prot · GJ0955 · 1996-02-14 00:00:00 — Jag undrar omutrikesministern verkligen har följt fallet Vanunu.Vad har hänt ?Mordechai Vanunu sitter fortfarande i isolerings-cell efter ett beslut av så sent somjulaftonen 1995. Jag hinner inte gå in på det här, mennågra förbättringar av hans situation har inte skett. Jagvet att utrikesministern har fått samma informationsom jag har fått från den kampanjorganisation somarbetar för "Vanunus frigivande och för ett kärnva-penfritt ". Jag undrar nu: Hur tänkerregeringen agera?Fru talman! har alltså Vanunu suttitisolerad i en cell på , och det ser ut somom han kommer att få sitta där till. ShulamitAloni, minister i regering, har i entidningsintervju sagt att Vanunu blivit straffad nog, atthans fängelseförhållanden och drastisktmåste förbättras samt att den information han besitterför länge sedan har varit en öppen hemlighet. Detfinns inga proportioner mellan brott och straff i dethär fallet. Men trots detta uttalande ses för närvarandeingen ljusning.När han i julas skulle transporteras till och frånHögsta domstolen sattes det bokstavligen munkavlepå honom för att inga medier skulle kunna få kontakt.Förhöret i domstolen hölls bakom lykta dörrar ochmed stort säkerhetspådrag. Överklagandet och hansbegäran om att släppas fri avslogs, och han återfördestill isoleringscellen i Beershebafängelset.Vem är han då, ? Hur kommerdet sig att bryter mot internationella konventio-ner för att hålla honom tyst, att man riskerar såmycket av sin good will?Det finns otaliga förbrytare mot mänskliga rättig-heter, mot mänskligheten, och det finns massmördaresom i skydd av krigssituationer utför sina sjuka hand-lingar.Men det finns också, fru talman, enskilda männi-skor som satsar sina liv på det motsatta, på det som ärför livet, nämligen den fredliga samexistensen, ochsom för detta blir omänskligt straffade rakt inför våraögon.Det har inte hjälpt att 27 nobelpristagare och ve-tenskapsmän har protesterat, att han själv fått detalternativa och varit nominerad tillNobels fredspris, att an-tagit resolutioner mot behandlingen av honom, attenskilda och organisationer drivit frigivningskampan-jer och att Amnesty betraktar hans isoleringsstraffsom grymt, omänskligt och förnedrande. Inget tyckshjälpa, inget tycks bita på den israeliska regeringenmed vilken bl.a. har vänskapliga och godarelationer.Sverige kan på nytt vända sig direkt till Israel.Sverige kan också framföra klagomål till FN om attIsrael bryter mot konventionerna om de mänskligarättigheterna.Jag vet egentligen inte vem är.Men jag har förstått att han är en av de modiga ochrakryggade människor som fortfarande finns i världenoch som kräver vårt engagemang och försvar, om viöver huvud taget vill tro på en fredlig och rättvisframtid värd namnet. Situationen är oacceptabel.Varje chans till påtryckning och varje försök att fåVanunu fri måste betraktas som en medmänskligskyldighet.Anf. 86 ()Fru talman! Tårgasen sticker i ögonen. Mitt studi-ebesök vid FN:s skola i flyktinglägret i blir en obehaglig upplevelse av denisraelisk-palestinska konflikten.Tillsammans med bl.a. några riksdagskolleger harjag anlänt i en . krossas också en ruta aven gummikula från en av de unga israeliska soldaternasom gör sin värnplikt i Intifadans land. Orsaken tillden omilda behandlingen är att vårt besök dragit medsig en stor samling barn och att militären fruktar sten-kastning.Nu står jag på samma skolgårdmitt bland lekande barn och glada vuxna palestiniersom i två prydliga led, ett för männen och ett förkvinnorna, köar för att äntligen få rösta. Det är lörda-gen och palestinierna går till sitt förstaallmänna val. President och 88 ledamöter i ett rådskall väljas.Kontrasten mellan de två besöken är enorm. Upp-rörda ansikten har förbytts i glada. Israelisk militärhar bytts ut mot palestinsk polis. Trots tre skjutnapalestinska ungdomar i en israelisk checkpoint dagenföre valet, förflyter valdagen utan missöden även iden nordliga staden . Där råder faktiskt fest-stämning. Människor