prot · GK0920 · 1996-10-29 00:00:00 — Det finnsockså andra länder i EG som vad gäller Indonesienhar en syn som liknar vår, och vi har inte olika upp-fattningar i EG om hur detta arbete skall bedrivas där.Utrikesministrarna och statsministrarna har så sentsom under det italienska ordförandeskapet ien resolution vid toppmötet uttalat sig för intensifie-rade ansträngningar att förbättra förhållandena i Öst-timor och Indonesien.Det var inte jag utan företrädaresom sade att omröstningen i FN om säkerhetsrådsplat-sen var en förtroendeomröstning om vår vapenexport-politik. Jag menar att det var en överdrift. Det är klartatt det var fredsfrågorna i stort och vårt arbete för detinternationella samfundet och stödet för FN som varavgörande, men mot detta fick vi höra att det endasom hade någon betydelse var vapenexporten. Tilldem som hävdade detta vill jag , som jag försökt göra, rikta följande fråga: Kan man intenu se det så att vi har fått resultatet av denna av eridentifierade förtroendeomröstning? Utfallet blev,som väl är, ett annat än vad ni förutsåg, och vi är allagemensamt glada över resultatet.Vi har en vapenexportpolitik som möter bred re-spekt. Den innebär en svår avvägning mellan ange-lägna mål, en avvägning som vi hanterar på ett sättsom möter respekt.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1996/97:15 om psy-kiskt funktionshindrades rätt till personlig assi-stansAnf. 13 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag tänker vidta för att följa socialutskottetsuttalande i samband med de författningsändringarinom den statliga assistansersättningen som gjordesden i år.Riksdagens beslut innebär bl.a. att gränsdragning-en mellan personlig assistans och kommunala ochlandstingskommunala stödinsatser för funktionshind-rade personer har klargjorts. Vidare har begreppetpersonlig assistans definierats i lagstiftningen.Förändringarna syftar till att få en bättre kostnads-kontroll och att uppnå vissa besparingar inom denstatliga assistansersättningen. Bakgrunden är att kost-naderna för assistansersättningen har blivit väsentligthögre än vad som angavs när reformen genomfördes.Genom förändringarna beräknas kostnaderna förassistansersättningen minska med 215 miljoner kronorper år. Jag kan upplysa om att regeringen för år 1997har föreslagit att skall anvisasför statlig assistansersättning.Personlig assistans har en mycket stor betydelseför enskilda funktionshindrade och deras livskvalitet.Jag är medveten om att de omprövningar som görsmed anledning av förändringarna i reformen kanskapa oro hos funktionshindrade personer. Jag utgårifrån att omprövningarna görs med respekt för denenskildes integritet och med stor hänsynsfullhet. Jagkan försäkra att jag kommer att följa effekterna avförändringarna med stor uppmärksamhet.Jag vill informera om att Riksförsäkringsverketmed anledning av riksdagsbeslutet har genomfört enkonferens för att utbilda försäkringskassornas perso-nal med syfte att informera om förändringarna i regel-systemet. Utgångspunkten för utbildningen var givet-vis beslut och därmed också de särskildauttalanden som socialutskottet gjorde i sammanhang-et.Inom pågår också ett arbetemed att omarbeta det allmänna rådet, som är ett stödför försäkringskassorna vid tillämpningen av de beslu-tade förändringarna. Det reviderade allmänna rådetberäknas distribueras till kassorna vid årsskiftet.Jag kan vidare informera om att Socialstyrelseninom ramen för sitt uppdrag att kontinuerligt ochallsidigt följa upp och utvärdera handikappreformenockså följer effekterna av förändringarna inom assi-stansersättningen.Socialstyrelsen gör nu en särskild studie som kon-centrar sig på omprövningar av beslut om assistanser-sättning. Syftet är att mer ingående belysa bl.a. för-ändringar av beviljade assistanstimmar i de enskildafallen och i vilka situationer som rätt till assistanser-sättning har bortfallit eller lett till färre assistanstim-mar.Resultatet av studien kommer att redovisas medfördelning på bl.a. typ av funktionshinder och