prot · GJ09104 · 1996-06-03 00:00:00 — I stället upprepar försvarsminis-tern vad som sagts i propositionen om återföring un-der i beslutsperioden.I stället för att se allvarligt på frågan, tycker jag attförsvarsministern försöker tona ned beloppets storlek,de två miljarderna, genom att ställa det i relation tillFörsvarsmaktens totala anslag under en femårsperiod.Det är väl uppriktigt sagt inte riktigt jämförbara stor-heter.Jag har en mycket bestämd känsla av att materie-lindustrin för det första ser förskjutningen i medels-tilldelning som ett ytterst allvarligt bortfall i ett lägedå Försvarsmaktens beställningar, eller utvecklings-uppdrag, kommer litet väl sällan och när de väl kom-mer är små. För det andra, vilket faktiskt är än värre,tvivlar man inom försvarsindustrin rentav på att dennaåterföring kommer att ske över huvud taget. Dennaosäkerhet tycker jag att försvarsministern så auktori-tärt som möjligt borde kunna undanröja.Som ett mått på att industrins oro inte är alldelesoberättigad noterar jag att försvarsministern, litet sentomsider tycker jag, bett industrin redovisa sin syn påsaken . Jag tycker nog att det hade varit klokpolitik om försvarsministern hade gjort denna förfrå-gan innan indragningen, eller senareläggningen, hadegjorts.Nu är emellertid detta , och jag vill därförom möjligt uppmana försvarsministern att vara sålyhörd som över huvud taget är möjligt inför de syn-punkter som industrin lämnar . För-svarsministerns besked , och kanske också efterden , kommer att vara av avgörande betydel-se för svensk materielindustris utvecklande verksam-het i framtiden.Det kan nämligen vara så att vi, avseende utveck-lande uppdrag, ligger på en så utomordentligt låg nivånu, att en sådan här försening kan ha avgörande bety-delse för om vi finns med eller inte. Den svenskamaterielindustrins omvittnade förmåga kan på ettbräde ryckas undan. Det vore, det tror jag att för-svarsministern och jag är överens om, en ytterstolycklig utveckling.Anf. 13 Försvarsminister ()Fru talman! är en duktig och erfa-ren politiker. Han vet att inget statsråd kan lämnasådana garantier som han efterfrågar.Regeringen lämnade ett fullkomligt klart beskedtill att beloppet skall återläggas . Det är inte fråga om konfiske-ring eller besparing av beloppet. Det är, som anges ipropositionen, fråga om en senareläggning. Jag ärockså helt säker på att som erfarenpolitiker inte lyssnar spekulationer av olika slag, ävenom de kommer från högkvarteret. Jag tror säkerligenatt både och jag har den erfarenhetenatt vi försöker kontrollera uppgifter och bilda oss enuppfattning om vad som kan ligga i olika former avuttalanden och spekulationer.Konsekvenserna för den materiella förnyelsenkommer Försvarsmakten att redovisa . Viskall inte heller glömma bort kontrollstationen 1998.Denna innehåller bedömningen av det säkerhetspoli-tiska läget i vår omvärld och av vilka konsekvenserdetta har för vår försvarsförmåga. Utfallet vid kon-trollstationen kan kanske innebära att vi tidigare än år2000 måste återlägga beloppet, eller en del av det, förmaterielbeställningar. I samband med kontrollstatio-nen 1998 skall det också prövas, det har vi ocksåredovisat för , om det kan finnas arbets-marknadspolitiska skäl som talar för en tidigarelägg-ning av beloppet.Sedan vill jag tillägga att det, enligt Försvarsde-partementets bedömning, finns möjligheter för För-svarsmakten och för att pla-nera materielanskaffningen över tiden på ett sådantsätt att försvarsförmågan inte påverkas . Industrin har också möjlighet attplanera sin produktutveckling och produktion undertiden på ett sådant sätt att konsekvenserna av för-skjutningen för industrin kan begränsas. Det får vititta på när vi får bedömningarna i augusti.Sedan får vi ändå inte, , när vidiskuterar detta, glömma bort frågans storlek i rela-tion till det omfattande belopp som vi läggerned på materielbeställningar i det svenska försvaret.Jag nämnde en siffra i mitt interpellationssvar. Vi kanta de det gäller. Då är det faktiskt så