prot · GK0926 · 1996-11-07 00:00:00 — Jag har inte sett dokumentet, utan mi-na frågor utgår från vad har sagt här idag.Det var positivt att höra att vi skall ha en fokuse-ring på biståndet till . En del siffror som ocksånämndes av visar att biståndet i Central-och har ökat - det lär vara med över 100 %- och att biståndet till också harökat med upp mot som EU-biståndettill sänkts ganska betydligt. Det är vad jag harhört. Jag skulle vilja veta om det stämmer. Är detdärför nu speciellt vill poängtera och fokuseraAfrikabiståndet? Har vi gjort något i EU under denhär tiden för att protestera mot sänkningen av bistån-det till ? Där, om någonstans, är ju biståndet ettsäkerhetspolitiskt instrument.Min andra fråga är kort: Ger EU något bistånd tillKina, och i så fall vad slags bistånd?Anf. 144 Statsrådet ():Fru talman! När det gäller har det integjorts någon betydande neddragning av bistånd som istället gått till öst och . Man har helt en-kelt skaffat fram nya budgetlinjer och nya anslag.Av EU:s totala bistånd går till ländernai och . Det är den övervägandedelen, och så skall det vara. Vi kommer att verka föratt får den fokusering som det måste ha. Därfinns av flyktingarna i världen och den störstafattigdomen.Vi kommer fortsatt att kämpa för detta. Det är allabiståndsministrars inställning. Vi ser ju vad som hän-der, inte minst i Zaire.Anf. 145 ():Fru talman! Jag ställde en fråga till.Anf. 146 Statsrådet ():Fru talman! Samarbetet med har in-letts. Det är ett större ramavtal av samma typ somman inlett med och är på väg mot när detgäller . Det innefattar alla delar av EU:s verk-samhet på biståndsområdet, handelsområdet och inne-fattar en dialog om mänskliga rättigheter.Jag kan inte ge några detaljer , men jag åter-kommer gärna.Anf. 147 ():Fru talman! Vi har i det svenska samhället byggtin en massa systemfel, vilket har lett till att vi nu inseratt vi måste satsa på ett ekologiskt och uthålligt sam-hälle. Parallellt med detta hyser jag en stor oro för attalla de misstag vi har gjort i det svenska samhället nuexporteras till våra biståndssamarbetsländer. Jagtycker mig se att vi gör det i samarbetet mellan olikaländer, men också i EU-biståndet.Gör vi något för att motverka att vi exporterar vå-ra miljöproblem?Jag har också en andra fråga. Utöver det som vikunde höra i den utmärkta redovisningen från minis-tern skulle jag vilja höra något ytterligare om gender-perspektivet. Vi har ju ett nytt jämställdhetsmål närdet gäller det svenska biståndet. Jag vet att det i ochför sig inte finns någon uppfattning inom EU annat änatt biståndet skall vara bra ur jämställdhetssynpunkt.Även där tycker jag mig se ett bristande förhållnings-sätt mellan den uppfattning man har och det man gör ipraktiken.Anf. 148 Statsrådet ():Fru talman! Det finns ingen risk för att vi frånsvensk sida skulle exportera miljöfarliga produktereller tjänster i vårt samarbete. Det är tvärtom hög-klassiga högteknologiska saker vi sätter in i samklangmed naturen.Jag kan inte säga exakt vad som gäller i EU, menmiljömässiga insatser ingår i vår strategi och vi kom-mer noga att se till att detta följs inom EU:s samarbetei stort.Jämställdhetsmålet är prioriterat för . Vidnästa biståndsministermöte, , kom-mer vi att ta upp en punkt om just gender-perspektiveti konflikthantering och katastrofinsatser. På det områ-det har det börjat tränga igenom. Vi menar att detockså måste drivas vidare. Kvinnans rättigheter iallmänhet och kvinnans ekonomiska ställning är såda-na punkter som vi kommer att ta upp. Vi kommer attlåta samma perspektiv som i genomsyra EU.Jag tror inte att det blir svårt.Anf. 149 ():Fru talman! Jag tror inte att vare sig ellerEU exporterar miljöfarliga produkter, men vi kanexportera helhetslösningar när det gäller avlopp, vat-tensystem, avfallshantering etc. Det är viktigt att mandå inte bygger in felkällorna i andra samhällen.10 § Svar på interpellation 1996/97:20 om Sve-rige och NATOAnf. 