prot · GJ09104 · 1996-06-03 00:00:00 — Mandiskuterade med UNHCR, och man träffade företrä-dare för kristna kyrkor som ägnat sig åt att omvändamuslimer till kristendom, och slutsatsen var den attdet nu inte föreligger några egentliga risker för förföl-jelse av konvertiter vid återvändande till Iran.Det viktiga i denna information, som skiljer sigväsentligt från de uppgifter erhöll1993, är att samtliga konvertiter enligt nämndensbedömning - oavsett om konversionen skett av enreligiös övertygelse eller endast som ett led i att erhål-la uppehållstillstånd - kan återsändas till utan attde riskerar trakasseri eller förföljelse.Naturligtvis uppmanas det till försiktighet, ochman syftar då på personer som har för avsikt att aktivtverka för att omvända muslimer. Ambassadbedöm-ningen, som jag har läst, är skriven av ett proffs ochjag kan också säga läst av ett proffs. Det är mitt jobb- jag har läst ambassadbedömningar . Därsäger man att skillnaden mellan lagstiftning ochpraxis numera är stor i Iran.Låt mig förtydliga att det citat ur ambassadrappor-ten som refererar till inte kan tas somintäkt för att skulle ha gjort enfelaktig bedömning av frågan. Jag anser tvärtom enskrivning av det slaget vara högst relevant och på sinplats i sammanhanget.Läget är precis sådant som ambassaden uppger.Shariarätten gäller och vi måste därför vara ytterstförsiktiga.Jag kan också säga att både ambassaden och självfallet fortsätter att följa situa-tionen och utvecklingen i , och det kommer na-turligtvis att ske revideringar som en följd av even-tuella förändringar i Iran.Anf. 69 ()Herr talman! Jag var tidigare just på väg att sägaatt man i ambassadens rapport talar om att det harskett en förändring. Man har i den ett tidsperspektivsom gäller de tre, fyra . Det tycker jag ärmycket underligt med tanke på att det har begåttsåtminstone tre mycket kända mord på välkända krist-na i under 1994.Man skulle kunna säga att mord är en sak. Det ärju inte myndigheterna som har avrättat personerna.Men om man känner till historien - jag har noga lästin mig på de här fallen - visar det sig att det i det enafallet är fråga om en person som hade varit fängslad inästan . Han hade torterats och utsatts för mycketstarka repressalier från myndigheternas sida. Handömdes faktiskt till döden. Men efter mycket storpublicitet i internationella medier släpptes han såsmåningom, trots denna dödsdom. Dödsdomen upp-hävdes inte.I är det faktiskt så att om en person har över-gått från islam till en annan religion - i många fall rördet sig om kristendom, men det kan också vara andrareligioner - är den personen fågelfri, även om perso-nen inte har avrättats. Sådana personer har alltså intelagens skydd. Detta står uttryckligen i lagen. Det stårinte någonstans i den iranska lagen att en person somblir avfälling skall avrättas, men det står uttryckligenatt en person som inte kan dömas efter ett uttryckligtlagrum i den iranska lagen i stället skall dömas enligtden islamska lagen. Den islamska lagen är helt klar;en sådan person skall avrättas.Det anses också att en person som tar livet av nå-gon som är avfälling från islam inte begår något fel.Man kan tala med dem om det mord som har begåtts.Men de släpps sedan fria och kan inte dömas för mor-det enligt sharialagen.Det är precis vad som har hänt i de här fallen. Trepersoner har bragts om livet. Man säger att man vetvilka som har gjort det. Men dessa personer har alltsåinte dömts enligt någon lag.Jag vill också ta upp fallet med en man som skick-ades tillbaka av regeringen. Det har publicerats en heldel om den här mannen i tidningar och i andra skrif-ter. När han kom tillbaka till återvände han tillsin hemby. Han hotades till livet av alla sina släkting-ar utom sin mor och av grannar. Man hotade att brän-na ned hans hem. Han bytte nattlogi varenda nattdärför att han fruktade för sitt liv.