prot · GJ0947 · 1996-01-30 00:00:00 — 39 ()Fru talman! Jag delar många av be-dömningar. Om kommunikationsministern misstrormig i det fallet finns det väl anledning att lita på demängder av kommuner, länsstyrelser, föreningar,politiska partier från hela landet som skickat in sinapropåer i det här ärendet. Jag kan mycket väl tänkamig en komplettering framöver. Det väsentliga förmig är att inte skära av det finförgrenade nätet. Dethandlar inte enbart om friluftsliv utan är av betydelseäven för näringslivet och skogsindustrin.Jag har förut sagt, och jag står fortfarande för det,att det finns några skäl till att inte kommunaliseradetta. Det är att ansvaret för utbyggnaden av enskildavägar ligger hos staten. Kompetensen och kunnandet ifrågorna finns hos , inte hos kommu-nerna. Kommunerna orkar inte ta över även detta.15 % av kommunerna har lovat att skjuta till pengar,exempelvis tre kommuner av 25 i . Detfinns en risk för att man stympar det finförgrenadevägnätet.Delar kommunikationsministern uppfattningen attverksamheten inte skall kommunaliseras, utan attstaten även i fortsättningen skall ha ansvaret för den?Anf. 40 Kommunikationsminister ()Fru talman! Också när det gäller den frågan är detför tidigt att ta ställning. Analysen med de komplette-ringar som skall göra skall remitteras tillalla parter. Remissvaren skall man ha chans att lämnain innan departementet eller jag som statsråd kommermed några pekpinnar. Det skulle nämligen betraktassom en pekpinne om jag sade att si eller så skall detvara.Vad man vill ha är ett regelsystem och en rimlignivå för att vi med målen rättvisa och tillgänglighetskall klara ett bra enskilt vägnät. Jag tror att vi måstejustera budgetramen i förhållande till nivå,men därifrån till att gå upp till de nivåer som varitåren innan är någonting som det är alldeles för tidigtatt utlova.Anf. 41 ()Fru talman! Tack, kommunikationsministern, fören liten signal i rätt riktning. Vi skall självklart förval-ta vägkapitalet. Man talar här om att av dettotala vägnätet kräver reinvesteringar . Dåhandlar det om att förvalta i stället för att bygga någotnytt. Tack än en gång för signalen.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 1995/96:238 omradon i dricksvattenAnf. 42 Jordbruksminister ()Fru talman! har frågat mig hur jagavser att hantera förslag till nyagränsvärden för radon i dricksvatten.I december 1995 överlämnade till regeringen att pröva verkets beslut ominförande av gränsvärde för radon i dricksvatten.Anledningen till att ärendet överlämnades till rege-ringen för prövning är bestämmelser i verksförord-ningen och livsmedelsförordningen om att föreskriftsom bl.a. har väsentlig ekonomisk betydelse skallfastställas av regeringen.Livsmedelsverkets förslag om införande av gräns-värden för radon i dricksvatten bereds skyndsamtinom . Regeringen avser att föreutgången av mars månad ta ställning till förslaget.Anf. 43 ()Fru talman! Jag tackar jordbruksministern för sva-ret. ställde jag en fråga ombidrag för radonsanering av vatten och också en frågaom gränsvärden. Då sade ministern att det skullekomma förslag efter det att sagt sitti juni, alltså juni förra året.Jag har faktiskt ibland berömt jordbruksministernför handlingskraft och initiativförmåga. Men i den härfrågan, fru talman, är det precis tvärtom. Det är entotal avsaknad av handlingskraft. Jag kan återge vadsom sades i debatten och vad jordbruksminis-tern då gjorde för utfästelser i frågan.Jordbruksministern säger bl.a.: Det är klart att viskall fatta beslut så fort vi får klart för oss vilka beslutman rekommenderar oss att fatta. Det kommer att skei juni.Vidare säger jordbruksministern: När gränsvärdetär satt och när metoden är färdigprövad skall vi taställning till vilken typ av bidrag man kan få. Vidare:Problemen måste lösas så snart det bara går. Som jagsade förut arbetar man numera skyndsamt med denhär frågan. Man jobbar skyndsamt, och jag har godaförhoppningar om att man både skall kunna fastställaett gränsvärde vid