prot · GJ09101 · 1996-05-29 00:00:00 — får heller inte lägga sigi hur förvaltningsmyndigheter beslutar i ärenden somberör myndighetsutövning mot enskild.Nu är inte regeringen vilken förvaltningsmyndig-het som helst och givetvis inte heller enbart en sådan.Riksdagen har skyldighet att utöva sin kontrollmaktoch att granska statsrådens tjänsteutövningoch regeringsärendenas handläggning.Vid bedömningen av regeringsärenden skall be-hövliga upplysningar och yttranden från berördamyndigheter enligt 7 kap. 2 § i regeringsformen in-hämtas.Utskottets majoritet har konstaterat att så skett.Utlänningsnämnden har lämnat Åseleärendet till re-geringen för bedömning . har avstyrkt bifall där varitförsta instans. Ingen instans har någonsin konstateratatt flyktingskäl och därmed skyddsbehov förelegat ifamiljerna fall. Det är viktigt att det sägs,eftersom föregående talare här förtigit detta faktum.Regeringen har därutöver vägt in barnkonventio-nen i sin bedömning. Det är angeläget att framhålla attdet faktum att ratificerat barnkonventioneninte per automatik innebär att alla asylsökande barn-familjer får stanna. Syftet med vår utlänningslag är attvi skall ha en reglerad invandring; därmed inte sagtatt i varje läge och i varje fall principen om regleradinvandring skall väga tyngre än barnkonventionen.Varje ärende bedöms efter egna kriterier. Att rege-ringen har möjlighet att kontrollera invandringen bedömt vara av vitalt samhällsintresse.Politiskt har regeringen fått utstå kritik även fråndet egna partiet. Från Kvinnoförbundets , från Broderskaparnas och frånLisbeth i hennes egenskap av Unicef-ordförande.De versioner som pressen givit av Åselefallet, jaghar gått igenom alla pressklipp, har vimlat av osakligaövertoner. Ingen korrekt bild har givits av vad somvarit regeringens kompetensområde respektive myn-digheternas. Men man skall kanske trots allt vara gladöver att det finns en stor majoritet pressröster som villslå vakt om generösa flyktingpolitik som haren lång tradition. Här har i förhållande tillandra länder och sitt medborgarantal gjort stora ochförtjänstfulla insatser.Ett aviserat nytt förslag till utlän-ningslag kommer på bord . Viavvaktar med intresse vad den lagen kommer att inne-hålla och om den tydligare betonar hänsynen till barnsvälbefinnande när de humanitära skälen bedöms.Svagheten med den nuvarande lagen är att sammautlänningsärende kan dra orimligt långt ut ,eftersom möjligheten att lämna in nya ansökningarinte har någon gräns. Även med beaktande av rättssä-kerheten borde en annan lösning vara möjlig. Nuva-rande procedur kostar pengar och arbete för statenoch innebär onödigt utdraget lidande för de asylsö-kande.I reservationen görs ett halvhjärtat försök att kriti-sera att inte statsrådet prövat utlämnandet av ambas-sadrapporten, som i och för sig innehöll oriktiga and-rahandsuppgifter - skvaller.Den statssekreterare som var informationsansvarigtog kontakt med expeditionschefen. Denne samråddemed rättschefen i , som samråd-de med rättschefen på . Det slutgiltiga beslutettogs av expeditionschefen. Som klart sägs i reserva-tionen granskar vi inte beslut som fattas på tjänste-mannanivå.Eftersom ingen av reservanterna har gått in på denreservation som handlar om Bosnienflyktingarnaavstår jag från att kommentera den.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan i ut-skottets betänkande i denna del.Anf. 73 () replikHerr talman! tycker att reserva-tionen är full av truismer. Faktum är emellertid attregeringen gjort gällande att den hade bara en möjlig-het, nämligen att fatta det beslut som den fattade.Vår granskning har gett vid handen att här stodegentligen olika principer mot varandra. Det gällerbåde den allmänna reglerade invandringspolitikenoch, i motsats till denna, somSverige har ratificerat.Regeringen har faktiskt haft ett val. Det vi från re-servanternas sida har velat peka på är att regeringenhar gjort ett val, och sedan är det upp till var och enatt kritisera det sakliga innehållet i