prot · GJ0955 · 1996-02-14 00:00:00 — Det första gäller , där presidentvalet ijuni mycket väl kan bli en affär mellan kommunisteroch nazister utan något demokratiskt alternativ.Kommer grupper av detta slag i besittning av denverkställande makten i landet så kommer Rysslandsmedlemskap i att framstå som absurt ochorimligt efter det att landet rös-tades in. Hur kommer regeringen att se på en sådansituation?Det andra perspektivet gäller bristen på demokratii vissa av de andra postkommunistiska staterna. ISlovakien, som står i kö för att bli medlem i EU,försöker premiärministern beröva oppositionen dessplatser i parlamentet. I vilar etthot över både nationella minoriteter och demokratiskapolitiker. Det hade varit bra om utrikesdeklarationensavsnitt om EU hade kompletterats med en markeringav att kravet på demokrati i nya medlemsländer måstevara oeftergivligt.Det tredje perspektivet gäller tendensen till nor-malisering av öppen fascism i flera europeiska länder.Det mest uppenbara exemplet är Bosnien, där kraftersom bara kan beskrivas som fascistiska legitimeratssom parter i en process som skall leda till fred ochdemokrati. Det var bra att utrikesministern markeradeatt Bosnien måste bestå som en sammanhållen stat.Det hade varit ännu bättre om hon också uttryckligenhade nämnt det villkor som är nödvändigt att uppfyllaför att det skall kunna förverkligas, nämligen att denserbkontrollerade delen av landet demokratiseras ochatt de krigsförbrytare som styr där ställs inför rätta.Svensk utrikespolitik efter det måsteutgå från demokratiperspektivet. Vårt land är aldrigsäkrare än vad demokratins värderingar är i resten avEuropa och i världen. Men demokratin är också detenda styrelseskick som ger utrymme för den mänskli-ga skaparkraft som behövs för att den fattiga världenskall kunna utvecklas. Den är en nödvändig förutsätt-ning för att globala miljö- och resursproblem skallkunna debatteras fritt i alla länder. Demokratimåletför svenskt bistånd är avgörande för om de andramålen alls kan uppnås.Den konventionella visdomen har ofta en tendensatt driva utrikespolitiken i en riktning som innebär utgår från att världen är som den är och att ocksåregimer som man ogillar skall betraktas som i grun-den stabila och t.o.m. legitima. Men som historikernoch journalisten så ofta påpeka-de under förspelet till Sovjetimperiets sammanbrott ären utrikespolitik som blundar för realiteter som för-tryck och frihetslängtan i diktaturstater inte realistisk.Många klängde sig då fast vid och priorite-rade därmed en helt illusorisk stabilitet framför sinaegna grundläggande värderingar. Det hade kunnatleda till att en historisk möjlighet att ena hademissats.I dag tycks något liknande gälla för . Kinasekonomi utvecklas alldeles för starkt för att insiktenom det hårda politiska förtrycket i landet skall trängasig på. kommer genom president-valet att ta det avgörande steget för att omvandlalandet till en fullvärdig demokrati. Inför den utveck-lingen - inför risken att ett demokratiskt skallvinna ännu större internationell respekt som ett alter-nativ till systemet på fastlandet - hotar regimen iBeijing nu med militärt våld. Härskarna där insermycket väl att ett demokratiskt alternativ i en del avKina kan bli en stark inspiration för demokratirörelsenockså i den kommuniststyrda delen av landet.Nyligen dömdes på nytt den främste kinesiskedemokratiske opinionsbildaren, , pånytt till ett långvarigt fängelsestraff. Genom att krävafrihet för ger man också ett moralisktstöd till den kinesiska demokratirörelsen.Sveriges utrikespolitik kan inte utformas i ett mo-raliskt tomrum. I den nya verklighet där vi lever efterdet slut måste vi inse att vår egen säker-het är direkt avhängig av demokratins möjlighet attöverleva i de länder som befriats från kom-munistiska och andra diktaturer och dess förmåga attslå rot i länder där den ännu inte fått någon chans.Demokrati och mänskliga rättigheter kan inte längrevara ett ämne bland diverse andra i en svensk