könsamt hur stor del som beror på förändring i hälsotill-stånd osv. och hur stor del som direkt beror på deförändrade reglerna. Även effekterna för kommunernakommer att belysas.Studien, som alltså skall ge en tidig bild av effek-terna av förändringarna i regelsystemet, görs i kontaktmed och Svenska Kommunför-bundet. Jag förutsätter att handikapporganisationernablir kontaktade i sammanhanget. avseratt redovisa resultatet av studien till regeringen underapril 1997.Anf. 14 ():Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet för svaret, även om jag inte är alldeles nöjdmed det. Det ger i huvudsak en redogörelse för deuppföljningsåtgärder som vidtas med anledning avriksdagsmajoritetens beslut om en neddragning enligtlagen om assistansersättning, men jag får knappastnågon bild av regeringens ambition när det gäller attfölja socialutskottets uttalande och beslutom att att ändra lagförslagets 9 § i syfte att även per-soner med psykiska funktionshinder skall kunna fåden hjälp och det stöd de behöver, bl.a. i form avmotivationsinsatser.Jag vill erinra om att regeringen ju hade för avsiktatt spara bortemot på de funktions-hindrades stödinsatser, men oppositionen i den härfrågan blev för stark, inte minst från moderat håll. Vihar inte godtagit besparingar inom Lagen om stöd ochservice för funktionshindrade och Lagen om assistan-sersättning. Besparingen stannade därför vid 215miljoner kronor. Men det är klart att några kommeratt drabbas när det görs stora besparingar. I detta fallgörs besparingarna på de allra svagaste.Det har kommit rapporter från flera organisationeroch ett brev till ledamöter. Brevet kommerfrån bl.a. medlemmar i , ungdomar och vuxna, FUB, Riksfö-reningen Autism, Hjärnkraft, skallskadade och Föreningen , . Man ställer frågan:Har regeringen lurat oss?De framställningar vi har fått gäller personer medmycket svåra funktionshinder som har vad vi i utskot-tet betecknade som särskilda skäl för att få behålla sinassistans i skola och på dagcenter i form av"påputtning", dvs. hjälp att ta initiativ till att t.ex. kläsig, äta eller gå ut, med andra ord precis den grundsom utskottet hade för sitt lagändringsförslag.Försäkringskassorna har avslagit ett antal ären-den som gäller mycket gravt skadade barn, vilket fören utomstående är mycket svårförståeligt. Kassornatycks inte vilja tolka begreppet särskilda skäl och låtermånga ärenden gå vidare besvärsvägen till länsrätter-na där det kan ta halvår innan man hinner besluta isådana ärenden.Jag har fått för kännedom en avskrift från en för-säkringskassa där man hänvisar till följande:"regeringen anser att det är främst personer med fy-siska funktionshinder som ska vara berättigade tillassistans och menar att bedömningen ska stramas uppför personer med psykiska handikapp".Min fråga är naturligtvis denna: Är detta verkligenregeringens ambition, eller är regeringen beredd attverkligen följa beslut? Frågan kvarstår:Vad tänker socialministern göra för att få ett omtän-kande till stånd?Anf. 15 TALMANNEN:Jag vill påminna om att det inte är tillåtet att hamed mobiltelefoner, personsökare eller annat som kanstöra förhandlingarna här inne.Anf. 16 Socialminister ():Fru talman! Jag har försökt svara på fråga. Den handlade ju om vad jag tänker göraför att följa socialutskottets uttalande i ärendet.Självklart är det försäkringskassornas tillämpning avdetta som gäller. Vi skall göra allt vi kan för att för-säkringskassorna skall följa beslut. Jag harredogjort för uppföljningen av riksdagsbeslutet ochsagt att vi kommer att kalla till oss när det behövs. Vi ser också till att de lämnarrapporter under hand. Vi har också sett till att enmer genomgripande och djupgående studie av om-prövningsfallen kommer att göras.Samtidigt måste man komma ihåg att denna per-songrupps omfattning fortsätter att öka och likasåantalet assistanstimmar. Det är då intressant att se vadsom ligger till grund för omprövningsfallen. Vilkapersoner gäller det, hur många timmar rör det sig om,hur stor del beror på de förändrade