detta. Mot bak-grund av vad som har sagts under ärendets handlägg-ning blir det faktum att regeringen har haft möjlighetatt fatta beslut på ett annorlunda sätt inte någon tru-ism.Anf. 74 () replikHerr talman! Jag tror att har miss-uppfattat saken när han säger att regeringen har gjortgällande att man bara hade en möjlighet att fatta be-slut.Man hade först att väga in flyktingskälen, skydds-behovet, som det i alla instanser konstaterades inteförelåg. Efter det hade man att väga in de humanitäraskälen och ta ställning till både ochdet man bedömde vara av vitalt samhällsintresse, dvs.den reglerade invandringen. Här valde regeringen attlåta den reglerade invandringsprincipen gå före barn-konventionen.Regeringen gjorde det här valet. Det kan man po-litiskt kritisera, men icke konstitutionellt.Anf. 75 () replikHerr talman! Hela ärendet måste egentligen sesmot bakgrund av den alltmer njugga och inhumanaflykting- och invandrarpolitik som har ägnatsig åt . Det är inte vår sak attgranska innehållet i denna politik, men faktum är att iett sådant här fall, när en del barn i familjen t.o.m. ärfödda i , växer upp i landet, lär sig våra sederoch bruk, är det verkligen inte att se till barnens bästanär vi sedan tvingar dem till länder och förhållandensom är helt annorlunda än våra.Jag menar att regeringen egentligen har förbrutitsig mot i det här stycket, genomatt krypa bakom besluten om en reglerad invandringpå ett sätt som man inte var tvungen att göra. Dettaförhållande blottlägger en brist på empati och huma-nism i regeringens politik som vi egentligen ocksåborde kunna granska i KU när vi granskar regeringensämbetsutövning.Anf. 76 () replikHerr talman! talar om regeringensalltmer njugga flyktingpolitik men har inte någonstatistik att visa upp. Det är någonting som han baraslänger fram som ett bete för folk att nappa på. För attkunna säga detta måste han ha litet mer på fötterna änatt bara tala om saken.Vid utfrågningen kom det också fram en omstän-dighet som jag tror att regeringen har haft i bakhuvu-det, nämligen att vi i vårt land har många flyktingarsom icke har flyktingskäl, men det finns ett utvis-ningsbeslut, och detta hot har gjort att de har gåttunder jorden. Är det barnfamiljer inblandade vet manatt barnen i dessa familjer far mycket illa, och famil-jerna också, av att leva i en illegal situation. Barnenfar illa av att inte gå i skola och ha kamratkontakter.Jag tror att regeringen ville ge den signalen: Slutaatt gömma er! Det är bättre med ett utvisningsbeslutän att leva i en ovisshet med oerhört starka psykiskapåfrestningar på de barn som är inblandade. Det ärockså att se till barns bästa.Anf. 77 () replikHerr talman! Skillnaden mellan reservanterna ochmajoriteten är inte synen på vad som är formellt kor-rekt, alltså vad regeringen har rätt att göra och integöra. Där är det som det är, det finns ingen motsätt-ning. Skillnaden är att reservanterna påpekar att detmed respekt för precis de regler som vi är överens omgäller hade varit fullt möjligt att fatta ett annat beslutän det som faktiskt fattades. Men ingenting sådantsägs av majoriteten och det måste ju ha något slagsförklaring, kan man tro.Tvärtom godtar man i praktiken, genom att varatyst på den punkten, regeringens sätt att generellt sättaden reglerade invandringen över respekt för barnkon-ventionens anda. Genom att man gör det får manacceptera att man kritiseras för att solidarisera sigmed ett sätt att argumentera som faktiskt inte är håll-bart. Jag har inte hört någon från majoriteten säga attdet hade varit omöjligt med hänsyn till den regleradeinvandringen att fatta ett annat beslut än det manfaktiskt har fattat.Då säger att det här bara är entruism. Låt gå för det, om vi nu skall uttrycka det pådet sättet, men inte ens denna truism kunde ni skrivaunder på. Varför det?Anf. 78 () replikHerr talman! Att ange självklarheter, att regering-en hade kunnat besluta på ett annat sätt, behöver maninte skriva i ett betänkande. Det är det som jag tyckergör