Är det verkligen svensk humanitet att skicka till-baka människor till en sådan tillvaro? Jag har fått förmig att även brottslingar inte skickas tillbaka, när vikan befara att de kommer att utsättas för tortyr ellerdödsstraff.I det här fallet finns det en dubbel risk för mannen.Han har både begått narkotikabrott och blivit en kon-vertit. Det intygas från kyrkan att omvändelsen äräkta. Jag menar att regeringen i det här fallet harhandlat fel. Jag förstår om följer iregeringens spår.Anf. 70 Statsrådet ()Herr talman! Jag förstod inte riktigt det sista, menjag kanske hörde fel.Om den person som vi talar om har utsatts för denhär typen av trakasserier är det enligt min meningoerhört allvarligt. Jag skulle vilja ha allt det materialsom har. Jag har inte det just nu.Det är helt riktigt att vi inte sänder tillbaka någonsom riskerar att utsättas för tortyr eller dömas tilldödsstraff. Det är förbjudet enligt lag.Det finns ett allmänt dilemma här. När man får tvåemot varandra stående, radikalt olika bedömningar låtoss säga från å ena sidan ochmyndigheter, å andra sidan exempelvis en organisa-tion som Amnesty eller en riksdagsledamot - vad görman då? Det blir då svårt att svara på frågor och varanågot slags domare. Myndigheterna har ju att ta sittmyndighetsansvar.Jag har redovisat i mitt svar att jag just när detgäller anser att det man kommit fram till, bådefrån ambassaden och från , håller.Däremot, herr talman, kan jag efter ett par måna-der i ämbetet tänka mig att fundera på hur man skallse till att följa upp olika fall som det har varit konfliktoch debatt om och där myndigheterna har ansett sigvara fria att avvisa personen. Det kanske vore ett sättatt utnyttja att ambassaderna ingår i asyl- och migra-tionspolitikens område.Anf. 71 ()Herr talman! Jag är mycket tacksam över denöppningen från statsrådet . Vi har frånkristdemokraternas sida mycket länge efterlyst att vinoga skall följa flyktingfall där det finns olika åsikterfrån människor och från myndigheter om en människaskall utvisas eller inte, för att se vad som händer. Dethär fallet är ett lämpligt fall att följa upp, tycker jag.Jag vill återkomma till de personer som mördades.Det har sagts från en del håll att de ju inte avrättades.Men jag menar att det är otroligt allvarligt när man påsvenska ambassaden säger att det inte har varit några större problem.De mördade personerna var mycket kända. Två avdem var ledare för hela den samlade protestantiskaprästkåren. De var det efter varandra. Först mördadesden ene och sedan den andre. En av dem var avfäl-ling. Han hade tidigare bekänt sig till islam, sedanvarit irreligiös kan man säga, och gåttigenom en omvändelse. Två av dem tillhördegruppen armenier. De var alltså armeniska kristnasedan flera släktled tillbaka. Den gruppen skall enligtiransk och jag förmodar även islamsk lag ha ett spe-ciellt skydd att få utöva sin religion. Ändå begicks dehär morden. Även om myndigheterna officiellt inteskulle ställa sig bakom detta, har jag från internatio-nella organisationer i både och Storbritannienfått veta att man där ser på dessa mord som om detvore myndigheterna som verkligen stod bakom dem.Det är nämligen ingen som har tillrättaförts eller straf-fats för de här morden.Det är oerhört allvarligt. Jag vill verkligen se enannan tingens ordning. Konvertiter bör inte avhysastill . Det är också Amnestys uppfattning.Anf. 72 (m)Herr talman! Jag tror att det som statsrådet tog uppoch som även nämnde om att försökafölja vissa ärenden i samband med avvisningar, är enväldigt bra idé. Jag tror t.o.m. att man skall gå ännunågot längre och försöka att etablera något slags di-rekt samarbete - där så är möjligt, givetvis - medorganisationer som kan medverka vid mottagandet tilldet land dit avvisning sker.Rädda Barnen, korset och även andra inter-nationella organisationer kunde kanske medverka runtom i världen. De kunde se till att få till stånd ett sam-arbete, en uppföljning och ett mottagande av de avvi-sade just i det känsliga skede då de anländer. Vi har diskuterat detta med frivilli-gorganisationerna, att de inte bara skulle engagera sigså våldsamt för att få fram uppehållstillstånd för fa-miljer. De borde också vara med