prot · GJ09115 · 1996-07-12 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1995/96:115Fredagen den 12 juliKl. 9.00 22.51Det justerade protokollet beräknas utkomma -----------------------------------------------------1 § En ekonomisk politik för att halvera denöppna arbetslösheten , m.m.FöredrogsFinansutskottets betänkande 1995/96:FiU15En ekonomisk politik för att halvera den öppna ar-betslösheten , m.m. (prop. 1995/96:207och prop. 1995/96:222)Anf. 1 BO ()Fru talman! I det närmaste 600 000 människor iSverige är öppet arbetslösa eller i någon form avåtgärder. Det är nästan 20 gånger så många som bor ihela . Fler och fler drabbas avarbetslösheten för . Som vi hörde i morseblir fler och fler också långtidsarbetslösa.Sedan hösten 1994 har den socialdemokratiska re-geringen chockhöjt skatterna på arbete, främst för låg-och medelinkomsttagare, på investeringar i nya jobboch på kunskap och kompetens. Resultatet är att mas-sarbetslösheten håller på att permanentas.De som drabbas av arbetslöshet får sämre eko-nomi, ofta bristande självkänsla och ibland socialaproblem.Men det finns också en kostnad för arbetslösheten,som får bäras av alla genom ännu högre skatter. Dedrabbar framför allt låg- och medelinkomsttagarehårdast. I genomsnitt per hushållkostar arbetslösheten, förutom de problem den skaparför den som är arbetslös.Dessutom försämras förutsättningarna för att statoch kommun skall kunna utföra sina grundläggandeuppgifter tillräckligt väl.Den viktigaste politiska uppgiften borde därför va-ra att skapa förutsättningar för tillväxt, expansion ochnya jobb. Men socialdemokraterna sviker. Förra hös-tens s.k. tillväxtproposition blev en tillväxtbroms ochden sysselsättningsproposition som man utlovade tillmaj månad uteblev helt.Vi moderater, folkpartisterna och kristdemokra-terna lade i stället fram förslag om lägre skatt på arbe-te och investeringar, enklare regler för att anställa ochom andra åtgärder som leder till ett bra klimat förföretagande och nya jobb. Vi tog också initiativ tillsommarens riksdagsarbete för att viktiga förslagskulle kunna träda i kraft . Motvilligttvingades regeringen med stöd av attlägga fram två propositioner.Om man ser på de två olika alternativen finnerman att det är två skilda synsätt som präglar dem.Socialdemokraterna och lägger framförallt fram förslag om åtgärder för dem som är arbetslö-sa, medan vi lägger fram förslag som skapar bättreförutsättningar för nya verkliga jobb och färre arbets-lösa.Denna skillnad avspeglar sig också i hur vi formu-lerar målen för respektive politik.Socialdemokraterna och vill halveraden öppna arbetslösheten, något som kan uppfyllasgenom att ännu fler kommer i åtgärder eller på annatsätt inte registreras som arbetslösa, medan vi tillsam-mans med och sättermålet till att skapa så goda betingelser för arbete ochföretagande att den totala arbetslösheten skall kunnahalveras, även om det tar sin tid.De ansatser till nytänkande som finns i regering-ens förslag om att delvis slopa dubbelbeskattningenoch om en begränsad sänkning av arbetsgivaravgif-terna motverkas tyvärr av andra skattehöjningar. Mantar som så ofta förr med den ena handen och ger medden andra. Dessutom har företagandets villkor redantidigare i vår försämrats genom exempelvis orimligamomsregler, kraftigt höjda energiskatter och ökadekostnader genom i sjuk-försäkringen - allt sådant som ökar kostnaderna förarbete, för att anställa och som försvårar möjligheter-na till nya jobb.Fru talman! Det är i företagen runt om i Sverigesom de nya jobben måste växa fram. Ingen politikerkan besluta om de jobben. Det är bara de människorsom driver dagens och morgondagens företag somavgör om det blir några nya jobb.Vår uppgift i riksdag, och den är nog såviktig, är att skapa så goda villkor för företagande atttillräckligt många nya jobb verkligen växer fram. Varoch en borde inse att den gamla 80-talspolitik somförde in i arbetslöshetskrisen inte duger. Detfinns inga genvägar. Politiken måste läggas om så atthindren för nya jobb rivs. Det