att vi avsät-ter mycket stora belopp till försvarsmateriel. Det av den totala materielkostnaden somvi dessa år senarelägger.Jag tycker att det för totalförsvaret är väldigt vik-tigt att medverka till den nödvändiga saneringen avstatsfinanserna och av ekonomi. Det finns tvåskäl till detta. Försvaret har ett ansvar med hänsyn tillförsvarsviljan, men det här gagnar också försvaret.Lägre räntor är positivt för totalförsvaret och innebärmycket stora vinster. En fördärvad statsekonomi där-emot, , är till stor skada för försvaretsekonomi. Lägre räntor och starkare krona gör faktisktförsvarsmaterielimporten billigare, och det påverkarinte minst JAS-projektet.Därför tror jag att det vore bra om vi kunde bliöverens om den grundläggande frågan i denna dis-kussion. Att skapa ordning och reda i den svenskaekonomin kräver stora uppoffringar av svenskafolket; av barnfamiljer, pensionärer, skolelever ochmånga andra. Då är det väl också naturligt att försva-ret medverkar i det saneringsarbetet om det sker påvillkor att varken försvarsförmågan eller den säker-hetspolitiska grunden för vårt försvarsbeslut skadas.Försvarsbeslutet ligger ju fast.Den ekonomiska ramen påverkas inte. Anslagen tillFörsvarsmakten är oförändrade.Jag förstår inte riktigt varför tve-kar när det gäller att försvaret skall ta sitt lilla ansvarför att stärka den svenska ekonomin, när försvaret i ettlängre perspektiv på flera sätt tjänar på att göra det.Anf. 14 ()Fru talman! Som den kloke och aktivepolitiker är, vet han att vårt upp-drag är att bära idéer tur och retur. För den skull villjag på intet sätt förneka att jag har lyssnat både tillhögkvarteret och till materielindustrin. Om det nuskulle vara skillnaden oss emellan, skulle jag viljasäga att jag är bättre fotad än försvarsministern. Häravföljer att jag inte är lika övertygad om att den slutsatssom dras är den enda eller den absolut rätta.Jag vill ta upp det här relaterandet mellan en fem-årsbudget, totalbudgeten, och uppskjutna peng-ar för materieldelen. Det klart att det inte är mångaprocent det handlar om, men de är tillräckligt mångaom man lägger dem till den ramneddragning sommajoritetens förslag redan innebär. Då börjar det göraont.Jag ställer mig faktiskt litet frågande. Jag är räddför att vissa delar av vår utvecklande industri, livsner-ven i det som är stort och fint i vår materielindustri,rentav inte kommer att finnas kvar. Det finns risk förpersonalflykt, beroende på att man på lång sikt interiktigt ser framtiden för svensk materielindustri. Inteheller det tror jag att vi ser så olika på, men jag har,som sagt, varit och lyssnat. Därför är jag rädd för attdet kan finnas vissa korn i detta.Men kan vi bara vara överens om att beskedet tillförsvarsministern om hur man inomindustrin själva ser på detta tas emot med ett ödmjuktsinnelag, behöver vi inte vara så förfärligt oense. Dåskall jag lugna mig över sommaren, och så får viåterkomma.Slutligen vill jag säga hur tryggt det skulle varaom försvarsministern ändå gav ett rejält besked: Detär inte fråga om någon indragning. Det första steget ärändå att garantera att pengarna skall falla ut.Anf. 15 Försvarsminister ()Fru talman! Jag kan lova att jagmed mycket stort och ödmjukt sinnelag skall ta emotrapporten från . Den är inte beställd baraför att vi skall få ytterligare en rapport. Vi har nogmed rapporter, skrivningar och handlingar just nu påFörsvarsdepartementet. Om vi har beställt en rapportskall vi självklart också gå igenom den.Jag tycker ändå, , att vi kan varaöverens om en sak till, nämligen att detta inte är frågaom någon konfiskering eller besparing. Det är ensenareläggning av materielinköp. Det försvarsbeslutsom fattade liggerfast. Den säkerhetspolitiska kopplingen kvarstår.Vårpropositionen innebär med andra ord ingen om-prövning av det säkerhetspolitiska läget. Den ekono-miska ramen för försvarsbeslutsperioden påverkasinte. Anslagen till Försvarsmakten är oförändrade,och försvarskraft kvarstår. Försvarsbeslutetsförsta etapp ligger fast. Jag tar