i den svåra proces-sen när människor avvisas och måste tillbaka till sinahemländer. Frivilligorganisationerna kunde medverkai den processen på ett kreativt och positivt sätt. Jagtror att det har tagits upp en diskussion, i varje fallinom , för att man skall kunna med-verka på ett bättre sätt. Det vore oerhört bra för rege-ringen, alla partier och andra som sysslar med dessafrågor om det kunde bli en ökad samsyn och ett ökatsamarbete på det här området.Anf. 73 Statsrådet ()Herr talman! Jag var inte medveten om att kds ha-de framfört den tanken. Det som togupp är en tanke som jag själv har haft. Men det gördet ju inte sämre att vi alla har haft den tanken. Låtoss bara säga amen till det.Just skall jag ha ett möte med alla berördafrivilligorganisationer då jag tänkte ta upp tanken omden mänskliga kontakten i den svåra situationen närman har blivit återsänd. Jag hoppas att de nappar pådetta.Slutligen vill jag säga att det är väldigt viktigt -minst lika viktigt som att regeringen och myndighetermed yttersta noggrannhet försöker att sätta sig in i vadsom är sakläget för människor som är hotade på olikasätt och som söker asyl - att man från den andra sidaninte heller överdriver om man inte har god täckningför det. Det dramatiserar för de asylsökande om manbeskriver en situation som inte är riktigt sann. Jagsäger inte detta som kritik. Jag ville bara peka påproblematiken i dessa frågor.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på interpellation 1995/96:238 omavvisning av barn och barnfamiljerAnf. 74 Statsrådet ()Herr talman! Också har frågatmig på vilket sätt regeringen kommer att tillse attprövning av asylärenden där konventionen berörs fåranstå till dess att den parlamentariska barnkommitténfått slutföra sitt arbete och dess eventuella förslagberetts färdigt.Nyligen besvarade jag en interpellation med precissamma innebörd av . Jag vill in-ledningsvis upprepa vad jag då upplyste om, nämligenatt det inte till följd av tillsättanderått något allmänt beslutsstopp i utlänningsärendensom rör barn. Jag vill också påminna om vad den dåansvarige invandrarministern, , sade iden flyktingpolitiska debatt som hölls här i kammarenden . Under kommitténs arbete avsågregeringen att inte fatta några beslut om avvisningeller utvisning som berör barn som vistats här enlängre tid och där barnens hälsa sätts ifråga.Blomberg avsåg alltså ärenden som lämnats övertill regeringen för beslut. Ett beslut av regeringen i ettsådant läge skulle kunna innebära att en praxis ladesfast som sedan kunde komma att ändras som ett resul-tat av kommitténs arbete. Regeringen bedömde att detskulle bli fråga om och att kommit-téns förslag därför kunde avvaktas. sade idebatten att han utgick ifrån att "myndigheterna undertiden för kommitténs arbete också skulle komma attiaktta stor varsamhet i hanteringen av sådana ären-den".Regeringen har som jag framhöll för inte heller meddelat några sådana beslut. Någotformellt vilandeförklarande i juridisk mening har detemellertid inte varit fråga om. Någon sådan möjlighetfinns inte i utlänningsärenden.Statens invandrarverk och Utlänningsnämndengjorde den bedömningen, som själv-ständiga myndigheter, att det var möjligt även för dematt avvakta med beslut i dessa ärenden. Det gälldealltså sådana avvisnings- och utvisningsärenden därvistelsetiden i blivit lång och där barns hälsaär satt i fara. Myndigheterna utgick då från en tidiginformation att ett förslag av skullelämnas eller i början av april.När det senare stod klart att detta inte skulle bli falletförklarade generaldirektörerna för att myndig-heterna främst med hänsyn till dem som väntar påbeslut inte kan ta ansvaret för den väntetid som upp-står. Myndigheterna skulle därför återuppta beslutsfat-tandet i barnärenden i mer normal utsträckning.Generaldirektörerna för de båda myndigheternainformerade mig om sitt beslut det offent-liggjordes. Jag noterade då att generaldirektörernaunderströk att besluten skulle fattas med försiktighetoch med beaktande av att den parlamentariskakommittén