prot · GK0947 · 1996-12-17 00:00:00 — Det kommer att bli svårt, mycket svårt, attkomma upp till nivån en procent av BNI igen. Det ärdärför det är så viktigt, enligt Kristdemokraternasmening, att redan nu fastlägga en plan för återgångentill enprocentsnivån, om man menar allvar med att hakvar denna målsättning. Annars kommer vi ohjälpligtatt avlägsna oss mer och mer från den ju bättre Sveri-ges ekonomi blir.I vår förra debatt om biståndet tog jag upp hurviktigt det är att bevara den biståndsvilja som mångasvenskar har. Vi har redan hört berättas om den i dag.Jag varnade för att regeringens vårdslösa hantering avbiståndet kan komma att urholka inte bara biståndetutan också biståndsviljan. Regering och riksdag harhär ett mycket stort ansvar, inte bara som förslagsstäl-lare och beslutsfattare utan också som opinionsbilda-re. Detta gäller både det internationella samfundet ochdet svenska folket. Vi har redan upplevt att Sverigesdåliga exempel utomlands tas till intäkt för ett lägrebistånd. Kan de så kan vi, resonerar man.Pierre och regeringen har inte nog beaktatledarskapets betydelse. När den förra regeringen togöver 1991, var det i SCB:s årliga undersökning 63 %av det svenska folket som ansåg att biståndet bordeligga på minst den nivå det gjorde, dvs på avBNI. Denna siffra steg till , men vi hörde ocksåatt det var fler som ville sänka biståndet, så det är inteen helt entydig bild vi kan se. var det fort-farande som tyckte att nivån var bra eller kundehöjas. har siffran förfärande nog sjunkit till ,och av svenska folket tycker, som vi hörde,t.o.m. att man skulle kunna slopa biståndet helt ellersänka det kraftigt. Det är förfärande!Det är en häpnadsväckande försämring av attity-derna till bistånd. Det visar vilket stort ansvar vi harockså som opinionsbildare. ,och kan inte komma ifrån an-svaret att ha spolierat den starka biståndsvilja som dethar tagit generationer av frivilligt engagemang attbygga upp. Dessa partier har visat att den förbehålls-lösa solidariteten är en självklarhet. Dethar tyvärr gått hem hos en stor del av svenskarna. Detär ett fruktansvärt ansvar denna regeringen har tagitpå sig. Vi vägrar att befatta oss med detta beslut. Viavvisar detta sätt att tänka.Enprocentsmålet innebar att vi bestämde oss föratt en viss procent av vår BNI skulle gå till bistånd.Vi slog fast att vi, oberoende av konjunkturens väx-lingar, har ett globalt och solidariskt ansvar för desämst lottade i vår värld. Detta skulle gälla i såvälgoda tider som onda. Det är en princip som regering-en nu genom sitt sätt att resonera på har frångått. Nusäger man i stället att alla måste vara med och betalaom vi skall ta oss ur krisen, och att även biståndet dåmåste få kännas vid nedskärningar. Att tala om att geen viss procent av det man har eller tjänar är enmycket gammal princip som många av oss är uppföd-da med. Det är något som vi finner helt naturligt.Ingen skall inbilla sig att svenska folkets bi-ståndsvilja har kommit av sig självt. Den bygger pågamla goda traditioner. Men inställningen kan snabbtförändras. Det ser vi allt tydligare. Därför är det vik-tigt att slå fast att återgången till enpro-centsmålet måste påbörjas . För att uppnå det måletså snart som möjligt har vi kristdemokrater redan för1997 föreslagit 1 968 miljarder mer än vad regeringengjort i budgetpropositionen. har vi före-slagit 2 241 miljarder mer än regeringen och för 1999ytterligare 3 186 miljarder mer än regeringsunderlagetfattat beslut om. Dessutom tycker vi att den reserva-tion som har byggts upp, ca ,skall användas. skall användas1997 respektive 1998, och under1999. Behoven är nämligen mycket stora i olika delarav vår värld. Man behöver bara tänka på den oerhördaflyktingkatastrofen i . Där kommer manatt behöva mycket hjälp.Så kärv är vägen tillbaka till enprocentsnivån.Egentligen är den ännu kärvare, eftersom regeringenredan avvisat vårt förslag . Det visar att viinte kommer tillbaka till enprocentsnivån bara genomatt tala och