prot · GJ0967 · 1996-03-12 00:00:00 — I det avseendet var den tidigarekommunallagens lydelse faktiskt att föredra medhänsyn till att den hade mer precisa effekter ur ba-lanssynpunkt.Så min fråga till blir fortfarande:Avser regeringen att vidta någon åtgärd under denärmaste två åren för att förhindra en lånefinansieringav verksamhet?Anf. 12 ()Fru talman! Jag kan först instämma i LennartHedquists synpunkter vad gäller underbalansering avkommunernas budgetar. Staten får naturligtvis inteövervältra sitt underskott på kommunerna.Samtidigt vill jag säga att det är väldigt bra att fi-nansministern nu faktiskt mildrar besparingskraven påkommunsektorn och på det sättet bromsar upp ettnästan fritt fall i ökad arbetslöshet, som han har varnatför.Arbetslösheten är faktiskt det största ekonomiskaproblemet . Det finns starka skäl att förhindra attden ökar genom att kommunerna pressas ännu hårda-re. har åter varnat för att 30 000jobb är i fara. har man talat om ännu flerjobb som är på väg att försvinna i kommunsektorn denärmaste åren. Här är det fråga om människor somhamnar i arbetslöshet. Det finns ingen chans för denprivata sektorn att svälja alla dessa under den tiden.Det kommer att bli dyrt för oss alla och väldigt dyrt urmänsklig synpunkt att låta arbetslösheten öka.Vi har från sida tyckt att man egent-ligen borde kompensera kommunsektorn för höjning-en av egenavgifterna. Det handlar om totalt 5 miljar-der kronor under ungefär . Det står vi fast vid,därför att om människor går ut i den massarbetslöshetsom vi redan har kommer det att stå staten väldigtdyrt.Välfärdens kärna finns just i den kommunala sek-torn - vården hos landstingen, omsorgen och skolanhos primärkommunerna. Det är denna sektor som harstörst betydelse för utsatta grupper. Där skall vi intespara. Vi bör i stället göra besparingar i transfere-ringssystemen och i första hand när det gäller de somtjänar litet bättre samt göra besparingar på bidrag tillföretag som inte har just någon positiv effekt osv. Detfinns möjligheter att spara på andra håll än på det somär mest värdefullt, inte bara för människorna utanockså för näringslivet och företagen. Det är ju in-frastrukturen - vården, omsorgen och skolan - somgör att näringslivet blir starkt och att man kan rekryte-ra en kompetent och duktig arbetskraft som kan kon-kurrera. Det är ju det som vi alla skall leva på.Jag vill ändå ge en eloge till finansministern påden här punkten och ställa följdfrågan om man frånregeringens sida är beredd att ta upp en diskussionmed kommunerna om en kompensation också förhöjningen av egenavgifterna. Egenavgifterna slårnämligen på kommunernas skatteunderlag på ett sättsom de har väldigt svårt att skydda sig mot och somleder till ökade samhällskostnader i form av arbets-löshet.Jag vill också peka på att det är viktigt att samti-digt se till att kommunerna inte börjar underbalanserasina budgetar. Det vore intressant att få en belysningav hur regeringen tänker sig att klara den biten ochhur man kan mildra kravet på ökat finansi-ellt sparande för pensionsskuld etc. Det är riktigt, somfinansministern säger, att det inte finns något skäl attnu tvinga fram detta i hög takt. Det skulle bara ledatill ökad arbetslöshet och att man lägger pengar påhög i stället, vilket det väl inte är rätt tillfälle att göra.Anf. 13 ()Fru talman! Jag satt och förberedde mig inför enkommande interpellationsdebatt, men när jag nu hör-de kunde jag inte låta bli att begäraordet också i denna fråga. Han säger faktiskt i sittsvar: "Det är inte heller rimligt att fler människor sägsupp från viktiga jobb i kommunsektorn i ett läge medhög arbetslöshet." Det är alldeles utmärkt. Men jagtycker mig ha hört detta . Det var i valrörelsen1994. Då sade socialdemokraterna att man inte skulleröra verksamheterna. Med det menade man justkommuner och landsting.Men, fru talman, verkligheten blev ju en annan.Det senaste året har präglats av varsel och också upp-sägningar i kommuner och landsting. Jag kan ta tydli-ga exempel från min