dröjer sig kvar utanför valloka-lerna och diskuterar framtiden. Valet har givit dem enchans. Det palestinska valets betydelse kan inte un-derskattas. Även om det rör ett begränsat och kring-gärdat självstyre, rör det vid den palestinska identite-ten och självkänslan.Vi som hade chans att vara valobservatörer blevbåde rörda av stämningen och imponerade av genom-förandet. Allt gick korrekt till i vallokalerna. Nog-grannheten var nästan irriterande. Köerna blev längreoch längre.Valets genomförande och det höga valdeltagandetvisar att palestinierna är mogna för frigörelse och egetansvar. Det gav också den israeliska opinionen etttydligt besked om engagemanget för fredsprocessen.Valet blev en folkomröstning för freden. De pales-tinska grupperingar som bojkottade valet därför att deinte ville ställa upp på fredsprocess förlo-rade stort.Nu behöver fredsprocessen fortsatt stöd, även in-ternationellt, för att lösa de riktigt besvärliga frågornaom gränser, vatten, bosättningar och flyktingars åter-vändande, för att inte tala om den extremt svåra frå-gan om Jerusalem.Regeringen har varit offensiv i sin Mellanönstern-politik. Det är bra. Frågorna om de mänskliga rättig-heterna har påtalats. Vi har deltagit i de multilateralaarbetsgrupperna. bilaterala åtagande har varitstort och har t.o.m. ökat. Det är ett av få områden somhar expanderat i en krympande statsbudget. Inneva-rande budgetår avsätts 180 miljonerkronor för olika typer av stöd, bl.a. till den palestinskaadministrationen och till UNRWA som får 225 miljo-ner. Att det rått bred politisk enighet om denna sats-ning är mycket positivt.Nu måste också handeln öka mellan de palestinskaområdena, och omvärlden. Då måste Israelupphöra med de upprepade avstängningarna av Gazaoch . förlorar uppskattningsvis 2miljoner US-dollar per dag på denna behandling. Detslår hårt mot sysselsättningen i ett läge då arbetslöshe-ten redan är högre än 50 %.Fredsprocessen har blivit en verklig framgång.Våldet mellan fiender har ersatts av dialog. Det hargivit resultat till båtnad för de båda folken och förvärldssamfundet.Samma process har jag på nära håll också kunnatfölja i den så aktuella Nordirlandskonflik-ten. hade jag möjlighet att närvara vid mittsysterpartis kongress i söder om bekände sig det socialdemokratiska arbetarpartiettill fredsprocessen, vilket inte är konstigt då det ka-tolska SDLP och dess ledare hela tidenhar slagits för dialogen som en väg till lösning. Hansbudskap till och unionisternas företrädarehar varit att svaret på olikheter är att respektera democh inte slåss om dem. Gemensam säkerhet har varitmottot.Jag upplevde också påtagligt hur trötta nordirlän-darna är på det våld som präglat deras vardag sålänge. De vill inte tillbaks till . Därför var deockså frustrerade över att förhandlingarna gått i stå.Rädslan för att våldet skulle komma tillbaka spred sig.I höstas lade Hume fram ett förslag om nya för-handlingsinitiativ som den brittiska och den irländskaregeringen senare har bekänt sig till. en kommission som kom framtill att fredsförhandlingarna borde kommai gång och med deltagande av alla parter. Sex villkorknutna till demokrati, icke-våld och avväpning sattesupp. Förslaget mottogs positivt av den irländska rege-ringen och av republikanerna. Däremot tillförde denbrittiska regeringen nya villkor, bl.a. unionisternaskrav på val på . Fredsprocessen gick åter istå. Katolikerna har uppfattat det så, att den brittiskaregeringen tillför nya villkor för att förhalaprocessen.För många bedömare kom därför det grova atten-tatet i inte som någonöverraskning. Men våldet är ingen lösning, inte hellerför . Det måste fördömas. Det kan interättfärdigas. måste göra klart för den militä-ra grenen att våldets väg är stängd.Samtidigt måste unionisterna och den brittiska re-geringen visa större engagemang för fredsförhand-lingarna och se till att den oberoende kommissionensförslag om omedelbara förhandlingar blir verklighet.Det kan inte vara en konstruktiv väg att sätta upp ändet ena än det andra