finns framför allt treområden som är väsentliga.För det första måste skatterna sänkas med inrikt-ning på sådana områden där det gör mest nytta för denya jobben. Skatten på arbete måste sänkas. Inrikt-ningen på den privata tjänstesektorn är här särskiltviktig.Den dubbla skatten på investeringar i nya jobbmåste slopas helt. En dubbel skatt på investeringar inya jobb är ju lika illa oavsett om den drabbar småeller stora företag. Den extra höga skatt som Sverigehar på mindre snabbt växande företag, de som ärframtidens företag, måste naturligtvis elimineras,liksom momsreglerna måste revideras så att det blirrimliga betalningsvillkor. Ingen företagare skall som tvingas betala moms till staten innan han själv fårin momsen av den han har sålt en vara till.För det andra måste det bli enklare att anställa.Det är ett stort område. Dagens arbetsmarknadslag-stiftning straffar ut dem som inte redan har jobb ochskapar problem även för dem. Den hindrar ungdomar,de hundratusen och fler ungdomar som saknar jobb,att få ett verkligt jobb ute i företagen. Det är klart attvi måste reformera arbetsrätten och göra det enklareatt anställa.För det tredje måste en utbildningssatsning värdnamnet genomföras. Man kan inte bara öka antaletplatser på ett sätt som inte leder till ökad kvalitet, utansnarare till minskad kvalitet. Det krävs en utbild-ningssatsning som genomsyrar hela utbildningen, frångrundskola till högskola, som sätter kvaliteten i cent-rum, som skapar högre och bättre kvalitet. Vi måstenaturligtvis ha en ekonomi och skatter i somgör att det lönar sig att skaffa bättre kunskaper ochhögre kompetens.Fru talman! Det går att eliminera massarbetslöshe-ten. Det finns pessimister som i stället talar om attdela de jobb som finns, som gräver ned sig i någon-ting som för längre utför och som ytterligareförsämrar välståndet.Moderaterna, gemensamt lagt fram flera förslag som skulleförbättra villkoren för arbete och företagande, så attden totala arbetslösheten kan pressas tillbaka. En delav de förslagen kan, om fattar beslut omdem, träda i kraft redan i höst.Finansutskottets majoritet har avvisat de här för-slagen. Men har fortfarande möjlighet attställa upp.Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 5, 8, 51,141, 144 och 165.(Applåder)Anf. 2 ()Fru talman! Dagens debatt i är ett bevisför att regeringen är på defensiven i kampen om denya jobben och i kampen mot arbetslösheten. Det varinterna motsättningar om främst arbetsrätten somstoppade utlovade förslag. och de andraoppositionspartierna tyckte då att måste tainitiativet och väckte en motion med förslag. Då veksig regeringen och utarbetade i ganska snabb takt tvåpropositioner som vi debatterar i dag.Propositionerna innehåller tyvärr inte särskiltmånga konkreta förslag, och ännu färre s.k. skarpaförslag - för att använda terminologi.Det mesta är mer eller mindre otydliga aviseringar omsådant som skall komma senare.Jag tycker att detta är konstigt. Det visar väldigttydligt att regeringen inte har bråttom i kampen omjobben och kampen mot arbetslösheten. harhalva mandatperioden gått och någon tillväxtfrämjan-de politik syns ännu inte till. Tvärtom har mångabeslut varit direkt skadliga och negativa för företagenoch jobben. Det visar sig i statistiken, och många avoss känner också människor som är arbetslösa. Dethar blivit färre personer som kan försörja sig påeget arbete och flera personer som har blivit arbetslö-sa under denna politiks genomförande.Detta är desto mer uppenbart eftersom Socialde-mokraterna i valrörelsen lovade attsnabbt få ned den öppna arbetslösheten till under 5 %.Det skulle faktiskt ha skett . uppgår arbetslösheten till . Den verkligaarbetslösheten drabbar människor som döljs i olikaåtgärdsprogram. Det gör att den totala arbetslösheten uppgår till . Det har visat sig attantalet människor som kan försörja sig på eget arbeteminskar under hela detta år. Och det lär inte blimycket bättre om man skall tro på , och för den delen också regeringen. Dentotala arbetslösheten kommer även