prot · GJ0999 · 1996-05-24 00:00:00 — Statsrådet säger att det är enförutsättningslös genomgång och uppdatering av detidigare allmänna råden. Då jag har en viss erfarenhetav myndigheters istadiga förhållande till sina tidigareantagna allmänna råd, har jag inte så där väldigt stortro på förmågan att ändra och ändra till det bättre.Den tilltro jag sätter till det här arbetet är till dem ireferensgruppen som representerar barn - barnläkare,barnsjuksköterskor, distriktsköterskor, dietister ochandra som förhoppningsvis företräder barnen ochderas mödrar.Det är regeringen som har ansvaret för tillämp-ningen av amningskoden. Det är alltså myndigheternasom skall följa de politiska besluten. Det är vi politi-ker som bär ansvaret för att verkligen leva upp tillinternationella konventioner. Det gäller även barn-konventionen och t.ex. Riodeklarationen Agenda 21.Jag noterar i sammanhanget att socialministernfaktiskt har uttryckt att det eventuellt kan finnas skälatt överväga ytterligare reglering av marknadsföring-en av bröstmjölksersättningar och andra produkteroch att socialministern inte utesluter att dessa produk-ter kan vara negativa för den naturliga amningspro-cessen. Det ger i alla fall dem som vill detta i arbets-gruppen litet råg i ryggen.Det är faktiskt barnen amningskoden handlar om,barnen och mödrarnas möjligheter att amma sinabarn. Alltför ofta blir det på något vis på barnmatsin-dustrins villkor och dess ekonomi som man skall tahänsyn till, och därför skall man förhandla med in-dustrin. Man borde i stället egentligen sätta den en-skilda människans, mödrarnas och familjernas eko-nomi i centrum, eftersom amningen är det absolutbilligaste och mest samhällsekonomiska sättet att födaupp ett nyfött barn på.Det är så med amningskoden som med barnkon-ventionen, att det är väldigt lätt att skriva in alla dehär sakerna i en konvention, men det är väldigt svårtatt tillämpa dem. Vi har erfarenheter själva. De börlagregleras om man skall kunna tala om efterlevnad.Där tror jag att vi måste tänka över alla former avinternationella konventioner, vi bör gå före och visaatt världens länder bör ta ett så stort ansvar att lagreg-lera om grundläggande värderingar. Internationelltverkar vi för lagstiftning, det vet jag, och då måste vikunna gå före även här hemma och visa hur det bör seut. Det får inte bli på det här området som det harblivit vad gäller personminorna, dvs. att andra ländervisar större kurage än vi, som det är barnensom drabbas om vi inte får stopp på användningen avdessa minor. Här är det på samma sätt. Barnen drab-bas om inte ansvariga politiker i alla länder lagstiftaroch förhindrar en faktiskt hälsofarlig marknadsföring,för det är det vi talar om. Marknadsekonomin tar inteautomatiskt hänsyn. Företagen ser naturligtvis i förstahand till sin egen ekonomi. Avsikten är att kodtexten isig i varje land tillämpas utifrån landets förutsättning-ar. Men vi vet att frivilliga överenskommelser funge-rar dåligt. Här har det fungerat bra därför att vi haftoligopol, vi har haft två jämstora företag som konkur-rerat. Men blir det annorlunda. EU-reglerna om kvalitet och sammansättning gäller baraden första modersmjölksersättningen, inte den matsom man totalt skall ge till barnen.Då vill jag fråga: Vad gör Socialdepartementetaktivt? Är man beredd att följa och in-riktning? Är man beredd att verkligen gå i bräschenför att en gång för alla sätta barnet och hälsan i fokusnär vi diskuterar dessa frågor?Anf. 10 ()Herr talman! Jag går in i den här debatten därföratt jag var med i WHO-arbetet när barnmatskodenkom till. Framför allt var avdelningschefen mycket pådrivande nere i . Sedan harjag med stort intresse följt utvecklingen på området.Det är riktigt att vi drev och har drivit frågan väldigthårt i WHO och gått före. Det har varit stora förvänt-ningar på , inte minst från utvecklingsländer-nas sida.När jag sedan kom hem och vi skulle verkställabeslutet i slog vi pannan i tryckfrihetsförord-ningen. Pang, sade det bara. Vi fann att vi själva, pågrund