prot · GJ0995 · 1996-05-20 00:00:00 — Först vill jag säga att jag faktiskt inteär beredd att ge mig in i några resonemang omkringden där sista frågan.Jag skulle i stället vilja säga att de som tror attfolkviljans uttolkning kräver folkomröstningar - kan-ske ständiga folkomröstningar - nog bör besinna sittansvar och tänka igenom hur de vill att vårt demokra-tiska system skall fungera. Det är farligt om man fårdet att framstå som att om beslut fattas av är det på något sätt odemokratiskt. Då harman inte efterhört svenska folkets uppfattning. Tänkigenom vad ett sådant yttrande egentligen innebär!Tänk igenom vad det får för konsekvenser om mandrar ut det till det yttersta!Vi i har, på goda grunder menar jag, valtatt utforma vårt folkstyre genom ett parlamentarisktsystem. Det bygger i sin tur på politiska partier. Jagmenar att det är ett överlägset system när det gäller attväga samman olika ståndpunkter och aspekter i oftamycket komplicerade frågor där det handlar om av-vägningar, kompromisser och ibland motstridigaönskemål. Den typen av avvägningar låter sig integöras av enfrågeorganisationer eller genom folkom-röstningar där man svarar ja eller nej.Därmed inte sagt att vi aldrig skall ha folkom-röstningar. Vi har som bekant haft ett fåtal folkom-röstningar i . Men jag tror alltså att man skallvara väldigt varsam innan man springer ut och kräverfolkomröstning i den ena frågan efter den andra medmotiveringen att allt annat vore odemokratiskt elleratt det vore en bristande respekt för folkmeningen.Sedan vill jag säga att det är väldigt viktigt att gö-ra en distinktion mellan två olika frågor. Den ena ärhur beslutet om förhållande till EMU skallfattas. Den andra är sakfrågan; om man är för elleremot att skall gå in i , den tredje fasen.Detta blandas ihop på ett sådant sätt att det iblandframstår som att den som är anhängare av folkom-röstning automatiskt är nej-sägare och att den som äranhängare av riksdagsbeslut automatiskt är ja-sägare.Så är det naturligtvis inte, och så skall det inte vara.Det är väldigt viktigt att hålla isär de två frågorna.Sedan vill jag säga till : Sverigeär ju pådrivande när det gäller utvidgningen av med-lemskretsen i EU. Inte minst vill vi att de baltiskastaterna skall tillhöra de nya medlemsländerna. Vi troratt detta är viktigt, och dessa länder vill själva kommamed i EU. Man tror inte minst att man vinner eko-nomiska fördelar av detta. Men utmåla inte EMU somnågon skapare av barriärer mellan det rika Västeuropaoch det fattiga Öst- och , och utmåla detinte så att EMU skapar problem som annars inte fun-nes!Sanningen är ju att dessa klyftor i väldigt hög gradfinns . De kommer rimligtvis att finnas i åtskilli-ga år framöver. Det är inte EMU som skapar dessaklyftor, och inte heller EU. Tanken hos dessa länderär naturligtvis att de genom att komma med sommedlemmar i högre grad än skall kunna dranytta av ett samarbete, och därigenom få tillväxt ochbörja närma sig den utvecklingsnivå vi har i Västeu-ropa. Det är det viktiga.En utvidgning av EU skapar onekligen en radproblem som måste lösas och som bör lösas innandessa länder går med. Då tänker jag inte minst på detoerhört vidlyftiga subventionssystem vi har inom dengemensamma jordbrukspolitiken. Om det regelsyste-met förblir oförändrat kommer dessa budgetar attsprängas. Det skulle leda till mycket kraftiga utgift-sökningar när de nya medlemsländerna går in. Densaken måste vi lösa under alla omständigheter.Anf. 19 ()Fru talman! Först vill säga något om utvidgningensom talade om. Jag måste ställa fråganom kan ge ett enda skäl för synen attvalutaunionen skulle minska risken för klyftor mellande nuvarande medlemmarna i EU och de tilltänktanya medlemmarna i ?Sedan har vi nu fått besked att regeringen inte tän-ker vidta några åtgärder för att motverka den centrali-sering som valutaunionen skulle kunna riskera att ledatill. Regeringen tänker inte vidta några åtgärder somgör att vi får miljö och jobb - mätbara och på detsättet viktiga faktorer inom