tillsatts. Jag har under hand inhämtat attdenna inställning alltjämt är vägledande för myndig-heternas handläggning.Invandrarverket och skall lik-som alla andra myndigheter handlägga ärenden ienlighet med gällande lagstiftning. Enligt förvalt-ningslagen skall varje ärende, där någon är part,handläggas så snabbt som möjligt utan att rättssäker-heten eftersätts. Som jag erinrade om i mitt svar den 6maj, om jag avsåg att vidta åtgärder för att myndighe-terna inte skulle fatta beslut i barnärenden, är det intetillåtet för vare sig regeringen eller ett enskilt statsrådatt söka påverka myndigheterna när det gäller hur deskall besluta i enskilda ärenden. Detta måste bli mittsvar också , liksom det var den 6 maj.Som hänvisar till i sin interpel-lation kommer att lämna en rapportom barns ställning enligt utlänningslagen senast den30 juni . Regeringen har nämligen i direktiven gettkommittén i uppdrag att behandla detta rättsområdemed förtur. Synpunkterna från kom-mer att tillmätas stor vikt i arbetet med den migra-tionspolitiska proposition som regeringen avser attlägga fram . Framläggandet har upp-skjutits just för att analys och förslagskall kunna beaktas. Jag hoppas att vi med hjälp skall kunna nå ökad samsyn om hurbarnens rätt och bästa skall tas till vara i utlänningsä-renden.Anf. 75 ()Herr talman! Jag får tacka för svaret. Jag konstate-rar att det knappast kan vara någon slump att statsrå-det två gånger på ganska har fåttlikartade frågor. Bakgrunden är att både jag ochRagnhild Pohanka - det kanske också gäller ett ytter-ligare antal ledamöter - har fått kontakt med konkretaärenden där handläggningen inte verkar överens-stämma med den beskrivning av verkligheten somPierre gör.I mitt fall uppmärksammades jag på problemetgenom en kontakt med en rysk-judisk familj. Tyvärrär det ofta den typen av ärenden som ger upphov tillosedvanligt stora frågetecken när det gäller myndighe-ternas hantering. Detta fall gäller en kvinna med endotter som helt uppenbart - i det skede då jag fram-ställde min interpellation - föreföll att löpa risk för atti strid med det som statsrådet nu sade precis det sominte skulle kunna ske.Som jag ser det finns det två centrala meningar iPierre svar. Den ena är när han refererar tillLeif uttalande att utgår ifrån attmyndigheterna medan arbetar iakttarstor varsamhet. Den andra väsentliga meningen ärhänvisningen till pressmeddelandet från generaldirek-törerna där man talar om hänsyn till dem som väntarpå beslut, och detta är då skälet för myndigheterna attåteruppta normal behandling. Det kan väl vara okejsom ett skäl om det verkligen är fråga om att ta hän-syn till människor som annars skulle fara illa på etteller annat sätt genom att de får vänta.Men i det fall som jag har uppmärksammats för-håller det sig helt annorlunda. I det fallet är det fulltrimligt att föreställa sig att en omprövning - även enganska måttlig omprövning - av praxis mycket välskulle kunna få till resultat att det blev ett positivtbeslut som innebar att familjen skulle få betydligtstörre möjligheter att få stanna här i landet. Ur famil-jens perspektiv ser det ut precis tvärtom, nämligen attsvenska myndigheter medan det så att säga finns tidförsöker att göra sig av med också denna familj ge-nom att avslå deras ansökan.Sett ur ett mer principiellt perspektiv är det moti-verat att en gång till ställa frågan om det kan råkavara så att myndigheterna på eget bevåg omtolkareller nytolkar det som egentligen skall gälla. Alterna-tivt gör de en felaktig beskrivning av det man avseratt företa sig för att det skall se litet trevligare ut.Alternativt igen har de själva svårt att dra gränsenmellan fall där fortsatt väntan verkligen vore olyckligoch det därför är motiverat att fatta beslut och andrafall. Det finns uppenbarligen andra fall. Men man harsvårt att dra gränsen, om man nu väljer den tolkning-en. I så fall är vi tillbaka vid det som jag tycker är detcentrala, nämligen uttalande i börjanav året om att myndigheterna bör iaktta stor varsam-het i