av de grundläggande fri- och rättigheter vi har idet här landet, inte kunde ställa upp på koden så somvi trodde när vi var nere i . Det ligger bakomdet faktum att den väg vi fick gå var via allmänna råd,att stödja ideella organisationer och andra i strävan attfå kvinnor att amma i så stor utsträckning som möj-ligt. Jag har med mig en liten skrift , främjaoch stödja amning, som är ett gemensamt uttalandefrån WHO och . Det finns andra publikationer.Inte minst har drivit tiopunktspro-grammet väldigt hårt på våra sjukhus och internatio-nellt för att stimulera amningen.Det här reser en mer principiell fråga, vi kommertillbaka till i tobaksdebatten, om våra grundlagsskyd-dade fri- och rättigheter, som jag som liberal folkpar-tist naturligtvis värnar väldigt mycket. Men frihetenkräver också ansvar. När företagen inte visar ansvarutan medvetet eller av okunskap - det kan finnassmåföretag som inte känner till saker och ting till-räckligt - marknadsför varor som faktiskt skadarandras hälsa, måste vi hitta en väg att beivra det, inteminst med tanke på vad som händer i länder utanförvåra gränser.Jag har fått ett pressmeddelande"Bröstmjölksersättning hotar barns hälsa i Östeuropa.En ny marknad har öppnat sig för fabrikanter avbröstmjölksersättning: . Fabrikanternatränger sig in - på liknande sätt som i - viahjälpsändningar och gratisprover. Och många mam-mor har valt att sluta amma. Barnens hälsa hotas. "Det krävs alltså jätteinsatser för att höja kunska-pen hos konsumenterna, men det krävs också att vivisar att vi inte kan acceptera detta. Det handlar ombarns hälsa. Det här skall, precis som , ses i ett barnperspektiv. Jag har sett nappflas-kor som har marknadsförts med bröstmjölksersätt-ningspulver i som ser ut som giraffer och ele-fanter. Man skall då suga i någon ända av plastdjuret.För det första är det svårt att få rent vatten, för detandra går det inte att göra flaskorna rena ordentligt.De är rena bakteriebomben för barnen.Vi är medvetna om dessa risker. Därför måste vilägga på ett kol för att se hur vi kan komma åt dettamed bevarande av yttrandefrihet och tryckfrihet somju är avsedda för andra ändamål än att missbrukas imarknadsföringssammanhang. Jag skulle gärna viljahöra något om detta.Anf. 11 Socialminister ()Herr talman! Jag skall inte ens låtsas att jag kanden här frågan så väl som de två kvinnor som jag nudebatterar med. De har lång erfarenhet av den härfrågan och mycket kunskaper. Det som jag kan säga är att vi naturligtvis måste avvakta arbetsgruppensarbete. Jag vill inte gå in i några detaljer och föregripadet arbetet, vilket också uttryckte för-ståelse för.Till att börja med vet jag att den här frågan åter-igen var uppe på mötesom pågår i . Vi följer naturligtvis detta medstort intresse, och där det behövs tar vi också en aktivdel. Jag tycker att det allra viktigaste är att vi går förepå så sätt att vi kan tjäna som förebild, t.ex. interna-tionellt. På det här området förbättrar vi alla vårasiffror och resultat.Lagen är ju inte ett självändamål, och kan vi nåbra resultat utan att lagreglera i varenda detalj så ärdet att föredra. Men det är viktigt att hållaögonen på just sådana företeelser som nämnde. Vad sker i det tidigare Östeuropaoch länderna där? Hur hittar man nya vägar som vi iinternationella fora behöver fästa ännu större upp-märksamhet på och kontrollera på ett ännu bättre sätt?Jag kan utan vidare säga att om det är något ytter-ligare som kan göra, så skall vigöra det. Här är ännu en entusiast för amning, så detbehöver ni i alla fall inte vara bekymrade över.Anf. 12 vice talman ()Herr talman! Det var väldigt positivt att höra so-cialministern uttrycka grundläggande värderingar somvi alla måste leva efter. Där måste vi kvinnor hjälpasåt över hela världen för att föra fram barnperspektivetoch för att få dessa grundläggande värderingar ut-tryckta i lagstiftning.Barbro har tagit upp en mycket viktigfråga. Vi stöter ju på tryckfrihetsförordningen så fortdet gäller barn, vare sig det är fråga om barnporno-grafi