reglerna och ivilka situationer har rätten bortfallit? Det är helt rik-tigt som säger att detta inte får inne-bära att någon grupp som tidigare enligt praxis omfat-tats av lagstiftningen nu helt skall utestängas fråninsatsen personlig assistans. Deras ärenden skall prö-vas i fortsättningen också.Regeringens ambition uttalade vi i propositionenoch sedan är det beslut som gäller. Det varinte så att regeringen ville spara en miljard. Det fannsen utredare som föreslog detta, och vi konstateradeomedelbart att det inte var aktuellt att göra det. Vi harheller inte lurats. måste vi se till att försäkrings-kassorna och all den personal som är inblandad i detpraktiska arbetet ser till att också bemöta människorså att brev av detta slag - om att man känner att manhar behövt genomgå en förnedrande behandling - intebehöver skrivas. Det är självklart, och det är utgångs-punkten också för vårt arbete, att människor skallbehandlas med respekt för sig och för sin integritet.Anf. 17 ():Fru talman! Jag är tacksam för att socialministernuttalar att regeringen gör vad den kan. I årets budgethandlar det om 222 miljoner vad jag vet. Ambitionenvar väl faktiskt när ärendet kom till riksdagenca . Men låt oss inte tala om detta.Det viktiga är faktiskt det som händer i verklighe-ten. Jag har läst ur ett beslut från Riksförsäkringsver-ket, och jag vill bara tala om vilka bedömningar mangör: "har bott i familjehem sedan hon var tiomånader. Hon har en kromosomrubbning, psykomo-torisk utvecklingsförsening, shuntopererad hydrocefa-lus (vattenskalle), svår synnedsättning, epilepsi, tår-vägsstenos, förträngning på stora kroppspulsådernoch är stomiopererad. kan inte kommuniceraverbalt på grund av bristen på språk. Hon kan inteförflytta sig på grund av betydande rörelsehinder..."I det här fallet beviljade assi-stansersättning med , men bedömning var att "intehar ett så omfattande omvårdnadsbeov under helaeller så stor del av dygnet som enligt lagens förarbe-ten förutsätts för att barn skall ha rätt till assistanser-sättning. Hon är därför inte berättigad till sådan.Man blir ju ganska förtvivlad när man hör ett så-dant beslut. Här har alltså gåttmera på förarbetena till lagen än på beslut.Ett annat fall rör , som har hafthjälp . Där säger kassan: "Du harstora koncentrations- och minnesproblem. Du harbehov av stöd med struktur och planering och behö-ver påminnelser och motiveringsinsatser av någon föratt påbörja, genomföra eller avsluta aktiviteter. Dinagrundläggande behov såsom personlig hygien, målti-der och av- och påklädning klarar Du med motiva-tionsinsatser av någon. Du har också behov av ledsa-gare vid fritidsaktiviteter samt hjälp att sköta Dinekonomi. "I det här fallet avslog , och ändåär det precis sådana här hjälpinsatser som beskrivs i9 § och där gjorde en ändring.Har regeringen nu fått någon indikation på att för-säkringskassorna behandlar dessa ärenden efter lagensmening efter de informationsinsatser som har gjortsoch inte efter den ursprungliga motiveringen i pro-positionen?Anf. 18 ():Fru talman! Jag är ledamot av socialutskottet, ochjag deltog mycket aktivt i arbetet med det ärende somdiskuteras just . Jag var mycket angelägen om attde besparingar på som skullegöras absolut inte fick drabba de enskilda personersom hade eller har behov av personlig assistans.Det var just därför vi lyckades för-ändra paragraf nummer 9, så att det klart skulle fram-gå att man även hade möjlighet till fortsatt personligassistans vid psykiska funktionshinder.Vi visade också i texten i betänkandet på utvägarför hur man skall kunna spara dessa 215 miljonergenom att ge exempel från olika kommuner på t.ex.hur kommuner ställer upp med assistans i skolansamtidigt som staten via står förassistansersättningen på fritidshemmet eller i övrigdagverksamhet. Det här gjorde vi därför att vi ansågatt det skulle vara fullt möjligt att spara de215 miljonerna på administration, främst hos kommu-nerna.Det hade ju kommit till vår kännedom att man påolika håll utnyttjade personliga assistenter