den utsatta tiden och även inom enganska snar framtid hitta en metod som kan rekom-menderas.Slutligen säger hon: Det är en sådan analys och ettsådant underlag som jag väntar på. Så fort de harkommit skall jag se till att ett beslut fattas. Var säkerpå det.Fru talman! Detta står i fullständigt bjärt kontrastmed vad som har - eller snarare inte har - hänt på dethär området sedan juni förra året.Min följdfråga är givetvis, mot bakgrund av vadministern sade förra gången och av att ingenting hänt:Hur förklarar ministern den här långhalningen? Tarhon inte radonfaran på allvar? Är inte faran för barnsom intar radonhaltigt vatten så allvarlig att det ärbråttom, som ministern sade förra gången?Anf. 44 Jordbruksminister ()Fru talman! Den frågan är ganska enkel att svarapå. Som jag sade i mitt första inlägg fick vi inte för-slaget , som jag trodde, utan vi fick det i decem-ber , alltså 1995. Vi skriver nu . Attefter drygt en månad tala om långbänk eller förhal-ning av frågan är att ta i litet väl kraftigt. Det handlarom, som jag sade då och i mitt första inlägg , attfastställa gränsvärdena. Det som fordrar en bättreberedning - det som regeringen måste bereda - ärhuruvida, och i så fall på vilket sätt, det skall utgåekonomisk ersättning för att göra detta.Om man tittar på enskilda brunnar rör det sig omen kostnad på per brunn.Tar man samtliga brunnar i hela landet går kostnader-na på ca 200 miljoner för att genomföra detta. Därut-över finns det några kommunala brunnar, där detskulle kosta ca . Det är inte såmycket pengar, men den svåra frågan är ändå att manmåste hitta en metod.Men som sagt, vi fick rapporten , ochvi skriver nu januari. Jag tycker inte att man kan kalladet för att dra frågan i långbänk. har jag lovatett besked.Anf. 45 ()Fru talman! Jag brukar inte ta till överord i de oli-ka debatterna. Men den här gången finns det all an-ledning att rikta mycket skarp kritik mot jordbruks-ministern.Det var ministern själv som sedansade att regeringen skyndsamt efter det att hade presenterat sina förslag - det ladesfram - skulle komma med ett förslag när detgäller både gränsvärden och hur man skulle utformaett stöd för radonsanering i vatten. Som ministern vetär ju detta en allvarlig fråga.Precis har jag läst en kolumn i tidningen . Man kan ha funderingar kring den raljan-ta tonen, men jag vill ändå citera ur kolumnen:"Ansvariga myndigheter har inte sparat någonmöda när det gällt att spåra radonet. Dess förekomsthar kartlagts och man vet hur problemen skall undan-röjas, men ändå går saneringen trögt.- Det är som ingen bryr sig om alla de liv den ra-dioaktiva gasen skördar, säger förre generaldirektörenför () en intervju. Hur många måste dö i onödan innan deberörda uppfattar det dödliga hotet? "Detta är en allvarlig fråga, jordbruksministern.Ministern själv har utfäst att beredningen skall skeskyndsamt. Varför har det inte hänt någonting? Varförskall jag då tro på dagens besked när hon återigentalar om skyndsamhet vid ärendets handläggning?Anf. 46 Jordbruksminister ()Fru talman! Därför att vi nu har förslaget. Detfanns inte på mitt bord när vi diskuterade frågan förragången. Jag har fastställt en tidpunkt när vi kanleverera ett förslag från regeringen. Detta var omöjligtvid den förra debatten, eftersom jag inte visste exaktnär verket skulle komma med sin rapport. Vi fick deni december, och är det januari.Återigen: Jag ser ingen anledning till den någotupphetsade ton som jag tycker att an-vänder.Anf. 47 ()Fru talman! Återigen: Jag brukar inte vara alltförupphetsad i debatterna och jag brukar inte ta till över-ord. Men den här gången finns det all anledning.Precis som ministern sade i kammaren för snart ettår sedan kom det här förslaget . Hon skulle dåvänta till juli och sedan lägga fram förslag om gräns-värdena och hur man skulle lösa detta med saneringenav radon i vatten. Men ingenting har hänt. sägerministern att hon inte har kunnat hantera ärendet. Dethar varit omöjligt genom att hon inte fick papperenförrän . Detta är ju inte korrekt, fru talman.