EU - kopplat till valutau-nionen. Regeringen vill inte vidta några åtgärder somminskar risken för spänningar som skulle kunna ledatill stor lönerörlighet upp och ned och till flyttlassinom valutaunionen. Jag måste säga att jag hade trottatt ändå något skulle ta vara på möjlig-heten att nyansera sina svar i den delen. Det har haninte alls gjort, och det förvånar mig.Då kommer man till frågan. Det är inte såatt vi kräver folkomröstningar i än den ena än denandra frågan. Det är ett oerhört förenklat sätt att viftaundan den debatten på. Det här är väl en av de absolutstörsta frågor som har haft att avgöra - minstlika stor som själv medlemskapet i EU. Jag tror att viegentligen delar den uppfattningen, och jag tror att detär svårt att förklara för svenska folket varför manskulle ha folkomröstning om medlemskapet i EU meninte om detta. Skall försvara den stånd-punkten som man kanske genomför folkom-röstning i just den frågan i ? ge-nomför man kanske folkomröstning i Storbritannien.Skall verkligen driva en nej-linje i folk-omröstningsfrågan så hårt att han riskerar att få etttvingande beslut i om att folkomröstningändå skall genomföras? Vore det inte bättre att lyssnapå det demokratiska kravet , och inte låsa sigså oerhört hårt för ett nej?Anf. 20 Finansminister ()Fru talman! Jag har inte avvisat tanken på en folk-omröstning i varje läge. Vad jag reagerar mot är denvårdslösa argumentation som förekommer. Jag påstårinte att mina meddebattörer har ägnat sig åt den, menden finns på andra håll. Det framställs närmast somodemokratiskt om frågor, även viktiga frågor, avgörs iSveriges riksdag. Det bär väldigt långt om man drar utkonsekvenserna av ett sådant yttrande, och jag menaratt inte minst vi som befinner oss i denna kammare -men även andra - bör besinna detta.Den parlamentariska beslutsprocessen är i allrahögsta grad i överensstämmelse med god demokrati.Jag menar att det är ett omistligt och bärande inslag isvensk demokrati. Det får inte beskrivas på det sättetatt man om man avvisar en folkomröstning i en vissfråga, den må vara stor eller liten, har brist på respektför demokratin eller folkstyret. Det var det jag villeframföra.Tillbaka till de potentiella nya medlemsländerna iEU från och . Jag noterar nuatt backar litet. fick vihöra att skapandet av EMU, den tredje fasen, skulleinnebära ett antal nya hinder och ökade klyftor. Nubegränsade sig frågan till att jag skulle visa i vilkenmån EMU kan minska de nuvarande klyftorna. Det äronekligen en helt ny frågeställning. Jag kan inte se attEMU ökar några klyftor. Om man tror att EMU bidrartill ett stärkt samarbete mellan de länder som klararatt uppfylla konvergenskraven är det gynnsamt förtillväxten i , och därmed också rimligtvis förländerna i Öst- och . Det viktiga är attSverige är, och fortsätter att vara, mycket aktivt för atthjälpa de länder som vill komma in i EU och att visedan utformar en politik som gör det möjligt attminska klyftorna och att öka handeln och tillväxten iden här delen av . Det kommer vi att göraoavsett vad som händer med EMU i framtiden.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1995/96:190 ommarknadsekonomins utvecklingAnf. 21 Finansminister ()Fru talman! har ställt följandefrågor till mig.Planerar regeringen reformer som skattemässigtgynnar privat aktieägande i nya och mindre företag?Planerar regeringen reformer som understöder ny-företagandets "projektekonomi", t.ex. förändringarangående återanställningskravet och turordningsbe-stämmelserna i arbetsrätten för små företag?Planerar regeringen reformer som understöder denenskilde företagarens aktieköp i det egna företaget?När det gäller den första frågan vill jag säga attdet pågår ett omfattande utredningsarbete. Regeringenhar uppdragit åt företagsskatteutredning attutreda frågan om en lättnad i beskattningen av intjä-nad bolagsinkomst. Utredningen har i uppdrag att iförsta hand undersöka om en generell lättnad kaninföras på bolagssidan och i andra hand - om en ge-nerell lösning inte