villkoret för att komma till för-handlingsbordet. Också genom påbörjade förhand-lingar kan förtroende skapas. Det visar erfarenhetenfrån . Berörda parter och länderi övrigt får nu inte svika befolkningen på Nordirland.Fru talman! Låt det få räcka med 3 000 slocknadeliv och 10 000 briserade bomber!Anf. 87 ()Fru talman! Låt oss återvändatill utrikespolitik på ett mer näraliggande plan, nämli-gen det nordiska området.Det nordiska samarbetet och den nordiska kultu-rella samhörigheten har fört med sigfördelar i form av passfrihet, gemensam arbetsmark-nad och en världsunik välfärdsmodell som inte minstgett kvinnor en möjlighet till egen försörj-ning. Detta är så djupt rotat att vi länge har tagit detför något alldeles självklart. Den nordiska modellenhar stått som förebild för många länders utveckling.Vi har kunnat bidra med vår folkrörelsebaserade de-mokratimodell som har stått i stark kontrast till enelitistisk demokratisyn med liten koppling till gräsrot-sengagemang och folkvakt. Denna demokratisynskulle nu kanske kunna exemplifieras med EU:s de-mokratimodell.Just nu befinner sig det nordiska samarbetet i enbrytningstid. Trots många vackra ord, en ny organisa-tion och nya vidgade mål, kommer EU-politiken attpåverka och styra utvecklingen i under kom-mande år. Det kommer den att göra oavsett att bådeNorge och , liksom och , valtatt inte bli medlemmar i unionen. Mina farhågor värre stärkts efter att jag lyssnat på dagens utri-kespolitiska debatt. Det är helt uppenbart att det ärEU-perspektivet som gäller också för det nordiskasamarbetet.Jag beklagar detta, för jag är övertygad om att detkommer att leda till att den nordiska samhörighetenkommer att minska. Det kommer inte att ske över endag, men alla de hinder som EU-medlemskapet ska-par genom byråkrati och stelhet och genom denstruktur som finns med detaljerad reglering kommeratt nöta på det nordiska samarbetet.Inte minst kan detta komma att gälla förhållandetmellan och . Det är inte bara så att EU:skanske längsta landgräns mot ett enskilt land gårmellan och . Det är också så att Norgenumera betraktas som tredje land i förhållande tillsina nordiska grannar inklusive när det gällerhandelsutbyte.Jag skulle vilja belysa detta med ett konkret ex-empel. Det gäller de handelshinder som har uppstått ioch med att det är EU:s beslut som avgör var och hurlivsmedel får passera gränsen mellan och Sve-rige. är det endast tre ställen längs gränsensom är godkända om man vill passera med livsme-delstransporter. Tre ställen är ju väldigt litet medtanke på att gränsen är väldigt lång. Det har fått tillföljd att det är förbjudet att transportera fisk och köttöver gränsen längs Europaväg 12.E 12 går från Mo i via ochUmeå i över till och vidare bort tillden ryska gränsen. Tullstationen i Tärna är inte god-känd för livsmedelsinförsel till EU. I stället blir manhänvisad till att köra över eller Narvik.Den som har rest där uppe vet att det blir fråga omomvägar på flera hundra mil.Det är möjligt att det går att ändrapå dessa regler, men det kommer att ta tid, och detkommer att kräva resurser och engagemang. Till slutkommer man kanske tillbaka till den ordning man harhaft, och som har fungerat bra . Denhär typen av krångel kommer att skada det nordiskasamarbetet, det är jag övertygad om.Ett annat exempel är det s.k. fiskekriget mellannorska och svenska fiskare i . Det har singrund i att den svenska fiskepolitiken numera drivsgenom EU.Ett tredje exempel är det s.k. Schengensamarbetet.Detta har av nordiska ministrar envist reducerats tillatt handla om den nordiska passfriheten, men i självaverket innebär det långtgående inskränkningar i denordiska ländernas möjligheter att själva avgöra sinagemensamma angelägenheter.Det som är viktigt att konstatera när det gäller dennordiska passfriheten, är att den inte berör gränskon-trollen. Det gör däremot Schengensamarbetet.Självklart tycker vi att det är väldigt viktigt att be-vara passfriheten. Men från sida vill viinte acceptera att villkoret skall vara att