eller barns hälsa. Vi måste bestämma oss förvilket förhållningssätt som vi skall ha.Det är intressant att det inte bara är amningskodensom behandlar dessa saker. Detta finns ju uttrycktäven i . Det pågår också en översynav den, där man skall se på hur lagstiftningen efter-levs. I artikel 6 finns bl.a. uttryckt att man skall sä-kerställa barnens överlevnad och utveckling. Detförsta tiden är ju avgörande för att barnet inte skall fåett felaktigt immunsystem, allergier eller andra besvärunder sin levnadstid som hämmar barnets utveckling.Sedan finns det ett intressant aktstycke som maninte tänker så mycket på. Det är från . I finns det ett särskilt kapitelom barnen. Vi skall ha en hållbar utveckling, och detinnebär dessutom en hållbar foster- och spädbarnstid.Vidare står det om barnen och deras rätt till god hälsaoch god miljö. Det finns också ett särskilt kapitel omkvinnor. Vi har ställt oss bakom ett åtgärdsprogramsom har med hälsovård att göra. Det skall omfattahälsovård i samband med barnafödande. Denna häl-sovård skall vara kvinnoinriktad och kvinnostyrd -det måste man också komma ihåg. Programmen skallge möjlighet för kvinnor att amma sina barn åtminsto-ne under de första fyra första månaderna efter födseln.Det har väldigt stor betydelse i andra länder, men vivill ju helst att amningen skall pågå längre, eftersominte barnets immunsystem betraktas vara färdigut-vecklat förrän ungefär . Omamningen avbryts tidigare kan det alltså uppstå fel.Därför ställer jag frågan: Kommer socialministernockså att aktivt verka för att barnkonvetionen ochAgenda 21 kopplas till amningskoden och för att dettablir verklighet? Jag tror att det är viktigt att göra ensammankoppling så att man får ett helhetsperspektiv.I artikel 24 i står det att manskall säkerställa så att alla grupper i samhället fårinformation om och har tillgång till undervisning ombarnhälsovård, näringslära och fördelarna med am-ning, hygien och ren miljö. Då vill jag fråga: Tilläm-par vi detta i ? Undervisar vi om det på detsätt som det uttrycks i ? Det här ärintressant. Följer vi upp detta så att alla verkligen fårinformation, inte bara de som är specifikt intressera-de?Vi i utgör väldigt mycket en norm för ut-vecklingsländerna. De strävar mot det som vi har.Industrierna utnyttjar utvecklingsländernassvagheter och brist på regelverk, brist på uppfölj-ningssystem, brist på juridisk kompetens, brist pådemokrati och människornas brist på möjligheter attvälja. har stämt därför att mananser att grundlagen i inte efterföljs. Man villgå hårdare fram. Då frågar jag mig: Vilka jurister harde fattiga mödrarna att ta till mot ett jätteföretag somNestlé? Det är ju skamligt när industrin uppträder pådet viset. Det blir ju inte bättre i , Kinaeller där det verkligen kommer att finnas ett stortbehov. Det är en viktig diskussion som vi för här.Anf. 13 ()Herr talman! Jag skall inte bli långrandig. Jag tol-kar socialministern så att vi är på samma linje alla tresom debatterar den här frågan. Vi vill att barn skall fåen bra start i livet, och det får de genom att ha tillgångtill amning och inte genom en konstlad föda.Det enda jag vill tillägga är att jag tror att man be-höver arbeta med lagstiftning, via myndigheter ochsjukhus men också via ideella organisationer. Många- Amningshjälpen och andra som finns ute i världen -av dessa lever ju på sparlåga. Finns det här någonprioritering när det gäller att satsa på stöd till ideellanätverk, t.ex. via SIDA?Anf. 14 Socialminister ()Herr talman! Jag tycker att gör enbra koppling. Kan vi påbörja arbetet ännu harjag alls ingenting emot det. Vi kan kanske se över omvi kan hänvisa till på ett bättre sätt. Dettagäller naturligtvis också . Jag tyckeratt det är viktigt att göra en starkare sammankopplingav frågan och sätta in den i ett större sammanhang.Genom de internationella fora där vi är representeradeoch genom SIDA skall vi naturligtvis se till att manjobbar effektivt med dessa frågor. Jag vet inte hur detär med bidrag till frivilligorganisationerna, men