150 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat statsminis-tern vilka åtgärder regeringen avser vidta för att mot-verka att NATO utvecklas till en alleuropeisk säker-hetsorganisation, i vilken det vore naturligt att Sverigesökte medlemskap. Interpellationen har överlämnatstill mig för besvarande.Frågan är uppenbarligen ett utslag av ironi, menjag väljer att här sakligt utveckla hur regeringen serpå NATO:s roll i den process som pågår på det säker-hetspolitiska området i . Innan jag går inpå frågeställningen vill jag dock understryka vilkenbetydelse även andra organisationer och institutionersom EU, Västeuropeiska unionen, Organisationen försäkerhet och samarbete i , ochÖstersjörådet har för den säkerhetspolitiska utveck-lingen i Europa.Det slut har banat vägen för djupgå-ende förändringar av samarbetsmönstret i . Idenna förändringsprocess spelar NATO en betydelse-full roll. I ökande utsträckning är NATO inriktat påatt med utanförstående stater gemensamt hantera desäkerhetsproblem som uppstått efter det kalla kriget.Bosnieninsatsen är NATO:s första militära opera-tion . Den genomförs tillsammans med län-der som , och samt med delta-gande även av Ryssland.NATO har vidare förklarat sig vara öppet för nyamedlemsländer. Ett toppmöte avses fattabeslut i frågan med vilka länder NATO skall inledaförhandlingar om medlemskap.Parallellt härmed önskar NATO bygga ut sitt för-hållande till de stater som till följd av eget val ellerNATO:s beslut tills vidare står utanför alliansen. I dediskussioner som pågår om relationerna mellanNATO-alliansen och utanförstående stater, som bl.a.rör Partnerskap för fred, PFF, och dess framtida ut-veckling, spelar en aktiv roll. Det är ettsvenskt intresse att stärka PFF, inte minst i Östersjö-området, och att dra in alla länder i regionen, ävenRyssland, i PFF-samarbetet.Det är vidare NATO:s avsikt att fördjupa sitt för-hållande till . En sådan utveckling i riktningmot ett alleuropeiskt säkerhetsmönster ligger enligtSveriges uppfattning i hela intresse. Om denkommer till stånd vet vi ännu inte. Betydande me-ningsskiljaktigheter mellan och omalliansens utvidgning kvarstår.Utvecklingen mot en ny europeisk säkerhetsord-ning, i vilken NATO utgör en del, är på många sätthoppfull. har en i fleraavseenden gemensam säkerhetspolitisk dagordning.Det är denna gemensamma dagordning som utgörgrunden för samarbetet mellan NATO och utanförstå-ende stater, både i PFF och i konkreta insatser, somden i Bosnien.Sverige har, i Bosnien liksom i andra samman-hang, lämnat sitt bidrag till uppbyggnaden av en nysäkerhetsordning i . Det ämnar vi fortsätta attgöra. Den militära alliansfriheten innebär inte passivi-tet.Mot denna bakgrund ser regeringen inget skäl attöverge den av fastlagda militära alliansfri-heten. Den har bidragit, och bidrarockså , till stabiliteten i vår del av . Denåtnjuter brett folkligt stöd.Det är sannolikt att den gemensamma säkerhets-politiska dagordningen successivt kommer att blialltmer omfattande. I slutskedet av den processen servi den alleuropeiska säkerhetsordning som den svens-ka regeringen verkar för.I vilken takt denna nya ordning kommer att växafram vet vi inte. En avgörande faktor därvidlagblir utvecklingen i , liksom utvecklingen avNATO:s förhållande till Ryssland.Inte heller vet vi vilka institutionella former en nyalleuropeisk säkerhetsordning kommer att få. Denkommer säkert att bäras upp av en rad olika institu-tioner och organisationer. Många finns på plats redani dag. NATO kommer säkert att ha sin roll att spela.De gamla organisationerna måste dock genomgå enfortsatt förändringsprocess på vägen mot den nyaordningen.För svensk del kommer bokstavskombinationernai den nya ordningen att spela mindre roll. Det är degemensamma uppgifterna, det gemensamma ansvaretoch solidariteten emellan som kommeratt vara utslagsgivande. som under lång tidverkat för en alleuropeisk freds- och säkerhetsordningkommer självfallet att vara med i det samarbete somskall bära upp denna ordning.Ytterst handlar det om att skapa en ordning somgör framtida krig i lika otänkbara som krigmellan länder