efter 1997 att varahögre än den var 1995. Detta är ett bevis för en utom-ordentligt misslyckad politik.Regeringen - och även - trodde sig antag-ligen gripa till offensiven genom att föreslå ett mål förpolitiken - att halvera den öppna arbetslösheten . Detta har behandlats i finansutskottet.Tyvärr är det inte bara ett dåligt mål - det är också ettganska farligt mål. Det öppnar nämligen för tricksan-de med statistiken - att gömma undan människor utanarbete i olika åtgärdsprogram.När man pratar med människor som saknar jobbvisar det sig att de vill ha ett arbete som de kan försör-ja sig på. De vill inte ha beredskapsarbete, ALU, APIeller någon annan bokstavskombination i form avtillfällig hjälp. Många vill faktiskt inte heller delta inågon utbildning eller i olika kursprogram. De vill hajobb som de kan försörja sig på. Ändå har majoriteteni finansutskottet yrkat avslag på , och gemensamma förslagom att målet måste sättas så att det blir så många nyajobb att den totala arbetslösheten kan halveras.I finansutskottets betänkande skriver majoritetenatt den öppna arbetslösheten skulle vara ett bättre måldärför att den är så lätt att mäta. Det skulle med andraord inte gå att mäta antalet människor i olika åt-gärdsprogram. Detta är rent nys! AMS, komvux,folkhögskolor m.fl. producerar mängdermed statistik över hur många personer som finns iolika program. Den totala arbetslösheten går visst attmäta. Att ta till sådana argument måste vara ett svep-skäl.Jag riktar mig nu till , och och påstår att ni egentligengärna vill minska den totala arbetslösheten. Man frågar sig då vilket det verkliga skälet är tillatt ni röstar nej till att sätta detta som mål. Varförsäger ni nej till en politik som är så företags- ochtillväxtfrämjande att den totala arbetslösheten kanhalveras ? Beror det på att ni inte vetvilken politik som behövs? Beror det på att ni är oen-se och inte kan inte bestämma er? Vet ni hur manskall göra men vågar inte för LO? Vilket är det verk-liga skälet?Fru talman! Den politik som krävs finns beskriveni motioner och reservationer från . I mångafall är dessa skrivna gemensamt med moderater ochkristdemokrater.Vi har lagt fram förslag som kan beslutaom . Det skulle vara en väldigt god start för attstimulera fram fler företagare, fler företag och nyajobb. kan alltså - om den vill - beslu-ta om att t.ex. sänka skatten för tjänstesektorn genomlägre arbetsgivaravgifter, att reformera arbetsrätten,att slopa dubbelbeskattningen, att avskaffa värnskat-ten, att sänka skatten för fåmansbolagen, att låta bliatt tricksa med momsbetalningsperioder, att låta bli attförlänga sjuklöneperioden osv. Det går att göra detta.För att testa det yrkar jag bifall till reservationerna nr1, 5, 34, 51, 141 och 165.Fru talman! Regeringen börjar uppenbarligen inseatt det är något fel på den egna politiken. De förslagsom kan förbättra för småföretagen och de nya arbe-tena kommer inte från de egna leden, utan från deborgerliga partierna. Den socialdemokratiska ideolo-gin duger inte.I dagens betänkande har majoriteten tagit fasta pånågra av de förslag som t.ex. har lagtfram. Vi har krävt en sänkning av ar-betsgivaravgifterna så att det skall bli billigare attanställa. utlovas en mycket minimal sådan. Vi harkrävt slopad dubbelbeskattning. säger regeringenatt detta nog kommer för vissa företag - man vet interiktigt vilka. Vi har krävt en förenkling när hushållenskall köpa tjänster, t.ex. enligt den franska s.k.checkmodellen. Detta skall nu utredas.Men det verkar inte riktigt som om regeringensjälv tror på förslagen. Det blir därför väldigt halv-hjärtat och minimalt - en sorts omvändelse undergalgen. Arbetsrätten vågar man sig inte alls på. På endel andra områden har regeringen återfallit i en tradi-tionell småföretagsovänlig s-politik. Det gäller t.ex.förslaget om en sjätte . kommer ocksåfrån vissa fackföreningar förslag om s.k. över-vinstfonder. Detta är någon sorts rest från 70-taletsom verkligen inte har framtiden för sig.För att få fram de jobb som krävs fram till sekel-skiftet - och det handlar om många, uppemot 400 000nya arbeten - kan man räkna ut att det behövs mer än2 000 nya arbeten . Då duger inte en sådan här socialde-mokratisk politik, med några halvhjärtade "åter-återställare".Det skall bli intressant att debatt ochframöver se om, och i så fall när, Socialdemokraternaoch vågar inse detta. Tills dess döms de ar-betslösa tyvärr att vänta. Det är tragiskt.