prot · GJ0967 · 1996-03-12 00:00:00 — Jag begärde ordet mycket sent i denhär debatten. Jag har lyssnat, och jag vet att oerhörtmånga människor är intresserade av interpellationensom har ställt. Jag vet också att kul-turministern är mycket intresserad av frågan.Kulturministern började med att säga att det här ären principfråga och att det är en konstruktion som densocialdemokratiska regeringen inte tycker om. Vi kanbara konstatera att så är fallet.Ändå skulle jag vilja fråga kulturministern om honinte känner djup oro för vad som kan hända om peng-arna inte får komma kulturen till handa. Det har påolika håll funnits en möjlighet att få pengar till stödför verksamheten - pengar som regering och riksdagannars inte har någon möjlighet att förse kulturarbe-tarna med.Jag har en lista med namn på dem som Framtidenskultur har delat ut pengar till. harfått 1 miljon, har fått 400 000och Kunskapskällan i har fått 200 000.Linda i har fått 11 000 - detallra lägsta beloppet som jag hittat i listan - för attbeskriva fäbodliv på . Det här tyckerjag visar vilken flexibilitet Framtidens kultur har ochhur angeläget det känns för alla som arbetar medkultur att verksamheten upprätthålls.Jag vet helt säkert att man jublade på många håll iKultursverige när verksamheten blev känd. Jag kännermig mycket oroad över att pengarnaskall gå in i statskassan i stället för att gå till kulturen.Pengarna utgör i statskassan, kanskeinte ens det. För kulturen betyder de oerhört mycket.Min fråga till kulturministern är: Känns det inte oro-ande att de här pengarna skall gå kulturen och framförallt de små kulturutövarna förbi?Anf. 34 Kulturminister ()Fru talman! Jag vill upprepa att min ambitionsjälvklart är att se till att det blir så mycket pengarsom möjligt till kulturen. Vi har emellertid ideologiskthelt olika uppfattningar när det gäller att flytta pengarsom är offentliga medel till privaträttsliga stiftelser,där vi egentligen bara är beroende av deras godtyckeoch deras välvilja när det gäller t.ex. insyn och of-fentlighet. Det kunde de strunta i om de ville. Menäven jag inser att dessa pengar är välkomna.Jag vet inte om vi skall dra i gång hela denna ideo-logiska debatten. Men jag återupprepar att vi villbehandla dessa frågor i ett sammanhang, men vi kanväl återkomma när är klart medsin behandling. Men självklart vill väl alla vi somarbetar med kulturfrågor se till att det garanteras såmycket pengar som möjligt. Sedan kan man alltidfundera över om vi inte hade kunnat använda dem fört.ex. den stora kulturpolitiska proposition som skallläggas fram senare och även till att förstärka en radverksamheter i och att kunna göra det med ettparlamentariskt inflytande.Anf. 35 ()Fru talman! Jag tror att vi mycket väl vet hur vistår i principfrågan. Men kulturministern valde ett parord som gjorde mig litet förskräckt. Hon sade beträf-fande dessa stiftelser att vi är utlämnade till derasgodtycke och till deras välvilja. Då skulle jag viljapåminna om de stiftelser som vi har i vårt land sedankanske och som har fyllt ett oerhört stort behov och som fortfa-rande gör det. Jag tycker att det finns en parallellitet iden principiella inställningen till den här stiftelsen ochtill dem som vi har och som har betyttväldigt mycket för omsorg, vård, kultur och förmånga andra, t.ex. kyrkliga, ändamål.Anf. 36 Kulturminister ()Fru talman! Visst är det så. Men det är inte själv-klart att offentlighetsprincipen skall råda fullt ut osv.Det demokratiska inflytandet och möjligheterna fört.ex. riksdag att ha insyn och inflytande ärhelt annorlunda när det gäller dessa stiftelser. Och vikan alltid diskutera vad det är som är demokratiskt,och hur skall de som är intresserade av kulturpolitiskafrågor i detta sammanhang få ett inflytande. Här harman egentligen ingen sådan möjlighet eller ens möj-lighet att se till att det är i linje med vad man i övrigtdriver och fattar beslut om i demokratisk ordning. Detär detta som är de principiella invändningarna.Nu skall jag inte säga annat än att jag har enmycket bra dialog med styrelsen och kansliet ochrespekterar deras arbete. Och jag är övertygad omatt de gör sitt allra bästa och att detta arbetekommer till nytta.