egen hemkommun Norrköping.De visar något helt annat än det budskap som social-demokraterna hade i valrörelsen . Då talade manom det öppna mandatet. Efteråt har vi ju fått se litetav vad det handlar om. När jag nu hör detta igen kanjag instämma, för har hårt drivitfrågan om att vi skall se till att inte säga upp personali vård- och omsorgssektorn. Jag delar detta synsätt.Men jag måste ställa mig frågan: Är detta ett nyttöppet mandat eller något åt det hållet från finansmi-nisterns sida inför den socialdemokratiska kongres-sen? Kommer detta besked att stå sig när har åkt hem till igen? Kan vi lita påbeskedet den här gången? Innebär beskedet att perso-nal i vård- och omsorgssektorn inte skall sägas upp?Det är ett besked som jag tror att väldigt många efter-lyser.Fru talman! Jag deltog i en frågedebatt med fi-nansministern här i kammaren för några veckor sedan.Jag undrade då om han hade några hemliga sparlistor inågon skrivbordslåda. I debatten bekräftade finans-ministern faktiskt att de fanns till hands och att deskulle användas om det blev nödvändigt. Men då voredet väldigt bra om ministern på just den här punktengav det tydliga beskedet att sparlistor för kommuneroch landsting redan är framtagna och körda genom endokumentförstörare. Ett sådant besked tror jag voremycket välkommet för alla dem som finns ute i vår-den och i omsorgerna.Anf. 14 Finansminister ()Fru talman! När man hör förstårman att han inte hade tänkt att begära ordet i debatten.Det understryks av att han står här och argumenterartvärt emot . vill ju egentli-gen att vi skall gå ut med stramare direktiv för kom-munerna. vill släppa efter ytterligareoch spä på litet. Deras partier satt i samma regeringoch ledde förfallet i ekonomin. Den totala divergen-sen och uppsplittringen mellan de gamla koalitions-partierna är naturligtvis i sig en förklaring till att detgick som det gick.Innan kds börjar tala våldsamt vitt och brett omden kommunala sektorns behov av resurser skall mankanske klara upp sin egen historia. Besparingar pådrygt var den första åtgärd denregering gjorde som kds faktiskt möjliggjorde ochtillhörde. Då började de stora neddragningarna i denkommunala sektorn. Att med den historien som bak-grund lägga upp debatten på det sätt som gör vittnar om att han kanske inte hade tänktgå upp i debatten.Till vill jag säga att jag inte är be-redd att lova ytterligare resurser till kommunerna föratt kompensera för egenavgifterna. De ingår i sane-ringsprogrammet på i form avbesparingar och skattehöjningar. Om det skall fungerakan vi inte som det genomförs kompenseraför de effekter saneringsprogrammet medför. Dåtappar vi ju i praktiken effekterna. Det blir ingenkompensation av det slaget.Jag är inte så orolig för att vi skulle vältra över påden kommunala sektorn, vilket antydde ochvilket säger inte får inträffa. Vad jag argu-menterar utifrån är naturligtvis den sista raden i deoffentliga finansernas uppställning. Där har vi intebara staten och socialförsäkringarna utan också kom-muner och landsting - allt summerat. Det är där vistyr mot balans i hela verksamheten.Den som tror att man kan gömma ett statligt un-derskott genom att vältra över det på kommunernakommer, när han kommer till sista raden i samman-ställningen, se att han har lurat sig själv.Jag har medverkat till att vi har lagt fast målet omoffentliga finanser i balans 1998. Det ligger fast.Därmed har jag sagt att det inom en sådan målsättninginte går att vältra över kostnader eller underskott frånen sektor till en annan inom den gemensamma sek-torns ekonomi.Varför gör vi då detta? Jo, därför att vi ser en säm-re sysselsättningsutveckling i landet än vad vi hadetänkt oss. Vi trodde nog att konjunkturen 1996 skullevara bättre än vad den nu visar sig bli. Den internatio-nella doppning som vi nu går igenom drabbar ju ocksåSverige. Att i det läget fullfölja ganska radikala för-ändringar ute i kommunsektorn, som resulterar i attpersonal uppenbarligen sägs upp, är att bygga på denöppna arbetslösheten. Om