alltså upp alla depunkter där vi ändå borde kunna bli överens. Det ledermig till att säga följande:Arne har suttit i riksdagenoch arbetat med försvarspolitik och suttit ordförande iförsvarsutskottet. Jag är därför helt säker på att kriti-ken mot varje form av besparing och neddragningalltid kommer som ett brev på posten. Jag är heltsäker på att om vi hade haft ett försvarsanslag på 50miljarder kronor och inte och omvi hade sparat på de 50 miljarderna, så hadekritiken i alla fall blivit lika kraftfull från ett visst håll.Då hade både jag och mött den kriti-ken. Det är ju den värld vi lever i när vi umgås medfolk som har att försvara sina sektorer och sina revir.Så enkelt är det, . 16 ()Fru talman! Med försvarsministerns senaste sättatt föra resonemang är jag och försvarsindustrin na-turligtvis väldigt tacksamma för att det inte blev flermiljarder, eftersom kritiken ändå skulle ha kommit.Jag anser att detta inte var den starkaste biten.Jag tror att det är minst som försvars-ministern nu har sagt att det inte handlar om någonindragning utan att det handlar om ett uppskov och attvi får försöka klara detta. Då tycker jag nog ändå attjag vill tacka för den delen, i synnerhet av försvaret iallmänhet.Om det sedan ändå skulle bli på det sättet att ma-terielindustrin inte riktigt är med på noternafå vi väl återkomma till den frågan och lösa den påbästa sätt. Jag ber att få tacka för svaret.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1995/96:256 om för-svarsmedicinsk forskningAnf. 17 Försvarsminister ()Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att säkerställa attforskningen på det försvarsmedicinska området iallmänhet och på det krigskirurgiska i synnerhet ut-förs i tillräcklig omfattning.Jag vill börja med att kortfattat beskriva berördaaktörers olika roller.Regeringen sätter upp mål och ger resurser tillFörsvarsmakten. Försvarsmakten avgör sedan hurman skall uppnå dessa mål. Försvarsmakten ger bl.a.forskningsuppdrag till Försvarets forskningsanstalt.Försvarets forskningsanstalt är sedan den 1 juli1994 en avgiftsfinansierad myndighet. Detta innebäratt för de delar där Försvarsmakten är avnämare avforskning, har Försvarsmakten också resurserna ochdärmed ansvaret för de prioriteringar som görs.Regeringens uppgift är att granska att Försvar-smakten når sina mål, att man följer regelverket ochatt verksamheten som sådan är effektiv.Försvarsmaktens förslag i Försvarsmaktsplanen1997 till inriktning av forskning och teknikutvecklinghar föregåtts av dialog mellan uppdragsgivaren och den aktuella uppdragstagaren forskningsanstalt. Mot bakgrund av de till-gängliga ekonomiska resurserna har en prioritering avprojekten fått göras. Dessa förhållanden har lett till attnågra resurser för traumatologisk forskning, som förnärvarande uppgår till en årlig kostnad om 9 miljonerkronor, inte har avsatts i programplanen.Från Försvarsmakten har jag erfarit att man inteifrågasätter betydelsen av den vapentraumatologiskaforskningen. På få andra platser i världen finns denkunskap och rutin inom detta område som Försvaretsforskningsanstalt har.Jag har vidare erfarit att Försvarsmakten nu harför avsikt att inleda en dialog med , och här iStockholm i syfte att de gemensamt skall kunna sä-kerställa den vapentraumatologiska forskningensfortbestånd. Det fortsatta samarbetet får utvisa omnågon form av samfinansiering kan garantera verk-samheten. Om så skulle vara fallet, kan en ökad sam-ordning mellan civila och militära intressen och aktö-rer leda till en vitalisering av verksamheten.Inför regeringens proposition om totalförsvaret,som kommer att lämnas till den 20 septem-ber , är många olika frågor föremål för beredning.Som säkert förstår kan jag inte nuföregripa regeringens kommande beslut med någotuttalande i sakfrågan.Då , som hade framställt interpel-lationen, anmält att han var förhindrad att närvara vidsammanträdet, medgav talmannen att delta i överläggningen i stället för interpellanten.Anf. 18 ()Fru talman! Tack försvarsministern för svaret tillRolf . Jag känner bestämt på mig att jaginte skulle göra rättvisa om jag in-vecklade mig i en debatt med försvarsministern omdessa spörsmål. Jag tar fasta på det som sägs i slutetav svaret om att man kommer att återkomma till dettaunder hösten. Då tror jag att ocksåfår tillfälle att återkomma. Därför säger jag än engång tack för svaret.