Återigen är huvudfrågan: Varför har ärendet för-halats? Är det problem med pengarna, organisations-problem eller vari ligger problemet? Jag förstår intevarför man har dragit på frågan och att ministern pådet här sättet har frångått det som hon själv har sagt.Anf. 48 Jordbruksminister ()Fru talman! Jag har förklaratskälet till detta. Det är möjligt att interiktigt känner till ärendenas gång mellan verken ochregeringskansliet. Men gången är sådan. Vi fick rap-porten först . Det kan man naturligtvis hasynpunkter på, men det var då som frågan hamnadepå mitt bord.För tredje gången: Jag tycker inte att en dryg må-nad föranleder att använda de ord ochuttryck som han gör och inte heller den tonen.Anf. 49 ()Fru talman! Jag blir faktiskt upprörd. Jag använderden här tonen därför att jag talar mot bakrund av allade som drabbas av radonent och som därmed utsättsför en fara genom en exponering av farliga ämnensom kan ge cancer . Det är framförallt barn som det handlar om och som intar dettadricksvatten.Det är mot den bakgrunden som jag är upprörd närministern inte har uppfyllt det som hon faktiskt sade ikammaren . Hon talade då omskyndsamhet och om att det skulle fattas beslut närLivsmedelsverket hade kommit med sitt förslag i juni.Nu säger hon att hon inte har kunnat göra någontingförrän papperet kom . Vilket värde harministerns svar , när hon talar om att ärendetbereds skyndsamt inom ? Hon sadeju likadant . Men det har ju intehänt någonting. Det är det som är det allvarliga.Jag tycker inte att jag har fått något svar på frågan:Vad är det egentligen som ligger bakom denna lång-halning? kom ju med sina förslag ijuni. Då kan man inte säga att man fick ett papper idecember. Ministern har ju känt till läget. Varför harman långhalat denna fråga?Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1995/96:236 om kvinnorsarbetsmiljöerAnf. 50 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! har frågatmig vad jag tänker göra för att förändra och förbättrakvinnors arbetsmiljöer så att de kan arbeta fram tillpensionsåldern.Det finns betydande könsskillnader på arbets-marknaden och i arbetslivet. Kvinnors och mäns arbe-ten är koncentrerade till olika yrkesområden och sek-torer, och vissa arbetssjukdomar är vanligare blandkvinnor än bland män. Kvinnor har traditionellt arbe-tat inom yrkesområden, som t.ex. vård och omsorg,med en hög andel belastningsskador och belastnings-sjukdomar, vilka i många fall leder till utslagning frånarbetet. Den stora övervikt för kvinnor som funnitsnär det gäller dessa sjukdomar tycks emellertid haminskat något och en utjämning har skett.Det är dessutom så att kvinnors hälsa inte bara ären fråga om arbetsplatsens utformning utan i grundenen fråga om samspel mellan arbete, familjeansvar ochandra arbetsuppgifter.Skillnaderna mellan kvinnors och mäns ohälsa ochvillkor i arbetslivet måste liksom andra avgörandeskillnader i förutsättningarna att utföra ett arbete beak-tas när arbetsmiljön utformas. Arbetsmiljölagen stäl-ler också krav på att arbetsförhållandena skall anpas-sas till människors olika förutsättningar i fysiskt ochpsykiskt avseende. De grundläggande kraven på ar-betsmiljöns beskaffenhet bör dock i princip vara de-samma för kvinnors som för mäns arbeten.Olika åtgärder har vidtagits för att fästa uppmärk-samhet på kvinnors villkor i arbetslivet. har t.ex. ålagts att särskilt uppmärk-samma kvinnors arbetsmiljö. Verket har bl.a. utveck-lat formerna för hur dessa aspekter bättre skall kunnaintegreras i det löpande tillsynsarbetet. Forskning omkvinnors arbetsvillkor är ett prioriterat område inomarbetslivsforskningen. och Rådetför arbetslivsforskning lägger stor tyngd vid sådanafrågeställningar i sina verksamheter.Ett särskilt program om kvinnors och mäns olikaarbetsförhållanden, det s.k. KOM-programmet, be-drevs i den tidigare Arbetsmiljöfondens regi. Den nuupphörda Arbetslivsfonden bedrev ett särskilt pro-gram, det s.k. ALFA-Q-programmet, för