den öppna arbetslöshetenbyggs på ökar i motsvarande grad statens underskott.Så småningom, när man summerar det hela på sistaraden, visar det sig att den besparing som gjordes ikommunerna motsvaras av en kostnadsökning i sta-ten.Det ideala är naturligtvis att den kommunala ned-dragningen sker då arbetskraf-ten sugs upp av en växande privat sektor. Så var detunder 1995. Så hade vi också bedömt att det skullekunna bli 1996. När det inte inträffar har vi en nysituation.Att i det läget dessutom gå ut med signalen tillkommunerna att de utöver sina vanliga utgifter skallta på sig utgifter för kommande pensioner, som skallbetalas och , är naturligtvis inte ensärskilt god politik; för att kunna klara de pensionsut-betalningarna skall de nu rationalisera verk-samheten på ett sådant sätt att de får vinster som kananvändas för att sättas av i fonder som så småningomskall betalas ut.Jag är av tradition anhängare av offentliga finanseri balans, och i allra högsta grad i den kommunalasektorn. Jag har själv som ansvarigt kommunalrådhaft utomordentligt gott stöd av den gamla kommu-nallagens resonemang om förmögenhetsskydd i lokaladebatter omkring en alltför expansiv eko-nomisk politik. Vi som är anhängare av en sådanbalans i den kommunala ekonomin vill naturligtvis attden skall komma till stånd. Därför tänker jag se till såatt lagstiftningen på det området skärps.Men takten i det hela - hur det skall gå in-nan vi är där - avgörs ju också av konjunkturbilden.När konjunkturbilden försämras säger vi, som eneftergift till förbundens remissyttranden vad gällerjust balanskravet, att vi skjuter fram balanspunktennågot år. Då får man en lättare situation. Det innebärinte att man för den sakens skull överger balanskravet.Lägger man därtill att vi börjar fondera efter enblandad modell, som man säger i kommunsektorn, tillpensioner först då balans inträffar harman lättat på den kommunala finansiella situationenpå ett sådant sätt att kommunerna rimligen inte behö-ver medverka till att den öppna arbetslösheten stiger.Det är bakgrunden, fru talman.Anf. 15 ()Fru talman! Jag tror att jag börjar med just fråganom balans.Min uppfattning är att även den nuvarande kom-munallagen ställer ett krav på långsiktig balans. Jagtror att det är väldigt tydligt i förarbetena. Jag tror attdet är väldigt olyckligt att regeringen nu sänder ut ensignal om att vi kan skjuta kravet på balans framåt itiden, eftersom det för väldigt många av de aktuellakommunerna egentligen redan föreligger. Man kaninte gå till dessa kommuner och säga att man skjuterpå kravet på balans och att de har utrymme att under-låta att vidta normala förändringsåtgärder i sin kom-mun. Jag tror att man har hamnat snett med den signa-len.Jag sade tidigare till finansministern att jag möjli-gen till delar kan acceptera det resonemang han förom pensionsskulden. Jag tänker då på balans exklusiveförändring av pensionsskulden och menar att manmåste upprätthålla det kravet.Min fråga till är följande: Kan viinte vara överens om att de kommuner som inteuppnår den typen av balans egentligen fören budgetpolitik som strider mot dagens kommunal-lag?Jag vill också ta upp frågan om förändringar avpersonalstyrkan. Det är en sak, , attsäga att kommuner och landsting i det förväntadekonjunkturläget inte skall säga upp personal. Jag kanmöjligen förstå att regeringen vill försäkra sig om attdet inte skall ske i övermåttan om man går mot enkonjunkturförsvagning. Men det är en annan sak attge signalen att kommuner och landsting inte får för-ändra numerären på sin personalstyrka. Det är frågaom en ganska omfattande naturlig avgång. Menarregeringen verkligen att det är viktigt att kommuneroch landsting icke förändrar antalet anställda?Man hade genom naturlig avgång räknat med attdet kanske skulle röra sig om 10 000-15 000 arbets-tillfällen , och det förändringsar-betet håller på att stoppas upp . Det tror jag gernegativa samhällsekonomiska verkningar framåt itiden. Jag tror att det vore bättre att ge en annan signaltill