reservationen så egendomlig. Det är klart att re-geringen hade haft möjligheter att fatta ett helt annatbeslut. Men därmed har ju aldrig majoriteten sagt attden reglerade invandringen i alla lägen går före denbedömning man gör enligt barnkonventionen.Varje beslut skall fattas efter egna kriterier. Vikritiserar det konstitutionella i detta beslut, och vi haralltså låtit pressen och personer i olika partier förafram den politiska kritiken av beslutet som har före-funnits. Den har förefunnits även inom det socialde-mokratiska partiet, vill jag betona.Anf. 79 () replikHerr talman! Man får onekligen intrycket att denegentliga förklaringen till att majoriteten inte villskriva det som på sätt och vis är självklart - mentydligen en sådan självklarhet som ibland måste sä-gas, annars skapas ett totalt annat intryck av vad sa-ken handlar om - nämligen att det hade gått att fattaett annat beslut utan att äventyra den reglerade in-vandringens princip, är att man helt enkelt inte villvara med och kritisera en regering som man själv igrunden solidariserar sig med.Men då kan man väl få ställa frågan mer direkt tillCatarina Rönnung, så kan hon svara för egen del i allafall: Anser att ett annat beslut bätt-re hade stått i överensstämmelse med barnkonventio-nens anda, som det står i reservationen?Anf. 80 () replikHerr talman! Jag anser att det beslut som rege-ringen fattade var ett korrekt beslut utifrån konstitu-tionen. Personligen har jag funderat mycket på huru-vida regeringen har fattat ett politiskt riktigt beslut. Ibörjan var jag oerhört tveksam och ansåg att barnensbästa skulle gå före. Men undan för undan har jagkommit till insikten att just den här familjen egentli-gen inte hade några reella flyktingskäl. Inget harframkommit som tyder på att barnen, när de nu befin-ner sig i , på något sätt har lidit nöd, farit illaeller att förflyttningen i sig stred motbarnkonventionens anda.Däremot kan man naturligtvis säga att alla barnmateriellt har det bättre i ett utvecklat land som Sve-rige. Men om man alltid skulle låta barnkonventio-nens anda vara rådande skulle det betyda att alla barn-familjer kunde söka sig hit och få stanna utan att flyk-tingskälen behövde prövas på något sätt. Det är ocksåen omöjlighet, såvitt jag begriper.Att först se till flyktingskälen och sedan, när manbedömer de humanitära skälen, väga in barnkonven-tion och ett vitalt samhällsintresse tycker jag är ettkorrekt handlande av regeringen ur konstitutionellsynpunkt.Anf. 81 ()Herr talman! När det gäller regeringens hand-läggning av utlänningsärendet angående de s.k. Åsele-familjerna är även mycket kritiska.Många har talat om att det står i FN:s barnkon-vention att barnens bästa alltid skall komma i främstarummet vid alla åtgärder som rör barn. Enligt krist-demokraternas mening hade det varit att ta hänsyn tillbarnens bästa om de här familjerna hade fått stanna iSverige. Det hade stått i bättre överensstämmelse medbarnkonventionens anda, även om självklart, vilkethar framgått, regeringen kan fatta ett annat beslut.Av 2 § regeringsformen framgår att den offentligamakten skall utövas med respekt för alla människorslika värde och för den enskilda människans frihet ochvärdighet. I det tredje stycket framhålls dessutom attdet allmänna skall värna om den enskildes privatlivoch familjeliv. menar att den fals-ka ryktesspridningen kring familjerna rimligenmåste ses som ett brott mot dessa principer.Kristdemokraterna anser att utlämnandet av am-bassadrapporten var felaktigt. Departementet borderimligen ha insett att det rörde sig om ett myckettveksamt fall. Därför borde prövning ha ankommit pådepartementschefen eller på annat statsråd i departe-mentet, t.ex. . Det räcker inte, menar vi,att statssekreteraren var inblandad i beslutet. Därföryrkar bifall till reservation 10.Partnerskap för fred och Bosnien (avsnitt 17-18)Anf. 82 ()Herr talman! Försvarsminister varit föremål för utskottets intresse i två ärenden igranskningen . Dels handlar det om att försvars-ministern