oacceptabeltoch av att man, i den mån det finns problem, måstelösa dessa.Anf. 22 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! Jag vill kort bara säga att jag kan hållamed om det sista som sade. Det ärviktigt att vi som har ansvaret, jag som minister, läns-arbetsdirektörerna och AMS generaldirektör, är väl-digt tydliga ut mot organisationen om vilka regler somskall gälla.Riktlinjerna är faktiskt väldigt tydliga, det är intedär problemet ligger. Riktlinjerna är tydliga, men detbehövs mer av samtal och dialog, just för att mansitter i denna svängdörr som är så besvärlig. Jag tyck-er att beskrev detta på ett utförligtsätt. Detta var anledningen till att jag, när artikelnkom, samma vecka träffade samtliga länsarbetsdirek-törer och även AMS-ledningen. Vi ägnade en långdiskussion åt detta, och länsarbetsdirektörerna ficktydliga uppdrag om att åka hem och diskutera dettamed sin personal. Så vi håller denna frågaaktuell.Anf. 23 HANS ()Fru talman! Det är riktigt. Men i interpellations-svaret säger att det räcker med deriktlinjer som finns. Jag citerar ur interpellationssva-ret: "Fler invandrare och handikappade till arbete ochåtgärd". Det tolkas som att invandrarna skall ha enstörre andel av åtgärderna än vad deras andel av ar-betslösheten är.Men jag menar att just de metoder man använder,exempelvis reducerad order och den höga grad avkundanpassning som sker i verket, ställer krav påarbetsförmedlaren som gör att han faktiskt riskerar attdiskriminera invandrare. Han riskerar på samma sättatt diskriminera handikappade, äldre och småbarns-mammor.Då tycker jag, och det är det jag menar med rikt-linjer, att man kanske inte bara skulle notera detta, fördet förutsätter jag som jag sade i interpellationen gör. Jag förutsätter att arbetsmarknadsministernockså har sagt att detta, om Svenska Dagbladets upp-gifter är riktiga, är fullständigt oacceptabelt. Jag för-utsätter också att generaldirektören och alla länsar-betsdirektörer har sagt detsamma.Men om man säger sådana starka saker, då måsteman ju fundera över hur det kan kommasig att detta hände. Jag tror att det beror på precis denomständighet som jag har lyft fram. Jag tror faktisktatt pedagogiken, från politiskt håll eller från general-direktörens och länsarbetsdirektörernas sida, inte harvarit tillräcklig. Man har inte problematiserat situatio-nen tillräckligt. Man har inte klarat att gå balansgång-en mellan att både ge god service till arbetsgivarnaoch upprätthålla vad vi politiker kräver: En jämlikbehandling av alla som söker arbetsförmedlingenstjänster.Därför är jag litet besviken på att arbetsmark-nadsministern säger att det inte finns någonting meratt göra vad gäller riktlinjerna. Jag tycker att exempletvisar att det finns det. Jag tycker också att AndersSundströms svar när han funderat igenom min inter-pellation, andas en förståelse för att detta faktiskt inteär så lätt. Det är väldig svårt. Låt oss då ge arbetsför-medlarna en hjälp på vägen för att klara den svårabalansgången.Anf. 24 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! Jag hör till dem som inte tror att manstyr speciellt framgångsrikt med riktlinjer och regler.Jag tror alltså inte att fungerarbättre om vi gör regelverket litet tjockare. Däremotmåste vi reagera på saker som är fel. Vi måste ocksåreagera - och agera - när vi vill ha en förändring tillstånd.I just det här fallet är det, precis som Hans An-dersson säger, ingen tvekan om att när detta kan in-träffa, är det ett utslag för att samtalet inne i organisa-tionen inte har förts tillräckligt djupt och tillräckligtlänge. Detta löser man inte med riktlinjer från riksda-gen eller från regeringen, utan genom att säga att nusätter vi oss ned och resonerar om detta och pratarigenom det.Det gäller att organisationen klarar den mycketsvåra rollen att vara så attraktiv att manfaktiskt får tag på de lediga jobben och se till att dehårdast utsatta får möjlighet att komma till arbetsgiva-ren för att göra en anställningsintervju. Ändå får maninte komma i en sådan situation att man medverkartill diskriminering. Det är en mycket svår avvägning,en mycket svår uppgift.Det samtalet tycker jag att jag mycket handfast togtag i direkt när situationen uppstod. Jag tycker ocksåatt länsarbetsdirektörerna och AMS generaldirektörgjorde detta. Därutöver kom vi i det samtalet överensom att det krävs mer av mig och över huvud taget avoss politiker. Framför allt krävs det samtal med ar-betsmarknadens parter. Att detta över huvud tagetuppstår är ju ett resultat av faktisk diskriminering utepå arbetsplatserna. Annars skulle aldrig denna frågakomma till Arbetsförmedlingen. Därför tyckte vi, LeifBlomberg och jag, att det var angeläget att vi satte ossned och resonerade med parterna för att försöka fådem till ett litet större tänkande på det här området.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1995/96:68 om asylför fackliga företrädareAnf. 25 Statsrådet ()Fru talman! har frågat mig om jagavser att vidta några åtgärder för att hjälpa förföljdafackliga företrädare så att dessa kommer förbi detmoment 22 som, enligt , medför att inteens förföljelse, mord, tortyr och fängelse för fackligakämpar accepteras som godtagbara skäl för att få asyli . har i sin fråga hänvisat tillett enskilt fall som rör en peruansk asylsökande.Det enskilda ärendet kan jag naturligtvis intekommentera. Ärendet handläggs avUtlänningsnämnden.Enligt konvention om flyktingars rättsli-ga ställning skall som flykting anses en person sombefinner sig utanför det land han är medborgare idärför att han känner välgrundad fruktan för förföljel-se på grund av ras, nationalitet, tillhörighet till visssamhällsgrupp, religiös eller politisk uppfattning.Detta innebär att om en asylsökande vid ett återsän-dande riskerar att mördas eller utsättas för tortyr ellerfängelsestraff på grund av att han tillhör någon av denyss nämnda grupperna skall detta anses som förföl-jelse och utgöra en grund för att bevilja flyktingstatus.Men det är naturligtvis så att inte varje slag av fri-hetsberövande som en asylsökande utsatts för i detland han är medborgare i innebär förföljelse som gerrätt till flyktingskap.I Flyktingskonventionen och i svensk lagstiftningfinns alltså vissa s.k. särskilda grunder för förföljelse.Hit hör bl.a. tillhörighet till viss samhällsgrupp. Ettfackligt medlemskap skall hänföras till kategorintillhörighet till viss samhällsgrupp och kan därförgrundlägga flyktingskap. I praktiken krävs oftast skälutöver det rena medlemskapet för att förföljelse skallanses föreligga.Enligt svensk praxis kan förföljelse ha sin grund iden asylsökandes medlemskap i en fackförening ochmedföra att flyktingskap beviljas.