(Applåder)Anf. 3 ()Fru talman! Vår tid för denna debatt är kort. Jagskall därför börja med att sammanfatta mitt ochVänsterns budskap i tre punkter.För det första: Slå inte mot de arbetslösa! För detandra: Strama inte åt så hårt! För det tredje: Vi behö-ver en allians för arbete.I dag samlas vi för att fatta beslut mot arbetslöshe-ten. Men kommer vi att fatta några beslut som skaffarfler jobb? Vi kommer sannolikt att godkänna tvåbeslut som redan har trätt i kraft; sänkt stämpelskattoch sänkt bilaccis. Finns det någon i denna församlingsom tror att de eventuella besluten påtagligt kommeratt höja sysselsättningen? Finns det någon?I övrigt rör de enda konkreta förslag som förelig-ger arbetsmarknadspolitiken och a-kassan. Det hand-lar om att behålla ALU. Det är inget offensivt förslag.Det handlar om att införa något som man kallar förOTA. Det innebär att man låter, eller rättare sagttvingar, arbetslösa att jobba åt kommuner-na med a-kasseersättning. Det var det förslaget somett statsråd, möjligen av misshugg, kallade för ettvärdigt slut på arbetslivet. Det är inget offensivt för-slag.Förslaget som vi skall behandla om en ny a-kassariktar sig ju mot de arbetslösa, inte mot arbets-lösheten. Det skaffar inte fler jobb. Det är ett dåligtförslag.Ledamöter! Skulle ett bifall till dessa lagförslagvara de enda beslut vi fattar här tror jag attmånga skulle vara glada om inte träffadespå sommaren. Då tror jag att många arbetslösa skullevara glada om tog semester i ordets gamlamening - en ledighet under sex månader.Vi måste göra någonting mer konkret. Att rege-ringens förslag till ändring av a-kassan är dåligt ärberett och riktat mot de arbetslösa kan allasom ser sakligt på frågan inse. Det framgår också avarbetsmarknadsutskottets yttrande. Utskottet tillstyr-ker visserligen förslaget - det är sant - men man gördet med formuleringar som påminner ombiskop en gång i världen.Arbetslöshetskassornas samorganisation har hårtkritiserat förslaget och riktat en svidande kritik motdet. LO och TCO vädjar till denna församling att inteanta lagförslaget. Om ändå skulle göra detvore det, för att använda politikerspråk. ett ej välavvägt beslut. Eller på mer vardaglig svenska: ettdumt beslut. Det är ett beslut som kommer att ta tidatt reparera när det gäller förtroende. Det är en kon-frontationspolitik i politiken, men det är också kon-frontation på arbetsmarknaden. Det kommer att ta tidatt reparera de skadeverkningarna.Så till min andra punkt: Sluta att strama åt så hårt.Vi stödjer ambitionen att sanera statsfinanserna.Vänsterpartiet och regeringen var överens om 114miljarder, och så höjde regeringen budet till126 miljarder. Det är en skillnad på 12 miljarder. Omvi antog vår lättare finanspolitik skulle vi ändå kunnanå målet om balans i de offentliga finanserna år 1998.Det skulle vara möjligt med tanke på den förbättradesituationen. De 12 miljarderna skulle kunna användasför att trygga jobb, t.ex. i vård och omsorg.Det är sant som sade att vi politikerinte kan bestämma fram jobb här i . Men vikan bestämma att vi inte skall avskeda i offentligsektor. Det kan vi bestämma. De 12 miljarder som vihar lättat finanspolitiken med skulle kunna användasför att stimulera den privata och offentliga tjänstesek-torn. En dryg tiondel av de 12 miljarderna skulleräcka för att höja upp a-kassan till 80-procentsnivån.Det är kanske inte någon dramatiska skillnad. Mendet är en viktig skillnad för sysselsättningen.Varför har ni höjt ribban till 126 miljarder? Det ärkanske för EMU:s skull, eller kanske för att imponerapå finansmarknadens aktörer; de som flinande 25-åringar. Det är möjligen