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1995/96:101 omNordsjökonferensens målsättningarAnf. 37 Miljöminister ()Fru talman! har frågat mig om jaghar för avsikt att upprätta en särskild handlingsplanför att uppfylla målsättningarna från Nordsjökonfe-rensen 1995. Vidare har frågat hur jagkommer att agera för att de målsättningar som sattesupp av inte skall bli ytterli-gare ett exempel på misslyckande i att nå uppsattamiljömål.För att uppnå många av de mål som beslutades vidNordsjökonferensen kommer det att krävasbåde nationella åtgärder och ett samfällt agerande iflera olika regionala och internationella organ såsom:EU, IMO och deras miljöprotokoll MARPOL. Oslo-och () har dessutom ensärskild roll i detta avseende för att konkretisera åt-gärder.Generellt gäller, vilket även påpe-kar, att för de flesta av Nordsjöländerna så har tyvärrinte de uppsatta målen nåtts inom de angivna tidsra-marna. Vad gäller metaller har många länder haftproblem framför allt med minskningar av kvicksilver,kadmium och bly. har dock lyckats minskautsläppen av metaller i minst föreskriven omfattningför samtliga metaller utom arsenik.Vad gäller krav på minsk-ningen av organiska miljögifter är resultatet varieran-de. Vissa ämnen skulle minskas med . Deflesta länder har lyckats med detta, så även Sverige.Även bekämpningsmedel skulle minskas med minst50 %, och de flesta länder har lyckats med dennaminskning för merparten av substanserna. hargenomfört mer omfattande minskningar av bekämp-ningsmedel än vad som blev överenskommet påNordsjökonferensen.Tillförseln av dioxiner skulle minskas ,och några länder har ännu ej uppnått detta. Sverigesminskning av dioxiner uppgår dock till 80 %.Minskningarna kan framför allt tillskrivas en suc-cessiv utfasning av enskilda substanser eller grupperav ämnen, tillämpning av Bästa tillgängliga teknik,substitutionsprincipen, samt ett aktivt arbete för attminska användningen av pesticider inom jordbruket.Det uppsatta målet om en halvering av kväveut-släppen till havet har inte uppnåtts av vare sig Sverigeeller något annat land. I pekar prognoser påatt minskningen från jordbruket har varit i storleks-ordningen . Ytterligare ansträngningar måstedärför göras för att man skall uppnå kvävemålet.Däremot har målet i fråga om utsläpp av fosfor i stortsätt uppnåtts i beslut gäller sedan ti-digare i . Redan i miljöpropositionen 1990/91lades det långsiktiga målet fast som innebär att stabilaorganiska och miljöskadliga ämnen inte skall få före-komma i miljön. Utsläppen av stabila organiska äm-nen skall begränsas, så att de nått ensådan nivå att miljön inte tar skada. Ytterligare ettantal mål lades fast, vilka är i linje med besluten påNordsjökonferensen . , och är de myndig-heter som är främst ansvariga för att uppställda måluppnås.Den danska handlingsplan som åbe-ropar avser, såvitt jag känner till, ett antal alkylfenoleroch ftalater. I miljöpropositionen 1990/91 lades måletfast om att av användningen av en viss typ avalkylfenoler skall ha upphört . Detta målkommer av allt att döma att uppnås. Vad gäller ftala-ter har Kemikalieinspektionen fått regeringens upp-drag att redovisa hur riskerna med dessa mjukgörare iPVC skall kunna minskas.Sverige agerar således redan på de områden somberörs av den danska handlingsplanen. Resultaten avde åtgärder som vidtagits måste betraktas somgoda.Regeringen har även lämnat i uppdrag till att utveckla miljömålen samt utformakostnadseffektiva åtgärder vad gäller havs- och vat-tenfrågor. I uppdraget ingår också att i samråd medKemikalieinspektionen föreslå mål för olika ekosys-tem för främst metaller