eller mellan medlemmar iEuropeiska unionen.Anf. 151 ():Fru talman! Jag tackar utrikesministern för svaret.Interpellationen var egentligen ställd till statsminis-tern. Med tanke på frågans vikt är det säkert bäst attden besvaras av ett statsråd som både är intresseradav sakfrågan och som dessutom kan den. Den är förviktig för att användas som slagträ i trängda debattlä-gen om regeringens kapitulation inför massarbetslös-heten.Utrikesministern tycker att frågan verkar varaironisk. Jo, men jag vill , efter de senaste dagar-nas häpnadsväckande händelser i , framhållaatt statsministern spontana utspel om svensk utrikes-politik nu måste tas på betydligt större allvar än vadman kanske insåg tidigare.Jag tvingas tyvärr instämma i bedömningen omstatsministern från ordföranden i densocialdemokratiska Broderskapssrörelsen, tillikaledamoten av utrikesutskott, att "Det ärinte första gången han uttalar sig slarvigt när det gäl-ler utrikespolitik". uttalanden - detmå vara i , i partiledardebatt eller iPeking - noteras självfallet av omvärlden.Men där är man i långt högre grad än på vår egenhemmaplan, som en följd av en mångårig tradition,väl medveten om att utrikes- och säkerhetspolitiskautspel från svensk socialdemokrati i regeringsställningnästan alltid har inrikespolitiska motiv.Det går en lång tradition från överOlof och till atti trängda inrikespolitiska lägen söka utdefiniera obe-kväma motståndare med hjälp av säkerhetspolitiskadogmer. Men omvärlden fäster sig mer vid vårt prak-tiska handlande ute i världen och åser lätt oförståendediskrepansen mellan vad socialdemokratiska rege-ringar säger på hemmaplan och gör i verkligheten.Men det har mer än något annat bidragit till att enväxande svensk opinion har en känsla av att ständigtföras bakom ljuset av politikerna. Då blir bokstav-skombinationerna EU, EMU, NATO, WEAG barasynonymt med att ständigt bli tagen på sängen, närverkligheten är en annan än vad regeringen försäkratvara oföränderlig bara några månader tidigare.Vår neutralitetspolitik under det varvarken heroisk eller präglad av global solidaritet. Menden tjänade oss väl och hade därför alltid också Folk-partiets stöd. De välkomna förändringarna i Europaefter det slut gjorde den traditionellaneutralitetspolitiken obsolet. Därav vårt inträde i EUmed dess gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik.Den militära alliansfriheten ålägger oss inga andrarestriktioner än att vi inte åtar oss några automatisktförpliktande försvarsåtaganden. Den militära allians-friheten tjänar oss därför också väl. behöverinte och har ingen anledning att gå med i någon mili-tärallians, som NATO varit och fortfarande formelltär.Men utvecklingen mot gemensam säkerhet i Euro-pa har inte tagit slut. Efter den första euforin ochbaksmällan efter den gemensamma europeiska pas-siviteten inför folkmordet i Bosnien börjar pusselbi-tarna lägga på plats. framtida säkerhet harflera ben. Ett utvidgat EU är ett.Utvecklingen i Bosnien visar tyvärr att gemensamsäkerhet också kräver militära medel. tror nästaningen utanför den svenska debatten att det finns någotalternativ till NATO. När länder som ochRyssland lägger högsta prioritet vid det framtida sam-arbetet med och i NATO säger det mer om verklighe-ten än svensk kalla-krigs-nostalgi.Det är bra för och för att vi får engemensam säkerhetsstruktur i . Det är bra omNATO fortsätter att förändras så som man börjat i denriktningen. Det är bra om NATO utvidgas till attomfatta allt fler av de nya demokratierna i Öst- ochCentraleuropa. Det är bra om NATO fortsätter attutveckla och fördjupa samarbetet med , i enframtid kanske till NATO-medlemskap.Det borde vara i intresse att aktivt med-verka till att den utvecklingen fortsätter och stärks. Idetta framtida NATO har också en självklarplats. När är det att låta svenska folket få vetadet som resten av vet?Anf. 152 ():Fru talman! Vi har kommit en liten bit på vägen isäkerhetspolitiken i den meningen att vi nu inbegriperandra hot än bara stridsvagnar och räknandet av mili-tära