skriva vackert om den, utan endast om viär villiga att fatta verklighetsförankrade beslut omytterligare medel till biståndsanslaget.Vi kristdemokrater har i vår budget varit väl såkärva som regeringen om man ser till helheten, men vihar visat att det går att uppehålla en hög biståndsnivåoch ändå göra betydligt färre besparingar på utsattagrupper i . Det är tyvärr viljan som fattas hosregeringsmajoriteten. har inte förmåttstå emot trycket från mindre biståndsvänliga falangerinom partiet. Därför har biståndet rasat på ett skanda-löst sätt.Jag kommer delvis att utnyttja min replikrätt föratt gå in de områden som vi hade velat ha högre an-slag på. Det fördelar sig dock, kan jag säga, ganskajämnt över alla områden.Anf. 13 () replik:Herr talman! Jag har en kort fråga till . Alldeles i slutet av anförandet berörde IngridNäslund totala budget. Det hadeändå, tror jag, varit angeläget för debatten om Krist-demokraterna preciserat på vilka områden man hargjort besparingar för att kunna finansiera sitt högrebelopp när det gäller biståndet.Anf. 14 () replik:Herr talman! Jag kan inte gå igenom alla detaljer,men jag kan nämna en stor post. Det gäller matmom-sen. Vi har inte ansett att den frågan är lika angelägensom , som säkert har drivit igenom detta gen-temot regeringen. Där får vi in många miljarder. Vihar också gjort en hel del andra effektiviseringar. Detfinns väl redogjort i vår budget.Anf. 15 ():Herr talman! Vår omvärld har förändrats mycketsnabbt , så snabbt att förut-sättningarna för utvecklingssamarbetet i många avse-enden helt förändrats. Den viktigaste förändringen ärnaturligtvis demokratins genombrott och återkomst ien rad länder från det forna , i Sydafri-ka och i . Också de ekonomiska föränd-ringarna har gått mycket snabbt, även om vi kanskeinte märkt det från dag till annan.Globaliseringen av världsekonomin är, på gott ochont, en viktig drivande faktor bakom de förändringarsom lett till spektakulära ökningar av export, investe-ringar och inkomster i de s.k. mirakelekonomierna iAsien. Den har också lett till liberalisering av kapital-rörelser, till stora svängningar i valutakurserna och tillökat regionalt samarbete i stora delar av världen.Utvecklingen i en rad länder har varit imponeran-de, och den har i grunden förändrat förutsättningarnaför miljoner människor. Barnadödligheten minskar,livslängden ökar, läskunnigheten och levnadsstandar-den stiger. Men skillnaderna mellan länder och regio-ner är betydande, och de ökar. Avståndet mellan derikaste länderna och de fattigaste har fördubblats på30 år. Många länder i och harsnabb tillväxt och en minskad andel fattiga medanutvecklingen i de mest skuldtyngda länderna i Afrikahar varit negativ. Den ekonomiska tillbakagången har,i kombination med ökande skuldbörda, lett till ett ökatbiståndsberoende och till fördjupade svårigheter hosmånga av afrikanska samarbetsländer.Därtill kommer att befolkningsökningen i Afrikasöder om är betydligt högre än i andra världs-delar. Livsmedelssäkerheten i försämras, ochpå kommer flera att ham-na i akuta krissituationer, kanske inte till följd av attlivsmedel saknas, utan till följd av att deras invånareär fattiga och arbetslösa och helt enkel inte har råd attköpa mat. Klyftorna inom många länder ökar, även isamhällen med ekonomisk tillväxt. Fattigdomen för-djupas hos stora grupper. En gemensam säkerhet kan inte nås med militä-ra medel utan kräver drägliga levnadsvillkor; mat,vatten, bostad, arbete och rättssäkerhet.I många länder pågår fortfarande omställningar tilldemokratiska samhällssystem med uppbyggnad av enny statsapparat, av en pluralistisk opinionsbildningetc. I södra har av konflikter och krigersatts av fredlig utveckling, förändring och demo-krati. I andra länder slits nationer söner av svåra in-bördes konflikter med katastrofer som följd. Bådeinom FN och hos bilaterala givare har tyngdpunktenskiftat från långsiktigt utvecklingsbistånd till kortsik-tiga humanitära insatser. Även detta har