utrikes-debatt. Det måste bli det sammanhållande temat föralla våra internationella ansträngningar.Anf. 81 ()Fru talman! Med anledning av den föregående de-batten vill jag klargöra att arbetar fördet enprocentiga biståndsmålet.Fru talman! Den utrikespolitiska deklarationen ären smula märklig i ett avseende. I och med att tyngd-punkten lagts på arbete i internationellaorganisationer framstår utrikespolitik till endel ganska abstrakt. Svensk utrikespolitik kommer attkunna anta formen av att framför sina stånd-punkter i internationella organ, inte direkt utan mestvia någon annan. De ståndpunkter och åsikter somfinns när det gäller mänskliga rättigheter har integivits någon direkt substans. Endast ett land nämnsvid namn, och det är . Där har mänskligarättigheter trampats under stöveln på ett för alla up-penbart sätt. På den punkten är vi alla eniga. Jugosla-vien är i den meningen okontroversiellt när det gälleross som är här . Men hur är det med alla andrakonkreta exempel?Utrikesministern förklarar att vi, , skallbekämpa brott mot mänskliga rättigheter varhelst dedyker upp. Det låter sig sägas. Men hur är det egentli-gen? Vad menas med att bekämpa brott mot mänskli-ga rättigheter? I det måste ingå att man skall bedrivanågon form av förebyggande arbete. Det bör handlaom att minska förutsättningarna för brott mot mänsk-liga rättigheter. Det är i vart fall Vänsterns mening.Vi undrar därför exempelvis om den svenska va-penexporten kan vara förenlig med regeringens utta-landen om att man skall bekämpa brott mot mänskligarättigheter. Dess värre stimulerar ju vapenexport tillbrott mot mänskliga rättigheter.Hur är det med fallet , dit s.k. följdleve-ranser av kanoner har pågått år ? Sedan mittenav 60-talet har styrts av en militärdiktatursom har åtskilliga brott mot mänskliga rättigheter påsitt samvete. I och för sig föreligger inget direkt sam-band, men det är en smula bestickande att militärdik-taturen funnits som de svenska följdleve-ranserna av vapen till denna pågått.Tolkningen av begreppet följdleveranser är tänjbari det oändliga. Ett samband som dock borde stå klartär att konflikter som övergår i krig där mängden va-pen är riklig alstrar flyktingströmmar världen över,vilket vi själva får känna av. Detta är ett exempel påkonkretisering av det abstrakta som görs i deklaratio-nen. Det finns fler sådana.När valdes in som medlem i EU:s tulluni-on förde många resonemanget att medlem-skap i tullunionen skulle civilisera landet. Vi har intesett några tecken till detta. Snarare tycks utvecklingengå i motsatt riktning. Här finns mycket konkret attgöra. Erfarenheterna av medlemskap i visade för övrigt att struntar i dekla-rationer om mänskliga rättigheter. Medlemskapet iEuroparådet har inte civiliserat landet.Konkretiseringar kan göras på annat sätt.Det finns en tendens att se demokrati och mänsk-liga rättigheter utifrån ett mycket formalistiskt per-spektiv. I flera länder hålls det val till en sorts för-samling som skall föreställa parlament. Det peruanskaparlamentet är ett sådant. Det var dockföga demokratiskt. Flera partier bojkottade valet pågrund av odemokratisk och rättsvidrig valordning. Dettycks hos en del förefinnas en föreställning om attpresident är en demokratiskt vald presidentdärför att han bekämpar Sendero Luminoso. Men demedel med vilka han, polisen och militären gör det äruppenbart stridande mot vad vi betraktar som riktigtur demokratisk eller juridisk utgångspunkt. Döds-skvadroner och utomrättsliga avrättningar är inteovanliga. Skulle någon bli frikänd kan man göra uppräkningen med honom eller henne i alla fall.På något egendomligt sätt tycks föreställningenom att är en demokratisk rättsstat vara rådandebland dem som bestämmer när det gäller den svenskaflyktingpolitiken, bl.a. Peruaner utvisas med fara förderas liv. En sådan flyktingpolitik skadar just de strä-vanden som utrikesministern inledde med när hon ideklarationen förklarade att internationellaengagemang utgår från solidaritet och humanism. Detblir ett stort avstånd mellan ambition och handling.De abstrakta formuleringarna når aldrig verkligheten.Det gynnar inte vår trovärdighet.Nu har jag knappt en minut på mig, men låt migvara konkret på ytterligare en punkt. Någon nyvärldsordning har ännu inte efterträtt det kalla kriget.