materiel på andra sidan gränser, osv. Men i ochmed den totala fokusering som skett och sker påNATO:s utvidgning och NATO som organisation ärdet lätt att man missar den dimensionen. Det tyckerjag är oroväckande och sorgligt.Givetvis är det en realitet att NATO existerar somorganisation och att NATO förr eller senare enligt allabedömare kommer att utvidgas. Men genom fokuse-ringen tar vi enligt min mening flera steg tillbaka tilldet gamla tänkandet. Visst är det ett gammalt tänkan-de att hävda att militära organisationer, sammanslut-ningar och säkerhetsgarantier är det som räddar oss iframtiden och kan möta de framtida hoten. Det är så.Dessutom stör det mig oerhört mycket när manhela tiden i den här diskussionen återkommer till vadman kallar ett nytt NATO. Det nya NATO, sägerman. Det står också i interpellation.Det är inte något nytt NATO vi ser framför oss.Den hårda kärnan finns ju kvar. Den består av ömse-sidiga försvarsgarantier och kärnvapenavskräckning.Den kärnan är kvar.Därför måste jag fråga om man anseratt det nya NATO som man pratar om inte skall inne-fatta kärnvapenavskräckning och ömsesidiga för-svarsgarantier.Så till regeringen. Det är nog många som tyckeratt agerandet från regeringens sida har varit ganskamärkligt. Jag kan ofta tycka att det kanske hade varitbättre om man verkligen hade diskuterat NATO ochden alliansfria politiken i samband med Försvarsbe-redningen så att man hade kunnat avfärda påståendetatt vi skall lämna den militära alliansfriheten. Det ärjag nämligen övertygad om att vi hade gjort. Då hadedet slagits fast och det hade varit klart för både osssjälva och för omvärlden.Jag tycker ofta att jag märker en liten skillnadmellan vad man säger och vad man gör. Vi hör oftautrikesministern, statsministern och försvarsministernsäga att den militära alliansfriheten ligger fast. Men iverkligheten tar man steg som ger andra signaler. Vihar hört att vi inte kan bli medlemmar i efter-som vi inte är med i NATO. Det tas även andra stegsom talar ett annat språk. Så skillnaden mellan hand-ling och ord är tydlig, tycker jag.Jag vill avsluta med att fråga om utrikesministerndelar min oro över att man legitimerar NATO på ettfalskt sätt. Man talar om det nya NATO som om detvore en helt ny organisation och som om den hårdakärnan inte fanns kvar.Jag återkommer med fler frågor senare.Anf. 153 Utrikesminister ():Fru talman! Först vill jag konstatera, LennartRohdin, att svensk utrikespolitik och även Sverigesstatsminister uppenbarligen är betydligt bättre seddutomlands än i ögon.Lennart Rohdin har inte bara en tendens till ironi ifrågan. Han har också en mycket underlig historie-skrivning. Jag vill protestera mot den. I interpellatio-nen hävdas det t.ex. att vi vände på en femöring vadgäller EU-medlemskapet. Rohdin beskriver vad somhände och den förändring som skedde hös-ten 1990. Men han glömmer alldeles bort vad somhände . Han glömmer Berlinmu-rens fall och allt det som sedan följde i dess spår mednya möjligheter att skapa ett helt nytt Europa.Lennart Rohdin hävdar också att i För-svarsberedningen ville få analysera förutsättningen försvensk samverkan med NATO-trupp i internationellasammanhang och att var emot det.Det är fel i båda leden. var natur-ligtvis inte emot samverkan mellan ochNATO-länder i fredsbevarande sammanhang. Viarbetade mycket konstruktivt med frågorna om detnya IFOR efter det att vi visste att FN skulle gå urBosnien. Sedan samlades hela till ett enhäl-ligt beslut i den frågan.Diskussionen den hösten rörde faktiskt Folkparti-ets begäran om analys av förutsättningarna för re-spektive konsekvenserna av en svensk alliansanslut-ning för det militära försvaret i tekniskt, strukturelltoch ekonomiskt avseende.Det gällde alltså förutsättningar för en svensk alli-ansanslutning. Det var vi emot. Det är något heltannat. Jag tror att det vore lämpligt om en sådan härfråga inte skrivs i affekt och med ironi. I stället börman faktiskt hålla sig till verkligheten när man ställerden.Jag tycker att begår misstaget