prot · GJ0989 · 1996-05-02 00:00:00 — Problemet vistår inför när vi väljer att direkt lyfta in EU-direktivetär att det inte kommer att täcka hela arbetsmarknaden.Vi överlåter till delar av arbetsmarknaden att självsöka sig fram när det gäller direktivets innehåll ochhur det skall tolkas.Hur skall man t.ex. tolka reglerna vid hemarbete?Hur skall man efterleva direktivet vid hemarbete? Vihar inte genomlyst detta i svensk lagstiftning och inteheller i . Vi överlåter till enskildaatt se till att direktivet följs.Det finns alltså stora tveksamheter, och jag skullevilja höra kommentar till dessa.Anf. 23 () replikFru talman! är starkt kritisk motdet sätt som utskottet valt för att införliva EG-direktivet i svensk lagstiftning. anserinte att parterna skall få ta ansvar för kollektivavtal idessa frågor. anser dessutom inte attden svenska lagstiftningen ger samma skydd för indi-viden som direktivet ger.Där skiljer vi oss åt i vår uppfattning. Svensklagstiftning ger genom arbetsmiljölag och arbetstids-lag, som dessutom kompletteras med kollektivavtal,individen ett väl så gott skydd som EG-direktivet gör.Ingrid kan ha rätt i att lagstiftningen intealltid är så lättillgänglig. Det gäller troligtvis för såvälarbetsgivare som arbetstagare. Det kan finnas skäl attse över våra arbetsrättslagar över huvud taget. Det ärväl inte helt obekant att vi har en Arbetsrättskommis-sion som förhoppningsvis läggerfram förslag till nödvändiga förändringar på arbetsrät-tens område.I övrigt vet att Arbetstidskommit-tén fortsätter arbetet med att utreda behoven av för-ändringar i arbetstidslagstiftningen. Det vore därfördumt att redan nu bestämma sig för att alla regler idirektivet skall skrivas in i lagen. Låt oss ta ett litetsteg , och så återkommer vi med frågan när utred-ningen är klar.Anf. 24 () replikFru talman! anser visst att parternaskall ta ansvar för kollektivavtalen och förhandla framvillkor. Vad vi menar är att de ramar man skall hållasig inom skall vara tydliga och lättillgängliga för allapå arbetsmarknaden. Därför har det varit en god tra-dition i den svenska modellen att ha en ramlagstift-ning i botten där det tydligt framgår vad som gäller.Kollektivavtalsvägen anpassar vi sedan lagstiftningentill sektorer osv. Jag tycker att det är dumt att brytaden traditionen.Mycket diskutabel är också den lösning där vihänvisar till förarbete och Arbetarskyddsstyrelsensförordningar och där vi lägger pussel för att uppnå detsom i utskottets betänkande kallas skyddsvärde - ettokänt djur som ingen vet vad det betyder. Jag skallinte uppehålla mig mer vid det.Socialdemokraterna har på sin kongress slagit fastatt vi skall genomföra en arbetstidsförkortning i Sve-rige. Man har anvisat vissa vägar. Man vill gå för-handlingsvägen. Om det inte går vill man gålagstiftningsvägen.Varför vill inte socialdemokraterna initiera för-söksverksamhet, dels som ett incitament för att inledaprocessen, dels för att skaffa sig kunskap om effekter-na av en arbetstidsförkortning?Anf. 25 () replikFru talman! Jag avslutade mitt förra inlägg med attsäga att det vore dumt att redan nu bestämma sig föratt alla regler i EG-direktivet skall skrivas in i lagen,och att vi skulle ta ett litet steg i taget och avvakta tillsutredningen är klar. Den uppmaningen kan ocksågälla för förslag att redan nu bestäm-ma att en arbetstidsförkortning skall genomföras.Det måste vara bekvämt att veta hur det skall bli -att aldrig behöva utreda konsekvenserna, att aldrigbehöva fundera på konsekvenserna. När det gällerarbetstidsförkortningen är det väldigt många som vet.Problemet för lagstiftaren är att de som anser sig vetainte vet samma saker. vet att det går attförkorta arbetstiden, medan vet att detinte går.Jag tycker nog att det vore bättre om vi alla avvak-tar utredningens resultat i den här frågan innan vi såtvärsäkert vet.Anf. 26 ()Fru talman! En sak vet vi i alla fall, ,och det är att det inte går att få full sysselsättning och40 timmars normalarbetstid. Det är väl något vi vetmycket påtagligt. Om