därför.Men man kan inte tygla den marknaden på det sättet.Den är som jätten , omättlig.Det är därför dags att återvända till den klassiskafrågan: Har vi över huvud taget råd att arbeta? Vi iVänstern säger att vi har det. Landets finanser kaninte uthålligt saneras med någon slags anorexi för denoffentliga sektorn. Landets finanser skall saneras medfler i arbete, fler sysselsatta, fler anställda och flerföretagare.Det finns en politik för en sådan utveckling. Vikan stödja den genom en aktiv närings- och utbild-ningspolitik inriktad på kompetenshöjning och miljö-omställning. I proposition 222 finns en del riktlinjersom går åt rätt håll. Det finns en del gamla Vänster-partiförslag, och vi har fler förslag. Där finns detmöjligheter.Vi behöver en stark exportsektor. Men vi behöverockså en hemmamarknad. Det borde stå klart för allaatt alla företag behöver kunder. När köpmännentvingas konstatera att det fattas kunder även när mannu igen har rea på rean på kläder borde vi politikerinse att det är brist i efterfrågan. Det är litet knepigtatt det är vi i Vänstern som skall behöva påpeka ettsådant fundament i marknadsekonomin. Det krävsbättre villkor för både privat och offentlig tjänstesek-tor. Vi har anvisat en ram på 10 miljarder för sådanaskattesänkningar.Något som hör samman med hemmamarknaden ärfördelningspolitiken. Man säger att sparandet är högt,och det är det. vet vi att många hushåll harsvårt att klara dagliga utgifter. Det visar att vi behöveren aktivare fördelningspolitik som styr pengar från ettfinansiellt sparande till effektiv efterfrågan. Det är enpolitik för fler jobb. Men den räcker inte. Om vi skallfå tillbaka en politik för full sysselsättning behöver viockså en arbetstidsförkortning. Det är helt nödvän-digt. Det är inte något passivt, utan det är aktivt.Under 60- och 70-talet steg sysselsättningen iSverige. sjönk den totala mängden arbetadetimmar. Det visar att vi klarade attkorta arbetstiden och öka sysselsättningen. Vi skall gåtillbaka till den politiken. En nedkortning av arbetsti-den och ett ökat utrymme för offentlig och privattjänsteproduktion stärker kvinnornas ställning påarbetsmarknaden. Det är viktigt, eftersom arbetslöshe-ten just nu slår hårdast mot kvinnorna.Vi har förslag till stimulanser. Vi har ett 20-miljarderspaket för fler jobb. Det är ett paket som intefrämst handlar om ökade utgifter, som ni säkert tror,ni som inte har läst våra förslag. Sanningen är att detfaktiskt främst handlar om riktade skattesänkningarför att stimulera jobb. Vi sätter kampen för jobben iförsta rummet.Fru talman! Jag vill avrunda med att tala om minsista punkt: En allians för arbete. På vårkongress talade vi om ett nytt alternativ förankrat iarbetarrörelsens fackliga och politiska organisationer,ett alternativ med en tydlig röd-grön profil. GudrunSchyman sade i den senaste partiledardebatten att vi iett sådant alternativ naturligtvis ser Vänstern ochSocialdemokraterna men även andra partier. Detmåste vi nu ha. Vi måste sätta kampen för jobben ifrämsta rummet.Vårt 20-miljarderspaket kan till stora delar rym-mas inom ramen för en lättare finanspolitik. Men vi ärockså beredda att finansiera med andra skattehöjning-ar och inkomstförstärkningar. Vi är beredda att disku-tera besparingar. Det skulle vara en fördel om vi kun-de skapa en sådan bred allians som inte bara omfattarpartier utan också arbetsmarknadens parter. Men dåmåste politiken sluta att slå mot de fackliga organisa-tionerna och löntagarna. Annars kan man inte skapaen allians.Det är bra att regeringen vill lägga fast målet omatt halvera den öppna arbetslösheten. De borgerligapartierna säger att det är otillräckligt. Det är nog sant, , att det ärotillräckligt. Men när ni säger det är det inte riktigttrovärdigt. Ni har inte sådan record på det området attni kan säga så. Det låter om ett utslag av klas-sisk överbudspolitik. Det är vad man en gång ankla-gade vpk för. Liksom på bondauktioner höjer manbuden . Varför inte säga: Arbete åt alla?Det är bra med ett operativt mål. Jag