attbetrakta NATO som ett slags kungsväg till en alleu-ropeisk säkerhetsordning. Jag menar att det snarare ärsom säger att vi skall satsa på ettmycket bredare säkerhetsbegrepp . Det kräver ettdeltagande av många andra organisationer än baraNATO för att komma fram till en alleuropeisk säker-hetsordning.Min definition av det är naturligtvis att vi skallhitta en säkerhet som bygger på samverkan snarare änavskräckning. Det kan inte heller bara begränsa sigtill enbart militära frågor. Det måste vara ett mycketbredare spektrum.Jag tycker att det är mycket underligt att börjadiskutera det nya NATO redan innan det faktisktfinns. Jag hoppas att det kan förändras och att detgamla NATO med kärnvapen och avskräckning kanersättas av något nytt. Det gör vi alla. Men låt oss setill att det blir verklighet först. Låt oss också delta idiskussionen för att möjliggöra den verkligheten.Alliansfriheten innebär inte att vi behöver varapassiva. Vi kan i mycket hög grad aktivt vara med. Vikan samarbeta mycket nära med NATO utom på denpunkt som har direkt med militär alliansfrihet att göra,nämligen territorialförsvar och säkerhetsgarantier.Anf. 154 ():Fru talman! Visst hände det mycket hösten 1989.Det framgick inte av statsministerns i juni1990.I vartenda land runt om i diskuterar mannu fram och tillbaka hur den framtida europeiskasäkerhetsordningen skall se ut och hur man skall kun-na medverka till och komma med i den processen. Detsker utan skygglappar. Om vi för en öppen och förut-sättningslös debatt i skulle det inte på någotsätt skilja ut oss från andra stater. Det skulle inteförvåna någon - om det över huvud taget uppmärk-sammades.Det som förvånar och som skapar förundran övervad vi i håller på med är inte funderingar ochönskemål om hur utvecklingen mot en gemensamsäkerhet i bäst kan främjas och roll idet. Det som förvånar är i stället att auktoritativaföreträdare för landets regeringsparti och för dendelen för det femte hjulet under regeringskarossenfortfarande vädjar till reflexer från mesthysteriska hysch-hysch om svensk säkerhetspolitik.Det är möjligt att jag påverkas av känslostämningar iden här debatten. Jag har uppenbarligen en god läro-mästare i landets statsminister när det gäller att påver-kas av rådande stämningar.Men reflexerna och politiken under det kalla kri-get var inte befogade då och är det än mindre i dag.Få förhållanden säger mer om den europeiska mogna-den hos ett folk än i vilka former man törs diskuteraalternativen för framtid. Där torde fåsvårt att ta sig ur sin köposition.Det som förvånar och som man förundras meröver ute i är naturligtvis att detta inte allssvarar mot den bild - säkert avsiktlig och ärlig - somauktoritativa företrädare för vill geoch ger av önskan att vara med i det nyaEuropa som skapas. Man undrar varför svenska folketinte kan få klart besked. Det handlar inte om att Sve-rige skall gå med i det nya NATO som ännu baraligger i startgroparna. Men, utrikesministern, inte i förväg stänga dörren för det nya NATO somde allra flesta i vill ha och kommer att försökamedverka till.Som väl vet var det företrädareför som i denna talarstol under mer än treårs tid vädjade till förra och nuvarande regeringen attmed kraft verka för att FN skulle ta sitt ansvar ochstoppa folkmordet i Bosnien. Just så ville vi i Folk-partiet se den nya världsordningen - med FN i förar-sätet. Men vi stod ganska ensamma i den debatten.Det mest beklämmande för mig personligen var denkompakta tystnaden från stora delar av den europeis-ka fredsrörelsen som jag själv har ett förflutet i.I början av sommaren förklarade ,gruppordförande för de gröna i den tyska förbundsda-gen, att detta århundrade hademisslyckats att stoppa ett fruktansvärt krig på vårkontinent. Varje gång hade fått ingripa.NATO är kanske inte den ideala lösningen omman får leka med visioner. Men för Joshka ärsvaret klart: Det transatlantiska förbundet med USAär och förblir en grundbult för säkerhet. Alltannat är just hedervärda visioner, i avvaktan på vilkaåtminstone Joshka och jag