man vet något skall man försö-ka lösa det. Man kan utreda frågan. Det har man gjortett otal gånger när det gäller arbetstiden. Vi har settden ena utredningen efter den andra. Ofta med slutre-sultatet förutbestämt - det blir förmodligen sammasak nu.När skall Socialdemokraterna inse att man intekan få full sysselsättning med 40-timmarsvecka? Vikan inte få den fulla sysselsättning som både Social-demokraterna, och andra egentligen villha, om vi håller fast vid det. Tror påfull sysselsättning och 40 timmars arbetsvecka? Finnsdet någon socialdemokrat som tror på det, och finnsdet någon utredning som visar det?När det gäller frågan om övertid menar jag att detinte går att vänta. Vi måste reglera mängden övertidnu. Det är nu människor är arbetslösa, det är nu män-niskor lider, det är nu vi får människor i ekonomiskoch social stress.Vi som är politiker kanske inte upplever det härinne. Utanför det här huset upplever man det. Det ärdärför vi behöver besluten nu.Anf. 27 ()Fru talman! sällar sig också tilldem som vet. behöver inte heller utredaarbetstidsfrågan. De vet redan att det går att förkortaarbetstiden. Hur den kortare arbetstiden skall betalasvet de antagligen också. Men det framgår inte avderas motion i frågan.Jag vill därför fråga : Menar Miljö-partiet att alla människor skall jobba deltid framöver,dvs. att de skall sänka sin lön i samma omfattning somde sänker sin arbetstid?När det gäller den andra frågan är vi överens omatt EG-direktivet skall medföra så små förändringarsom möjligt och att vi skall avvakta innan vi gör störreförändringar. Varför inte också i den här frågan?Anf. 28 ()Fru talman! Jag ställde en konkret fråga: TrorLaila att man kan ha full sysselsättning och40-timmarsvecka? Det vore roligt att få ett ja eller nejsom svar på den frågan.Detta är utrett. Det är utrett alldeles otroligtmycket. undrar hur det skall gå till.Sverige är ju ett av de få länderna i somfortfarande har 40-timmarsvecka. Det har gått i deflesta andra länder, då måste det väl gå här. Vi är välinte stockkonservativa.Tycker Socialdemokraterna innerst inne att 40timmars arbetsvecka är en naturlag, och att om maninte har 40 timmars arbetsvecka utan 35 så arbetaralla deltid? Det måste bygga på att man någonstanshar myten att 40-timmarsveckan är en naturlag.Laila undrar också vem som skall betala?Vem betalar arbetslösheten ? Den är väl integratis? Det är väl bättre att dela än attbara dela på pengarna? Det är det det handlar om.Man får dessutom en effektivisering, en produk-tivitetsvinst, om man sänker arbetstiden. Den vinstenskall naturligtvis löntagarna få. Sedan kanske allalöntagare får acceptera att man under de närmasteåren i stället för löneökning får sänkt arbetstid.Men säg inte att arbetstidsförkortning kostarpengar. Det är arbetslösheten som kostar pengar.Anf. 29 ()Fru talman! Vi fick svar på frågan om alla skalljobba deltid framöver. Jag kan inte tolka BirgerSchlaugs inlägg på annat sätt än att vi skall det. Viskall sänka våra löner som vi sänker arbets-tiden.Det kan väl ändå inte vara så att att staten skall fortsätta med det stora budge-tunderskott vi har, eller har haft; det stora underskottvi hade i arbetsmarknadsfonden som vi var tvungnaatt plocka in i statsbudgeten för att över huvud tagetkunna hantera. När vi plockade in det var underskottet89 miljarder kronor på arbetslöshetskontot. De peng-arna finns inte, , så de kan inte använ-das till en arbetstidsförkortning. Så enkelt är det.