vi ocksåtvingas in i ett polissamarbete som vi inte kan kontrol-lera. Det skulle t.ex. medföra en kontroll av männi-skor som går utöver vad vi anser vara rättssäkert ochen upphävd gränskontroll.Detta är några exempel på saker som jag menarhotar den nordiska sammanhållningen. Små och storahinder för ett praktiskt och konkret samarbete övergränsen kommer att leda till att samarbetet minskar.Risken är att irritationen över stelbent byråkrati ocksåleder till irritation riktad mot invånarna i grannlandet.Därför är det oerhört viktigt att det nordiska samarbe-tet får fortsätta att utvecklas.Den nya organisationen av med entrepelarmodell där , närområdet och EU stårför en pelare var, eller ett utskott var, är ju ännu oprö-vad. Det ligger ett stort ansvar i att utveckla alla treområdena, och inte låta t.ex. bli för do-minerande.Från vänsterhåll har vi varit kritiska mot den nyaindelningen eftersom vi har sett risker med att storaövergripande frågor, som miljöfrågorna, hänvisas tillett utskott - i det här fallet det s.k. närområdesutskot-tet - trots att det handlar om frågor som berör heladet nordiska samarbetet. Vi har också sett riskernamed att inrätta ett som kan ta över utveck-lingen i Nordiska rådet.När besluten nu är fattade, gäller det att se till attdet nordiska samarbetet får en chans att utvecklas. Dåär det viktigt att samarbetet på folklig nivå, mellangräsrötterna, också får förbättrade möjligheter.Anf. 88 PER ()Fru talman! De fördragsslutande parterna skalleftersträva att bevara och ytterligare utveckla samar-betet mellan länderna på det rättsliga, kulturella, so-ciala och ekonomiska området, samt i fråga om sam-färdseln och miljövården. De fördragsslutande parter-na bör rådgöra med varandra i frågor av gemensamtintresse som behandlas i europeiska och andra inter-nationella organisationer och konferenser.Vad är det här? Jo, det är den inledande artikeln isamarbetsöverenskommelsen mellan de nordiskaländerna, det s.k. . Den verksamhetsom bedrivs med stöd av detta avtal och andra regel-verk är unikt. Det är internationellt sett mycket unikt.Det skapar förutsättningar för att regeringsledamö-ter och parlamentsledamöter tvärs över partigränseroch landsgränser kan träffas, diskutera och formuleragemensamma lösningar i fråga om olika angelägenhe-ter. Att regerings- och parlamentsledamöter kan träf-fas tvärs över lands- och partigränser är mycket,mycket ovanligt.Fru talman! Jag tillhör dem som tror att man, närman skall skriva ochNordiska ministerrådets historia, kommer att beteckna1995 som ett märkesår. Då skedde det en mycketgenomgripande och djupgående förändring i verk-samheten.Låt mig säga att hade fel närdet gäller benämningen på det nya utskottet. Det heterinte , det heter , och det gördet av ett antal givna skäl. Väljer man att kalla det förEU-utskottet, far man beklagligtvis i en tankebanasom kan leda fel.Det har alltså skett kraftiga förändringar. Politikenskall , som antydde, koncentre-ras till tre områden. Det skall skapa möjligheter attdiskutera politiken inte i ett fragmenterat perspektivsom man gjorde tidigare, utan i ett större och bredarepolitiskt sammanhang. Det kommer att bli möjlighettill en annan flexibilitet på det sättet att det inte längreär den interna verksamheten som sätter dagordningen.Vi måste också kunna ta upp det som sker i omvärl-den. Vi skall inte längre vara låsta till att parera. Rå-det och ministerrådet skall kunna agera trendsättande,gå före och påverka.Det har också skett kraftiga förändringar på andrasätt. Det handlar om en ökad delaktighet. Mångasätter stor tilltro till de nya mötesformer som man kankomma i gång med. Man skall inte bara kunna dra inrådets och ministerrådets ledamöter. Man skall ocksåkunna engagera exempelvis parlamentsutskott ochandra som kan ha intresse av att diskutera den angelä-genhet som är för handen.Bland de många aktuella frågor med ett tydligtinternationellt perspektiv som är uppe, skulle jagexempelvis kunna nämna behovet av att diskutera hurvi skall kunna