prot · GJ0948 · 1996-01-31 00:00:00 — För att undvika missförstånd vill jagockså betona att jag anser att det är ytterst viktigt attvi lär våra skolbarn svensk historia. Jag är alltså ingenSkånefanatiker, och jag har inte något 08-komplex.Jag önskar inte heller bifall till motionen. Enligt vadsom står i betänkandet skall det jag önskar redangälla. Jag vet inte vem som är skyldig till att det integäller i praktiken.Jag hoppas bara att en ändring sker och att ävenskåningar, hallänningar, blekingar och jämtar får enmöjlighet till det som man betonar är så viktigt föralla andra, nämligen att känna sin historia och sinarötter.Anf. 47 () replikFru talman! Jag står bakom utskottets betänkande,men jag tycker ändå att det är ganska bra att StenAndersson har väckt den här motionen. Det här äringen ny fråga. Den har förekommit från tid till an-nan. Jag minns att när jag var ny i motione-rade jag tillsammans med några andra i samma ämne.Det finns en brist i de s.k. erövrade provinserna isöder vad gäller historieundervisningen om den tidsom ligger . har väldigt mångalärare börjat ta hänsyn till detta. Man lär sig alltmerom den danska historien, men brister kvarstår. Om vifortsätter att bedriva det lobbyarbete som motioneran-det och annat innebär tror jag att effekterna kommeratt bli påtagliga även ute i skolorna. Även lärarut-bildningen i historia har ändrat sig i det här avseendet.Om går ut i skolorna i ochLund tror jag att han kommer att finna att histo-rieundervisningen skiljer sig avsevärt från den somhan själv upplevde . Jag tycker att det lig-ger en hel del i motion, men intetillräckligt för att det skall föranleda en annan skriv-ning än den utskottet har föreslagit.Anf. 48 ()Fru talman! Det är inte lätt för dem som sättersamman talarlistorna att veta vad man skall tala om.Det innebär att vi genom mig kommer att återvändatill frågan om dyslexi.Dyslexi är inte bara en skolfråga, det är en livsfrå-ga. kunde vi se hur det lämnades rapporterbl.a. från våra fängelser som pekar på att över hälftenav de svenska internerna på de svenska fängelsernahar läs- och skrivsvårigheter. Det bör ju föranledavissa slutsatser.I höstas kom det ut en rapport i , författad bl.a. av , där man tog upp problemet med dyslektikernaoch arbetslösheten. Den slår ju extra hårt mot dem. Vikan se att även några av höstens nummer av andratidskrifter tar upp detta. Jag har här SEKO-magasinetoch ett av höstens nummer av ABF:s Fönstret som tarupp detta. De pekar just på de oerhörda problem manfår när man väl har lämnat skolan med dessa bristfäl-liga kunskaper i skriftlig kommunikation.Vad som dessutom ofta inte är känt är att dyslekti-ker har andra karaktäristika, nämligen att de har svårtför att hålla ordning. Ni kan ju tänka er den situationsom man som dyslektiker drabbas av när man kom-mer till skolan och inte har så lätt för att lära sig läsaoch skriva och dessutom har svårt för att hålla ord-ning. Ofta har dessa personer en särskilt högt utveck-lad kreativitet. Den kan väldigt lätt leda snett om manupplever situationen i klassrummet som mindre me-ningsfull.Där har vi alltså redan de stenar som bygger påoch skapar en person som får sociala problem. Dess-utom drabbas de som ändå försöker att slå sig igenomen textmassa av trötthet. Jag har sett det på nära hållbland släktingar.Det är inte konstigt att lärare - jag är lärare självså jag säger inte detta för att hacka på våra pedagoger- ser den här eleven som trött, slö, okoncentrerad, enelev som inte vill lära sig läsa och som hittar på enmassa ofog. Man måste alltså känna till hela bildenför den här typen av människor.Det här leder till sociala problem, och de artiklarsom jag pekade på visar också detta.Om vi dessutom vet att hardrabbats av dyslexi - det är den gamla klassiska siff-ran som vi har hört - kan vi säga att det ärca av gossarna. Det är som vanligt vi karlar somtillhör det svagare könet även i det här samman-hanget. Det gör att man får