denfrågan får jag ta med mig tillbaka till departementetoch se om vi kan göra någonting ytterligare. Jag vetatt Amningshjälpen fyller en viktig funktion för allamammor som kan ha problem med amningen.Sedan vill jag säga att jag nog tycker att vi i daglever upp till målen att informera om amning. Detfinns amningskliniker och många förlossningsavdel-ningar där man verkligen arbetar oerhört hårt medamning. Det var inte så längesedan jag själv fick barn,och jag tycker att informationen fungerar oerhört väl.Vi har en bra omsorg när det gäller dessa frågor i densvenska sjukvården och barnavården - absolut.Anf. 15 vice talman ()Herr talman! Också jag vet att amningen har ökat.Jag har ett eget litet barnbarn som jag har följt, ochjag ser att mammorna utifrån det stöd och deninformation som de får anstränger sig för att försökaamma just av omtanke om bar-nen. Men det är inte detta som jag talar om, utan jaganser att alla skall ha den informationen så att ansva-ret för barnens hälsa genomsyrar tänkandet hos in-dustrimagnater och andra. Det är detta som jag är uteefter.Det hålls ju seminarier där det lämnas informationoch bjuds in till samtal, för dialog är ju väldigt viktigt.Men jag tänker också på det som och även socialministern tog upp om nätverkoch frivilligorganisationernas betydelse. För utveck-lingsländerna har frivilligorganisationerna en enormbetydelse.När det gäller amningskoden och WHO:s arbete ärdet väldigt viktigt att det skapas starka nätverk, så attjust frivilligorganisationerna får möjlighet att genom-syra utvecklingsländerna på detta område och att dekanske också får resurser för att informera och utbil-da. Det kan hända att detta redan finns i SIDA:s pro-gram, men det är viktigt att man i biståndsarbetet gördessa kopplingar till och Agen-da 21 med det helhetsperspektiv som vi gör här hem-ma.Jag uppskattar denna diskussion, för jag uppfattaratt socialminister har ett öppetsinne inför frågorna och en stor ödmjukhet men ocksåen stark vilja att leva upp till de grundläggande vär-deringar som jag tror att vi har gemensamt. Därförönskar jag lycka till med att verkligen ta strid fördessa grundläggande värderingar. Vi skall ge stöd härfrån , om vi ser den utvecklingen.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1995/96:145 om ökadvalfrihet för medborgarnaAnf. 16 Socialminister ()Herr talman! har i en interpella-tion frågat statsministern om regeringen avser attlägga fram förslag innebärande en i samhällslivet idess helhet ökad valfrihet för medborgarna. Fråganhar överlämnats till mig.Låt mig inledningsvis kommentera en fråga somGunnar anger vara grundläggande, nämli-gen om regeringen ser det som ett problem att mångamänniskor inte kan påverka sin livssituation. För oss iregeringen är denna fråga självklart grundläggande.Det handlar om alla människor som inte kan påverkasin livssituation på grund av arbetslöshet. Det handlarockså om andra utsatta grupper som genom t.ex. sjuk-dom, funktionshinder, ekonomiska problem och seg-regationseffekter har svårigheter att påverka sin livssi-tuation. Ekonomisk trygghet är grundvalen för obero-ende och frihet.Valfrihetsbegreppet har i hög grad kommit atthandla om möjligheten att välja mellan offentlig ochprivat utförare av olika tjänster. Men valfrihetsbe-greppet rymmer också andra och meravgörande aspekter för den enskilde. Jag tänker då påmöjligheten till inflytande och medbestämmande övervissa aktuella verksamheter, t.ex. service och vård.Låt mig också slå fast mitt partis utgångspunkt, attvälfärden också fortsättningsvis skall vara offentligtfinansierad med skattemedel men att driftsformernakan behöva förnyas och utvecklas. De senaste årensframväxt av privata vårdgivare, entreprenörskap ochkooperativ har inneburit en större mångfald och bättremöjligheter att anpassa samhällets olika tjänster tillmedborgarnas skiftande behov.Framväxten av alternativa driftsformer inom barn-omsorgen har varit omfattande under hela 1990-talet.