även förhemtjänst och sådant ute i kommunen och lät statenvara med och betala.I de ärenden som jag har fått kännedom om, därman antingen blivit av med ellerfullständigt blivit av med sin personliga assistans, ärdet alldeles uppenbart att försäkringskassorna bedömtfallen utifrån vad som stod i regeringens proposition,inte utifrån vad som stod i socialutskottets betänkandesom sedan blev beslut. Det som jag gärnavill framföra till socialministern är att jag inte anseratt det är acceptabelt att uppföljningen får dröja ändatill april. Det är nödvändigt att snabbt se över hurförsäkringskassorna har hanterat beslutoch snabbt återkomma till med besked omdetta.Anf. 19 Socialminister ():Fru talman! Jag tror, mina damer, att vi i självaverket är alldeles överens. Ni säger att ni är bekymra-de för hur och försäkringskas-sorna sköter det här. Då kan jag säga så här: Vi skallgöra allt vi kan för att se till att klargöra att det själv-klart är riksdagsbeslutet som gäller. Vi vet att man ialla fall i den utbildning som varit utgick från riks-dagsbeslutet. Vi kan naturligtvis ytterligare någongång kalla till oss för att se omman är på rätt spår, vad som görs och för att informe-ra oss om detta. Det är en självklar uppgift för Social-departementet. Men det är omöjligt att göra en utvär-dering innan man ens har hunnit få en prövning avfallen.Gullan vet att jag inte kan eller fårkommentera enskilda fall. Den ordningen har vi ju.Jag kan bara säga att min utgångspunkt - den har visäkert också gemensamt - är att man skall behandlamänniskor med respekt för deras integritet och medstor hänsynsfullhet. Jag hoppas att slippa höra talasom sådana fall där man rent av blivit förnedrad ellerinom en behövt gå igenom en helprocedur igen. Det är alldeles självklart att försäk-ringskassorna skall undvika sådana procedurer medmänniskor.Jag undrar om ni har helt andra metoder som nitycker att vi skall ta till än dem som vi har i vår de-mokratiska ordning och i vårt parlamentariska system.Men vi håller full koll på detta. Behövs det kommervi att kalla in berörda parter ytterligare en gång. Mendet går inte att göra en djupstudie om man inte har ettunderlag, utan man måste följa verksamheten en visstid. Såvitt jag har kunnat se är det en mycket brauppläggning i den studie som harföreslagit. Jag är säker på att allmän-na råd kommer att betyda en hel del. Där kan jag barasäga att man önskar att de hade varit framme ännutidigare. Men de skall vara framme , ochdå skall de gälla vid behandlingen av dessa ärenden.Anf. 20 ():Fru talman! Jag noterar att de båda representantersom nu är i aktion de facto medverkat till att spara222 miljoner. Det är klart att någon effekt i negativriktning kommer det att få. Men det har redan visatsig att man har fattat felaktiga beslut.Vad jag har velat ha besked om är: Har de insatsersom nu gjorts hjälpt så att man fattar bättre ochklokare beslut? Vidare vill jag ha svar på frågan: Ärdet verkligen regeringens mening att de fysiskt handi-kappade skall prioriteras framför de psykiskt handi-kappade? Det har faktiskt försäkringskassor skrivit tilldem som har sökt assistansersättning. Det måste stats-rådet kunna svara på i alla fall.Vad händer nu med alla de fall där den statligahjälpen försvinner genom förändrad bedömning avlagen om assistansersättning? Risken är uppenbar attkostnaderna vältras över på , och därkommer det att bli bedömningar där den enskildeskall stå i skottgluggen.Socialministern har sagt tidigare under frågestun-den att hon hoppas att man kan hitta lokala lösningarför att följa lagens intentioner. Det måste i så fall blisocialtjänstens ansvar eftersom den utgör det ytterstaskyddsnätet. Är detta rimligt? Vi är ju överens om detstatliga ansvaret för dessa våra minsta, i det här falletde psykiskt funktionshindrade.Anf. 21 ():Fru talman! Det känns väldigt bra att lyssna påsocialministern. Jag känner att vi är överens i sak idenna fråga, och det känns väldigt bra och betryggan-de att kommer att göra vad detkan. Men jag tycker