hänt under1990-talet.Situationen i bidrar ocksåtill den komplicerade och föränderliga helhetsbildenmed ömtåliga demokratier och stark tillväxt i kombi-nation med ökande sociala klyftor och långt gångenmiljöförstöring. Vårt stöd bör ses som ett grannlands-samarbete där vi också direkt och på kort sikt hjälpeross själva genom insatser som kan bidra till en säker-hetsgemenskap och till en bättre miljö i vår närmasteomvärld.Denna utveckling ställer biståndet inför nya ut-maningar och fordrar nya angreppssätt. Samordningenmellan olika internationella och nationella biståndsor-gan måste öka. Nya former för samverkan måsteetableras. Erfarenheterna från och Rwandapekar entydigt på att givarna måste samordna sinainsatser mycket bättre än . I och med Sverigesinträde i EU, får vi också möjlighet att vara med ochutforma uppträdande både i ochi östländer. Genom att vi nu får en roll i , tillkommer ytterligare en möjlighet att påver-ka komplexa situationer.Förändringarna ställer alltså krav på alla som arbe-tar med bistånd att göra helhetsbedömningar av eko-nomi, politik och kultur. Insatser som spänner överflera sektorer blir alltmer nödvändiga. Omorganisa-tionen av biståndsorganen och av UD bidrar, för-hoppningsvis, till att det blir möjligt; detta sagt sombakgrund till det betänkande som behandlas ochsom alltså gäller utgiftsområde 7 - anslag till interna-tionellt bistånd.Två verksamheter finansieras under detta utgifts-område: internationellt samarbete och samarbete medCentral- och Östeuropa.Biståndsramen fastställs till av BNI. För1997 betyder det anslag om nästan 12 miljarder kro-nor sammanlagt. Därav utgör 10 miljarder kronordirekt stöd till utvecklingsländerna och 795 miljonerkronor stöd till samarbetet med Central- och Östeuro-pa.Vårt bilaterala bistånd genom SIDA uppgår tillca . Det går till långsiktigt utveck-lingssamarbete, humanitärt samarbete inklusive ka-tastrofhjälp, bistånd via enskilda organisationer,skuldlättnader osv. Biståndet genom FN uppgår till1,. Vi anslår 707 miljoner kronortill bistånd genom EU. Det medför att vi är med ochpåverkar EU:s biståndsverksamhet, där det handlarom i storleksordningen , omkring32 miljarder kronor. Vidare bidrar vi med drygt1 miljard kronor genom olika utvecklingsbanker.Det här är många siffror, men jag vill redovisadem. Vårt intryck är nämligen att det i debatten spelaren viss roll hur vi redovisar och resonerar om vårabiståndsanslag via SIDA, FN, EU och Internationellautvecklingsbanken.För efter nästa budgetårbibehåller vi nivån av BNI. Det beräknas inne-bära ökningar till ochtill för 1999.Vi har accepterat nedskärningarna i biståndet, där-för att det är en del av ett nationellt och allomfattandeprogram för att långsiktigt kunna rädda vår ekonomioch därmed, vilket inte minst är viktigt, vår handlings-frihet. Utgångspunkten var att alla utgiftsposter skulleomfattas av saneringen, för annars hade det helt enkeltinte gått ihop. Detta är den enkla, men också svåra,sanningen, som ingen kan undgå.Jag vill alltså understryka att nedskärningarna avbiståndet helt motiveras av statsfinansiella skäl. För-hållandet är, som alla känner till, att alla utgiftsområ-den fått vidkännas avsevärda nedskärningar.Konsekvenserna av dessa minskningar i biståndetär främst att utrymmet för framtida insatser kommeratt minska - hur mycket eller hur litet beror på denekonomiska utvecklingen. Den framtida utvecklingenbeträffande den ekonomiska ramen för biståndet berordels på hur mycket BNI ökar, dels på statsfinanserna.Jag har tidigare, när vi diskuterat dessa frågor,sagt att man inte får tappa proportionerna. Samtidigtbeklagar jag naturligtvis att vi tvingats till dessa ned-dragningar. Trots det är fortsatt världensfjärde främsta bidragsgivare. Man kan gott påstå att vihar ett högklassigt och internationellt uppskattat bi-stånd - ett bistånd som skapar utveckling, räddar livoch främjar fred och demokrati.Många har uttryckt en rädsla för att nedskärning-arna skall föra