säkerställa och stärka den demokratiskautvecklingen i . Hur vill vi säkerställa en godmiljö i ?Vi har de arktiska frågorna. Och vi har det mycketintressanta komplex som har att göra med den nordis-ka människosynen i ett europeiskt perspektiv, där vifrån vårt håll kanske har stort intresse av att diskuterasocialpolitiken, arbetsrätten eller konsumentpolitikenför att nämna några exempel.Vilka möjliga roller kan man då se i denna nyaform som har skapats? Ja, det hänger på hur parla-menten och regeringarna själva tar sig an uppgiften.Den yttre ramen är given, och mötesplatsen finns.Frågan är bara hur den kommer att utnyttjas. Jag serdet som önskvärt att regeringarna och parlamenten,och då självfallet även den och detsvenska parlamentet, bättre utnyttjar och tar till varade möjligheter som ges.Man blir litet ledsen när man konstaterar att denviktiga verksamhet som vi samordnar i det nordiskaarbetet har fått fyra och en halv rad i den nästan 14sidor långa deklarationen som vi diskuterar. Detär inte mycket av framåtsyftande ting som finns här,och man kan fundera över vad det egentligen betydernär man säger att genom att och ilikhet med blivit EU-medlemmar har for-merna för, men inte betydelsen av, det nordiska sam-arbetet ändrats. Ja, formerna har ju i grunden inteändrats. har ju varit EU-medlem . Detär ett något passivt sätt att beskriva det hela. Jag hop-pas verkligen att man med denna något passiva for-mulering egentligen avser att ta till vara den möjlighetsom finns att utnyttja den nordiska plattformen. Manmåste nämligen höja ambitionsnivån och skapa ensamstämmighet som är tydligare och klarare. Med ensådan samstämmighet blir det ju ett bättre resultat.Det som på det nordiska språket kallas för den nordis-ka nyttan kommer med sådana arrangemang att öka.Det är också bra för oss i och omvärlden omdetta sker.Anf. 89 () replikFru talman! Jag vet mycket väl att det tredje ut-skottet i den nya organisationen heter Europautskottet.Men det var avsiktligt som jag kallade det för . Min erfarenhet utifrån de möten som jag harvarit på i är att när man talar om Euro-pafrågor är det liktydigt med EU-frågor.EU-frågorna och EU-politiken har fått ett mycketstort genomslag i den nordiska debatten. Det tror jagär olyckligt.Nordiska rådets nya organisation ger många nyamöjligheter om vi kan utnyttja dem. Per tar ju upp en hel del av dem. Jag fokuserade i mittinlägg på ett av problemen som är ett mycket konkretexempel på ett hinder för detta nordiska samarbete.Jag skulle gärna vilja ha en kommentar till det faktumatt det är EU som har avgjort antalet och placeringenav de ställen där livsmedelstransporter skall kunna fåpassera mellan och . Är det ett braexempel på nordiskt samarbete?Anf. 90 PER () re-plikFru talman! Jag vet inte om det är som har rätten att döpa utskotten i Nordiska rådet.Jag tycker snarare att det är en oförskämdhet mot demsom inte är medlemmar i att kalla det för ett . Det är faktiskt mycket överlagt och övervägtatt det kallas just för ett . Tala mednorrmännen och islänningarna och andra så kanskedet går att få ett tydligare besked om detta. Jag menaratt parallellen är given - det är inte särskilt begåvat attkalla för kommunist, och likaobegåvat är det att kalla i för ett EU-utskott.Anf. 91 () replikFru talman! Jag kan kalla utskottet för ett , det kan vi vara överens om. Det var kanskeinte detta som var det mest intressanta med att jagbegärde replik, utan det gällde mer de konkreta hind-ren för nordiskt samarbete som tilltrots faktiskt har uppstått genom det faktum att mantvingas köra en flera omväg för attkunna passera med ett lass fisk eller kött från Norgetill eller vice versa. Det måste alla anse varanågot som är orimligt. Det är inte så konstigt i sig omdet skall beslutas nere i , där avstånden är heltandra. Inom tio mils radie från når man treandra länder. I norra och i norra är detpå ett annat sätt.Anf. 92 PER () re-plikFru talman! Detta problem hade inte uppstått omäven hade anslutit sig till EU, men det är