Ännu kan vi bara skönja och tolka tecken. Ett av des-sa är växande styrka och nyaekonomiska och politiska inriktning. Landet har ge-nomgått genomgripande förändringar på det ekono-miska området. Planekonomin har i allt större ut-sträckning ersatts med marknadsekonomi. Men sam-tidigt kan vi se hur alltmer tenderar att uppträdapå den internationella scenen med stormaktsmanermot mindre länder. Man ökar sin vapenexport tillsådana länder där man med god grund kan ifrågasättaden demokratiska utvecklingen. I , t.ex., uppträ-der de kinesiska myndigheterna på ett sätt som när-mast kan betraktas som nykolonialt. Den tibetanskakulturen hotas. De ekonomiska fördelar som mark-nadsekonomin kan medföra för vissa tillkommerfrämst inflyttade kineser.Jag hade, fru talman, också velat ta upp någontingom barnens situation i världen, och kanske då särskiltbarnen i , men tiden tillåter inte detta. Jagåterkommer i en annan debatt.Anf. 82 ()Fru talman! Jag vill också betona att vi kämpar förenprocentsmålet. Kds är inte så ensamt.Beräkningar av antalet flyktingar i världen stannarpå 17-18 miljoner, men därtill måste man lägga likamånga på flykt i eget land. Sammanlagt blir det drygttvå gånger så många som invånarna i , Norgeoch tillsammans. De flesta är kvinnor ochbarn, och de finns i praktiskt taget hela världen ochtillhör alla religioner och raser. De har en gemensamfaktor. De har inte valt flykten. Flykten valde dem. Dehar flytt undan krig, inbördeskrig och politiskt, reli-giöst och ekonomiskt förtryck. De har med andra ordflytt undan bristen på mänskliga rättigheter.5 000 människor tvingas att fatta dettasvåra beslut. Hälften är barn. Varannan flykting ärbarn. Flyktingbiståndet är inte anpassat efter barnsbehov. Hur blir dessa barns barndom och vilka vuxnautvecklas de till? Blir de passiva, apatiska eller hatis-ka och aggressiva mot samhället och sina medmänni-skor?Till flyktingbarnens 17 miljoner skall man ocksålägga miljontals gatubarn, som t.ex. inför Riokonfe-rensen jagades och sköts för att rensa gatorna. Hit hörockså alla barn, små flickor och pojkar, som bjuds uttill prostitution. Det rör sig också om miljoner. Hit hörockså många tiggarbarn, som inte kan hänföras tilltidigare nämnda kategorier.När jag var i i stod små barn utanförrestaurangen där vi åt och bad att få äta upp resterna.Detta hände nära den bördiga Indusdalen, där mantidigare inte hade någon svält, men där nu många småtibetanska barn är undernärda sedan ockupationav Tibet.Vi har även barn i som är felnärda,ja, till och med undernärda. Vi har Prostitutionsut-redningen i minne. Vi har barn som har blivit utsattaför incest, barn som blir satta i förvar. Vi skall natur-ligtvis arbeta för mänskliga rättigheter här hemmaockså. Men det fråntar oss inte vårt ansvar för miss-förhållanden i andra länder.Som en del i ett internationellt MR-arbete ingårockså hur vi i behandlar barn som kommerfrån andra länder. De ca 17 miljoner vuxna flykting-arna är egentligen lika utsatta som barn, fråntagna allasamhälleliga rättigheter, möjligheten att försörja sig,fostra sina barn, fråntagna trygghet, yttrandefrihet ochmöjlighet att arbeta för framtiden.Ca 250 miljoner människor beräknas tillhöra urbe-folkningarna: indianer i Nord- och ,många folk i - bl.a. ogonifolket i , somär känt av det skälet att man har mördat människorsom kämpat för rättigheter - kurder i fyra olika län-der, aboriginer i och maorier på Nya Zee-land. Nästan alla har utsatts för eller utsätts för för-tryck. Somliga har jagats näst intill utrotning. De harfått flytta undan till allt mindre områden, till alltmindre bördiga områden, medan olja, mineraler elleruran till våra kärnkraftverk utvunnits. Vi har stulitderas naturrikedomar och