prot · GK0945 · 1996-12-13 00:00:00 — I likhet med förraåret ställer sig utskottet skeptiskt till det underlag sompresenterats av regeringen. Grundprincipen är oan-tastlig. Den fattade vi beslut om redan i försvarsbeslu-tet 1992, och vi moderater var anhängare till detta ivår partimotion . Jag förstår inte varförförsvarsministern har valt att något förleda kammareni denna fråga vad gäller inställning.Däremot - och det är ett ansvar inte bara för modera-ter utan för alla - gäller det att ställa sig frågan omhur detta skall gå till i praktiken. Vackra ord är ensak, men verklighet och handling är en annan.Regeringen har inte presenterat annat än lösrycktaförslag om en litet större krigsorganisation, 300 offi-cerare extra, litet gammal materiel i mobiliseringsbe-redskap och satsning på forskning och teknisk ut-veckling; allt till en sammanlagd kostnad av550 miljoner . Det är mycket pengar, men manmåste fråga sig vilken effekt de får. Regeringen harinte trovärdigt lyckats beskriva hur det hela skall gåtill. Det gäller särskilt frågorna om hur nya förbandskall kunna förses med kvalificerade vapensystem.Regeringen har heller inte redovisat vad man anser attförsvaret skall anpassa sig till.Jag tror, och där har vi övertygats under utskotts-behandlingen, att det är rimligt att inte sätta upp exak-ta mål för vad vi skall klara av . Vi måste haen rullande planering och ett rörligt mål, därför attvärlden och hotbilden utvecklas. Men för att överhuvud taget ha någon grundval för de beslut om åt-gärder som kostar 550 miljoner måste vi ju ha entanke och ett spektrum av möjligheter att arbeta motoch som planeringen inriktas mot. Det finns inte i dag.Det är viktigt att noggrant penetrera hela anpass-ningsproblematiken. Det behövs utbildningsanord-ningar, övnings- och skjutfält, planer i pärmar och enmängd beredskapsavtal innan det här blir verklighet.I likhet med regeringens eget konstaterande att ettbetydande utvecklingsarbete återstår, som väl fårbetraktas som ett av årets tydligaste understatement,kritiserar utskottet återigen enhälligt regeringen förden bristande förmågan att ta fram ett beslutsunder-lag. förutsätter utskottet att regeringen återkom-mer när jobbet är klart, och det hoppas jag blir snart.Problemet med den kortsiktiga återtagningen är attden lätt kan få en snöbollseffekt om fattarfelaktiga beslut. Därför är de beslut om årlig redovis-ning av beredskapsplaner, både för kortsiktig åter-tagning och för långsiktig tillväxt och anpassning,som försvarsutskottet nu föreslår kammaren viktigabeslut.Även minfrågan har flera moraliska dimensioner.Den gängse frågan handlar om ifall svenskt ensidigtförbud är moraliskt riktigt, eftersom det skulle kunnahjälpa till på vägen mot en värld fri från truppminor.Det är denna argumentation som harframfört. Om det verkligen har någon betydelse vetingen. Inte ens dess upphovsman, försvarsministernsjälv, har velat kommentera förbudets betydelse förmöjligheterna att nå målet, ett internationellt totalför-bud. Jag vill inte här i kammaren utesluta ett ensidigtsvenskt minförbud och att det skulle kunna vara tillnytta. Men det borde vara uteslutet att fatta ett beslutpå så svaga grunder som dem som regeringen harpresenterat. Minfrågan borde ha utretts före beslutet istället för efter, och varje anhängare av förbudet bor-de ge sin syn på hur den förlorade försvarsförmåganskall ersättas och hur denna ersättning skall bekostas.De bortglömda humanitära frågorna i sambandmed minorna är de om det lidande och den död somsvenska soldater i större utsträckning kommer attdrabbas av om de blir angripna. Om de skall göraminornas jobb, vem riskerar livet då? Civilbefolk-ningen, kanske främst i , kommer att drabbassnabbare av krigshandlingarnas verkningar eftersomvi inte kommer att hinna skicka förstärkningar påsamma sätt som . Varför skall de drabbas av dödoch lidande, vilket ett minförbud kan komma att inne-bära, om det sannolikt är verkningslöst för uppnåendeav det övergripande