intedetta som vi diskuterar här. Jag kan bara försäkraMaggi att den fråga som hon nu tar upphar vi från socialdemokratiskt håll velat ta upp till enrejäl diskussion i . Vi har rubriceratdet som att vi vill se på eventuella nya handelshinderoch andra hinder för det nordiska samarbetet till följdav att och har blivit medlemmar i stöder oss i denna fråga,kommer vi säkert att i kunna förafram intressanta och bra förslag till hur dessa problemskall lösas.Anf. 93 ()Fru talman! Jag har anmält att jag vill tala om glo-bal livsmedelssäkerhet. Vad är då det? Jo, det är ettnytt begrepp som har dykt upp i den internationelladebatten. Vi har tidigare talat om global livsmedels-försörjning, och vi vet alla att vi har misslyckatsganska rejält med den. Vi har fördelat dåligt. Om vihade fördelat rättvist så hade vi kunnat försörja allamänniskor med mat och vatten. Men det gör vi inte.Situationen är så dramatisk att 40 000 människor,mest barn, dör av svält . Det är inte ens ennyhet. har vi lanserat ett nytt begrepp, globallivsmedelssäkerhet, vilket innebär att varje människahar en rätt på individnivå att få mat och vatten fördagen. Detta skall alla människor få nu och i framti-den. Vi har ingen rätt nu att leva på en nivå när detgäller mat och livsmedel som omöjliggör för framti-dens människor att kunna göra det. Vi har inte rätt attgöra det nu heller, men vi gör det.Många hade kanske väntat sig att jag skulletala om mänskliga rättigheter - det är en fråga somengagerar mig mycket. Jag tycker att rätten till mat ären mänsklig rättighet. Jag har tagit med mig FN:sförklaring om de mänskliga rättigheterna. Artikel 25lyder på följande sätt:Envar har rätt till en levnadsstandard som är till-räcklig för hans egen och hans familjs hälsa och väl-befinnande, där inbegripet föda.Föda är det första som nämns, sedan kommer enmängd andra saker. Vi klarar inte ens det första, näm-ligen födan.I från Rio-deklarationen står det väl-digt många bra saker om hur vi måste förändra vårvärld och vårt sätt att leva och agera politiskt ochprivat, så att vi får en hållbar utveckling på alla områ-den. Där nämns hållbara konsumtionsmönster, hållbarjordbrukspolitik och att den rika världen måste bli ettföredöme i detta avseende.Det finns en stark längtan hos många människoratt uppnå detta med global livsmedelssäkerhet. Jagtror att vi alla mår dåligt av att veta att situationen ärså orättvis som den är.Nu har FAO, , bestämt skall ha ett toppmöte om livsmedelsfrågorna, etts.k. Jag tycker att regeringensengagemang är bra, och framför allt jordbruksministerMargareta engagemang. Men detta är en såstor fråga att den tenderar precis som att hamnapå övriga frågor, att hamna litet mitt emellan stolarna.Situationen är mycket allvarlig. Många har hänvi-sat till . Hans institut har räknat ut att vihar 48 dagars konsumtion av spannmål i våra lador ivärlden. Det kommer inte att räcka särskilt . Detär ungefär vad som behövs för att se till att det kom-mer till konsumenterna.Vad vi egentligen inte har lyckats ta till oss och fåut i massmedier och till våra folk är att vi nu är i enbrytningstid, inte bara på alla övriga områden som vidiskuterar utan även när det gäller tillgången på mat.För ett år sedan diskuterade vi möjligheten av att Kinaskulle kunna bli en importör i stället för en exportörav spannmål. Det har redan skett.Tidigare misslyckades vi att fördela. övergårkrisen till att helt enkelt också bli en global samman-taget otillräcklig tillgång på föda. Bristen kommer attmärkas överallt. Den märks redan på att EU har höjtsina exportavgifter. Världsmarknadspriserna stiger ien sådan takt att EU måste skydda sin egen befolk-ning från spannmålsbrist . Det är en sådramatisk förändring.Vi har levt i trygg förvissning om att vihar ett överskott, men det överskottet är snart borta.Priserna stiger dramatiskt. I de fattiga länderna stigerpriserna med 30-50 %.Vi kan naturligtvis inte fortsätta att hugga ner sko-gar, förstöra odlingsjordar och betesmarker, pumpaupp fossilt grundvatten osv.