År 1994 fanns närmare 47 000 barn inskrivna i priva-ta förskolor och fritidshem, vilket är nästan tre gångerså många som . Privat drivna verksamheterkan berika barnomsorgen och bidra till en positivutveckling. En grundläggande förutsättning är dockatt utbyggnaden av den privata barnomsorgen inteleder till segregering, t.ex. genom avgiftssättning ochintagningsregler som får styrande effekter på föräld-rarnas val av verksamhetsform. Kommunerna har också frihet att lämna bidrag till enskild förskole-verksamhet och skolbarnsomsorg.Ett centralt mål för hälso- och sjukvården är attstärka patientens ställning. Möjligheten att väljavårdgivare är en viktig aspekt i patientinflytandet.Lika viktigt för patienten är att själv få medverka i valav behandlingsmetod när den medicinska vårdenerbjuder alternativ. Kommittén om hälso- och sjuk-vårdens finansiering och organisation - HSU 2000 -skall enligt tilläggsdirektiv överväga åtgärder som kanvidtas för att stärka patientens ställning i hälso- ochsjukvården. Vårdgarantin ligger kvar och har i densenaste överenskommelsen med Landstingsförbundetvidgats med syfte att dels öka tillgängligheten tillsjukvårdsorganisationen, dels att garantera vissa kro-niskt sjuka en likvärdig vård över hela landet.Två grundläggande begrepp inom handikappoliti-ken är valfrihet och integritet. Handikappreformen harsom grundläggande syfte att ge funktionshindrademöjligheter till ökat inflytande och bestämmande överdet dagliga livet. Lagen om stöd och service till vissafunktionshindrade (LSS) ger rätt till flera olika insat-ser. Särskilt bestämmelsen om personlig assistans hargett funktionshindrade bättre möjligheter till ettsjälvständigt liv. Valfriheten och integriteten för den-na grupp har ökat genom handikappreformen, menfortfarande fordras åtgärder, inte minst på tillgänglig-hetsområdet, för att funktionshindrade skall tillförsäk-ras full delaktighet och jämlikhet.I regeringens proposition om äldreomsorgen inför90-talet (prop. 1987/88:176) lyftes valfriheten framsom en viktig och grundläggande princip. Möjlighetatt bo kvar i sin invanda miljö skall ges även dem medomfattande behov av omsorg och vård. Man skallockså kunna välja att flytta till en särskild boendeformnär behovet av närhet till kompetent vårdpersonalkänns angelägnare än att bo kvar i den egna bostaden.I det stadium av livet när den yttre valfriheten börjarbegränsas av ålderskrämpor och funktionshinder ärdet väl så viktigt att kunna påverka utformningen avden dagliga omsorgen och att bli bemött med respektoch värdighet. På äldreområdet har ÄDEL-reformengett ökade möjligheter att förverkliga målen om val-frihet genom att kommunerna ålagts ett samlat ansvarför en mångfald olika vårdformer.För mig är det viktigt att valfriheten ökar, i bety-delsen att människor skall ha rätt till inflytande överutformning och innehåll i olika sociala tjänster, ochdetta oavsett driftsform. Jag vill betona attutvecklingen inom detta område inte har avstannatoch att en del onödiga hinder för förnyelse och ökadevalmöjligheter har undanröjts.Anf. 17 ()Herr talman! Jag skall be att få tacka för social-ministerns svar på min interpellation. Det är ett långtmen - jag får be om ursäkt - rätt teknokratiskt svar,som egentligen inte tar upp den faktiskt grundläggan-de frågan om regeringen tycker att man skall se till attmänniskor själva på sina egna villkor skall kunnavälja de olika alternativ i livet som är viktiga. Detgäller barnomsorgen, skolan och sjukvården m.m.Egentligen ger socialministern ett mycket tydligtsvar, nämligen att det inte skall vara någon egentligvalfrihet. Hon säger det inte rent ut, men i slutet avsitt svar konstaterar hon att "--- valfriheten ökar, ibetydelsen att människor skall ha rätt till inflytandeöver utformning och innehåll i olika sociala tjänster ---".Herr talman! Det är ingen som kan ha något emotatt människor skall ha möjlighet till inflytande ellerkunna utforma olika sociala tjänster. Men det är intedet som frågan gäller, utan det gäller om man självskall kunna sitta med familjen hemma