inte anser att vi harråd att sätta mer mänskligt lidande på vår kontinent påspel.Som vet hör partibrodern enligt min uppfattning till de mest rakryggadeeuropeiska politikerna . Men jag har inte gett uppdet långsiktiga hoppet om i hel-ler, om ursäktar.Jag delar, utrikesministern, och and-ra verkliga NATO-motståndares oro. Varför skallverkligheten hållas fördold för det svenska folket?Varför skall olika statsråd, utrikesministern förtjänst-fullt undantagen, använda gamla dogmer för att i olikasammanhang plocka tillfälliga debattpoäng? Om manvill ha en gemensam säkerhet och om NATO i slutän-dan, som så många europeiska stater önskar, blir delav den alleuropeiska säkerhetsordningen, vore det dåfrån svensk sida fel form, fel bokstavskombination?Finns det bokstavskombinationer som enligt densvenska regeringens uppfattning inte får bli slutfor-meln för den alleuropeiska säkerhetsordningen?Anf. 155 ():Fru talman! Det gläder mig givetvis att en av demest rakryggade politikerna enligt är en grön politiker. har de grönapartierna i inte alltid samma uppfattning.Också jag tycker att Joshka är rakryggad, meni den här frågan har vi inte riktigt samma åsikt.NATO är inne i en svår identitetskris och sökernya uppgifter nu när muren har fallit och det kallakriget är slut. Den främsta uppgift som man har hafthar varit att försvara sina medlemmar mot aggressio-nen från diktaturen i . Den kan vi tack och lovförpassa till historien. Skall man fortsätta att legitime-ra en organisation som inte längre har detta mål, ivarje fall inte på ett relevant sätt?Självklart kan vi inte här i kammaren lägga nedNATO, men frågan är om vi skall legitimera en or-ganisation som varken har förändrats eller är ny utansom, vilket jag sagt och utrikesministernpåpekar, har kvar sina huvuduppgifter och sin tungakärna.En annan sak som bekymrar mig mycket är fak-tiskt att en NATO-utvidgning kan leda till en upp-rustning i . Den amerikanska kongressen hargenomfört en undersökning som visar att det minstakrav man ställer på Visegradsländerna, som är de somi första hand skall bli nya medlemmar, är att de höjersina militärutgifter . Det är oroväckande.Då bidrar NATO snarare till en större ökad osäkerheti än till en ökad säkerhet. Så framstår detåtminstone om vi skall återfalla litet grand i det gamlatänkandet om antalet stridsvagnar på olika sidor omen gräns osv.En säkerhet som grundas på samverkan är vad viskall bygga upp, sade utrikesministern. Ja, men detgäller också att folket i det land som skall samverkaaccepterar innebörden i samarbetet och bokstav-skombinationerna. Annars blir det en samverkanmellan statsledningar, inte folk emellan. Därmedundergräver man till viss del samarbetet. Då kan detverkligen braka samman på ett sätt som vi inte alls harönskat oss. Det är detta som jag menar med den skill-nad mellan teori och praktik som jag ofta tycker kan urskilja i regeringens agerande. Den oroarmig väldigt mycket.Man slår fast den militära alliansfrihe-ten, och det tycker jag att man skall göra. Oavsatt varden här diskussionen tas upp skulle jag stå bakom det.Jag menar dock att man undergräver det genom attagera på ett annat sätt, på utrikespolitiska arenor och iolika initiativ. Man närmar sig organisationer utan atti förväg ordentligt utreda vad det innebär. Jag menaratt det kunde vara en vits med att verkligen utreda densvenska militära alliansfriheten. Jag är, som jag sagt,alldeles övertygad om att vi skulle kunna kommaöverens om att vi har en stor och tung roll i Europasom militärt alliansfri stat. Jag är övertygad om att vipå så vis bäst kan bidra till den framtida säkerheten.Detta gäller inte minst inför de hot som vi har attmöta men som inte kommer från strids-vagnar. Vi skall i vara drivande när det gälleratt motarbeta dessa stora överlevnadshot. Vi är tackoch lov inte ensamma om detta, och vi var inte hellerförst om att revidera det säkerhetspolitiska begreppet.Det gäller att ha distans till NATO-frågan, även om vigivetvis skall följa den och se på den med realism.