talar om enallians för arbete. Det hade varit bra om jag ocksåkunnat hälsa och se en möjlighet till en borgerligvänster i en sådan allians. Men den dörren tycks varadefinitivt stängd. I stället har tre partier ånyo slutit sigsamman i ett borgerligt block. Det är inte längre någrafyra musketörer som kan säga: Alla för en! Det ärsnarast Kvartetten som sprängdes.Budskapet är detsamma - det ständiga borgerligabudskapet - att ta med den ena handen och ge medden andra, som sade. Man tar från låg-inkomsttagare och hushåll och ger till företagare. Detär en politik som har prövats. Den höll inte, och väl-jarna har avvisat den. Vi kommer att avvisa den igen.Men vi ser gärna en borgerlig vänster.Just nu har ni i regeringen majoritet tillsammansmed . Och det är ju bra för er det! Visst.Men en politik mot arbetslösheten handlar inte främstom mandatmatematik. Det handlar faktisk också omatt ge framtidstro och optimism i detta samhälle. Somdet är nu låter många människor i samhället, även närde försöker att vara optimistiska, ungefär som denborne pessimisten som säger: Det här året var litetsämre än det föregående, men å andra sidan är detbättre än det kommande!Man väntar på ständiga sparpaket från regeringen.Skall vi få en offensiv och en framtidsanda måste mansluta att ständigt tala om sparpaket och budgetsane-ring. Om hushållen skall dra ner på sitt sparande be-hövs detta. Om efterfrågan skall öka behövs en aktivfördelningspolitik. Om skall klara en uthålligtillväxt krävs miljöomställning och förnyelse. Vibehöver verkliga visioner som tar fasta på att Sverigeär ett rikt land, och också ett idérikt land. Ett landmed en god utbildningsnivå och en utvecklad in-frastruktur. Det är ett budskap som säger att vi harmöjlighet att åter nå full sysselsättning.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 2och 6.(Applåder)Anf. 4 ()Fru talman! Socialdemokraterna har misslyckatsmed att infria sitt löfte till svenska folket att få nerarbetslösheten. "Vår politik ger 90 000 ny jobb -direkt", stod det i broschyrerna som ni delade ut tillde svenska hushållen inför valet. Den socialdemokra-tiska regeringen har trots en skådadmiljardrullning av skattepengar misslyckats med attöka sysselsättningen. Er s.k. arbetslinje har visat sigvara en bidragslinje som inte ger nya jobb.Bidragsberondet ökar, kostnaderna i stat ochkommun ökar, och skatterna ökar. Det driver framytterligare besparingar som tvingar ut alltfler männi-skor i arbetslöshet. Alltfler av de arbetslösa tvingas uti marginalerna, utanför arbetslöshetsförsäkringen ochutanför trygghetssystemen. De alltmer desperata be-sparingar ni föreslår i bl.a. a-kassan urholkar välfär-den och ökar orättvisorna. Det blir svårare för de ungaatt ta sig in, och risken att åka ur ökar.Socialdemokraterna har tappat greppet om sinfrämsta röstvinnarfråga - arbetslösheten. är det istället vi i oppositionen som får driva på. Den härdebatten och de beslut vi snart skall fatta har tvingatsfram av att vi i oppositionen tog initiativet och ställdeförslag direkt här i , just på grundval av attregeringen inte lade fram sitt utlovade förslag om attminska arbetslösheten.När vi gjorde det fick ni i regeringen bråttom, ochsnickrade hastigt ihop ett förslag tillsammans medCenterpartiet. Det blev ett hafsigt och ogenomtänktförslag, kortsiktigt och magert, alla utredningar tilltrots. Vi kan tyvärr konstatera att den öppna arbets-lösheten, trots det högstämda löftet om halvering,kommer att fastna kring 8-procentsnivån om det fort-sätter på detta vis.Problemet med er socialdemokrater är inte att niinte vill minska arbetslösheten. Tvärtom - jag haringen anledning att betvivla ert engagemang för dearbetslösa, och er genuina vilja att skapa fler jobb.Men ni klarar det inte. Era ideologiska skygglapparoch era föråldrade politiska traditioner gör er blindaför de möjligheter som finns. Ni säger att ni vill ökaden privata företagsamheten, men klarar inte av att tatill er vare sig företagarnas eller den politiska opposi-tionens många förslag.