med sig att viktiga projekt krymps nedeller avbryts. Så blir inte fallet. Dels har saneringenav statsfinanserna redan lett till att vi nu får fler dollarför våra kronor och det är ju med dollar som projek-ten betalas, dels är det under en övergångsperiodmöjligt att använda anslag som av olika skäl inte harbetalats ut. Dessa reservationer uppgår till drygt3 inom det bilaterala biståndet.Anledningen till att det här inte har kunnat utbetalashar flera orsaker. Det finns oförutsedda faktorer ochdet är svårigheter med genomförandet av strukturan-passningsprogrammen. Ökade kvalitets- och effektivi-tetskrav leder till förseningar i genomförandet ochdärmed till eftersläpningar i utbetalningarna. Vi stäl-ler också skärpta krav på redovisning och bekämp-ning av korruption.För att minska reservationerna krävsdet en ökad flexibilitet. Förändringar som genom-förs i anslagsstrukturen kommer att göra det lättare attplanera för en högre verksamhetsnivå i enskilda pro-gramländer och att omfördela medlen mellan verk-samheter, så att vi i fortsättningen, förhoppningsvis,inte samlar på oss så stora reservationer som undersenare år har varit fallet.Biståndet i världen växer, tyvärr, inte. Tvärtomminskar det stadigt. totala bi-ståndsvolym har sjunkit från0,till av BNI. Detta leder till att vi stårinför nya utmaningar, som kräver ett nytt tänkandeoch handlande. I utskottets betänkande redovisas,refererat från propositionen, den inriktning som rege-ringen ser vad gäller framtida insatser påbiståndsområdet. Jag tror att biståndsministern straxkommer att utveckla detta.Sett till fördelningen av biståndspengarna under1997 kan man notera några saker: Det särskilda an-slaget för demokrati och mänskliga rättigheter, ansla-gen till enskilda organisationer och anslagen till mil-jön skyddas. Dessa områden är en fredad zon. Bi-dragsnivån avseende FN-systemet bibehålls. Ned-dragningen av biståndet läggs ut så att planerad verk-samhet kan fullföljas. Fördelningen mellan multilate-ralt och bilateralt bistånd bibehålls, likaså i huvudsakfördelningen mellan olika världsdelar.Det humanitära biståndet, som är stort, knyts star-kare till det långsiktiga utvecklingssamarbetet. Trotsatt anslaget till betalningsbalansstödet minskar, finnsdet ett utrymme om ca för stöd tillskuldlättnad och ekonomisk återhämtning.Jag nämnde tidigare att fortsatt är värl-dens fjärde främsta biståndsgivare. Vi har redan settexempel på hur ett bättre ekonomiskt läge för Sverigeockså gagnar biståndet. Det visade sig ju i slutskedetav budgetarbetet att den nya BNI-prognosen var så-dan att biståndet kunde räknas upp med 76,2 miljonerkronor, och det är inte oväsentligt.Ett förhållande som har mycket stor betydelse förvärdet av vårt biståndet är att nästan hela bistånds-budgeten används utomlands. Detta innebär att densvenska kronans växelkurs har mycket stor betydelseför biståndets reella storlek. Här har jag en intressantoch mycket viktig siffra. Under /93uppgick biståndsramen till av BNI. Med växel-kursen , i dollar, motsvarar detta1,. Står sig dagens växelkurskommer biståndsramen att uppgå till1,, alltså mernästa år jämfört med då vi senaste låg på enprocents-nivån. Detta visar med all tydlighet vad sunda statsfi-nanser betyder också för värdet av vårt bistånd.Det finns en reservation i betänkandet, vilketframförts tidigare i debatten. Som en kommentar tillden reservationen vill jag framhålla att vi ser biståndetsom ett oumbärligt instrument för att främja globalsäkerhet och solidaritet. Det ligger i vårt intresse attdet internationella utvecklingssamarbetet förstärks.Under en period sänker vi biståndsnivån till avBNI i syfte att sanera statsfinanserna, men vi kommeräven framöver att vara en stor och kvantitativt settledande biståndsgivare. Ambitionen är att återskall uppnå enprocentsmålet för biståndsramen när destatsfinansiella förutsättningarna föreligger. Dettauttrycker också utskottsmajoriteten. fram-hålls det att det inte är möjligt att på förhand säga närdetta låter sig göras.Utskottsmajoriteten uttalar således sitt stöd försträvan att förbättra statsfinanserna. Vi kan med till-fredsställelse konstatera att ökningen av BNI redanför kommer att medföra en ökning av bi-ståndsramen med . Till detta kom-mer den stärkta kronkursen, som ju ytterligare förbätt-rar situationen. Sammantaget innebär detta en väsent-ligt ökad biståndseffekt.