visar sig möjlig att åstadkomma -att lämna ett förslag om en lättnad för de små ochmedelstora företagen.Företagsskatteutredningen kommer således att ivart fall lämna ett förslag som omfattar de små ochmedelstora företagen. Det är regeringens avsikt attefter sedvanlig remissbehandling ta ställning till omen lättnad av det antydda slaget skall införas och denomfattning som en sådan lättnad lämpligen bör ha.När det gäller den andra frågan om nyföretagan-dets s.k. projektekonomi vill jag börja med att erinraom att regeringen senast i vårpropositionen (prop.1995/96:150) uttalat att arbetsrätten behöver föränd-ras och ges en ändamålsenlig utformning. Reglernabör spegla en rimlig avvägning mellan löntagarnasbehov av skydd mot godtyckliga och diskriminerandebeslut och företagens behov av att kontinuerligt kunnaanpassa sin organisation och sin arbetsstyrka till för-ändrade förutsättningar och behov. De bör vara ut-formade så att de inte försvårar för företagen att ex-pandera och , under ledning av ord-föranden och med representanter förarbetsmarknadens parter, har haft i uppdrag att finnaformer för hur parterna själva i så stor utsträckningsom möjligt genom kollektivavtal kan utforma dearbetsrättsliga reglerna så att de fungerar väl i prakti-ken och blir så enkla och effektiva som möjligt. Ord-föranden rapporterade till regeringen attbåde arbetsgivarnas och arbetstagarnas representanteri kommissionen har sagt nej till ordförandens slutför-slag till rekommendation.Representanter för regeringen för nu samtal medparterna om arbetsrättens fortsatta hantering. Jag är iavvaktan på att dessa samtal slutförs inte beredd att gåin ytterligare på denna fråga.Den tredje frågan gäller eventuella reformer för attunderlätta aktieköp i det egna företaget. På det områ-det gäller en särskild lag som ger rätttill skattereduktion för riskkapitalinvesteringar. Be-stämmelserna i lagen ger den enskilde företagaren rätttill skattelättnad vid köp av aktier i det egna företaget.Lagen är tidsbegränsad. Regeringen uttalade i pro-position 1995/96:25 följande: "Avsikten är alltså attriskkapitalavdraget skall avlösas av permanenta lätt-nadsregler som skall utredas av företagsskat-teutredning. I ekonomiskt och skattesystematisktavseende är de båda typerna av åtgärder svåra attförena, eftersom det inte är lämpligt att geskattelättnader såväl vid tillskott av kapital som vidbeskattningen av kapitalets avkastning. "Regeringen kommer att ta ställning till behovetoch lämpligheten av lättnader i beskattningen inomföretagssektorn sedan harlämnat sitt förslag.Anf. 22 ()Fru talman! Jag tackar för svaret. Det belysermöjligen ett hotande systemfel i svensk politik.Jag har som folkvald ställt frågor och byggt underdem med en analys, visserligen mycket kortfattad,över hur jag uppfattar en del av marknadsekonominsoch samhällets problem. Finansministern berör intenämnvärt analysen och frågorna hänvisas till utred-ningar.Fru talman! Jag har all respekt för utredningar. förhandlingsdemokrati som vår finns det inte enfråga av betydelse som inte förekommer i utrednings-väsendet. Detta är naturligtvis oftast en styrka. Det ärnaturligtvis inte fel att ha kunskaper när man skallfatta avgörande beslut. Men diskussionen kan intestanna med det. Det som mycket förtjänstfullt kandiskuteras i borde i alla fallfragmentariskt också kunna luftas i det svenska par-lamentet.Bakom mina frågor döljer sig en växande oro. Jaganser mig, tillsammans med många andra naturligtvis,lägga märke till hur gapet vidgas mellan vad som realthänder i världsekonomin och den politiska offentligadiskussionen. Den här hotande, växande klyftan kanåtminstone inte jag enbart binda till olika regeringar.Visst har vi väl alla begått misstag av olika slag, t.ex.införandet av de dynamiska effekterna i det tidiga 70-talets finansplaner i stället för att då kanske inleda ensanering. Vidare har vi rekorddevalvering1976, ändring av utlandslånenormen i mit-ten , Palmes och Feldts stora devalvering,regeringen