har lagt sig i ärenden som helt ligger inomramen för Försvarsmaktens revir då han har sett till atten kunskapsanalys av samarbete inom ramen för Part-nerskap för fred har avbrutits, dels handlar det om attförsvarsministern har bidragit till att skapa oklarhetom huruvida FN:s och den svenska bataljonens man-dat i Bosnien avser försvaret av de av FN proklame-rade skyddade zonerna. Det var i detta skede sombegreppet "veloursoldater" introducerades, till skada,vill jag säga, för våra erkänt mycket skickliga soldateri Bosnien.De här båda ärendena har sin grund i försvarsmi-nisterns osäkerhet när det gäller att hantera nya situa-tioner och nya utmaningar. Det var tryggt förr att iförsvars- och säkerhetspolitiska sammanhang likt enenvis papegoja upprepa "Vi är neutrala. Vi är allians-fria. Vi sköter oss själva". Något annat var heller intetillåtet. Socialdemokraterna har ju traditionellt försöktmonopolisera och lägga en död hand över allt vadsäkerhetspolitisk debatt heter. Den som vågade sig utpå arenan för att diskutera innehållet i vår säkerhets-politik, eller ville vidga perspektiven, stämplades somopålitlig, äventyrlig och kanske t.o.m. som en poten-tiell femtekolonnare.I och med murens fall, samman-brott, demokratiseringen i Öst- och ochvårt inträde i den europeiska unionen har sakenkommit i ett annat läge. Vi har fått en betydligt friska-re, sundare och öppnare debatt än någonsin efterandra världskriget. Men försvarsministern, som harvarit med länge, har svårt att hänga med. Hans långaerfarenhet ger honom tydligen inget stöd.Thage G är som en skrinda efter en häst:Han är alltid efter, men släpas ändå alltid med. Otali-ga är de gånger han har intagit positioner i traditionellpösig stil som han har tvingats retireraifrån. Samarbetet inom Partnerskap för fred är etttydligt exempel på det.Häromdagen, , kunde vi i läsa en rapport från det nordiska för-svarsministermötet i . Där står: "De nordiskaförsvarsministrarna framhåller att PFP är ett av deviktigaste instrumenten för att knyta samman öst ochväst och militärt alliansfria stater. Bästa sättet attbygga fred och samförstånd är gemensamma åtagan-den mellan folken, påpekar . "För , när vi i KU frågade utförsvarsministern, var det otänkbart att delta isamövningar med stridsflyg även om det skulle handlaom att använda spaningsplan för att skydda humanitä-ra transporter av olika slag. Där gick gränsen förSveriges alliansfrihet, mitt i flygvapnet, mellan trans-portflyg och spaningsflyg. säger samma artikel i : "- - - myckettalar för att en förändrad och mer generös syn hållerpå att växa fram. Det är inte så lätt att upprätthålladen här avgränsningen". Då undrar man: Var hållerden här synen på att växa fram? Ja, förmodligen inne iPetersons eget huvud.Sommaren 1995, för mindre än , vardet enligt farligt att Försvarsmaktengjorde en kunskapsanalys om möjligheterna att sam-verka med andra länders flygstridskrafter inom ramenför Partnerskap för fred-samarbetet. Särskilt farligtvar ett analysarbete om eventuella aktiviteter påsvensk mark trots att , som ju tillhör NATO,redan tidigare hade samövat med stridsflyg på svensktterritorium inom ramen för Bosnienstyrkan.Denna studie har beskrivits av ett hot emot eller avsteg ifrån alliansfriheten.Men så sent som ger regeringen tillståndtill svenskt deltagande med spaningsflyg, vilket ju ärstridsflyg, i en samövning vid i sommar.Herr talman! Så här skulle man kunna gå vidare iflera frågor, men jag avstår i det här sammanhanget.De återkommande rapporterna i medierna om för-svarsministerns fyrkantighet och försök att springa ifatt utvecklingen talar för sig själva.Jag övergår nu till den direkta formella hantering-en av de här ärendena.Flygvapenchefen har ju avbrutit denna kunskap-sanalys därför att han fick tydliga signaler från denpolitiska ledningen i Försvarsdepartementet, ochförsvarsministern var helt införstådd med vad somskedde. har dessutom sagt införutskottet att man från Försvarsmaktens sida borde hafrågat