målet?Herr talman! Vi moderater har många reservatio-ner till detta betänkande, närmare bestämt 14 egnaoch 14 tillsammans med andra partier. Tillsammansmed 5 särskilda yttranden ger det åtminstone mig,som har både läst och skrivit, en helhetsbild av vårpolitik.Vi står bakom varje reservation i exakt samma ut-sträckning, men av tidsskäl väljer jag att yrka bifalltill endast reservation 1 mom. 11 och mom. 46. Iövrigt instämmer jag i de yrkanden om bifall till dereservationer som lämnats av oss moderater i utskottetsom och redan har gjort.Anf. 60 () replik:Herr talman! tog upp pliktsys-temet. För mig är det ett ideologiskt grundat sätt atthantera ett personalbehov. Det är inte fråga om vadsom är praktiskt rent allmänt eller ekonomiskt fördel-aktigt. Det handlar ytterst om det kollektiva ansvaretför dödandet. Jag menar att varje annat system riske-rar att urholka detta kollektiva ansvar och minskamöjligheterna att utkräva det.Däremot finns det naturligtvis gränser för vilkauppgifter som samhället med folklig acceptans kankräva skall utföras. Pliktsystemet kan inte användasför vilka triviala uppgifter som helst. Samhällets ut-övande av våld i en allvarlig situation när vi självablir utsatta för våld är ingen trivial uppgift, och jagtror att det är ytterst viktigt att vi behåller det systemvi har för den saken, just av ideologiska skäl.Minförbudet har vi olika åsikter om. Det finns en-ligt min mening ingen anledning att tro att vår förmå-ga att genomdriva det internationella förbudet skulleminska av att vi själva genomför ett ensidigt beslut.När det dessutom sker i en säkerhetspolitiskt gynnsamsituation har vi allt att vinna på att det genomförs justnu.Anf. 61 () re-plik:Herr talman! Jag kan hålla med omatt om ett ensidigt svenskt minförbud efter noggrannutredning skall genomföras är den tidpunkt som rege-ringen har valt ovanligt välvald.Däremot är kärnfrågan den som men omvänt. Frågan är inte om detta hindraross från att ytterligare trycka på i de internationellaförhandlingarna om ett internationellt minförbud, utanfrågan är om det ökar våra möjligheter - det har re-geringen inte lyckats bevisa - och i så fall i vilkenutsträckning.När det gäller frågan om pliktsystemets utnyttjan-de konstaterar jag att vi från delvis olika utgångspunk-ter har liknande inställning. För mig är det däremotväldigt svårt, för att inte säga omöjligt, att accepteradet förslag som ligger på bord och sominnebär en försöksverksamhet där 750 man skall ut-bildas till något som kommunerna inte har bett omutan som har pressats fram genom en process där manverkligen har fått värka fram befattningar. Dessutomfår de betalt för att genomföra förslaget. Det finnsingen krigsorganisation, det finns inget definieratbehov och något sådant eventuellt behov har intevägts mot andra behov. Det är anledningen till att viär motståndare till den här korttidsutbildningen avcivila beredskapsstyrkor.Däremot är vi definitivt anhängare av längre ut-bildning när det gäller en del kvalificerade uppgifter idet civila försvaret - t.ex. befolkningsskydd ochräddningstjänst. Även det civila försvaret behöver ungoch kvalificerad personal som också enligt vår upp-fattning kan tillgodoses endast genom pliktrekryte-ring.Anf. 62 () replik:Herr talman! Jag kan inte se att den verksamhetsom nu föreslås på något vis skulle vara otänkbarinom det nuvarande pliktsystemet. Förändringar måstenaturligtvis börja någonstans, och själva syftet medsystemet är att vi skall pröva hur det kan komma attfungera. Regeringens och utskottets förslag i det härstycket ligger alltså väl i linje med vad jag själv tyck-er.Ett minförbud som vi själva inte är beredda att tade omedelbara konsekvenserna av minskar vår tro-värdighet i det internationella arbetet. Det är minutgångspunkt. Därför välkomnar jag det här beslutet.Jag tror att det på ett mycket konstruktivt sätt stärkervåra möjligheter att arbeta för ett internationellt för-bud.Anf. 63 () re-plik:Herr talman! I minfrågan konstaterar