en större koncentration avproblem på pojksidan när det gäller både att lära sigläsa och de sociala bekymmer som följer.Utskottet hänvisar till pågående utredning m.m.Till den hänvisar även i ett frågesvar somjag fick av honom . Men det oroandemed det svaret är att han i slutet av det bara drar denslutsatsen att om det kommer att finnas något behovkan man tillse att speciella utbildningsbehov får sinakrav tillgodosedda - om. Det är inte fråga om om,utan det är fråga om att vidta åtgärder och det snarast.Upp till 10 000 elever lämnar varje årutan tillfredsställande skriftlig kommunikationsför-måga. De flesta klarar sig ganska hyggligt ändå. Menalltför många gör det inte. Avvakta, säger utskottetoch statsråden. Det är inte ett tillfredsställande svar.Hur länge skall man avvakta? Hur många tusentalpersoner skall gå ut med ett socialt handi-kapp, för det är vad det rör sig om. Det finns ju bot.Lärarutbildningen är den allra viktigaste.Då hänvisar både utskottet och statsråden till attdet är kommunernas ansvar. Det är att göra det väldigtlätt för sig. Det är fråga om en bra lärarutbildning, ettnationellt ansvar och att kunna se tillatt de lärare som har behov av det får en vidareut-bildning och fortbildning. Det kräver också att detfinns en bra sådan utbildning i basen.Det är årskurs ett som är viktigast för diagnosensställande, men hela vägen behövs det sedan en annor-lunda pedagogik. Det är inte bara fråga om att ägnalitet mer tid åt dyslektiker. Det är fråga om att ha enhelt annan didaktisk metod, och den kan man inte lärasig i ett nafs.Samtidigt måste man vara medveten om de andraeffekterna av dyslexin, som jag har pekat på.Jag lät i går en av mina söner fråga några av sinakamrater som går på om dyslexiun-dervisningen på . Man får av svarenklart för sig att detta framför allt är något för dem somså småningom skall bli speciallärare eller för demsom är särskilt intresserade. Men detta är någontingsom måste meddelas alla inom undervisningssektorn.Fru talman! Som politisk realist, med tanke på hurställningstagandet i utskottet ser ut, avstår jag frånyrkande. Men likt senator i kommer jag attständigt tjata i den här frågan. Han fick slutligen rätt.Kartago förstördes. Men jag tycker att det bör varalättare att få rätt, att få någonting positivt uppbyggt,nämligen en god meningsfull lärarutbildning på dethär området, som kan vara till fromma för de ca10 000 barn som föds i med en svag-het i vissa sammanhang som vi kallar för dyslexi.Anf. 49 () replikFru talman! Jag tycker att det är bra om LennartFridén är med och tjatar om detta och ständigt uppre-par behovet av insatser för att stödja barn med läs-och skrivsvårigheter. Det har utskottet gjort vid ettflertal tillfällen. Jag tycker ändå att vi kan se en ut-veckling på det här området.Som också sade är lärarutbildning-en av mycket stor vikt i det här sammanhanget. Det ärbra att man på departementet och på seröver lärarutbildningen, dess innehåll och även priori-teringen inom den.Vad det handlar om här tror jag är att vi skaffaross kunskaper om dyslexi, om läs- och skrivsvårighe-ter, orsakerna till den och effekterna av den, om olikapedagogiska och andra metoder för att hjälpa ochstödja de här barnen och naturligtvis om vikten av atttidigt få en diagnos. Jag tror att man till och med långttidigare än när barnen kommer till skolan kan ställaden här diagnosen.Sedan är det naturligtvis också en resursfråga. Dethandlar om hur mycket resurser vi kan avsätta. Mendet är också en resursfördelningsfråga. Därför har vialltid lagt mycket stor vikt vid och betonat skolansansvar för att ge en likvärdig utbildning. Det är ocksådärför som vi mycket tappert harslagits emot alla typer av skolpengssystem som vill gelika till alla, inte rättvist och likvärdigt.Det är alltså inte fråga om om vi skall ta tag i dehär frågorna utan i väldigt hög grad om att vi skallgöra det. Det är en utveckling som glädjande nog ärpå gång.Anf. 50 () replikFru