sociala ignorans och ekonomiskalättsinne osv.Vi kan alla efter tycke och smak stapla misstagsom har begåtts, men det som jag eftersträvar medmin interpellation är ändock en litet mer långtgåendediskussion om vad vi gör i det nya läge som faktisktråder i den ekonomiska basen.Förändringstrycket utifrån de internationellamarknaderna är mycket stort, och det har accelereratunder . Men i avsaknad av ett tydligare poli-tiskt ledarskap vänder sig många människor i oro,ängslan, förtvivlan och kanske i vrede mot mycket avdet som händer och sker . Det naturliga motstån-det - man vet vad man har, men inte vad man får -exploateras av konservativa krafter i samhällsstruktu-ren. Jag ser hotande konfrontationer i det svenskasamhället här. Jag tror inte att dessa hotande konfron-tationer och ökande sociala klyftorna går att lösa pånågot annat sätt än genom en ökad tydlighet i ledar-skapet.Fru talman! Grundläggande i allt ledarskap, inteminst i det politiska i de besvärliga tider som vi har,är en ökad tydlighet.Låt mig ta ett brännande, viktigt och för alla med-borgare angeläget exempel. Regeringen har ju lovatatt halvera den öppna arbetslösheten inom mindre . Detta löfte skall enligt regeringen själv - dethar man sagt upprepade gånger - uppfattas bokstav-ligt. Regeringen skall således inom den närmastetiden presentera förslag som kan bidra till ett sådantklimat för arbete, företagande och studier att mångafler människor än kan försörja sig.I dag är trenden dess värre den motsatta. De lång-tidsarbetslösa blir fler och arbetskraften minskar förvarje månad, dvs. de av oss som är mellan 16 och 65år och deltar i arbetskraften. De är uppenbart att degamla fårorna inte gäller längre. Det reglerade löne-arbetet - det har inte med saken att göra om det är sexeller - viker för en mängd nya anställ-ningsformer.Jag skulle vilja skicka med en fråga. Borde interegeringen göra den bedömningen att man har allt attvinna på en ökad tydlighet och därmed vara ännutydligare i sin avsiktsförklaring vad gäller reglerna påarbetsmarknaden framöver?Anf. 23 BO ()Fru talman! Målet att halvera den öppna arbets-lösheten är väl snävt. Det är viktigt att sträva efter atthalvera den totala arbetslösheten, den verkliga arbets-löshet som människor känner, även om det är svårt atthitta för det.Den första frågan som ställer isin interpellation är egentligen för långtgående. Deträcker med att fråga om regeringen är beredd att tabort de regler som missgynnar privat ägande i nya ochmindre företag. Ett exempel är just det som var uppe,nämligen dubbelbeskattningen av avkastningen på detegna kapitalet i aktiebolaget som är den vanligasteföretagsformen, inte minst för de dynamiska ochväxande företagen. Det krävs ju alltid ett eget kapital- mindre i kunskapsföretag och mer i tunga industri-företag. Det kan kompletteras med ett lånat kapital.Det måste finnas kapital.Det lånade kapitalets avkastning beskattas i er-sättning till den som lånar ut pengarna med 30 %.Bolaget får göra avdrag och mottagaren betalar 30 %.Det egna kapitalet är basen och grunden för jobben.Det är basen för att kunna skaffa lånat kapital. Där harman en beskattning först i bolaget på och däref-ter hos mottagaren på det som är kvar på . Detblir sammantaget 50 %.Det märkliga är alltså att vi har en klart högre be-skattning på det egna kapitalet, som man själv måstesätta, som skall bära risken och som är grunden förvarje nytt jobb, än vi har på det lånade kapitalet, somär en komplettering.Det här leder till högre avkastningskrav på detsvenskägda kapitalet, och det i sin tur leder till färreinvesteringar och färre nya jobb än annars. Det ärsjälvklart att kapitalförsörjningen, alldeles bortsettfrån priset på kapitalet, påverkas och att företagenssoliditet, styrka och uthållighet blir sämre. Det märk-tes ju i de kriser vi hade, därför att det lånade kapita-let är mindre värt i sådana sammanhang, och det blirdet också mer av.Det leder till mer utlandsägande, eftersom man därinte har samma avkastningskrav. I