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av talman-nen att ajournera förhandlingarna under några minuteri väntan på att justitieminister skulleinfinna sig i kammaren för att besvara interpellatio-ner.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 10.48.8 § Svar på interpellation 1995/96:207 om åt-gärder mot unga lagöverträdareAnf. 19 Justitieminister ()Fru talman! har frågat migom jag avser att vidta sådana åtgärder att brott be-gångna av minderåriga lagöverträdare kan registrerasi akt och mening att förekomma brottslig utveckling,att utstraffning från de s.k. § 12-hemmen upphör, attfamiljegruppskonferenser och medlingsverksamhetinförs, så att unga brottslingar känner större ansvar försina handlingar samt att överlämnande till vård inomsocialtjänsten avskaffas.När någon begår brott måste samhället snabbtkunna ingripa med tydliga och konsekventa åtgärder.Detta är inte minst viktigt när unga människor förövarbrott.De fyra frågorna är ställda mot bakgrund av en be-skrivning av två ungdomars kriminella karriär. Debeskrivna fallen är realistiska i den meningen att deillustrerar något som vi länge känt till, nämligen attmånga av dem som utvecklar kriminellt beteendebörjar begå brott mycket . Insatser inriktade påunga för att förhindra att barn och ungdomar dras in ikriminalitet är därför av central betydelse. Av debeskrivna fallen framgår dock inte vilka åtgärder somvidtagits för att hindra en negativ utveckling. Detenda vi kan se av exemplen är att åtgärderna inte letttill resultat. För att undvika sådana missförhållandenbehöver insatserna förbättras och utvecklas.Sådana insatser har dock - och bör ha - sin tyngd-punkt utanför rättsväsendet. Jag vill i detta samman-hang endast peka på arbetet med en ny socialtjänstlagsom pågår i . Socialtjänstkommit-tén har i sitt huvudbetänkande (SOU 1994:139) bl.a.föreslagit att skall få en lagsfäst skyl-dighet att bedriva uppsökande verksamhet bland barnoch ungdomar som riskerar att utvecklas ogynnsamt. Iarbetet skall särskilt beaktas behovet av tidiga insat-ser, dvs. sådana som riktar sig till någon i riskmiljöoch risksituation i syfte att förhindra eller begränsa enogynnsam utveckling.Ansvaret för samhällets åtgärder när ungdomarunder begår brott ligger i allt väsentligt inomsocialtjänstens ram. Först över denna ålder kanstraffrättsliga sanktioner komma i fråga. Unga sombegått brott kan emellertid inte jämställas med vuxna.Barn och ungdomar har särskilda skyddsbehov, ochsamhället har ansvar för att de får den vård och be-handling som krävs för återanpassningen i samhället.Frågor om påföljdssystemet för unga lagöverträda-re är under beredning i . Avsik-ten är att dessa frågor skall behandlas i en departe-mentspromemoria i slutet av året.Arbetet med departementspromemorian inriktaspå att finna en lämplig avvägning mellan de intressensom rättsväsendet respektive skall till-godose. Påföljder för unga bör anpassas efter deraspersonliga mognad och särskilda förhållanden. Det ärockså viktigt att regelsystemet utvecklas så att deinom rättsväsendet traditionella kraven på förutsebar-het, tydlighet och konsekvens kan tillgodoses på ettbättre sätt än som sker. Vi överväger om påföljdenöverlämnande till vård inom bör ges ettannat innehåll och om allmän domstol bör ges ett ökatinflytande över påföljdens närmare utformning. Re-aktionen får inte bli helt beroende av respektive so-cialtjänsts ambitioner och resurser, utan brottspåfölj-den överlämnande till vård inom bör haen viss miniminivå av stödjande och behandlandeinsatser för de unga.Så till fyra frågor.Frågan om registrering av barn som begått brott äraktuell i olika sammanhang. Inom