ert folk: Fullfölj förändringsarbetet i kommunerna!Då skapar vi långsiktig samhällsekonomisk balans.Anf. 16 ()Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret på frå-gan. Tyvärr var det inte positivt vad gäller att kom-pensera kommunerna för egenavgifterna. Det minska-de skatteunderlag som egenavgifterna medför, vilketbetyder mindre pengar i kommunkassan, är en stor delav den besparing som kommunerna utsätts för denärmaste åren. Det betyder att man kommer att behö-va skära i skolan och i omsorgen. Det är den in-frastruktur som är viktig för att näringslivet skallkunna fungera bra och få välutbildad arbetskraft ochför att människor som skall arbeta skall få en braomsorg för sina barn och för de äldre. Därför slår detsnett om man sparar just där.Jag är varm anhängare av att vi skall spara mer.118 miljarder skall hämtas hem. Kan vi hämta hemlitet mer är jag inte motståndare till det. Men detgäller att spara på de ställen där det skadar samhälletminst, eller helst inte alls. Vi har lagt fram förslagfrån sida som pekar på att man kan sparamer i de bidrag som utgår till hög- och medelinkomst-tagare, i de bidrag som går till företag och i det som går ut till en ganska ineffektiv arbetsmarknads-politik och i stället satsa på effektivare åtgärder, somatt hålla i gång kommunsektorn på ett bättre sätt.Jag tror inte att man för den skull behöver ge uppförändringstrycket på kommunerna när det gäller attfå dem att fungera mer effektivt. Det handlar ocksåom regelförändringar, och jag är för min del - tillskillnad kanske från - positiv till skall kunna klara det. Jag tror att det finns eninsikt i kommunsektorn om att detta förr eller senarekommer. Jag tror inte att man kommer att slå backoch sluta att förbättra och effektivisera verksamheten.Jag tror inte heller att man kommer att sluta se överhur pengarna används eller att man kommer att slutaförsöka göra allt för att undvika en underbalanseradbudget - även om balanspunkten nu skjuts fram någraår. Där är jag inte lika orolig.Min fråga till finansministern rör den väldiga orosom finns ute i landet. Man måste t.ex. skära nedkraftigt på skolan. Från statens sida har man sagt attdet nu skall satsas mer på högre utbildning. Samtidigtser vi att det blir betydligt sämre inom gymnasiesko-lan och . Hur skall regeringen möta detta,om man nu inte är beredd att kompensera kommun-sektorn för det minskade skatteunderlaget? Hur skallregeringen möta det problemet? Det ökar ju för varjedag.Anf. 17 ()Fru talman! Jag tar gärna en debatt om historienmed finansministern, men jag vet inte om just eninterpellation är rätt tillfälle för detta. Jag tror nog attvi kan ge en rätt fyllig bild av hur det såg ut när dentidigare regeringen tog över; av vilka problem somfanns och också av hur vi - faktiskt - lyckades hante-ra en svår sysselsättningssituation ute i kommuner ochlandsting. I min kommun exempelvis, blev det ingaavskedanden. Vi lyckades hantera detta på ett bra sätti min region.Jag tror faktiskt att de som berörs av de kommuna-la verksamheterna är mer intresserade av framtidenoch av vad det som finansministern nu säger i sittinterpellationssvar. Vad innebär det för dem somkommer till en vårdcentral? Vad innebär det för per-sonalen på sjukhusen? Vad innebär det för dem somarbetar inom åldringsvården? Vad innebär det för demsom finns inom omsorgerna, och i den verksamhetenöver huvud taget?Till min besvikelse fick jag inget tydliggörande avfinansministern. Det är faktiskt inte utan anledningjag ställer denna fråga. Det var just därför, fru talman,jag begärde ordet. Jag hade ju hört det här budskapetförr, 1994, men sedan fick vi se en annorlunda verk-lighet. hör vi det igen. Jag citerar: "Det är inteheller rimligt att fler människor sägs upp från viktigajobb i kommunsektorn i ett läge med hög arbetslös-het." Det är alldeles utmärkt, men vad säger att dettastår sig den här gången? Det är på den punkten jag villha besked.Jag fick inget tydliggörande, jag fick inget beskedsom svar på mina två