talman! Jag skulle kunna vara elak och sägasom : Ord, ord, ord.Eva säger just att man från ut-skottets sida har talat om vikten av detta. Då tyckerjag att utskottet lika gärna kunde ha sänt en klararesignal, så att någonting verkligen sker. Det kunde manha gjort oavsett vilken regering man har haft. Jag villinte göra en partipolitisk fråga av det här, för det ärdet inte. Det är inte dyslektikerna betjänta av.I t.ex. vårt grannland vill jag minnas attdet är fem professurer inrättade för dyslexi. I Sverigeär det två professorer som arbetar med detta meraktivt, varav en är emeritus. Det ger inget särskiltstarkt intryck. Här behöver, som jag säger, görasväldigt mycket, och det är inte enbart en skolfråga.Det är i högsta grad en social fråga.När det gäller att fördela resurser kan man konsta-tera att det är bättre att satsa på en vettig och bra lä-rarutbildning än på att ha en efterhandsutbildning avdem som sitter på våra fångvårdsanstalter.Anf. 51 () replikFru talman! Också i detta är vi naturligtvis över-ens. Visst är det många ord i den här kammaren. Detär ju vårt arbetsredskap. Vi skall avgöra frågor efteren diskussion. Någon annan metod för att avgörafrågorna är inte så alldeles lyckad att förespråka.Signalerna är skickade och signalerna har gåttfram. Det arbete som pågår tyder på att det tas påallvar. Översynen av lärarutbildningen är ett exempeljust på att signalerna har gått fram. Det är ett av resul-taten.Jag vet också att det pågår ett utvecklingsarbete,inte bara i och på , utanframför allt ute i kommunerna.Men vad det i hög utsträckning handlar om är enresursfördelningsfråga, där man måste erkänna attbarn har olika behov och att det också måste ta siguttryck i att inte resurser fördelas lika till alla, utanjust rättvist och efter vars och ens behov. Det är baradå, tror jag, som de här barnen kan få del av en lik-värdig utbildning.Den metodutveckling och pedagogiska utvecklingsom efterfrågar är vi nog allihop över-ens om att vi vill ha. Där finns ingen skillnad.Anf. 52 () replikFru talman! Det är skönt att vi kan vara överensom det. Det är bara det att jag tycker att utskottetborde ha kunnat markera kraftfullare.Jag tog också upp detta problem i en skriftlig frågatill . Men när manbara hänvisar till att detta är kommunernas ansvar,och det skriver också utskottet nu - utskottet erinrarom att det är kommunerna som har ansvaret för attfortbilda sin personal - tycker jag att man gör det litetför lätt för sig. Många av våra små kommuner harvarken insikten eller några möjligheter att göra någotpå det här området. Det är fråga om det nationellaansvar som skall tas för en bra lärarutbildning.Låt oss gemensamt arbeta för det. Sedan får vi setill att det kommer klarare signaler i form av tillkän-nagivanden från i stället för bara ord.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 10 §. )9 § betänkande 1995/96:UbU5InvandrarundervisningenAnf. 53 (m)Fru talman! I det betänkande som vi nu skall be-handla har utbildningsutskottet hanterat en rad motio-ner som rör invandrarundervisningen. Det råder istora drag enighet om att det är nödvändigt att prövaformerna för svenska för invandrare, svenska somfrämmande språk samt för hemspråk. Som framgår avbetänkandet pågår en rad utredningar och ett arbeteför att åstadkomma nyheter på detta område.Skälet till detta är uppenbart. Vi kan tydligtse att invandrare har stora svårigheter i . Dessasvårigheter handlar framför allt om bristande kunska-per i svenska språket. Detta gäller vuxna och dessvär-re också barn och ungdomar som gått i svensk skolaunder och kanske t.o.m. är födda iSverige.Att det är ytterligt svårt att lära ut svenska till demsom har kommit hit till som vuxna, iblandutan någon som helst studievana, tycker jag att manskall ha förståelse för. Jag har självfunderat över vad som skulle hända om jag skullekastas i väg till eller något annat land. Skulle jagefter kunna skriva enkla små uppsat-ser och