fortfarande att man bör kunna fåfram tillräckligt med underlag för att mycket snabbareän kunna se på hur det här egentligenhar hanterats. Jag tycker inte att det är acceptabelt attdet skall ta så med tanke på dem som hardrabbats.Jag har en viss bestämd känsla av att det nog intevore helt fel att ta ytterligare samtal med och se hur det går till med de instruktionersom skall ut till försäkringskassorna, vad man sägeroch hur man förklarar de olika sakerna.Till vill jag säga att jag självdeltog oerhört aktivt i försöken att förändra förslaget iregeringens proposition på den här punkten och se tillatt de handikappade inte skulle drabbas. Följaktligenvill jag att socialministern noggrant ser över hur sam-arbetet mellan försäkringskassorna och kommunernafungerar och att man försöker fullfölja det på det sättsom vi gav tydliga exempel på i socialutskottets be-tänkande. Det är väldigt viktigt att det blir ordningoch reda i denna fråga.Anf. 22 Socialminister ():Fru talman! Jag kan bara upprepa attdet är riksdagsbeslutet som gäller. Det är det somkassorna och våra myndigheter har att rätta sig efter.Vi skall följa frågan mycket uppmärksamt, och vikommer inte att tillåtas att på något sätt negligerasynpunkter utifrån landet. Behövs det så kallar vi inberörda parter för diskussioner om hur det här skalllotsas på rätt spår. Vi har som sagt full koll.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1996/97:23 om attsluta flytta svårt sjukaAnf. 23 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig om vilkaåtgärder jag är beredd att vidta i syfte att stoppaflyttningen av svårt sjuka patienter mellan vårdinsti-tutionerna.Låt mig först slå fast vikten av att människor i li-vets slutskede och deras närstående får ett gott bemö-tande med värme, respekt och lyhördhet från all be-rörd vård- och omsorgspersonal. Att mot sin egeneller anhörigas vilja som svårt sjuk tvingas flytta frånsjukhusvården under sina sista dagar i livet måste sålångt möjligt undvikas.Jag vill dock poängtera vikten av atthögkvalitativ vård i livets slutskede också kan ges idet egna hemmet och i de särskilda boendeformerna,bl.a. för att undvika onödiga flyttningar som kan varamycket påfrestande för den enskilde vårdtagaren.Med detta sagt vill jag nu något närmare kommen-tera frågan om medicinskt färdigbehandlade patienter.En tillbakablick visar att före ÄDEL-reformen tycktesproblemet med de s.k. "klinikfärdiga" patienternavara näst intill olösligt. Situationen var allra svårast istorstadsområdena, där ibland var fjärde säng varupptagen av patienter som väntade på annan vård.Vårdtider inom akutsjukvården varinte helt ovanliga liksom överbeläggningar med svårtsjuka människor i sjukhuskorridorerna. Situationenför de enskilda vårdtagarna var fullständigt oaccepta-bel.Sammantaget var detta en starkt drivande faktorbakom ÄDEL-reformens tillkomst och införandet avett system med betalningsansvar för medicinskt fär-digbehandlade.För att följa effekterna av det kommunala betal-ningsansvaret tillsatte regeringen den s.k.Betalningsansvarskommittén (Dir. 1991:105). Rege-ringen konstaterade i en proposition senare att betal-ningsansvaret som styrinstrument varit framgångsriktoch utgjort ett viktigt incitament för kommunerna attutan dröjsmål erbjuda patienterna annan omvårdnadoch service. Tillgängligheten till akutsjukvård ochgeriatrisk vård hade förbättrats i takt med att antaletmedicinskt färdigbehandlade minskat.Socialstyrelsen har i sin årliga ut-värdering av ÄDEL-reformen uppmärksammat frågorsom rör vården i livets slutskede och de medicinsktfärdigbehandlade. I sin slutrapport konsta-terar att reformen varit mycket verk-ningsfull. Exempelvis har antalet färdigbehandladepatienter inom akutsjukvården minskat från ca 4 000år 1990 till ca 1 1996. Väntetiden till annatvårdalternativ har minskat till några få dagar.Därmed inte sagt att alla problem är lösta. Social-styrelsen har i sammanhanget påtalat vissa brister. Detgäller vårdplaneringen och informationen mellanhuvudmännen, bl.a. vid