hanteringen av den här typen av ärenden. Fråganär verkligen om man gör det på fullt allvar.Jag tycker att borde bemöda sig meratt ta reda på om de berörda myndigheterna möjligenanvänder ett språkbruk för att uppnå någonting, somfrån regeringens egna intentioner, inte är så vidarelyckat för att det skall se bättre ut än vad det faktisktär.Anf. 76 ()Herr talman! Varsamheten har tydligen resulterat ien del utvisningar av barnfamiljer. I ett fall utvisadesen familj som hade vistats här . Då säger manatt man av hänsyn till familjens långa väntetid be-handlar ärendet och utvisar familjen . Om man harväntat kan jag inte tänka mig att två månaderskulle öka skadan så oerhört mycket. Detta är uppgif-ter som jag tror att jag verkligen kan gå i god för.Det är väldigt märkligt att säga att man av hänsyntill barnen skall skynda sig att visa ut dem. Dettaförstår inte jag. Om de kan räkna med ett positivtbesked, är det väl bra om de slipper vänta längre.Detta är väldigt allvarligt. Man beslutade att till-sätta , och det tog nästan två måna-der. Det kan jag ha förståelse för att det gjorde. Mensedan fick utredningen på sig attarbeta, vilket är en väldigt . Om man dessutominte bryr sig om att vänta dessa månader, tycker jagatt man är fel ute.Anf. 77 TREDJE VICE TALMANNENJag vill erinra om att kammaren inte bör diskuteramyndigheters avgörande i enskilda fall.Anf. 78 (m)Herr talman! Det går nog inte att diskutera enskil-da fall, eftersom det är nästan omöjligt att se allanyanser i varje enskilt fall. Jag vet av egen erfarenhethur svårt det är att göra bedömningar.Vad jag har förstått kan inte arbetet i vare sig eller plötsligt upp-höra, utan man måste arbeta vidare just därför att denlånga väntetiden och ovissheten i sig är en så oerhörtstor belastning för familjer och barnfamiljer. Mångavill ju faktiskt få ett besked, vare sig det är positivteller negativt. I de fall där ochInvandrarverket, oberoende av vad Barnkommitténkommer fram till, bedömer att ett beslut blir negativteller positivt, måste man kunna fatta ett beslut. I defall där man är mera osäker får man däremot väntatills en ny lagstiftning blir klar eller i alla fall tillsBarnkommittén har lagt fram sitt betänkande.Det som är förödande ur alla synpunkter är just delånga handläggningstiderna. Man skall inte onödigtvisförlänga handläggningstider i de fall där man ser attbesluten under alla omständigheter kommer att bliavvisning. Då är det bättre att fatta besluten och däri-genom förkorta tiden av ovisshet. Jag tror och förut-sätter att både och Utlänningsnämn-den agerar på det sättet. Jag tror att jag har god täck-ning för vad jag säger i det fallet.Anf. 79 Statsrådet ()Herr talman! Jag kan försäkra att jag har bemödat mig att följa detta. Så fort jagnåddes av nyheten om de två myndigheternas besluthade generaldirektörerna och jag ett ingående samtal,då också ord som "försiktighet" tillfogades det somLeif tidigare hade sagt om varsamhet. Jagtror alltså inte att det rör sig om illvilliga människor,utan det är ansvarsfulla myndighetspersoner som nuockså vet vad och regeringen anser justgenom att har tillsatts. De blir ocksåpåminda om detta.Diskussionen här illustrerar det gemensamma en-gagemang vi har för flyktingbarnens bästa och förderas hälsa. Den illustrerar också de olika roller somvi har. och ochGustaf kan genom att ta upp frågor här idebatten lyfta fram dem i rampljuset. Jag kan genomatt jobba med en ny flyktingproposition och genom attfölja arbete samt inkorporera dessresultat i den nya flyktingpropositionen i septemberockså verka för barnens bästa. Må på det sättet dennadebatt ha varit till barnens bästa.Anf. 80 ()Herr talman! Syftet med att ställa frågor och inter-pellationer är naturligtvis att statsråd och andra, somhar att verkställa de riktlinjer och intentioner somkommer från , påminns om vad som faktiskthar sagts.Det är utmärkt att hade ett ingåendesamtal med de två generaldirektörerna. Jag tror inteatt de är illvilliga i och för sig, men det är klart får tänka på den roll som de