jag att JanJennehag vänder sig mot sin tidigare uppfattning, attdetta inte hindrar det svenska arbetet för ett interna-tionellt minförbud, och det tror inte heller jag ettögonblick. Däremot är jag långt ifrån övertygad omatt det stärker de svenska möjligheterna att drivaigenom ett sådant förbud.Min motvilja mot de civila beredskapsstyrkornaberor på att krigsorganisationen inte är definierad, påatt det inte är klargjort att det skall syfta till krigspla-cering, att förbandsomsättningen inte är klargjord ochframför allt på att det som fattade beslut omförra året - att man i första hand skulle söka andralösningar för att fylla dessa behov, dvs. allmän tjäns-teplikt och rekrytering genom frivilligorganisationer-na - inte är ordentligt genomlyst. Vi har i utskottetvarit beredda att dra tillbaka vårt eget förslag i parti-motion och be regeringen återkomma när frågan ombehov, volym osv. är utredd; kommunerna är intefärdiga med det förrän . Men dennamöjlighet att få ett ordentligt beslutsunderlag innanriksdagen tar ställning har förvägrats oss av utskotts-majoriteten, och det är jag den förste att beklaga.Anf. 64 () replik:Herr talman! Beträffande minförbudet är jag, lik-som , helt övertygad om att ett sådantskulle ha stor betydelse. När nu vill drivafrågan om ett internationellt förbud kan vi lyckasbättre i den avsikten när vi är beredda att i handlingvisa att vi också vill gå före. Jag tycker att det är enstark grund för det här att vi vill medverka till att mankan få stopp på något som innebär att ett stort antalmänniskor skadas i andra länder - jag är med-veten om att det inte är i Sverige.Det är ju ändå inte fråga om ett anfallsvapen, såäven om alla skulle avskaffa de antiperso-nella minorna hamnar det land som till äventyrs skullebli anfallet inte i någon ny situation. Jag är alldelesövertygad om det riktiga i det här.Vi är inte utsatta för något hot -det är vi överens om i Försvarsberedningens arbete.Vi har god tid på oss att fundera över om vi behövernågon ersättning och vilken den i så fall skall vara.Det vore fel att nu skynda åstad och bestämma sig fören ersättning som med stor sannolikhet skulle kunnavara fel den dag vi eventuellt skulle behöva en er-sättning för minorna.Anf. 65 ():Herr talman! Problemet är ju att vi blottlägger för-svaret av utan att anvisa ett alternativ.Som jag tidigare sade är omvärldsläget sådant attom vi verkligen bestämmer oss för att genomföra ettensidigt svenskt förbud efter en noggrann utredning ärden tidpunkt som regeringen har valt god. Däremot ärunderlaget inte gott. Jag måste ställa den humanitärafrågan på sin spets. Menar att det är avstörre humanitärt värde att svenska soldater som skallgöra minornas jobb utsätts för ökade risker, trots attde svenska minorna inte på något sätt bidrar till civil-befolkningens lidande i tredje världen?Anf. 66 () replik:Herr talman! säger att viblottlägger försvaret av . Men vi är ju fak-tiskt överens om att det under framöverinte föreligger något hot. Finns det inte något hothandlar det inte heller om något blottläggande.Hur hotbilden ser ut är noggrant utrett, och motden bakgrunden menar jag att vi har tid att i lugn ochro arbeta med de eventuella ersättningsbehov som kanuppkomma , men det viktiga nu är att visällar oss till de länder som redan har gått före ochmed det markerar allvaret i den här saken.Anf. 67 () re-plik:Herr talman! Jag ifrågasätter inte utifrån hans personliga moraliskautgångspunkter. Däremot ifrågasätter jag hans värde-ring av försvaret av . Med samma argumen-tation skulle vi kunna ta bort även resterande delar avdet militära försvaret i - det finns inte någothot . Problemet är att minorna är en integreraddel av den försvarseffekt som vi behöver kunna utväx-la i . Ett ensidigt förbud kommer på någraårs sikt att kraftigt sänka den operativa försvarseffek-ten. Då måste man i samband med diskussionen omett ensidigt svenskt totalförbud ta upp de frågor somär relevanta, nämligen dem om ersättningsvapen,splitterbomber