föra ett samtal på kinesiska? Jag har insett attdetta inte är den allra enklaste uppgift. Jag tycker skall ha denna medvetenhet när man kritiserarsfi-undervisningen. Likväl är det naturligtvis nöd-vändigt att ständigt kritiskt granska effektiviteten isvenskundervisningen för invandrare.I motionen som handlar om mer intensiv svensk-undervisning för invandrare tar man upp problemetmed att vi nästan helt saknar former för att er-bjuda välutbildade invandrare - och de är ganskamånga - intensivkurser i svenska av den typ somsvenskar som skall jobba utomlands sätts i. Det finnsett och annat frö till detta, men omfattningen är gans-ka liten.Naturligtvis kan den som har en längre akademiskutbildning och är van att studera följa en helt annankurs än den som inte alls har denna bakgrund kan. Jagtycker att det är synd att inte detta har gjorts tidigare,men är jag naturligtvis nöjd med attregeringen bad att i samrådmed utreda frågan om ett utveck-lingscentrum för svenskundervisning för invandrare.Jag är inte säker på att detta handlar om sammasak som det jag avser i min motion, men jag tycker attdet skall bli spännande att se resultatet i år.Även om det då kanske mer kommer att handla ommetodutveckling och annat, tror jag att detta kommeratt vara till nytta. Man får sedan arbeta vidare.Inom ramen för Invandrarpolitiska Kommitténsarbete sker nu också en generell översyn av svensk-undervisningen för invandrare. Det är också bra, ochjag tycker naturligtvis inte att man egentligen skallföregripa en sådan utredning. Vi Moderater har docktillsammans med andra reserverat oss till förmån fören motion från som handlar om att tafram en utbildningscheck för sfi-undervisningen.Det finns många fördelar med ett sådant system.Framför allt innebär det en möjlighet att välja mellanolika utbildningsanordnare i en sund konkurrens. Detger utvecklingskraft utöver det som vanliga och nöd-vändiga kvalitetskrav från myndigheterna kan åstad-komma. Jag tycker att det vore väldigt synd om ettsådant system inte skulle prövas, när vi nu är i färdmed att seriöst reformera invandrarundervisningen. ViModerater tycker att man måste markera detta.Motsvarande idé finns, vilket också framgår avbetänkandet, också för hemspråk. Vi Moderater anseratt formerna även för en hemspråkscheck skall utre-das. Det är förmodligen mest intressant när det gällerhemspråksundervisning utanför timplanebunden tid.Jag tycker dock att man öppet måste pröva möjlighe-terna att förnya hemspråksundervisningen generellt.Det finns goda exempel på hemspråksundervisningsom bedrivs av invandrarföreningar och andra ochsom väl uppfyller de kvalitetskrav man måste ställa.Jag tror att även om hemspråksundervisningen ären het potatis som vi politiker tassar runt väldigt för-siktigt , så finns det anledning att varaöppen för nya modeller. De resultat vi ser ärnämligen icke tillfyllest - det är bara att konstatera.Jag tycker också att det finns anledning att påmin-na om - för att undvika missförstånd i debatten - atthemspråksundervisningen enligt grundskoleförord-ningen och den nya läroplanen kan ske i en rad olikasammanhang. Den kan bedrivas i form av språkval,inom ramen för skolans val, som elevens val och ävenutanför timplanebunden tid. Man måste se detta bat-teri av olika varianter för att förstå varför man behö-ver pröva former med olika anordnare av undervis-ningen.Fru talman! Jag skall inte argumentera mer fördessa förslag, utan nöjer mig med att yrka bifall tillreservation 1. Skälet till att jag inte yrkar bifall tillbåda reservationerna är att vi försöker bespara kam-maren onödiga voteringar. Naturligtvis stödjer viModerater samtliga reservationer i betänkandet somvi har skrivit under.Anf. 54 ()Fru talman! Vi lever i ett mångkulturellt samhälle.Kanske kan man säga att vi svenskar vänjer oss vid attleva i ett mångkulturellt samhälle. Människor medolika bakgrund kommer hit och tillför nya inslag i vårtsamhälle. Detta skapar nya