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 7 §. )6 § revisorers förslag angåendeden statliga personalpolitikenFöredrogsArbetsmarknadsutskottets betänkande 1995/96:AU10Riksdagens revisorers förslag angående den statligapersonalpolitiken (förs. 1995/96:RR7)Anf. 30 HANS ()Fru talman! Det är ett revisorsbetänkande till grundför utskottsbetänkande AU10 och för debatten. Dethandlar om den statliga personalpolitiken som lämnarmycket övrigt att önska. skrev en mo-tion med ganska många yrkanden, där man dels varmycket positiv till revisorernas yrkanden, dels lyftefram ett antal områden som inte på ett särskilt sätthade lyfts fram av revisorerna.Den statliga personalpolitiken får mycket hårdkritik i revisorernas yttrande. Det handlar om kompe-tens, om ledningsfunktion, om utvärdering - dethandlar om nästan allting det kan handla om, om manseriöst vill pröva en verksamhet.Den statliga personalpolitiken kan analyseras påolika sätt.För det första handlar det om att använda personalpå bästa sätt. Det handlar om att styra verksamhetenväl. Det handlar om att ta ansvar för verksamheten.Det är ett arbetsgivarintresse. Däri ligger frågor omansvar och kompetens. Vi menar, precis som reviso-rerna, att det finns mycket övrigt att önska på denpunkten.För det andra är många frågor förknippade medlöntagarnas, de anställdas, situation. Finns det brapersonalutvecklingsprogram och möjlighet till kompe-tensutveckling? Tar man till vara resurserna så att ettdecentraliserat arbetssätt leder till att det blir en braarbetsplats och ett intressant arbete, som gör att deanställda inom statliga myndigheter förkovrar sig?Det här är ett arbetstagarintresse. Hit hör naturligtvisalla frågor om jämställdhet, om att eliminera lönedis-kriminering och om kompetensutveckling.För det tredje finns det ett starkt medborgarintres-se av att myndigheter, statliga verk och företag arbe-tar på ett sådant sätt att man ger god service, att manförstår medborgarnas problem och att man gör detsom är effektivt för medborgarnas behov.Även här har vi många invändningar. Vi har pekatpå några förhållanden, t.ex. att så få invandrare ellermänniskor med invandrarbakgrund har tagits till varainom de statliga myndigheterna och verken.Därmed är det en stor kompetens som inte finns.Inom statliga myndigheter förstår man ofta inte hurdet är att ha ett handikapp när det gäller språket, attkomma från en annan kultur och att vara utsatt försegregation, kanske t.o.m. rasistisk mentalitet, i vårtsamhälle.Det är en stor kompetensbrist som har byggts in.Jag är tacksam och glad över att man i utskottet harvarit lyhörd för vår kritik och menar att det här är enväldigt viktig aspekt som måste lyftas fram.För det fjärde finns en serie frågor som hängerihop med lönevillkor, avgångsvederlag och pensions-regler för chefer inom statlig administration. Här är viutomordentligt kritiska och har lagt fram en del för-slag om hur man skall komma till rätta med de orimli-ga villkor som en del chefer har tillskansat sig inomden statliga sektorn.Jag noterar att utskottet, liksom vi, tycker att detfinns exempel på orimligheter. Trots att det har ge-nomförts en del förändringar och trots att en del reglersom har att göra med pension och avgångsvederlaghar ändrats ser vi fortfarande oavbrutet exempel påvillkor som är oskäliga och som man har tillskansatsig. Plockar man ned en fallskärm en smula - ja, dålyfter man lönen till fantasinivåer.Vi menar att det måste bli en ändring på detta. Vihar som exempel tagit statsministerlönen, som vi villinföra som ett absolut tak inom statlig verksamhet.Det kan inte vara meningsfullt att med hänvisning tillansvar säga att en viss lön måste betalas ut, på grundav det stora ansvaret, och lägga lönen på ennivå som överstiger lönen för statsminister.Det är orimligt. Det är inte ens meningsfullt, enligtvår uppfattning.Vi anser att man bör titta på de trygghetspaketsom finns inom lagen om anställningsskydd. Man kanockså titta på vad har kommit fram till. Dettalas i normalfallet om en period på högst eftermandatperiodens slut, i LAS talas , närdet gäller avgångsvederlag och trygghetsregler.Vi finner att man i utskottet har varit sympatisktinställd till att vi har tagit upp det här. Man säger attallvarliga fall har noterats även , att manmåste följa frågan på stort allvar. Men man är inteberedd att gå till mötes. Man är t.ex.inte beredd att göra det när det gäller frågan om löne-tak. Det är jag mycket kritisk till.Det här innebär kort sagt att utskottet noterar revi-sorernas starka kritik av personalpolitiken: att dåligkompetens råder, att ansvarsförhållanden är oklara, attutvärderingar inte har genomförts, att frågan om per-sonalekonomiska bokslut, som gångefter annan har tagit upp, inte har fått sin lösning.Utskottet säger att man tror att det skall lösa sig. Se-dan revisorerna skrev sin rapport har regeringen näm-ligen tillsatt en utredningsman.Jag vet det. Det är bra. Utredningsmannen har fåttvida direktiv, vilket också kan vara bra.Men låt då utredningsmannen höra de folkvaldassynpunkter i sitt vidare arbete. Jag anser därför att detär skäligt med tillkännagivanden som omfattar reviso-rernas förslag, men som också omfattar de punktersom särskilt har velat markera.Det skall inte bara registreras utan också sägasifrån när vi finner att staten själv lönediskriminerarefter kön. Det skall tas fram omedelbara tidsplanerdär sådan lönediskriminering elimineras. Vi skall inteha en situation där av de som har mer rutinarta-de arbetsuppgifter inom administration är kvinnor,medan ledningen till stor del består av män. Vi skallha jämställdhetsplaner som medför jämställdhet iarbetet inom statliga myndigheter.Vi skall ha en planmässig rekrytering för att få ininvandrarkompetens. Vi skall se till att staten vid-makthåller en situation där arbetshandikappade hittararbete. kan vi konstatera att man på flera olikahåll även inom statliga led säger: Nej, vi har intenågot särskilt ansvar för människor med funktions-hinder.Vi har pekat på exemplet från universitetdär man varslade ett fyrtiotal arbetshandikappade, trorjag. Jag vet att ungefär 30 av dem nu har blivit före-mål för uppsägningar och centrala förhandlingar.Detta har skett med den konkreta motiveringen inte längre har något särskilt ansvar.I utskottet åberopar man vad som sades 1985 ochfinner ingen anledning att tro att något har hänt. Maninväntar den regeringsredogörelse för vad som harinträffat sedan villkoren för arbetshandikappade för-sämrades förra året.AMS har redan skrivit en rapport. Man noterar att1996 blir återtågets år för de arbetshandikappade. Detär slutsatsen och sammanfattningen i den rapport somAMS lämnade in till ifebruari i år.Det finns alltså särskilt goda skäl för att stryka un-der det statliga ansvaret för de arbetshandikappadesarbetsmarknad.Med andra ord finner att det är enviss slapphet i behandlingen av personalpolitiken frånutskottets sida. Här hade man en chans att markera sittmissnöje med den dåliga personalpolitiken genom attstödja revisorernas förslag till tillkännagivande. Mantog den inte. Här fanns en chans att särskilt markerafrågor om jämställdhet, lönediskriminering, arbets-handikappade och invandrare. När det gäller invand-rarna har man gjort en viss markering. Men jag tyckeratt man kunde ha gått längre, med ett tillkännagivan-de, och därmed bifallit motion.När det gäller de oskäliga villkoren noterar man -pressad som man är av den allmänna opinionen, för-modar jag - att det är orimliga och oskäliga villkorsom har värkts fram, för det mesta i hemliga styrelse-rum, för att tillgodose oerhört giriga krav från statligachefers sida.Men vi menar att man skall gå längre och varatydlig och konkret. Lönetak går vid statsministernslön. Man skall inte ha regler som överstiger det somman i övrigt kommer överens om och som finns isvensk lagstiftning, när det gäller trygghet för denanställde. Det är särskilt gynnade personer vi talarom.Fru talman! Jag stöder naturligtvis Vänsterpartietssamtliga reservationer, men jag nöjer mig med attyrka bifall till reservationerna 1 och 4 i betänkandet.Anf. 31 ()Fru talman! revisorer har granskat denpersonalpolitiska reform för staten som riksdagenbeslutade om . Granskningen harhaft karaktären av en utvärdering. I dokumenten fram-för revisorerna sina förslag till ytterligare förändringaroch förbättringar av den statliga personalpolitiken. Påflera områden har revisorerna funnit att det trots re-formen finns flera brister i den statliga personalpoliti-ken och dålig måluppfyllelse.Sedan revisorernas rapport kom till harregeringen