regeringen först. Detta trots att frågan låg heltinom ramen för vad Försvarsmakten får ägna sig åt,nämligen en kunskapsuppbyggnad. Kostnaderna harförsvarsministern själv bekräftat låg helt inom ramenför vad myndigheten själv får hantera.Utskottet, herr talman, säger att regeringen har an-svar för implementeringen - det måste väl betydagenomförandet - av försvars- och säkerhetspolitiken.Till det har jag två kommentarer. För det första ärdet inte regeringen som har fattat det här beslutet. Istället är det försvarsministerns egna påtryckningar,framförda på någon flygplats i till flygva-penchefen. Den fråga som då måste ställas till majori-teten i utskottet är: Varför fattades det inget rege-ringsbeslut? Varför kritiserar ni inte detta? Ni säger jusjälva att det som skall gälla är att regeringen haransvaret för politiken, inte enskilda statsråd.För det andra är det helt klart att varje faktisktdeltagande, med armétrupper eller flygplan av olikaslag, skall beslutas av regeringen. Det handlar väl, omjag förstår det rätt, om ett genomförande av för-svars- och säkerhetspolitiken. På den punkten råderdet alltså inga delade meningar. Men det här var juinte fråga om en implementering, ett genomförande,eller ett faktiskt deltagande, utan om en ren kunskap-suppbyggnad.Det är mycket förvånande att majoriteten har deninställning som man har, dvs. att man inte kritiserarförsvarsministerns agerande i det här avseendet. Jagkan inte låta bli att misstänka att inställningen i dennaformella fråga färgas av den eventuella uppfattningsom man kan ha när det gäller samarbetet inom Part-nerskap för fred och eventuellt samarbete medNATO-länder.Jag vill påstå att majoriteten här inte har förmåttse det formella och konstitutionella i det här ärendet.Det gäller framför allt , ochVänsterpartiet, kanske framför allt ,som ju här ger sken av att vara mycket inriktadpå det rent formella. Socialdemokraterna styrs väl avatt man inte kan kritisera en socialdemokratisk insti-tution. Kritiken mot vore ju en kritikmot rörelsens kärna.Herr talman! Hela den här affären framstår somhelt absurd i ljuset av vårt deltagande i IFOR-styrkani Bosnien, sida vid sida med NATO-trupper och un-der NATO:s ledning. Vad som har hänt på grund avdet här agerandet är ju att dyrbar tid har gått förlorad.Jag vill då återupprepa vad själv harsagt och vad de nordiska försvarsministrarna har sagt.De nordiska försvarsministrarna framhåller att PFF ärett av de viktigaste instrumenten för att knyta sammanöst och väst och militärt alliansfria stater. Bästa sättetatt bygga fred och samförstånd är gemensamma åta-ganden mellan folken, påpekar . Detär detta ingripande av försvarsministern som harförsinkat hela ärendet.Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifalltill reservation nr 11.Anf. 83 Förste vice talman ()Herr talman! I de två ärenden som kammaren nudebatterar finns det en gemensam nämnare, och det ärden valhänta hanteringen. Vad gäller medverkan isamarbetet inom Partnerskap för fred konstaterarutskottets reservanter:"Den politik som regeringen fört vad gällerflygvapnets deltagande i PFF-samarbetet präglas avryckighet och principlöshet vilket har lett till en bety-dande osäkerhet om engagemang i PFF. "Herr talman! Det är så sant som det är skrivet. Ut-skottets ordförande har just visatvilken helomvändning som försvarsminister gjort när det gäller deltagande i PFF. Vi har dåupplevt hur man först har satt P för ett utredningsupp-drag om flygvapnets medverkan i PFF. Detta försva-rades kraftfullt av försvarsministern vid hans besök ikonstitutionsutskottet, då han menade att det varolyckligt med den typen av utredningsuppdrag. Det handlar om ett utredningsuppdrag för attskaffa ytterligare kunskap.Men så fort har kommit utanförlandet är det plötsligt inte bara så att frågan skallutredas, utan då skall svenskt flyg engageras i PFFoch då skall sådana övningar genomföras på svensktterritorium. Det är precis raka motsatsen mot vad somvar högsta sanning för några veckor