att särskiltuppmärksamma kvinnors arbetsmiljö i arbetsplatspro-grammen.Regeringen har vidare tillsatt en särskild utredarenär det gäller kvinnors arbetsmarknad som särskiltskall studera sysselsättningsfrågorna. I uppdragetingår också en kartläggning kvinnors arbetsmiljö.Utredaren skall redovisa sitt arbete.För att åstadkomma ett arbetsliv där varken kvin-nor eller män slås ut från sina arbeten eller där kvin-nor utestängs från vissa arbeten krävs ett gott kun-skapsunderlag och en medveten strategi. Det är bl.a.viktigt att könsaspekter vägs in från början då nyarbetsorganisation införs. Arbetsmarknadens parterhar här ett stort ansvar.Regeringen avser att ytterligare uppmärksammafrågorna om kvinnors arbetsmiljö i samband medredovisningen av riktlinjerna för den framtida arbets-marknads- och arbetslivspolitiken.Anf. 51 ()Fru talman! Jag tackar arbetsmarknadsministernför svaret. Det är bra att regeringen tar den här fråganpå allvar och att det är mycket som är på gång.Det är viktigt att det startas en debatt om den härfrågan. Det har varit rätt så tyst sedan Arbetslivsfon-den upphörde. Det finns mycket tydliga klass- ochkönsmässiga skillnader när det gäller arbetsmiljön.Det hände en hel del . Det skedde en kartläggningav de 400 000 farligaste jobben. Det ställdes hårdarehabiliteringskrav på arbetsgivaren. Arbetsmiljöla-gen gjordes om.Sedan dess har det hänt andra saker. SAF har sagtupp arbetsmiljöavtalet. Färre företagare ansluter sigtill företagshälsovården. Arbetsgivaransvaret för re-habilitering gavs inget innehåll.Det är viktigt att man förstår sambandet mellanarbetsmiljö och hälsa. Man måste angripa problemetvid kärnan, på arbetsplatsen. Vi måste motverka dettaatt en anställd skall betala sin dåliga arbetsmiljö meddeltidsarbete och långtidssjukskrivningar. Mångakvinnor mår ju så dåligt på sina arbetsplatser att deständigt går med värk. Men de går ändå till jobbetända tills kroppen säger nej.Värken är en indikation på att något är fel. Oftaövergår värken till mer kroniska besvär, till långvari-ga sjukskrivningar och till förtidspensionering. Minsthälften av dem som skall jobba upp till pensionsåldernlämnar arbetet , och en stor del av dem ärkvinnor. Enligt beräkningar av Riksförsäkringsverketsom jag har tagit del av är den verkliga pensionsål-dern , på grund av förtidspensioneringen.Det är viktigt att det finns kunskaper om det här,som arbetsmarknadsministern säger i svaret, och attdet bedrivs forskning och görs utredningar om de härfrågorna.Jag undrar hur vi skall se till att de här kunskaper-na kommer arbetsgivaren, arbetsledaren ochskyddsombudet till del, därför att det är ute på ar-betsplatserna som saker och ting skall hända.Anf. 52 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! När man studerar statistiken och för-söker se bakom siffrorna kan man konstatera att kvin-nor generellt löper större risk för arbetsskador änmän. När man går ytterligare ett steg kan man konsta-tera att det i de kvinnodominerade yrkena finns störrerisker än i de mansdominerade arbetena.En slutsats av detta är att det är oerhört viktigt attförsöka komma bort från den här hårt könssegregera-de arbetsmarknaden. Det är en väldigt viktig åtgärd.Det handlar då inte så mycket om ny arbetsmiljölag-stiftning, utan väldigt mycket om utbildning, kunskapoch kompetens, men naturligtvis också om arbetsmil-jösatsningar just på de här yrkena, som är tuffare ochsom är kvinnodominerade. Det är den ena slutsatsen.Den andra slutsatsen, som jag skulle vilja peka på,gäller den sammanlagda arbetstiden. Om man tittar påkvinnors arbetstid ser man att kvinnor förutom detjobb de gör ute i yrkeslivet också drar ett väldigt stortlass hemma i familjen. Om man jämför kvinnors ochmäns situation kan man se en viktig skillnad på enpunkt. Det skiljer inte så mycket i arbetstid samman-taget, men kvinnor har mycket mindre sammanhållenfritid. Dygnet är sönderstyckat så att de nästan aldrighar någon riktig fritid. Det ger utslag i skador i