till JAS, långräckviddigt artilleri ochstörre andel territorialförsvarsförband - låt vara attdet finns en humanitär nackdel med dem; de innebärju att svenska soldater utsätts för större risker än vadsom skulle ha varit fallet om minorna hade varit där.Varför utreddes inte denna fråga - sakligt, noggrantoch grundligt - innan förslaget om förbud lades fram iriksdagen? Denna fråga är ännu obesvarad.Anf. 68 Försvarsminister ():Herr talman! Jag lyssnar alltid med stort intressepå , därför att han ibland kankosta på sig att kritisera också det egna partiet.Moderaterna vill ha mer tillförsvaret . Jag utgårfrån att detta är pengar som skall gå till det militäraförsvaret. Hur skall det betalas? Jo, Moderaternasäger i sin ekonomiska partimotion att de högre för-svarsutgifterna skall betalas genom att man skall sparaytterligare på kommunerna.Men, , ärfaktiskt 80 000 jobb i vården och omsorgen. Jag drarslutsatsen att det är de lågavlönade, alltså främstkvinnor, undersköterskor, hemsamariter, vårdbiträ-den, som skall betala för extra miljardertill det militära försvaret. Då har jag frågan till HenrikLanderholm: Tycker verkligen attdet är en bra och rättvis idé?Anf. 69 () re-plik:Herr talman! Försvarsministern är mycket välmedveten om att staten har vissa grundläggande upp-gifter. Till de allra mest grundläggande hör att värnamedborgarnas väl och ve och deras trygghet mot inreoch yttre hot. Det militära försvaret och det civilaförsvaret är därmed bland samhällets allra viktigasteoch allra främsta uppgifter. Att ställa ytterligare sats-ningar på det militära försvaret - en något högre för-säkringspremie med ett mindre risktagande, även omförsvarsministern vänder sig emot den beskrivningen- mot utpekade besparingar i andra delar av den of-fentliga sektorn är ungefär lika begåvat som att sägaatt Socialdemokraterna satsar 38 miljarder på För-svarsmakten , varav 17 miljarder i materiel-kostnader. Där har emellertid försvarsministern fel,det är inte nyanskaffning för 18-19 miljarder dethandlar om, utan det beloppet innefattar även reserv-delar, ammunition och annat smått och gott. Attkoppla de 38 miljarderna direkt till de nedskärningar ia-kassan och andra sociala system som regeringen numedför är inte den retorik som försvarsministern självbrukar använda på sina möten.Vi gör den här prioriteringen inom ramen för ettsamlat, hållbart budgetalternativ, som också innehål-ler en mängd skattesänkningar, både för låginkomst-tagare och för företag, som på ett helt annat sätt änden socialdemokratiska politiken skulle kunna få fartpå . Försvarsministern måste se våra 19,7miljarder i ett helhetsperspek-tiv. Jag anstränger mig att lyssna på försvarsminis-terns helhetsargument och ställer inte just de 38 mil-jarder som ni vill lägga på det militära försvaret nästaår mot någon annan specifik utgift, utan förutsätter attni står för helheten i er politik på samma sätt som vistår för helheten i vår. Vi är övertygade om att den ärbäst för Sverige.Anf. 70 Försvarsminister ():Herr talman! På något sätt tycker jag faktiskt attden duktige försvarspolitikern härgick ordentligt i fällan. Bakgrunden är Moderaternasegen säkerhetspolitiska rapport, där ni skriver attSveriges säkerhetspolitiska situation inte har varit bättre än den är . I detta trygga säker-hetspolitiska läge, då vi inte har något militärt hot motSverige, vill ni alltså öka anslaget till försvaret med20 miljarder kronor. Då ställer jag den litet oförskäm-da frågan: Hur skall ni betala det? Enligt er egenpartimotion skall ni betala det genom att dra ned påkommunerna. Då blir det lågavlönade kvinnor i sjuk-vården, omsorgen och kanske i som fårbetala de extra 20 miljarderna till det militära försva-ret, i ett läge där alla andra partier säger att vi intebehöver göra denna satsning.Det är en väldig skillnad, . De38 miljarderna i budgeten, som socialdemokratin,och liberalerna står bakomär faktiskt totalfinansierade. De är finansierade redan.Men ni vill lägga på till, och