och i mångaandra länder har man slopat dubbelbeskattningen. Detinnebär att vissa företag, speciellt de större företagen,klarar sig, men blir mer utlandsägda. Det kan diskute-ras om det är något som skall ske på grund av sned-vridningar i skatteregler eller på grund av andra, merrationella skäl.Vi får en låsning i gamla strukturer, eftersom detkostar mycket att dela ut pengar till ägare som väljeratt investera i nya växande företag.1994 ändrade vi det här. Vi införde en enkel be-skattning - ingen skattefrihet. Som framgår av inter-pellationssvaret gick det inte att införa avdrag i bola-get. Vi hade i stället en beskattning av bolaget. Inte enkrona i utdelning kunde lämnas utan skatt på depengar som skulle lämnas ut. Det är ungefär sammasak som att preliminärskatten betalas på det arvodeErik erhåller, och sedan görs det definitivtvia deklarationen. Det är samma princip egentligen.Men det är inte dubbelt. Man kan också välja att göraen avräkning av den skatt som bolaget redan har er-lagt. Det kan jag tänka mig. Det är en teknikfråga.Men det är fullt möjligt att göra det. Vi finansiera-de det inom företagssektorn genom att bredda basenför uttag av bolagsskatt. Vi finansierade det genom enviss höjning av löneskatt inom företags-sektorn - en omfördelning för att slippa bristandeneutralitet.Än värre drabbas de snabbväxande mindre bola-gen. Förutom denna dubbelbeskattning har de gränserdär sådant som egentligen är en vinst, en kapitalvinst,beskattas som arbetsinkomst. Det ger mindre intressejust för att växa, och det är naturligtvis ännu besvärli-gare.Jag skulle vilja fråga finansministern: det rim-ligt, med utgångspunkt i det helhetperspektiv somWidar så förtjänstfullt redovisade, att hadubbel beskattning i ?En sista fråga, eftersom näringsminister i har aviserat att detär möjligt att återinföra förmögenhetsskatten på arbe-tande kapital: Avser regeringen återinföra förmögen-hetsskatt på arbetande kapital i de mindre och medel-stora företagen?Anf. 24 Finansminister ()Fru talman! Jag får beklaga att på det här sättet genererar en längremoderat drapa om hur skattepolitiken borde varautformad.När det gäller dubbelbeskattningen har jag i olikasammanhang uttryckt min uppfattning, som jag stårfast vid: Jag ser starka skäl som talar för att avveckladubbelbeskattningen. Men det finns en rad svårafrågor som måste hanteras, och som håller på att han-teras. Innan vi har sett lösningar på de problemen kanoch vill inte jag föreskriva hur ett förslag ser ut. Dethandlar om tekniska problem, om avvägningar mel-lan mindre och större företag, om en ansvarsfull fi-nansiering och om en fördelningspolitisk utformningsom är rimlig och försvarbar. Inte minst på den sist-nämnda punkten är jag övertygad om att vi aldrigkommer att få med oss . Det är i ställetnågonting som vi socialdemokrater, kanske i samver-kan med andra partier, själva får hitta en bra lösningpå.Mera generellt vill jag till , somefterlyser ett tydligt politiskt ledarskap, säga: Jag kaninte annat än instämma när det uttrycks i så allmännatermer. Visst är det bra med ledarskap, också inompolitiken. Men här, liksom på andra håll, gäller det enavvägning - å ena sidan att vara beredd att gå föreoch peka ut i vilken riktning man tycker att vi skallgå, å andra sidan att inte tappa kontakten med väljareeller med medlemmar, vilka man nu företräder. Av-lägsnar man sig för långt kan man inte utöva ett ledar-skap. I vår demokrati går det inte att genomföra åt-gärder, går det inte att ompröva gamla etableradesystem, om man inte på ett rimligt sätt har fått enförståelse och förankring för att åtgärderna är nöd-vändiga. innebär det att det tar litet tid. För osssom är otåliga innebär det att utvecklingen inte gårfullt så fort som man skulle vilja. Men jag menar attdet är ett nödvändigt inslag i en levande demokrati uppnår den nödvändiga förankringen och förstå-elsen för att man skall kunna genomföra de politiskaförändringar som man vill åstadkomma.Anf. 25 ()Fru talman! Alldeles