ar-betslivet. Det handlar alltså om jämställdhet också ihemmet.Anf. 53 ()Fru talman! Jag håller med om det arbetsmark-nadsministern säger. Det är just fråga om att få tillstånd en förändring när det gäller jämställdhet i sam-hället i stort, och jag tror att det tar tid. Det gäller attfrån början lära barnen vad jämställdhet är, kvinnorsoch mäns lika värde m.m., liksom att man kan dela påtiden i hemmet och med barnen.Kvinnor jobbar mycket mer, men om de som nuhar deltidsarbete, vilket många har inom sjukvården,skulle börja jobba heltid skulle många fler slås ut. Detskulle bli mycket mer långtidssjukskrivningar. Jagfunderar på hur vi skulle kunna få till stånd en för-ändring av arbetsorganisationen.Anf. 54 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! är väldigt viktig,precis som säger. Om mantittar på män som jobbar i kvinnodominerade yrkenser man att arbetsskador är lika vanliga och t.o.m.vanligare bland de männen. Det beror just på att enstörre andel av männen i de kvinnodominerade yrkenajobbar heltid.Om jag skall försöka dela upp det här, kan jag sä-ga att vi för det första måste få en anpassning av or-ganisation och teknik i de kvinnodominerade yrkena,för det andra måste komma bort från den starkt kön-suppdelade arbetsmarknaden och för det tredje måstefå mer av jämställdhet, så att kvinnorna får sammamöjlighet till sammanhållen fritid och samma eko-nomiska förutsättningar att leva som männen. De härtre sakerna hör ihop, och de berör många politikområ-den. Det handlar om det som berör mitt område, närdet gäller arbetsmiljöreglerna. Det handlar om jäm-ställdhetsfrågan, som berör många politikområden.Det handlar dessutom framför allt om utbildnings-samhället och om att komma bort från det könsuppde-lade samhället.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1995/96:245 om de storarovdjurenAnf. 55 Miljöminister ()Fru talman! har frågat mig vilkainitiativ jag avser att ta för att säkerställa skyddet förvarg, järv, lo och kungsörn både i renbetesland och ilandet i övrigt.Varg, järv och kungsörn finns i Bernkonventio-nens bilaga II. har åtagit sig att genom lag-stiftning förbjuda bl.a. avsiktlig fångst och avsiktligtdödande av exemplar av dessa arter. I EU:s art- ochhabitatdirektiv åläggs medlemsstaterna motsvarandeskyldighet att förbjuda avsiktlig fångst och avsiktligtdödande av bl.a. varg och lo. Detsamma gäller förkungsörn enligt EU:s fågeldirektiv. För undantag frånsådant jaktförbud krävs enligt konventionen och di-rektivet att det skall finnas ett godtagbart skäl tilljakten; t.ex. kan s.k. skyddsjakt medges. Dessutomskall det eftersträvade resultatet inte kunna uppnås pånågot annat lämpligt sätt.Jakt är det stora hotet mot varg, järv, lo ochkungsörn. I är det förbjudet att jaga djur avdessa arter utan särskilt tillstånd av Naturvårdsverket.Frågan om eventuell skyddsjakt regleras i 27 §jaktförordningen (1987:905). Där anges att skyddsjaktfår ske inom områden där stammen av björn, järv, loeller örn utvecklats så att den är till synnerligt obehagför befolkningen eller orsakar avsevärd skada förtamdjursskötseln. Detsamma gäller om ett enskilt djurav samma arter inklusive järv orsakar avsevärda ska-dor eller olägenheter. Sådan skyddsjakt får bara be-drivas om det resultat som eftersträvas med jakteninte kan uppnås på något annat tillfredsställande sätt.Naturvårdsverket skall vid tillståndsprövningen beak-ta att fasta stammar av dessa djur bör bevaras i landet.Jag tycker att det är mycket allvarligt om de storarovdjuren hotas av jakt. Det är därför viktigt att un-derstryka att myndigheterna vid tillämpningen avlagstiftningen bl.a. måste beakta re-striktiva tolkningar. Jag vill dock poängtera att det ärNaturvårdsverket som skall pröva de nu aktuella an-sökningarna om jakt på rovdjur och att regeringen,enligt regeringsformen, inte får bestämma hur verketskall besluta i ett enskilt fall.Självfallet måste ersättningssystemet och tillgäng-liga medel vara rimligt avvägda i förhållande tillkravet