utskrivningar från akutsjuk-vården, men också det medicinska omhändertagandeti de särskilda boendeformerna och i hemsjukvården.Jag vill sammanfattningsvis nämna några åtgärdersom kan bidra till att onödig flyttning av svårt sjukamänniskor i livets slutskede inte äger rum.För det första: har utarbetat ettförslag till föreskrifter och allmänna råd om samord-nad vårdplanering för medicinskt färdigbehandladepatienter. Förslaget är ute på bredremiss. Ambitionen är att föreskrifterna och rådenskall träda i kraft den 1 januari 1997.För det andra: Kvaliteten i vården - och i synner-het när det gäller vården i livets slutskede - handlar imycket hög grad om människosyn, etik och bemötan-de. I den s.k. (dir. 1995:159)pågår en kartläggning av brister i be-mötandet inom hela äldreomsorgen, dvs. Kartläggningsbetänkandet beräknas pub-liceras /97.För det tredje: Utvärderingen av ÄDEL-reformenhar visat på reformens positiva effekter somden lyft fram vissa brister och problem som måsteägnas fortsatt uppmärksamhet. Regeringen har ocksåfortlöpande vidtagit åtgärder, bl.a. för att utvecklakvaliteten i vården. Regeringen har dessutom i dagar-na beslutat att ge i uppdrag att underen kommande treårsperiod följa utvecklingen på äld-reområdet. Uppdragets inriktning är bl.a. att följa hurkvalitet, trygghet och säkerhet utvecklas vad gällervård i livets slutskede.Anf. 24 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret.För några månader sedan kom en av mina godavänner och sade: Min pappa är väldigt sjuk. Hanligger på sjukhuset. vill de flytta honom till ser-vicehuset. Han vill inte och orkar inte detta. Vi villinte att han skall flyttas. Vad skall vi göra?Vad säger man som politiker i ett sådant läge? Gi-vetvis hade jag ingen makt att se till att den gamlepappan fick vara kvar på sjukhuset. Jag fick sedanreda på att den gamle mannen hade flyttats. Dagenefter dog han på servicehuset. Så får det inte gå till.Det är så oerhört viktigt att man visar respekt förmänniskovärdet och att vi som politiker inte skaparsystem - betalningsansvarighetssystem eller andra -eller skapar sådana begrepp som "medicinskt färdig-behandlad". Det innebär att man skapar tokiga grän-ser som i sin tur får dessa negativa effekter.Jag fick en liknande påringning . Engammal dam var utsatt för ungefär detsamma. Honkom in till sjukhuset för en akut behandling av kall-brand i ett ben. Efter behandlingen på sjukhusetskickades hon till servicehuset, inte hem, utan att deanhöriga hade kontaktats. Dagen efter - -var hon tvungen att åka tillbaka till sjukhuset igen förakut vård.Detta, socialministern, är inga enstaka företeelser iSverige . Sådant här händer faktiskt närdet gäller våra gamla. Jag är medveten om att soci-alministern i de akuta skedena inte kan göra någon-ting. Enligt min uppfattning är detta fråga om system-fel, och det ligger faktiskt i beslutet om ÄDEL-reformen. Vi moderater varnade för dessa gränsdrag-ningar och gick inte med på dem. Vi sade att mankommer att hamna i nya besvärliga system. Men enmajoritet genomdrev reformen.Nu hänvisar socialministern till tre olika åtgärder,bl.a. till föreskrifter och allmänna råd. Även om So-cialstyrelsen utfärdar föreskrifter och allmänna råd, ärdet de regler som riksdag har lagt fast somgäller. riksdag har beslutat att betalnings-ansvaret övergår till kommunen om läkaren anser attpatienten är medicinskt färdigbehandlad. Såvitt jagbegriper spelar det ingen roll hur många råd Social-styrelsen utfärdar.Bemötandeutredningen är bra. Min uppfattning äratt sjukvårdspersonalen är duktig på att bemöta pati-enter. Men om lagarna skapar förutsättningar för inte kan bemöta på det sätt som man inombordsanser vara riktigt, då hjälper inte Bemötandeutred-ningen.Statsrådet sade att äldrefrågorna skulle utredasunder en treårsperiod. Jag vädjar till statsrådet: detta mycket snabbt! Det är fråga om att vimåste ändra på de formella ansvarsgränserna, och detmåste ske här i riksdag. Det är statsrådet somkan ta initiativ till en sådan ändring.