lämnat dem åt sitt öde.I dag finns knappt ett folk på jorden som utsattsför ett liknande förtryck som tibetanernas, trots att dealdrig använt våld för att försvara sina hem, sina rät-tigheter eller ens sina egna liv. När det gäller männi-skorna i har vi gjort och gör en hel del, menMiljöpartiet skulle önska att tog ännu starkareställning för deras mänskliga rättigheter.Det var också en stor delegation från somavlämnade en rapport till utrikesministern den 4 okto-ber 1994, där man konstaterade att tibetanernasmänskliga rättigheter var satta helt på undantag ideras eget land.I förekommer oerhört grova kränkningar avbarn och ungdomar samt speciellt av kvinnor.Kurderna, världens till numerären största urbe-folkning, 25-30 miljoner människor, har en oerhörtsvår situation med mord, fängslande, tortyr och för-svinnanden i alla de fyra länder där de bor. Tusentalsbyar har jämnats med marken i och Turkiet.Människor får fly i miljoner inom sitt eget land iTurkiet.Det skall inte var välfärdsländernas, t.ex. ,ekonomiska intressen som styr våra insatser ochställningstaganden. låter ofta goda handels-förbindelser hindra ett tillräckligt starkt agerande närdet gäller sådana länder som t.ex. och Turkieteller när det gäller följdleveranser, dvs. vapenleveran-ser, till Indonesien.Fru talman! Vi måste agera nu och fortsättningsvisför mänskliga rättigheter, framför allt för barnens,urbefolkningarnas och framtidens skull.Anf. 83 ()Fru talman! Utrikesministern sade iregeringens utrikespolitiska deklaration att de bittraerfarenheterna av konflikten i visar attEuropa och världen måste bli bättre på att förhindrakonflikter. Jag instämmer till fullo i detta. En före-byggande konflikthantering förhindrar mänskligtlidande, sparar människors liv och, inte att förglömmai dessa tider, innebär betydligt mindre kostnader fördirekta militära ingripanden. Tyvärr är detta sällanlika intressant och massmedialt gångbart som akutamilitära insatser.Fru talman! Jag vill betona tre områden där vi kan se att mänskliga rättigheter kränks och därrisken och oron för militär upptrappning är uppenbar.I har vi en svensk FN-styrka, Un-predep, som är den första i sitt slag. Den är utplaceradi ett mycket tidigt skede av förutseende politiker föratt hindra att konfliktungar och incidenter urartar tillregelrätta strider. Arbetet har varit mycket lyckosamtoch våra svenska FN-soldater har genom resolutaingripanden och en stor portion svenskt tålamod ochsamförstånd kunnat förhindra blodspillan.Deras insats är det tyvärr mycket tyst om. Vem vethur många liv de har kunnat rädda? Vem vet hur si-tuationen skulle ha sett ut om inte de hade varit statio-nerade på gränsen mellan Restjugoslavien och Make-donien? Svaret kommer vi aldrig att få reda på.För någon tid sedan gjorde biståndsminister en resa till och . Dettavisade intresse för regionen gladde mig mycket. Pro-blemen i området är bl.a. den albanska demokratinsskörhet och oskarpa konturer, konstitutionellt trixandeom vallagar och politiska interventioner i rättssyste-met.Kosovos albaner lever under fortsatt förtryck. De-ras mänskliga rättigheter kränks av den ser-biska minoriteten. Hopplösheten och bitterheten bre-der ut sig på grund av avsaknaden av tillräckligt inter-nationellt stöd.I finns starka etniska motsättningar,underblåsta av fundamentalistiska extremkrafter.Lägg till detta grannländernas negativa attityd!Denna häxkittel av etniska motsättningar, misstro-ende och fattigdom utgör en fara för hela regionen.Jag vill därför uppmana regeringen att ta politiskainitiativ för att visa att och intehar glömt bort denna region, så att man därmed kanuppfylla orden om förebyggande konflikthantering.Ett annat område där vi möts av alltmeroroande signaler är . bränns byarned av den turkiska militären. Befolkningen slitssönder mellan militären och terroristorganisationer.Situationen för kurderna hårdnar alltmer. Tortyr ärvardagsmat i regionen. Förtryck och förnekande av demest elementära rättigheterna sker mitt