Brottsförebygganderådet (BRÅ) pågår ett projekt som kallas åt-gärder. Ett delmoment i projektet avser registrering avbrottsmisstankar mot barn under 15 år.I de beskrivna fallen synes dock hahaft kunskap om pojkarnas brottslighet. Jag har därförsvårt att se hur ytterligare registrering skulle ha kun-nat få någon avgörande betydelse i dessa fall.Huvudansvarig för § 12-hemmen är . Institutionsstyrelsen har såle-des ansvaret för att anvisa plats vid den institutionsom i varje enskilt fall bedöms lämpligast och att t.ex.tillgodose behovet av enheter med särskilt hög be-vakningsgrad. Jag har från Statens institutionsstyrelseinhämtat att s.k. utstraffning således inte längre skallkunna förekomma.Elisabeth har vidare frågat om jag av-ser att vidta sådana åtgärder att medlingsverksamhetinförs. Medling för unga lagöverträdare pågår redanpå flera håll i landet. Riksåklagaren har i uppdrag attkartlägga de erfarenheter som finns av bedriv-na medlingsprojekt och att utarbeta en eller fleramodeller för hur medlingsverksamhet för unga lag-överträdare kan bedrivas. Uppdraget kommer attredovisas till regeringen . Medling för ungafyller en viktig funktion, och min förhoppning är attriksåklagaren skall kunna ge oss underlag för att göramedling till ett permanent inslag i reaktionssystemet.Svenska Kommunförbundet har från Socialdepar-tementet beviljats medel till ett projekt med familje-gruppskonferenser. I några kommuner, däribland i ettsocialdistrikt i hemort , prövas en form av familjegrupp-skonferenser som kallas familjerådslag.Såsom framgått tidigare av svaret är påföljdenöverlämnande till vård inom föremålför översyn. Huvudansvaret för ungdomar som begårbrott bör emellertid även i fortsättningen ligga inomsocialtjänsten. Regeringen kommer således inte attföreslå att möjligheten att överlämna till vård inomsocialtjänsten avskaffas.Anf. 20 ()Fru talman! Jag ber först att få tacka justitieminis-tern för svaret på en fråga som jag tror är central föross alla, ungdomars brottslighet. När jag första gång-en fick uppgifterna om och under ögo-nen blev jag naturligtvis ganska chockerad. Det kundei vårt välfärdssamhälle gå till så, att två små pojkar,den ene redan och den andre , pågående överträdde vårasvenska lagar utan att någonting hände.Självklart vet man inte konsekvenserna av det härnär man är liten. Det kan man inte. Om vi som föräld-rar, som tjänstemän vid en förskola, en skola eller vaddet än må vara missar detta, är det ju barnen somdrabbas. Därför kallar jag också det här ärendet"och - två offer".Jag tycker att de här två pojkarna, som är vux-na, är offer för bristande insatser från oss som möj-ligtvis skulle kunna göra någonting. Jag tycker att denofferuppfattning som jag har är den alldeles riktiga.Pojkarna är offer för det som vi inte har gjort ochäven för det som vi har gjort. Det här är den verklig-het som de levde under när de var små.Detta visar att samhället har en bristfällig kompe-tens när det gäller att motverka unga människorsgryende och växande kriminalitet. Man frågar sig: Ärdet på detta sätt vi hjälper de här pojkarna? Det är jufortfarande mest pojkar som det gäller. I stället för atthjälpa stoppar vi huvudet i busken och prövar inte nyaresurser. Ja, i vissa fall gör vi det, och gudskelov fördet.Men vi måste visa solidaritet, och det gör vi baraom vi talar om att det inte får gå till så här - om visäger: Stopp och belägg, och , vi vill inteatt det här skall vara er framtid! Jag har därför natur-ligtvis med intresse läst justitieministerns svar.Jag håller med om mycket av det som justitiemi-nistern säger, men jag har när det gäller mina fyrafrågor självklart litet annorlunda synpunkter. När detgäller registreringen skulle jag, även om de redan varregistrerade, önska - jag är inte expert - att vi hittarett sätt att registrera så att detta inte faller mellanstolarna. Det måste vara verkligheten , eftersomdetta pågår år för de här pojkarna. De är ty-värr inte några undantag. De är sällsynta, men de ärinte