frågor. Skall inte personal inomvård- och omsorgssektorn sägas upp? Är detta dettydliga besked som ges?Som följdfråga undrar jag, med hänvisning till denförra debatten: Är de sparlistor som finns, eller fanns,i finansministerns skrivbordslådor körda genom do-kumentförstöraren? Eller, om det känns för definitivt,är de åtminstone hopknycklade och kastade pappers-korgen? På den punkten vill jag ha ett besked, fi-nansministern.Anf. 18 Finansminister ()Fru talman! Här kastas inga besparingslistor i nå-gon papperskorg! Med en statsskuld på1400 miljarder kronor och en orolig räntemarknad fårman nog se till att man inte slarvar med besparingslis-torna. De ligger i skrivbordslådan.Men tror jag att att få ett besked som han nog uppskattar. Detrör kommunernas relation med staten. Vi har nämli-gen haft överläggningar med , och vi kommer att kunna redovisautfallet av de överläggningarna i vårpropositionen.Där har vi gjort klart hur vi ser på ytterligare bespa-ringar i denna sektor när väl 118-miljardersprogrammet är genomfört. Vi får inte svajai fråga om våra ambitioner att se till att klara de of-fentliga finanserna. Och när det är gjort, hur skallrelationerna mellan staten och primär- och sekundär-kommunerna då se ut? Där är vi nu överens mellanförbunden och regeringen. Detta kommer att presente-ras i vårpropositionen.Vi är också överens om att vi nu skall hålla på denfinansieringsprincip som tidigare regeringar så kraft-fullt har gått ifrån. Vidare är vi överens om att vi skallfortsätta med effektiviseringsarbetet i kommuner ochlandsting, och om att vi skall skjuta fram balanspunk-terna för den kommunala ekonomin vad gäller balan-seringskravet.Vi är också överens om att kommuner och lands-ting bör avhålla sig från att höja skatterna de närmasteåren. Vi är också överens om hur vi skall se på pen-sionsskulden och dess avsättning och om hur vi skallreglera kommunernas redovisning. Dessutom är viöverens om hur vi ser på lärarpensionerna. Det är enoerhört stor fråga som länge legat olöst mellan kom-munerna och staten. Vi tar också upp en diskussionmed om läkemedelsersättningen.Vi har alltså haft en ganska genomgripande över-läggning med förbunden, och det ser ut som om vi ,när saneringsprogrammet väl är genomlidet - för detär ju vad det handlar om - kan ge kommuner ochlandsting stabila spelregler och överblickbara plane-ringsförutsättningar. Jag hoppas att vi kan finaliseradokumentet så att vi snart kan redovisa det hela. Detser alltså, tycker jag, bra ut på den punkten.Sedan får man väl ändå säga att den kommunallagsom nu gäller har fungerat som en signal i den me-ningen att man har kunnat underbalansera. I och medatt man för in detta med att se , släpperman en restriktion. Då kan ju en del, som befinner sigi trångmål, i stället för att genomföra de svåra beslu-ten, faktiskt underbalansera . Man kan ju ta igendet nästa, och orkar man inte det, så tar man det åretdärpå. Det är den moralen som har släppts in. Jagtycker inte om det, och jag tycker inte att det finnsnågon anledning att uppmuntra kommunerna tilldetta. De har en så stabil ekonomi nu att vi, om vi intelåter detta med underbalansering få fotfäste i denkommunala ekonomin, kommer att kunna ha enmycket sund kommunalekonomisk sektor framöver.Det förslag jag nu lagt fram är inget som helst un-dantag från den synen. Självklart är det så att de somhar balans skall hålla fast vid detta. Balanskravetinförs, och lagstiftningen kommer att justeras i denriktningen. Budskapet är tydligt. Den stora sak vi hargjort i samband med det här resonemanget, är ju att viskjuter fram den punkt då man börjar sätta av tillpensionsfondering.Lennart säger att vi är överens om detta.Jag tror möjligen att har en avvikandeuppfattning, och vad tycker i den fråganhar jag inte riktigt fått klart för mig. I många kommu-ner kan det dock handla om våldsamt stora tal, och atti dag exempelvis driva en politik som innebär att manavskedar personal för att få fram ett resultat, en vinst,i kommunens verksamhet