sedan.Jag väntar, herr talman, med stor spänning på hurWidar skall försöka försvara . är en duktig debattör, och justdärför förmodar jag att han kommer att få överträffasig själv , om han med bibehållen hederlighetskall kunna försvara att man gör sådana här tvära kast.Man kan tycka att det här inte är så förtvivlat far-ligt - slutet gott allting gott, och vi är nu "på rull"igen i de här frågorna. Men jag väntar bara på nästaincident, herr talman. försök att pryapå säkerhetspolitikens område kan ju liknas vid enberusad skridskoåkare. Det är ömsom korta skär ochömsom långa skär. går de åt höger och iblandåt vänster, och till slut drattar man på ändan och sättersig med en ordentlig duns.Jag respekterar naturligtvis de människor som haren gammalmodig syn på försvars- och utrikespoliti-ken. Jag delar den inte, men jag tycker naturligtvis attdet är hedervärt att ha den synen. Vi har svårt, herrtalman, att känna respekt för de ständiga växlingarna,som icke grundar sig på nya händelser eller förnyadanalys utan på någonting helt annat. Det beklagliga -det illustreras i de här två ärendena - är att landetsförsvarsminister icke har upptäckt att muren har fallit,att icke längre existerar, att Sovjet-unionen icke längre finns som statsbildning och att vilever i ett helt nytt Europa.Det har lett till att nu ligger efter t.ex.Finland när det gäller debatten om nya säkerhetspoli-tiska strukturer och nya lösningar för vår del av värl-den. Finnarna har gått om oss, och jag tror att de nukommer att hantera det här på ett skickligare sätt än vigör. Jag beklagar att vi nu inte kan föra en politik somär så framåtsyftande när det gäller säkerhetspolitikenatt vi tillgodoser viktiga svenska intressen.Det betänkande som vi nu diskuterar och dennapunkt är ju en utmärkt illustration till detta, herr tal-man. Vad det handlade om var att man från Flygvap-nets sida försökte skaffa sig kunskaper om vad somskulle hända om vi på politisk nivå tog ett beslut - detär bara på politisk nivå som det kan ske - om att manskall engagera sig med svenskt flyg, t.ex. för att skyd-da svensk marktrupp eller för att skydda svenskaflygtransporter när deltar i en viktig och be-hjärtansvärd fredsbevarande verksamhet, t.ex. i Bos-nien eller på något annat håll i världen. Vi vet ju intevad som ligger framför oss. Det är mycket möjligt attdet kommer att ställas många krav på i det häravseendet i fortsättningen.Om detta hade fått slutföras skulle vi haft en viktigkunskap, som hade varit ett bra underlag för politiskabeslut, om de nu skulle komma att fattas. Oavsett omdet var försvarsministern personligen eller hans om-bud, som utskottet konstaterar, som drev fram att dethär utredningsarbetet avbröts var det utan tvekan såatt vi avhände oss viktiga kunskaper.Jag vet inte hur man motiverar att man på det härsättet avhänder sig kunskaper, om det inte bottnar ivad jag vill betrakta som en ren NATO-noja, ett åter-fall till tiden - allt som kom från NATO vartveksamt.I det aktuella fallet har försvarsministern utan tvi-vel ingripit på ett sätt som fick oönskade effekter. Detkunde vi väl möjligtvis ha accepterat, om det hadeskett i oklanderliga konstitutionella former, så att ettansvar hade kunnat utkrävas. Det finns metoder fördetta: ett formellt regeringsbeslut kunde ha fattats. Nublev det inte på det sättet.Det gäller också det andra ärende som vi diskute-rar, nämligen omNORDBAT:s uppgifter i Bosnien. Också här har juförsvarsministern rört till det. Genom hans handlandekom oklarhet att uppstå om FN:s och därmed ocksåden svenska bataljonens uppgifter i Bosnien. Härskapades onödiga problem.En del av det som sades i utskottet när försvars-ministern var där är det förvånande att man inte harklarat upp. Där sade försvarsministern faktiskt att hanhade fått besked från att öns-kade att skulle "gå till anfall" i Bosnien. Detförefaller mig utomordentligt märkligt att Folkpartiethade krävt någonting sådant, och det finns ingentingsom tyder på att det skulle ha skett.