för att, som jag antar, förekomma kritiktillsatt en utredning som berör de frågeställningar somrevisionsrapporten tar upp. Man kan därmed säga attförändringar är på gång, och det hänvisas mycket ibetänkandet till detta arbete.Fru talman! I ett fall föreslår utskottet ett tillkän-nagivande utifrån en kristdemokratisk motion. Detgäller de s.k. fallskärmarna. harmånga exempel framkommit där direktörer i närings-livet visat omdömeslöshet genom att höja sina egnalöner som de förordat återhållsamhet försina anställda. Dessa fall är framför allt en fråga förägarna, de anställda och kunderna att göra något åt.Men när nu även personer på ledande befattningarinom den statliga sektorn har kunnat åtnjuta mer om-fattande förmåner än vad som stipulerats hamnarfrågan i ett annat ljus. Detta är en fråga som i högstagrad berör den statliga personalpolitiken. För enskildamedborgare handlar fallskärmarna om hur personersom tidigare ofta innehaft höga statliga befattningargenom offentliga uppdrag ordnar sin ekonomiskaframtid på skattebetalarnas bekostnad. Så får det intevara, fru talman.Chefskapet i statliga bolag eller verk får inte sessom en sorts statliga förläningar. Vidare får det inomdet statliga området inte förekomma sådana avtal omavgångsvederlag liknande de som har avtalats fram avexempelvis . Det är fullstän-digt orimligt när regeringen skurit ner a-kasseersättningar, som är en sorts fallskärmar förvanliga löntagare, att ha statliga bolag somskräddarsyr fallskärmar med fantasisummor. Det varfel att skära ned a-kasseersättningen till . Mendet är lika fel att staten i sin verksamhet har chefermed den typ av fallskärmar som har avslöjats.Frågan om avgångsvederlag i statliga bolag börnoga ses över i det arbete som regeringen nu av riks-dagen får i uppdrag att göra. Det finns, som utskottetpåpekar: "anledning att reagera på överdrifter somförekommer i vissa anställningsavtal. För staten somarbetsgivare är det särskilt viktigt att föregå med gottexempel och att avtal om löner och andra förmånersom träffas med ledande befattningshavare hos statli-ga myndigheter och i statliga företag ligger på enrimligt nivå." Detta ligger helt i linje med de synpunk-ter vi kristdemokrater har formulerat i vår motion.Det är också mycket bra att utskottet nu i sitt till-kännagivande till regeringen skriver:"Enligt utskottetsmening finns det anledning för regeringen att nogafölja utvecklingen på detta område och vidta ytterliga-re åtgärder för att stävja eventuella missförhållanden. "Det är ett tydligt uppdrag till regeringen som innebäratt man nu skall vända på alla stenar och rensa uppom det i den statliga verksamheten finns fler typer avförmånliga avtal utöver vad som stipulerats.Regeringen måste bokstavligen bli fallskärmsjäga-re, och då inte i avsikten att skaffa sig fallskärmarutan i stället plocka bort dem i den statliga personal-politiska arsenalen. När utskottet nu diskuterar rimlignivå på lönesättning är det en fingervisning till rege-ringen att skaffa sig en tydlig policy på detta område.Fru talman! Jag kan inte låta bli att här föra framoch tydliggöra min uppfattning om chefer i statligtjänst. Är man chef i statlig tjänst skall man se dettasom en form av förtroendeuppdrag gentemot dem somanställt en och ytterst gentemot väljarna. Det är fak-tiskt medborgarnas gemensamt ihopsamlade resursersom man har att förvalta på bästa sätt. Det synsättettycker jag för min del borde lyftas fram mycket tydligtnär man diskuterar anställningar av chefer i statligtjänst.För framtiden bör det finnas en personalpolicysom tillser att det finns konsekvens och fasta riktlinjerför lönesättning och avtal med chefer på det statligaområdet. Dessa skäl talar för att en särskild centralenhet bör inrättas för policy- och förhandlingsfrågoravseende chefsrekrytering och avtal med chefer iregeringskansli, statliga verk och bolag. På så sättskulle man med stor säkerhet kunna undvika kom-mande osäkerhet kring vad som gäller för chefer istatlig tjänst. Ansvaret blir mycket