undantag.Jag skulle vilja höra vad justitieministern säger omnågon sorts översyn av registreringsmöjligheterna ochom hur man bär sig åt för registreringen inte skallfalla mellan stolarna.När det gäller § 12-hemmen är det verkligen posi-tivt att höra att det är beslutat att utstraffning inte skallfå förekomma. Vi har från moderat håll också fleragånger framhållit detta i olika sammanhang, ävenunder en moderat justitieminister.Tyvärr börjar min taletid, som alltid rinner undanför snabbt, ta slut. Vi har också tyckt att det varitpositivt med familjegruppskonferenser, som harprövats i . Jag hoppas bara att man snabbtskall se efter vilken effekt de har haft och att mansnabbt skall kunna införa sådana i landet i dess helhet.Jag ber att få återkomma, fru talman.Anf. 21 Justitieminister ()Fru talman! Det gläder mig att ändå i huvuddragen delar den uppfattning somjag har redovisat i mitt svar. Det är nämligen oerhörtviktigt att vi i regering och riksdag visar dels att vianser att den här frågan är oerhört central och viktig,dels att det krävs en utveckling av samhällets sätt atthantera barn som lever i en situation där de ocksåkommer i kriminalitet.Men jag måste ändå invända mot alltför våldsamma slutsatser av de två exemp-len, i den form som de redovisas i interpellationsfrå-gorna.Man kan inte av det dra slutsatsen att ingentinghar hänt beträffande de här två pojkarna. Det ärmycket möjligt att det har hänt väldigt mycket, mendet har inte haft avsedd effekt. Man skall komma ihågatt de åtgärder som vidtagits i andra fall av motsva-rande slag har gett goda effekter. Trots allt är det inteså att alla de 8-10-12-åringar som börjar med krimi-nell verksamhet sedan fortsätter med en kriminellkarriär, utan vi lyckas faktiskt få många av dessa barnoch ungdomar att komma in på en annan väg, men vilyckas inte med alla. Då är frågan hur vi skall kunnautveckla våra metoder att hjälpa även dem som i dagfortsätter in i en kriminell karriär. Mitt svar gick ut påatt beskriva något av bredden i de årgärder som krävs.Registreringen tar upp. Honvill att man inte skall kunna falla mellan två stolar ochtar dessa två exempel som utgångspunkt för sitt reso-nemang. Dessa två exempel visar inga som helstbrister i registreringen. Om det var något som var käntför myndigheterna så var det vad dessa två höll påmed. Det som däremot föll mellan stolarna var effek-terna av vidtagna åtgärder. De gav inte det resultatsom behövdes.Det pågår, som jag sade i mitt svar, ett arbete in-om BRÅ att se över registreringsfrågan. När det gällerfamiljerådslagen sker en utvärdering inom ramen förSocialstyrelsens arbete.Anf. 22 ()Fru talman! Beträffande det justitieministern sägerom registreringen av dessa fall är det verkligen lätt atterkänna att så är det. Det är därför som jag kunnathitta dem. Men vad jag är orolig för är alla dem sominte är registrerade på ett sätt som jag skulle önskaoch som jag tror skulle vara positivt för dem. Dem harjag inte kunnat hitta. Det är där felet ligger. Tyvärrtror jag att det finns ganska många som är på väg åtfel håll, till en ungdomskriminalitet som ju ofta ledertill vuxenkriminalitet. Om det vore så att det slutadevid ingången till vuxenlivet vore det inte några svå-righeter. Men man grundlägger en misstro hos dessaunga, en oförståelse för hur de skall kunna bli fullgo-da medborgare och hur de skall kunna utnyttja sitteget liv på ett för dem som individer positivt sätt. Vifår inte bara se dem som samhällsmedborgare sombehandlas av olika myndigheter, utan man måste gedem uppfostran genom handhavande och från myn-digheters sida se till att livet även för dessa små poj-kar, eventuellt små flickor, kan vändastill någonting positivt.Det var naturligtvis registrerade fall som jag kun-de redovisa. Men var finns de oregistrerade?När det gäller min uppräkning här av vad de hargjort sig skyldiga till blir jag litet förskräckt när jaghela tiden ser: "Ingen åtgärd". Jag skulle kunna upp-repa det tolv gånger i sträck, och det skulle stämma:ingen åtgärd.