framför våraögon. som detta sker visar upp ettjanusansikte mot - ett ansikte med belöningaroch ett annat ansikte med bestraffningar.Jag förstår att och står införett svårt dilemma, att välja mellan att isolera Turkieteller att inlemma landet alltmer i de demokratiskavärderingarna och mänskliga rättigheterna av europe-iskt snitt. Det väsentliga är dock att regeringarna iVästeuropa och behåller trycketmot att man skall hålla de internationellakonventioner som man godkänt.Fru talman! Ett tredje område där mänskliga rät-tigheter kränks är . Den indonesiska annek-teringen har kostat hundratusentals människor livet.FN har aldrig godkänt annekteringen, och FN:s gene-ralsekreterare har ett uppdrag som går utpå att finna en lösning på problematiken. ,som är ett rikt och stort land, måste fås till insikt omatt man bringar sig själv skada genom sitt uppträdandei Östtimor.Jag uppmanar regeringen att notera att man i ochmed medlemskapet i EU fått en ny arena att verkafrån. Efter som ordförandeland kommer Irlandatt "svinga klubban" i EU. har visat stortintresse för Östtimorfrågan. Det är ingen vildgissning att tro att EU under nästa ordförandeperiodkommer att intensifiera arbetet med . I dettaarbete utgår jag från att vill varamed och ge sitt bidrag till en politisk lösning.Övriga frågorAnf. 84 ()Fru talman! Våld lönar sig. Det var temat i ett in-slag i P 1:s morgonprogram . ElisabethHedborg talade med utgångspunkt från utvecklingen iMellanöstern och menade alltså att våld lönar sig.Historien visar att så är fallet. Det kan ligga en del idetta om man betänker att har drabbatsav åtskilliga krig och ett oräkneligt antalvålds- och terrorattacker.Men har vi fått upplevaen annan utveckling, en utveckling mot demokrati ochfred. Målet är inte nått, men inriktningen är ändåganska klar. Den palestinska , som grun-dades 1964, har radikalt ändrat sin in-ställning till . Efter att ha krävt att skallutplånas accepterar man staten existens.Ställningstagandet är en viktig och nödvändig mil-stolpe på vägen mot fredlig samexistens. Och vivet att det finns krafter inom det palestinska samfun-det som motsätter sig den här nyordningen är detglädjande att ledningen håller fast vid agendan medfortsatta samtal med om överenskommelser påfredlig väg.USA har tagit på sig ett stort ansvar för fredspro-cessen. Det gällde ju redan i Camp David-överenskommelsen och det gällerfortfarande. Och vi vet att har särskilda relatio-ner till . Det gör också att kantala utifrån en accepterad styrkeposition. förre presidenten när han besökteJerusalem under det palestinska valet för några veckorsedan, då han framförde kritiska synpunkter på denisraeliska bevakningen av vissa vallokaler som hanansåg vara alldeles för massiv.EU har påtagit sig ett större ansvar i området. Mansträvar efter ett långsiktigt civilt säkerhetsbygge. Ettassociationsavtal med de palestinska områdena hållerpå att utarbetas, och det är något som vi moderaterstöder i allra högsta grad. Liknande avtal har ju redanträffats med , och , och ettavtal håller på att utarbetas med . i utgjorde startpunkten fördet kommande arbetet, och precis som utrikesminis-tern sade i regeringsdeklarationen så är det just genommedlemskapet i EU som nu kan delta i ettfruktbart samarbete också med resten av världen.Det var därför naturligt att parterna i förhandling-arna i bad just attansvara för den internationella valövervakningsinsat-sen. Man betecknade valet som "hyggligt rättvist",vilket jag kan instämma i. Jag besökte under valdagenett stort antal vallokaler i på . Ettvaldeltagande på får sägas vara klart godkänt.I vårt val till röstade som bekant intestort mer än hälften så många. Valet ger nu det pales-tinska rådet och den nyvalde presidenten den legitimi-tet som krävs för en allmän acceptans.Det är viktigt att frågan om mänskliga rättigheterständigt finns med på dagordningen också i dettaområde. I det svenska biståndet finns det ju en sär-skild post som heter Demokrati/Mänskliga rättigheter.Den går till den