osäkerheter,men också så oerhört många nya möjligheter.Inte minst mot bakgrund av det vi har sett och dis-kuterat, oroats för och känt sorg överunder senare tid i samhället när det har gällt invand-ringen och hur stora svårigheter den har lett till, är detviktigt att också tala om möjligheterna. Det är ocksåviktigt att tala om hur stora möjligheter det ligger i attvi välkomnar varandra, och att det välkomnandetgrundar sig på att vi känner trygghet. Tryggheten är isin tur oerhört beroende av att vi har språket som ettsätt att kommunicera med varandra på, och att vigenom språket kan skapa samhörighet.Det är därför helt avgörande att invandrareleverges goda kunskaper i svenska. Det är självfallet enförutsättning för att de skall kunna följa den fortsattaundervisningen, men också för att de skall kunnakomma vidare på arbetsmarknaden. Om man inte harverkligt goda kunskaper i svenska kan man inte hellertillgodogöra sig den övriga undervisningen tillräckligtbra, och då är det svårt att ta sig vidare till jobb ochmöjligheter på arbetsmarknaden.Tillgången till hemspråksundervisning är mångagånger en förutsättning för att man skall kunna lärasig ett nytt språk - i det här fallet svenska. Det ärviktigt att betona såväl betydelsen av kunskap isvenska som möjligheten till hemspråksundervisning.Centerpartiet har lagt fram ett förslag om att ökavalfriheten för den enskilde genom införandet av enhemspråkscheck. Vår tanke är att man skall kunnalösa in denna check hos en godkänd utbildningsan-ordnare. Det kan självfallet vara skolan som organise-rar och står för undervisningen, men det kan ocksåvara studieförbund, invandrarorganisationer ellerandra anordnare. Det är mycket viktigt att säkerställauppfyllandet av kraven på kvalitet. att kraven på behöriga lärare måste uppfyllas föratt en hemspråkscheck skall kunna lösas in. På dettasätt kan vi förena valfrihet och kvalitet.Vi i menar att det finns anledning attse över formerna för när hemspråksundervisning skallstarta. Med vår modell för en hemspråkscheck skulleinvandrarbarn ha möjligheter att börja sinhemspråksundervisning tidigare än vid skolstarten. Vitror att även detta skulle öka möjligheterna att tillgo-dogöra sig det egna språket, och ocksådet svenska språket.Vi menar också att en av fördelarna med vårt för-slag är att mindre språk, för vilka det inte går att upp-fylla kravet på minst fem elever som är en förut-sättning för att hemspråksundervisning skall anordnas,ges ökade möjligheter till detta genom hemspråks-checken. Förslaget ökar alltså inte bara valfrihetenutan gör det också lättare att få tillgång tillhemspråksundervisning.Vi har tillsammans med företrädare för andrapartier reserverat oss för att detta förslag skall utredasoch prövas. Vi menar att det är mycket viktigt.Det andra som jag vill ta upp gäller svenska förinvandrare. Vi vet att antalet avhopp är mycket högt.En av orsakerna till det är att undervisningen intetillräckligt har anpassats till elevernas olika behov ochförkunskaper. I en del fall har elever med alltför olikastudiebakgrund fått arbeta tillsammans i gemensam-ma undervisningsgrupper.Också här vill vi pröva möjligheten att införa ettchecksystem, på motsvarande sätt som vi har före-slagit när det gäller hemspråksundervisningen. Vimenar att de som har uppehållstillstånd självklart skallha rätt till svenskundervisning. Vi vill dessutom geinvandraren större valfrihet när det gäller organise-randet och genomförandet av undervisningen. Ocksåhär vill vi att checken skall kunna lösas in hos engodkänd utbildningsanordnare när vissa kvalitetskravär säkerställda, t.ex. krav på behöriga lärare.Vi menar att denna modell för undervisningen isvenska för invandrare skulle lösa flera av de problemsom vi har . Det skulle t.ex. göra det lättare attgöra en nivågruppering. Man väljer då den nivå ochden studietakt som passar de behov och de förkunska-per som man har. Det skulle göra det lättare att varvaarbete och