då ärjag nyfiken. Hur skall ni betala dem? Jo, vi skall draned på kommunerna. Budskapet från dennakammare är att försvarspolitik förutsät-ter att det blir ytterligare kraftfulla neddragningar påkommunerna. Lågavlönade kvinnor, sjukvårdsbiträ-den, hemsamariter och undersköterskor, skall betalade extra miljarder till försvaret som egentligeninte behövs, enligt egen säkerhetspoli-tiska strategi. Hur förklarar dethär? Det är nog en dålig idé trots allt.Anf. 71 () re-plik:Herr talman! Försvarsministern har även tidigareläst moderata säkerhetspolitiska rapporter som vissapotentater läser andra skrifter.Den beskrivning i den säkerhetspolitiska rapportsom han refererar till, och som jag själv var huvudför-fattare till, återger det säkerhetspolitiska läge som vibedömde var vid handen . Det är sammaläge som rådde 1992, när vi fattade det försvarsbeslu-tet. Den stora frågan är med förlov sagt inte att målaupp en motsatsställning mellan ytterligare satsning påförsvaret och specificerade besparingar i den offentli-ga sektorn, utan den stora frågan, som försvarsminis-tern inte har lyckats göra trovärdig, är vilka storasäkerhetspolitiska förändringar som har skett sedanden stora förbättringen ochfram till nu.Ingen, med ett undantag, jag tror att det var An-ders , har framfört något argument för att lägetskulle vara säkrare, tryggare 1995 och 1996 än det var1992. Det är de baltiska staterna som har befriats frånnågra tiotusental i ryska trupper, en förändring somvar förutsedd försvarsbeslut.Vi satsar inga extra pengar på försvaret, för-svarsministern. Vi fullföljer försvarsbeslut,som var det försvarsbeslut som tog konsekvenserna avförändringarna efter det . Det var det för-svarsbeslut som tog konsekvenserna av murens fall,och Warszawapaktensupphörande. Den här neddragningen och sänkningenav ambitionsnivån behöver inte göras en gång till.Den riskerar att bli ett misstag. Om det blir av histo-riska dimensioner eller inte kan ingen annan än våreftervärld avgöra.Anf. 72 ():Herr talman! Min uppgift är att närmare re-dovisa inställning, framför allt vad gällerpliktfrågor, men även i helikopterfrågan samt att ge enoch annan egen synpunkt på försvar.Det är i grunden fel att inkalla människor till fleramånaders utbildning för en krigsuppgift som de isjälva verket inte behövs för. En pliktlag skall inteanvändas för att uppnå andra målsättningar än attskapa ett fungerande totalförsvar. Regeringens önskanatt hålla uppe antalet värnpliktiga kommer i praktikenatt verkställas på bekostnad av att en stor mängd ungamänniskor får avstå många månader av sina liv för attgenomgå en utbildning för någonting de aldrig kom-mer att göra. Detta är inte moraliskt försvarbart.Statsfinansiellt är det orimligt att utbilda flervärnpliktiga än vad som behövs för krigsorganisatio-nen. När den militära organisationen också behovet av de värnpliktiga ned. Statenkräver av landsting och kommuner att de skall sparaoch rationalisera, då är detta att föregå med mycketdåligt exempel. Socialt finns det också en mycketstark invändning mot tanken att söka återuppväcka"värnpliktstanken" från tiden års riksdags-beslut. Genom att på det här sättet underblåsa före-ställningen att det ingår i mansrollen att ha gjort lum-pen blir det desto mer utpekande att inte ha gjort det,eller desto konstigare att kvinnor skulle vilja göradetta frivilligt. På det här sättet pekas kvinnor ut på ettnegativt sätt.I dag testas ca 50 000 pojkar . Med vårtförslag skulle den siffran dubbleras. Det mönstrings-system som finns skulle antagligen behöva om-struktureras och moderniseras. Detta har för övrigtäven uttalat sig om alldeles ochalldeles oaktat det vi säger hävdat att det behövermoderniseras. Erfarenheterna visar dock att den kvali-tativa delen av bedömningen vid mönstring inte utgörmer än av de två mönstringsdagar-na. Den övervägande delen av tiden förläggs till teo-retiska prov och fysiska tester av olika slag.Båda de här delarna skulle med fördel kunna utfö-ras redan