har. De har nämli-gen problem med långa listor, långa handläggningsti-der osv. Många i dessa myndigheter skulle naturligt-vis tycka att det vore väldigt skönt att kunna kortadessa listor. I en gråzon mellan två olika praxis, somvi sannolikt befinner oss i, kan det vara väldigt fres-tande att försöka pricka av några extra fall på listan,när man nu tycker sig ha fått klartecken för att åter-uppta arbetet på ungefär det sätt som det bedrevsförut. Därför är det nödvändigt att påminna om vadriksdagen faktiskt anser.Den här sortens frågor har väckts iriksdagen, därför att flera ledamöter, på det sätt somär ganska vanligt för riksdagsledamöter, kommer ikontakt med enskilda fall där handläggningen till stordel förefaller strida mot intentionerna. Därför är detrimligt att har ett nytt ingående samtalför att påminna om vad som faktiskt var riksdagensintentioner. Det kan naturligtvis finnas ett antal falldär de långa handläggningstiderna i sig i det här lägetalltjämt är ett problem. Men jag föreställer mig att detär väl så vanligt att berörda familjer uppfattar detprecis på det sätt som jag beskrev i fallet med denrysk-judiska mamman och hennes dotter, nämligen från myndighetens sida försöker passa på innanen eventuell praxisändring sker. Detta kan inte havarit intention och rimligen inte hellerstatsrådet intention.Anf. 81 ()Herr talman! Enskilda fall skall vi inte diskuterahär. Men om man inte kan ge exempel, får inte hellerbeskrivningen liv.Det skulle bli en väldig skillnad om man avvakta-de . Det finns nämligen ganskamånga som anser att den på något sätt skall införlivasi svensk lag, och då blir det andra bedömningar isådana här ärenden.Jag förutsätter att statsrådet och jag har en gemen-sam värdegrund när det gäller humanistiska synpunk-ter på flyktingpolitiken. Men det är klart att det finnsnyansskillnader och även något olika åsikter om hurmålen skall nås. När svårigheter har pågått länge fårjag ofta litet bråttom, och tycker jag att det är nogoch att det måste hända någonting positivt här. Detgår långsamt och trögt - i och för sig går utvisningar-na litet för fort ibland - att ändra inställningen tillbarns framtid i vårt land. Om det tar kandet, förutom de traumatiska upplevelser de har medsig hemifrån, skada dem för livet.Anf. 82 Statsrådet ()Herr talman! Jag tycker att det är utmärkt att mantar upp denna diskussion, trots att jag svarade i sam-ma fråga . Jag skulle ha agerat påliknande sätt om jag var riksdagsman, vilket jag ocksåhar varit.Jag vill dock förtydliga en sak. Jag har inte gettnågot klartecken till de två myndigheterna att fortsättasitt arbete. Det har de bestämt själva, enligt sitt myn-dighetsansvar och enligt lagen. Därefter har vi haft ettsamtal där jag erinrade om de saker som jag harnämnt.Jag vet inte om är tankeläsare.Jag skall ha ett möte av detta slag . Jagkommer då att erinra om intentioner.Anf. 83 ()Herr talman! Jag förutsåg att den reaktionen skullekomma från , eller att han skulle draexakt den slutsatsen av det faktum att jag tog uppdenna fråga. Jag är mycket nöjd med att jag hade rättpå den punkten.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på interpellation 1995/96:241 omasylprövning av tortyrskadadeAnf. 84 Statsrådet ()Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen avser vidta för att tortyrskadorskall behandlas som en huvudpunkt då utlänning-smyndigheterna avgör asylsökandes rätt till uppe-hållstillstånd i Sverige.Rohdin uppger i sin interpellation bl.a. att alltflerrapporter pekar på att asylsökande som uppger sig hablivit utsatta för tortyr inte får dessa uppgifter seriöstprövade av utlänningsmyndigheterna, inte ens när detföreligger svenska specialistläkares utlåtanden i sa-ken. Rohdin uppger vidare att tämligen summariskt avfärdardessa asylsökandes uppgifter rörande tortyr med hän-visning till att de bedöms som icke trovärdiga. Oftaföregås dessa bedömningar av ett allmänt resonemangom den politiska situationen i den asylsökandes hem-land.Den fråga har tagit upp är mycketangelägen.