studier. Vidare skulle det bli lättare förinvandrare med barn att förena barnomsorg med ut-bildning.Vi menar att det också för undvikande av proble-men med avhopp är viktigt att ställa krav på motpres-tationer. Det har förts en diskussionom att ställa krav på svenskkunskaper. Det är någon-ting som vi välkomnar och redan har tagit upp i enmotion som utskottet har behandlat.Vi står från sida bakom både reser-vation 1 och reservation 4 vid utskottsbetänkandet,men jag yrkar nu för att spara tid i kammarens arbetebifall endast till reservation 1.Anf. 55 ()Fru talman! Ett av problemen i invandrar- ochflyktingpolitiken - såväl för samhället som för denenskilde - är svårigheterna och den långa tid som dettar att komma in i och bli en del av det svenska sam-hället. Grunden för att det skall gå är verkligen lär sig att tala svenska. För att råda bot på dettagörs mycket stora insatser i kommunerna för att er-bjuda svenskundervisning för invandrare.Jag tror mig veta att vi är överens över alla gränserom att snabbhet och effektivitet i undervisningen ärangeläget. Ett bra sätt att underlätta inlärningen ochdärmed också snabba upp inlemmandet i samhället äratt ha ett stort utbud av utbildning. Jag tänker då intebara på antalet kurser utan snarare på kurser medolika utformning och metodik. Jag tycker att Center-motionen är värd att stödja, eftersom den öppnarsådana möjligheter.Precis som vi är invandrarna olika individer, ochjag är säker på att de, om det finns olika kurser, ocksåkan välja dem som passar dem bäst. Då blir äveninlärningen bättre och snabbare. Det är ett förhållandesom gäller för oss svenskar. Varför skulle det integälla för nysvenskarna? Kan vi också nyttja skatte-pengarna bättre och effektivare - och det gör vi, om vifår en bättre och effektivare utbildning - minskarkritiken mot systemet, och det tror jag är mycketangeläget.Problemet är ju inte att vi har något resursöver-skott inom skolan utan att det där finns skriande be-hov. Det borde därför vara mer av systematiskt sö-kande och prövande av olika vägar och metoder. Detborde vara en regel, inte ett undantag, just i avsikt attfå ut mer för skattepengarna. Tillåter vi oss inte attprova olika vägar och olika metoder, hur vet vi då vadsom är bäst och effektivast? Bristen på resurser - somär uppenbar för alla - borde leda till en allt störreöppenhet att ta till sig och seriöst pröva alla förslag.Det är mot den bakgrunden, fru talman, som jag ärundrande och besviken över det stela för att inte sägarigida bemötande som detta förslag har fått. Det ver-kar som om man biter sig fast vid bordskanten ochdrar ned luvan över öronen i stället för att öppna sigoch ta emot förslaget. Ett checksystem skulle för bådesfi-undervisningen och hemspråksundervisningen gesåväl bättre valfrihet som bättre resultat.Jag undrar ibland om problemet är mera seman-tiskt än politiskt, om det är uttrycket "check" somsom är motbjudande. Om så skulle vara fallet, tror jagatt vi alla är villiga att ändra benämningen så att denpassar bättre in.Det viktiga är ändå målet. Det är viktigare att fåen mångfald i utbudet, att studieförbund, invandraror-ganisationer och andra aktörer kan komma in ochbredda utbudet. Då får vi bättre effektivitet, och denenskilde nye medborgaren får en chans att välja.Vi vill förbättra den kommunala hemspråksun-dervisningen också på ett annat sätt, nämligen genomatt ge en möjlighet för hemspråkslärare att efter entilläggsutbildning i sitt språk fungera också som lärarei B-språk i den ordinarie skolan. På det sättet kan manfå ett bredare utbud av språkundervisning i den ordi-narie skolan som de här lärarna får en bättretillvaro.Jag tror att detta är ett bra förslag. Vi har inte röntstörre framgång med det, men vi får väl göra så somnågon tidigare sade här i kammaren: komma åter ochtjata med en viss iver och ihärdighet.Jag yrkar för tids vinnande bifall endast till reser-vation 1 vid detta betänkande.Anf. 56 ()Fru talman!