självfallet förutsätter heladen demokratiska processen ett ganska starkt drag avlångsamhet. Det ligger inbyggt i demokratin. Självfal-let är det så.Men de olika förslagen, de olika huvudinriktning-arna , måste tydliggöras på ett annatsätt. Det har inte så mycket med otålighet som medförutsättningar för det öppna demokratiska samtaletatt göra. Om det förs ett slags samtal i slutna sam-manhang eller på seminarier som man för-söker hitta andra former av motsättningar och konflik-ter i den öppna publika debatten så försvåras medbor-garnas förståelse och undergrävs förtroendet.Sverige är naturligtvis fortfarande ett ledande in-dustriland. Vi har haft en väl-digt god position som industriland. Då förstår manockså att de socialdemokratiska regeringar som ihuvudsak har styrt sedan rösträtten har fört enväldigt god industripolitik. Det ligger i sakens natur.Jag hävdar att det har varit rationellt av den tidigaresvenska socialdemokratin att inrikta sig på i huvudsakde stora företagen. Därför har vi också institutioner,arbetsrättslagstiftning, skattelagstiftning och diskrimi-nering - det handlar om det när det gäller fåmansföre-tagande och enskilt ägande i svenskt näringsliv. Dethar byggts upp eftersom de storaföretagen har betytt oerhört mycket för svensk eko-nomi. Det gör de fortfarande. Men framför allt har deanställt nästan varenda människa.I dag är förhållandena helt annorlunda. Då måstenya institutioner byggas. Jag menar att en av de vikti-gaste sakerna där regeringen måste vara tydlig, är attförsöka bryta ned den mur eller motsättning som mani den allmänna debatten försöker sätta upp mellanarbete och företagande å ena sidan och välfärd ochfördelning å andra sidan. Arbete och företagande harju alltsedan jägar- och samlarsamhällena, alltsedan vireste oss på två ben, varit centralt - först det, sedanfördelningspolitik.Om man läser exempelvis doktors-avhandling, "Svensk industriell utveckling ", som behandlar den andra industrialiseringsvå-gen i och som jag nämner i min interpellationser man att andelen företag fördubblas, att det är enväldigt liberal företagsmiljö och att de som i huvud-sak startar företagen är yrkesarbetare utan mycketeget kapital som är beredda att gå ned i källaren ochbörja arbeta.På dessa arbetares insatser under mellankrigstidenhar vi levt gott mycket . Men naggas detta ikanten. I en stad som står av demellan 16 och utanför den ordinarie arbets-marknaden. Så är det i bygd efter bygd. Det vet vi,allihop. Då måste frågan om arbete och företagandestå i förgrunden. Det är den enskilde, inte kollektivet,som bryter fram samhället.Därför tycker jag faktiskt att det brådskar medinitiativ. Vi kan inte vänta på att Företagsskatteutred-ningen blir klar . Det brådskarmed initiativ som mer gynnar det enskilda företagan-det, fåmansföretaget och de onoterade företagen - desom nu bryter fram och förhoppningsvis skall bildaunderlag för växande välstånd och välfärd också in påtvåtusentalet.Anf. 26 BO ()Fru talman! Jag förstår i och för sig vad WidarAndersson menade med rationalitet och vaktslåendeom de stora företagen. Jag kan se saken i det perspek-tivet. Det var inte rationellt i ett längre perspektiv,eftersom det som hade kunnat vara ett embryo till dendynamik som talar om kvävdes.Jag har valt att ta upp en fråga därför att den ärcentral. har i sin interpellation an-fört den som ett exempel. Det gäller den principiellafrågan om det egna kapitalet i bolagssektorn skalldubbelbeskattas. Den reform som vi genomfördeinnebar ju att vi fick en enkelbeskattning i enskildfirma och handelsbolag, och den ligger kvar. Där ärskatten , men just i aktiebolagsformen är den pågrund av dubbelbeskattningen 50 %.Vill man ha exakt samma beskattning som avräntor, kan man få det. Det behöver inte göras någrautredningar. Om inte den enkla modell som vi valdeskall användas, lovar jag att vi kommeratt rösta för en avräkningsmodell. Ta ut bolagsskattenoch ta också ut skatt av aktieägaren, men räkna av denerlagda bolagsskatten!