palestinska medborgarrättskommis-sionen. Det är den organisationen som tidigare leddesav . Hon valdes nu in i det palestinskarådet. En viktig uppgift med detta stöd är utbildningenav palestinsk polis, särskilt som man nu tar över an-svaret för område efter område. har tidi-gare talat om MR-frågor, och jag vill bara påpeka attdessa frågor aldrig får känna några gränser. De ärverkligen allmängiltiga.Det palestinska valet var en viktig milstolpe påvägen mot en varaktig fred i . Men det ärnu som de verkligt svåra förhandlingarna startar.Senast planeras nya förhandlingar. Frågor somdå står på dagordningen är status, flykting-frågan och de israeliska bosättningarna. Den ameri-kanska kongressen beslutade att flytta denamerikanska ambassaden från till ,ett i inte helt okontroversiellt beslut, då Vitahuset knappast önskade detta.Hur frågorna skall lösas är det ingen som kansäga. Att de måste lösas är däremot alla överens om.USA har också engagerat sig i förhandlingar mel-lan och , som gäller Golanhöjdernasframtid. Men i hela förhandlingsprocessen i Mellanös-tern är det ändå de direkt inblandade parterna somsjälva måste vara den drivande kraften. EU har intagiten tydligare profil i, som jag tidigare nämnde i an-slutning till det palestinska valet. Men det skeddeockså vid en konferens i med bidrags-givarna , förutom EU.Det är sålunda en inte helt entydig bild som visas iMellanöstern. Ändå kan man konstatera att det finnshopp . Parterna själva har börjat för-handla med påtagliga och positiva följder. släp-per inte taget förrän en lösning kan skönjas. Detsam-ma gäller EU som alltmer har börjat intressera sig fören positiv utveckling i , en utvecklingsom omfattar frihet, demokrati, nationell säkerhet ochen ekonomisk utveckling som erbjuder invånarnatrygghet i vid bemärkelse.Och nog vore det bra om utvecklingen i Mellanös-tern kommer att visa att våld inte lönar sig, i varje fallinte i längden.Anf. 85 PER ()Fru talman! , vem är detegentligen? Det är märkligt hur vissa namn blir för-knippade med grundläggande värden i livet. Mor-dechai Vanunu är en av de människor som har handlatefter sitt samvete och efter en högre och mer allmän-mänsklig moral trots att han måste ha förstått de per-sonliga riskerna. Han avslöjade ett hemligt kärnva-penprogram på den israeliska kärnforskningsanlägg-ningen Dimona, där han själv arbetade. Han vågadeutmana makten, han var modig nog, men fick för detockså betala ett orimligt pris. Han kidnappades i Itali-en 1986 efter det att nyheten publicerats i SundayTimes. Han fängslades och dömdes till 18 årsisoleringscell för högförräderi. Cellen är 2 x 3 meter.Vem är han, ? Han har suttitisolerad för att han visade världen vadden demokratiska rättsstaten sysslade med ismyg i Dimona. Det är fråga om en systematisk, psy-kiskt nedbrytande och kränkande behandling av enmänniska som mer tänker på mänsklighetens säkerhetoch framtida livsförutsättningar än på maktens intres-sen och lojaliteten mot det egna landet. Är detta möj-ligt? Varför var han så farlig och varför är han tydli-gen fortfarande det?Den 24 november förra året fick jag svar av utri-kesministern på en interpellation som jag ställde omVanunu. Jag frågade vilka möjligheter regeringenhade att agera för hans sak. Ministern var inte undfal-lande i svaret utan markerade tydligt den svenskaregeringens förväntningar på att de israeliska myndig-heterna skulle vidta de åtgärder som var nödvändigaför att Vanunus mänskliga rättigheter garanteradesoch respekterades. har faktiskt ratificerat 1966års konventioner om mänskliga rättigheter och 1984års tortyrkonvention.Utrikesministern påpekade vikten av att det inter-nationella regelverket om de mänskliga rättigheternaverkligen tillämpades i praktiken och lovade att följafallet Vanunu noga. Regeringen hade då också fåttinformation från de israeliska myndigheterna om lättat på hans isolering, att han fått tillstånd attmotta telefonsamtal från sin familj, att han skulle fåen dator, en videobandspelare m.m.