innan man inställer sig hos en mönstrings-förrättare. Fysiska tester kan utföras av skolläkare,husläkare, vårdcentraler eller genom någon annanpraktisk lösning. Den tid som varje värnpliktig fårmed mönstringspersonalen skulle kunna öka drama-tiskt i både kvantitet och kvalitet om man gjorde pådet här sättet. Det skulle också med all sannolikhetinnebära att färre skulle placeras felaktigt eller påolämpligt tjänsteställe och därför också resultera ifärre avbrutna tjänstgöringar, som kostar försvaretmycket pengar . Det skulle inte bara spara peng-ar, det skulle också spara lidande för den enskilde.Större uppmärksamhet skulle då också kunna äg-nas åt problemet med värnpliktiga med dolda elleruttalade rasistiska och nazistiska inställningar, som inte alls hinns med i den praktiska hanteringen.Även i dagens betänkande finns det en annangrundläggande brist. Man räknar fortfarande bara medatt hälften av befolkning skall omfattas avdenna plikt. Trots att behovet egentligen skall styraantalet och att varje plats skall fyllas av den bäst läm-pade, har man valt att avstå från att kalla den kvinnli-ga halvan av befolkning till mönstring. Attpå detta sätt avstå från en betydande kompetensresursinnebär att vi får ett sämre totalförsvar än vad somskulle kunna vara fallet om såväl kvinnor som mänkallades till mönstring.Under de som envist harpläderat för en könsneutral totalförsvarsplikt har par-tiet inte fått något medhåll officiellt. Om man gör somvi föreslår tillgodoser man de samlade personalbeho-ven inom civilt och militärt försvar genom att utgåfrån hela befolkningen. Det hittillsvarande talet om en"allmän värnplikt" har egentligen aldrig varit sant,utan vi har i verkligheten haft en manlig värnplikt. Vianser att det skall vara hela folkets försvar, inte halva.Samma grundkrav på deltagande av rikets totalaförsvar måste ställas på både kvinnor och män. Vimåste nu likställa flickor med pojkar även inom För-svarsmaktens område. Vi måste som ett relativt litetland tillvarata all den kompetens som vi förfogar överoch inte välja bort halva nationen innan vi ens harprövat dugligheten.Erfarenheterna visar på ett tydligt sätt att ökningenav antalet kvinnor i det militära försvaret har varitmycket positiv. Av de många problem som Försvar-smakten trodde sig förutse innan har i de allra flestakommit på skam. De få fall av trakasserier som trotsallt har förekommit förutsätter vi löses snabbt ochkonsekvent inom Försvarsmakten. De allra flesta talarnu i stället om att så snabbt som möjligt öka antaletkvinnor i försvaret. Regeringen, utskottet och För-svarsmakten delar denna inställning. Det är bra.Regeringen anser att för att öka antalet kvinnligaofficerare måste också basen, dvs. de som genomgårpliktutbildningen, breddas. Det framgår också avpropositionen att de fördelningsbara totalför-svarspliktiga till lång grundutbildning under de senas-te åren minskat och sannolikt kommer att minskaytterligare. Båda dessa påståenden ser vi som ytterli-gare bevis på att rekryteringsunderlaget måste öka.Det gör man faktiskt enklast genom att övergå till enkönsneutral tillämpning i urvalsprocessen, dvs. Antalet värnpliktiga påverkassjälvfallet inte, eftersom det är krigsorganisationensstorlek som skall styra det årliga rekryteringsbehovetoch inte ett fixerat antal.De värnpliktiga kommer från många skilda verk-samheter i samhället. De bidrar med sina olika kun-skaper och erfarenheter till mångfalden i den militäraverksamheten. Det är i själva verket styrkan i folkför-svarstanken. Vilken förankringstanke ligger bakom attvi utestänger halva befolkningens erfarenheteroch kompetens? Den frågan hade jag egentligen tänktställa till , men eftersom han inte ärhär ställer jag den till utskottets talesman talman! Inför det stundande försvarsbeslutethar regeringen föreslagit nedläggning av ett antalbrigader. För och del innebärdet att I 15 läggs ned. är däremot risken stor fattar ett dåligt beslut på grund av ett tidigarefattat lika dåligt beslut.