tydligt, något somdet varit problem med under den senaste tidens avslö-janden.Fru talman! Med detta vill jag yrka bifall till re-servation 5 och i övrigt till utskottets hemställan.Avslutningsvis skulle jag vilja rikta några frågortill , som företräder utskottet. Det förstagäller hur utskottet har motiverat avstyrkandet avförslaget om den samlade enheten, en gemensampolicy, i dessa frågor. Man hänvisar till att det ärStatsrådsberedningen och somansvarar för detta.När det på detta område dyker upp något fel i denstatliga förvaltningen, är det då statsminister som vi direkt skall ställa till svars här, eller ärdet finansminister ? Vem är egentligenden ansvarige ministern för dessa frågor? I övrigt harArbetsmarknadsdepartementet och arbetsmarknads-ministern ett visst ansvar för den statliga personalpo-litiken. Tanken var att försöka reda ut detta och fast-lägga ett tydligt politiskt ansvar i ministerhänseende.Den andra frågan är: Kan nu för-säkra att regeringen på uppdrag verkligenkommer att vända på de stenar som finns för att seefter om det finns ytterligare misshälligheter i dettaavseende? Kommer man att verka för en ökad offent-lighet från de statliga myndigheternas sida vad gällerjust de villkor som gäller för chefer? Jag har de senas-te månaderna försökt att få fram rätt många uppgifter.Det har varit förenat med vissa svårigheter på grundav de redovisningar som finns, på grund av att det intefinns någon samlad bild av detta, men kanske ocksåberoende på att man från styrelserummen inte villlyfta fram en del saker. På den punkten vill jag höralitet mer från om hur regeringen kom-mer att arbeta för att se om det finns fler misshällighe-ter i detta avseende.Anf. 32 ()Fru talman! Detta ärende handlar om riksdagensrevisorers förslag angående den statliga personalpoli-tiken. Historiskt har arbete alltid varit en oerhörtviktig fråga för oss socialdemokrater. Allas rätt tillarbete och den fulla sysselsättningen har alltid ståtthögt på vår dagordning.Arbete handlar om så mycket i våra liv. Det ärnaturligtvis en källa till egen försörjning. Men det ärbara en del av det hela. Arbetet tar också vara påmänniskors vilja att vara med och bygga samhälletoch individens önskan att ingå i en större gemenskapmed andra individer.Fru talmannen själv uttryckte det på ett mycketfint sätt vid avtackningen av i riksda-gen. Fru talmannen uttryckte det som människansönskan att tas i anspråk. Det tyckte jag var väldigt fintsagt. Vi vill alla tas i anspråk på ett värdigt sätt.I betyder arbete kanske ännu mer för osssom individer än det gör i andra länder. Mycket avvår identitet får vi genom våra jobb, och bland detförsta vi berättar om oss själva eller frågar andra omär vad vi jobbar med.Eftersom förvärvsarbetet uppfyller en så stor delav vårt liv är det oerhört viktigt hur vi har det på job-bet och hur vi blir behandlade på vår arbetsplats -alltså vilken personalpolitik som förs.Regering och riksdag har, enligt min mening, ettalldeles extra stort ansvar att vara goda förebilder somarbetsgivare och bedriva en bra personalpolitik. Detskall vara en personalpolitik som är till gagn för deanställda men som också måste upplevas som bra ochrimlig av dem som betalar, dvs. Där-för måste också den statliga personalpolitiken utfor-mas så att den blir ett effektivt styrinstrument.Riksdagens revisorer har granskat den perso-nalpolitiska reform som fattade beslut om1985 och 1987. Utskottet ser med tillfredsställelse pårevisorernas granskning, eftersom det integjorts någon samlad utvärdering av reformen.Revisorerna pekar i sin granskning på ett antalområden där den statliga personalpolitiken behöverutvecklas vidare. Det handlar bl.a. om inriktning,uppföljning, chefsfrågor och kompetensutveckling.Fru talman! Den socialdemokratiska regeringenhar givetvis ett starkt intresse av att den statliga per-sonalpolitiken fungerar. som gått sedanrevisorerna lämnade sin granskningsrapport har rege-ringen redan påbörjat ett arbete för att komma tillrätta med bristerna.