på att de stora rovdjuren skall bevaras, ochdetta övervägs nu inom regeringskansliet.Anf. 56 ()Fru talman! Bakgrunden till den här frågan är detnya ersättningssystem för rovdjursrivna renar somNaturvårdsverket och kom överens om ifebruari . Det ändrar alltså ersättningen på såsätt att man inte längre får ersättning för antalet funnarivna renar utan efter antalet rovdjur som finns i ren-betesland.Det här var ett beslut som hälsades med stor till-fredsställelse av många naturvänner. Förutsättningenför att ha kvar starka rovdjursstammar är ju att denlokalbefolkning som finns där rovdjuren finns ocksåfår en ersättning som gör att de tycker att det är braoch skäligt.Tyvärr har det här ställts på sin kant, genom attregeringen inte har anslagit de ungefär 30 miljonerkronor som behövs utan anslagit endast halva sum-man, 14 miljoner kronor.Ansvaret för den här frågan ligger inte på miljö-ministern, och därför tänker jag inte yttra mig mer omden. Men i och med detta att man inte har anslagitpengar finns det ånyo ett hot om jakt på dessa rovdjur.Dessa rovdjursstammar är väldigt små. Järvenfridlystes 1974, och stammen bestod då av 150-200djur. Det är fortfarande lika få djur. Det innebär attjärven inte har lyckats föryngra sig trots fridlysningen.En jakt på järv måste alltså te sig totalt otänkbar medtanke på stammen. Beträffande vargen sker det mellanen och två föryngringar , och det finns 20-35vargar. Det är alltså en oerhört liten spillra av det somen gång har varit.Om vi menar allvar med de konventioner vi harskrivit under måste vi säga att jakt på dessa djur tersig helt orimlig.Jag tycker inte att jag har fått något riktigt svar påmin fråga, som var vilka initiativ miljöministernkommer att ta för att se till att det här ersättningssys-temet kan sjösättas. Det här är inte alls en fråga sombara berör renägarna och ,utan den berör i allra högsta grad också miljöminis-tern. Om beslutet leder till att det blir ett ökat tryck påjakt, kommer det nämligen att innebära att vi inte kanleva upp till konventionerna.Jag vill höra litet mera utförligt på vilket sätt mil-jöministern kommer att ta initiativ för att lösa situa-tionen.Anf. 57 Miljöminister ()Fru talman! Jag tror att är med-veten om att jag inte kan uttala mig när det gäller deenskilda ansökningarna. Men jag tror att GudrunLindvall är lika medveten om att det för mig sommiljöminister är självklart att jag är mån om att bibe-hålla våra rovdjur. Jag anser att vi har både ett natio-nellt och ett internationellt ansvar för att bibehållavåra rovdjur och att det vore oerhört olyckligt omrovdjursstammen minskade. har detta blivit aktu-ellt just på grund av rennäringen. Då är det viktigt attockså poängtera att alla sektorer har ett sektor-sansvar när det gäller att ta sitt ansvar för miljön. Detgäller de övriga areella näringarna och bör naturligtvisockså gälla rennäringen.Men har det uppstått en diskussion om huruvi-da ersättningssystemet fungerar eller om det kommeratt medföra ökade risker för rovdjuren. Därför vet jagatt jordbruksministern arbetar aktivt med detta och atthon kommer att återkomma i frågan.Vi skall komma ihåg att vi trots allt befinner oss ibörjan av året, och ersättningarna avser ju trots allt atttäcka . Jag tror inte att det var planerat att deskulle betalas ut förrän , så jag tycker nog att detfinns litet tid kvar för att arbeta med den här frågan.Jordbruksministern och jag tycker båda två att fråganär av stort intresse.Anf. 58 ()Fru talman! Det är ett medvetet försök att få inmiljöministern i diskussionen. När man diskuterarrovdjur i handlar det inte om att samer skall taett större ansvar än många andra, därför att dettahandlar om ansvar för natur och biologisk mångfaldoch det ansvaret skall hela samhället ta. I det här lägetskulle det kännas väldigt märkligt om samerna somskulle ha ett sektorsansvar för att bevara den biologis-ka mångfald som vi har skrivit under en massa inter-nationella konventioner om, dels ombiologisk mångfald, dels .