som kan användas till attbygga upp en fond för att betala ut pensioner om30 år, är ingen bra kommunalpolitik. Det är inteheller någon bra offentlig ekonomisk politik. Det ärdet vi säger i detta dokument. Det är den verkligttunga saken.Dessutom säger vi till dem som har stora pro-blem med att få tillbaka balansen: Ta då ytterligare ettår på er, men ni skall tillbaka till balans. Det är utomordentligt tydligt.Sedan tror jag att vi, när vi väl har gått igenomden anpassning vi nu är inne i, kommer attfortsätta att ha en mycket stor gemensam sektor iSverige. Jag är glad när jag hör på att det finns ett brett politisktstöd för en omfattande verksamhet iSverige. Det vittnar om att det också finns ettganska gott politiskt stöd för att lösa gemensammavälfärdsfrågor på ett sätt som innebär att allamänniskor får rätt att ta del av vård, omsorg ochutbildning - oavsett plånbokens tjocklek. Det ärdet som ytterst är den kommunala verksamhetensinnebörd.Anf. 19 ()Fru talman! Det saneringsprogram som har satts isjön , egentligen , har natur-ligtvis inneburit att staten har övervältrat utgifter påkommunerna och förändrat det kommunala skatteun-derlaget. Det har påverkats av de här i be-slutade förändringarna. Dessutom har före-skrivit en rad nya åtaganden för kommunerna. Viskall nu inte här gå in på dem.Om man i ett sådant läge har en regering som gårut till kommuner och landsting med signalen att de nuinte får minska sin personalstyrka - och det verkligenär allvar med att de inte ens får minska numerären -och dessutom går ut och säger att man inte får höjaskatten - vilket i och för sig är tacknämligt och bra -blir resultatet av dessa tre saker väldigt lätt ett under-skott.Man tolkar då kommunallagen så, att det under-skottet går att acceptera. Det finns en regering somsäger: Okej, vi skapar det här utrymmet de närmasteåren genom att skjuta balanskravet framåt i tiden. Dåkan det få effekter, herr finansminister, just på densista raden beträffande de offentliga finanserna. Denfokusering som på marknaden ofta sker på sta-tens budgetunderskott kommer säkert i ökad ut-sträckning att riktas mot sista raden. Det är allvarligtom man medvetet driver en politik som gör att kom-muner och landsting inte tar till vara sina möjligheteratt bidra till en förbättring av denna tredje rad.Fru talman! Såvitt jag förstår är detta en av desista framträdanden som gör här iriksdagen som finansminister. Jag kan som förutva-rande kommunalråd säga att jag har noterat att GöranPersson har varit den förste finansministern här riks-dagen som också har varit kommunalråd. Jag tror attdet har märkts en del i handlaget i en del av de frågordär man märker om det är en kommunpolitiker som äri farten.Nu blir uppenbarligen också denförste statsministern som har varit kommunalråd - omman får tro vad som står i medierna. Jag hoppas då attde erfarenheter som finns från kommunalrådstidenbeträffande bl.a. de kommunala frågorna kommer attfölja med på den posten. Då tror jag, ,att jag kan vara övertygad om att vi får en statsminis-ter som inte gillar lånefinansiering av kommunalverksamhet. Med den förhoppningen kan jag för avsluta den här debatten.Anf. 20 Finansminister ()Fru talman! Jag skall inte göra debatten särskiltmycket längre. Jag vill bara tacka hans välgångsönskan. Vi får se vad som händer denärmaste dagarna. Tills jag ikläder mig nya arbets-uppgifter är jag finansminister.Vad jag tycker är viktigt är att vi i överpartigränserna kommer överens om att finansiering-sprincipen gäller. Det har slarvats med den saken. Detinnebär att har fattat beslut om åtagandensom kommunerna i praktiken har fått betala. Det harvarit stora saker. Det går inte i det långa loppet omman skall ha respekt för respektive nivå i den offent-liga verksamheten.Kommunpolitikerna respekterar interiksdagen och tycker att man där smiter från notan,och från sida tycker man att kommunmän-nen och kommunkvinnorna inte följer de beslut denlagstiftande församlingen egentligen har fattat. Dettaär en olycka.