vid köksbordetoch resonera och då veta vad man skall välja och kan välja. Man väljer inte en skola bara för att enannan skola är sämre, anses vara dålig eller inte till-räckligt bra, utan för att man faktiskt känner att enviss skola är bäst för de egna barnen. Motsvarandegäller beträffande barnomsorgen.Frågan handlar inte om offentligt eller privat, utanfrågan är om enskilda människor själva skall kunnavälja på sina egna villkor. Då krävs det en lång radolika alternativ, som därmed också blir privata mensom måste kunna ha likvärdiga villkor.Regeringen och socialdemokraterna förstår interiktigt vad som rör sig i vårt samhälle när det gällermänniskors behov av att välja. Det gäller värdighetenoch att inte behöva stå vanmäktig inför olika situatio-ner. Man måste inse att det måste finnas många alter-nativ, därför att det finns inte ett sätt att lösa saker ochting, som är det enda rätta.Jag tror att ni i allt kongresstryck och i alla internapolitiska diskussioner förlorar litet grand av det somjag tror att personen mycket välskulle kunna se. Ni driver inte frågor, utan har tvärt-om återställt ni har suttit vid makten.Det är litet grand betecknande att de förnyelser somsocialministern pekar på när det gäller ökat antalplatser inom annan barnomsorg än den offentliga igrunden är reformer som genomfördes under en annanregeringstid. Dessa försöker ni förhindra, för vi ser jui dag att det inte sker någon utveckling.I grunden finns det också en tragedi i detta därföratt vi i av krympande ekonomi ser - om anled-ningen kan det föras många olika resonemang - i t.ex. drar ned påsjukvården i ivern att hålla fast vid alla andra verk-samheter. stänger man inom andra olikaområden människors möjligheter att välja andra alter-nativ än de som det offentliga erbjuder. Det är ettslags dubbel social nedrustning när man drar ned påvissa viktiga och mycket centrala verksamheter meninte tillåter en frihet för människor att välja någotannat och en process där andra alternativ växer fram.Därför skulle jag vilja fråga socialministern omhon och regeringen avser att göra någonting så att vifår en utveckling som innebär att fler och nya alterna-tiv kan växa fram på basis av det som enskilda männi-skor och familjer själva vill välja. Det är den centralafrågan, och det är den som jag tycker vi skall resoneraom.Anf. 18 Socialminister ()Herr talman! Det här är, som säkert alla åhörareredan har förstått, en i allra högsta grad ideologiskfråga. Man måste nog börja med att fundera översjälva begreppen: frihet, valfrihet. Frihet till vad?Frihet för vem? Det är de klassiska frågor som manmåste ställa sig. Kanske måste man också resonerakring skillnaden mellan formell och reell frihet. Mankan säga: Du är fri att välja vilket liv du vill - menhur fri är i realiteten den som t.ex. är arbetslös ellersvårt sjuk eller har andra problem i samhället? Varstannar friheten, eller vad blir det av den?Det är alls inte så att detta är en okänd diskussionför oss i regeringen. Tvärtom förs den med stor kraft ivårt parti. Inte minst på den senaste kongressen vardet här en viktig fråga. känner sä-kert igen hela diskussionen om det som brukar kallasegenmakt och hela resonemanget om förnyelse. Det ären diskussion som handlar om hur man kan stärkamänniskors självkänsla och deras möjligheter attpåverka sitt liv, så att de kan känna att de kan välja.Jag har förstås här i debatten koncentrerat mig pådet område som jag är ansvarig för. Jag tycker ocksåatt jag har angett på vilka områden vi kan gå vidare,områden där vi redan har öppnat för en utveckling.Det handlar om att stärka patientens ställning. Det ärett område där vi redan har en öppen attityd när detgäller valfrihet och möjligheten att ta fram olika alter-nativ.Min fråga tillbaka till är: Blirdet större frihet, blir det fler alternativ med Modera-ternas förslag om att skära ner statsbidragen till kom-muner och landsting med 14, 17 respektive 18 miljar-der ? Detta är förslagsom ni lägger fram i era motioner.Anf. 19 ()Herr talman!