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan och av-slag på reservationen.Anf. 16 () replik:Herr talman! Jag vill ställa en fråga till om landramar och fördelning mellan länder.Som jag ser det är det väsentligt att kan geuttryck för uppfattningar om hur pengarna skall förde-las mellan olika länder och om i vilken mån det skallfinnas landramar eller inte.Jag blev litet överraskad över att majoriteten inteinsåg hur väsentligt detta skulle vara i fallet Guatema-la. Det är ett land som har en fredsöverenskommelsesom slutligt undertecknas i den 29december. Därefter kan man verkligen satsa på ochstarta en utveckling. Då undrar jag: Vore det inte enlämplig åtgärd att för ha en landram ochha som programland?Vi har inte haft möjlighet att gå in på olika länder.Det finns olika uppgifter om hur mycket pengar somegentligen kan gå till och . Detfinns ytterligare länder - t.ex. - som flera av ossvill prioritera. Men det är inte bara det att majoriteteninte har haft samma uppfattning, utan man har inte ensgått in på och behandlat dessa enskilda yrkanden. Hurser som företrädare för majoritetenpå detta? Är inte det en svaghet? Borde inte riksdagenuttrycka åsikter i den riktningen till regeringen?Anf. 17 () replik:Herr talman! sade i sitt huvudanfö-rande att hon önskade ett sammanhållet grepp när detgäller biståndsdebatten och inte en uppsplittrad debattpå det sätt som sker. Först hade vi en debatt i sam-band med yttrandet till finansutskottet. har vi endebatt om innehållet i ramen. skall viha en ny biståndspolitisk debatt som skall handla ominnehållet i biståndet.Jag tycker att det ligger mycket i de synpunktersom för fram. Vi får i utskottet resone-ra igenom hur vi i fortsättningen skall ha upplägg-ningen av biståndsbetänkandet och den efterföljandedebatten. Det här ger onekligen en splittrad bild somockså tar sig uttryck i att man kanske får denna oklar-het om fördelningen mellan länder.Vi i utskottet har inspirerats mycket positivt avEva när det gäller ett utökat samarbetemed det . Jag förmodar att biståndsminis-tern litet senare har någon kommentar på den punkten.Anf. 18 () replik:Herr talman! Tack för de instämmande orden, NilsT Svensson.Jag ville bara beskriva min förvirring. Vi frånVänsterpartiet har krävt att skulle få 60miljoner kronor - det vore en rimlig sats-ning. Utskottet har inte behandlat det kravet, men manhar sagt att det råder tveksamhet och att regeringenkommer att satsa mycket på stat-till-stat-samarbete.I ett nummer av tidningen står det attläsa att man planerar att öka hjälpen från50 till . I budget-betänkandet anges beloppet till för1996. Detta är ett dåligt sätt att beskriva hur vi satsarpå olika länder. är bara ett exempel. Jaginser att man tar från andra anslag och inte bara fråndet berörda landanslaget. Detta visar att riksdageninte kan ange exakt och hur fördelningen skall vara.Jag anser att skall ha en möjlighet att på-verka och uttala att man vill satsa mer pengar på län-der som och . På det här sättet fårriksdagen inte den möjligheten. Detta borde uttryckastydligt så att kan ha det som utgångspunktvid planeringen . Självfallet är jag positivtinställd till att skulle få ytterligare medel.Det handlar inte om det utan om hur vi fattar beslut iriksdagen.Anf. 19 () replik:Herr talman! Detta är första gången som vi tilläm-par den nya budgetordningen. Sedan får vi dra slutsat-ser av de erfarenheter som har vunnits så att vi kanhitta en ordning som vi alla är till freds med. Det är juinte bara som har framfört kritik utandet är det också andra som har gjort. Vi får sätta ossned i utskottet och analysera situationen.Det är ingen risk att kommer vid sidanom i våra diskussioner i utskottet. sermed förtjänst till att vi ständigt tar upp förbehandling.Anf. 20 () replik:Herr talman! Det var ett mycket intressant anfö-rande som höll. Jag fäste mig allde-les särskilt vid några synpunkter som har relevans justtill frågan om utbetalningsmål kontra effektivitetsmål.Nils T påstod att ett högre utbetalningsmålblir en lägre summa än ett lägre utbetalningsmål närdetta omräknades i dollar - som ju är den valuta sombiståndsmottagaren räknar i. Detta visar ju på svaghe-ten med utbetalningsmålen.En annan synpunkt var det som om reservationerna. Där har man inte ens klaratutbetalningsmålet. Man kan knappast kalla det föreffektivitet i biståndet när man håller på att bygga uppstora reservationer som inte kommer till någon an-vändning.Det är viktigt att fundera igenom frågan om effek-tivitet kontra utbetalningsresonemang. Men min frågagäller det som tog upp om bistånds-beroende. Jag vill fråga: På vilken nivå anser att ett biståndsberoende uppstår? När blirett land mer beroende av biståndsgivarnas intentionerän den egna befolkningens uppfattning? Är det närbiståndet uppgår till , eller vilken nivå ärrimlig för att man inte skall locka in biståndslandet iett biståndsberoende?Anf. 21 () replik:Herr talman! Mitt exempel sammanhänger heltenkelt med att de flesta biståndspengar betalas ut idollar, och då är det ju inte ointressant vilken kurssom den svenska kronan har.Reservationer uppstår med nödvändighet i en så-dan här verksamhet. Det har vi lärt oss genom åren.Vi har i utskottet diskuterat detta medreservationer och storleken på dem. har viinsett att omständigheterna är sådana att det uppstårreservationer. Det nya landramssystemet skall för-hoppningsvis innebära att man kan undvika så storareservationer som vi har samlat på oss. I dethär läget var det bra att det fanns reservationer, efter-som de har bidragit till att vi nu inte behöver avbrytaprogrammen som en följd av neddragningen.Bertil tog upp detta med biståndsberoendeoch efterlyste ett procenttal. Det finns sannolikt ingetsådant att ange. Däremot är det viktigt att man får tillstånd nya samarbetsstrukturer med dessa länder. Tan-zania är ett sådant exempel. De nordiska länderna hargemensamt förhandlat fram en ny struktur och ettsamarbetsavtal med som säkert kommer attinnebära en stor förändring av tanzaniernas egnainsatser i biståndet. Den utvecklingen kan man se medtillfredsställelse på.Anf. 22 () replik:Herr talman! Jag tror att det vore bra om funderade vidare i de tankegångar som hanjust framförde. Det leder nog till att han så småning-om kommer att närma sig de moderata ståndpunkternanär det gäller effektiviteten i biståndet.Det är en sak som jag skulle vilja ha litet merapreciserad. Vi har kommit i en situation där det harskett väldigt stora förändringar i u-världen. Det lederockså till stora förändringar av behov,vilket i sin tur leder till att man måste ha en mycketstor flexibilitet i det bistånd som ställer uppmed.Då är min fråga: Är det rimligt att två tredjedelarav biståndet kanaliseras genom den nya mammutenSIDA? Är det inte bättre att man försöker få en merflexibel organisation genom att föra över mer av bi-ståndet från verksamhet i egen regi till exempelvisenskilda organisationer eller - när det gäller biståndettill den ändå ganska skakiga demokratin som vi hop-pas så mycket av - till stiftelseformer? Då får vi ettbistånd som vi kan hantera mycket mer flexibelt änmed en stort uppbyggt, samlad statlig organisation.Anf. 23 () replik:Herr talman! Det är nog ingen risk att jag intarmoderaternas ståndpunkt i biståndsfrågorna. talar om bistånd kan man ibland tro attmoderaterna företräder enorma volymer på anslagen.I själva verket ligger långt under det som0,av BNI innebär, men det undviker alltid att föra fram.Visst skall vi ha effektivitet i biståndet. Det är sånödvändigt att det inte behöver kommenteras.