och stabila organiska ämnen.Dessutom skall verket utarbeta förslag på ytterligareåtgärder som krävs så att det 50-procentiga reduk-tionsmålet för utsläpp av kväve till havet uppfylls.Uppdraget skall redovisas till den1 april 1996.Min bedömning är att regeringen har goda förut-sättningar för att sätta in ytterligare åtgärder om detskulle behövas för att nå de mål som formulerades vidNordsjökonferensen.Anf. 38 ()Fru talman! Syftet med min interpellation var attfå fram ett besked om hur regeringen tänker nå de målsom sattes upp vid . Jag fårtacka för svaret, men jag fick inte riktigt svar på denfråga som jag försökte ställa. Jag skall vara litet tydli-gare nu för att försöka komma litet längre.Vid sattes ett mycketcentralt mål upp. Målet är att utsläpp av farliga ämnenskall ha upphört inom en generation. Och med engeneration menar man i detta sammanhang 25 år.Detta tycker jag faktiskt är en förändring av hur manskall arbeta med miljöpolitiken. Traditionellt har jumycket av miljöarbetet bedrivits genom att beslut harfattats om gränser för hur mycket av ett visst ämnesom får släppas ut. Man har antagit att naturen kantåla en viss mängd främmande ämnen. Om man dåhåller sig under denna gräns skulle det vara accepta-belt. vet vi emellertid att verkligheten är litetmer komplex än så. Nivåer som har ansettsvara ofarliga kan med ökad kunskap och bister erfa-renhet visa sig vara mycket riskabla. Det som vissaindivider kan klara av utan problem kan för andra geallvarliga skador. Det är i praktiken omöjligt att sägahur mycket naturen tål av ett främmande ämne.Fru talman! Om vi i stället för att hålla fast viddetta gamla gränsvärdestänkande byter perspektiv ochknyter an till den fysiska grundlagen att allt spridsmen ingenting försvinner, måste den naturliga strate-gin bli att inrikta arbetet på att fasa ut alla långlivadenaturfrämmande ämnen.I stället för att fastna i arbetet med att försöka hittaacceptabla gränsvärden skulle man koncentrera arbe-tet på att se till att dessa ämnen aldrig framställs. Detvar grundtonen i min interpellation, och jag undradehur man jobbar vidare med det här från svensk sida.När jag nu lyssnar på ministern verkar det som omhon faktiskt inte hade läst själva frågeställningen. Vadvi har uppnått sedan , vilketju interpellationssvaret är en rätt så gedigen genom-gång av, hade jag redan tidigare ett visst eller t.o.m.ganska bra hum om. Men det jag frågade efter var justen sådan handlingsplan som den man nu arbetar med iDanmark, en plan för att förverkliga målet att få bortnaturfrämmande ämnen på en generation. Det är nå-got annat än den plan som ministern hänvisar till isvaret.Den 20 november förra året sade självpå en utfrågning om klor och klorföreningar att vimåste diskutera hur man skall nå det här generations-målet så att det inte blir som kärnkraftsmålet, ett målsom man närmar sig men inte uppnår. Ministernmåste ha menat någonting med detta, och min fråga äregentligen: Vad menade ministern med att vi skalldiskutera det här? Menade hon någon form av hand-lingsplan eller aktionsplan? Och om det inte finnsnågon egen sådan, kan man då tänka sig att samarbetamed ?Min fråga kvarstår, fru talman. Avser den svenskaregeringen att följa exempel och upprättaen särskild handlingsplan för att uppfylla målsättning-arna från ?Anf. 39 ()Fru talman! Idén att upprätta en aktionsplan ellersärskild handlingsplan är väldigt bra. Vi har haft ak-tionsplaner förut i svensk miljöpolitik som varit fram-gångsrika. Det har som regel varit treåriga planer därman satt upp kvantitativa och tidsbegränsade mål.Man kan då lätt stämma av och se om arbetet fortskri-der som tänkt, man kan se om de mål man satt upp ärrealistiska och man får en bra återkoppling till be-slutsfattarna - bl.a. här i men också i rege-ringen och ute i myndigheterna.Vi i tycker alltså att det finns skäl attgöra den här typen av särskilda handlings- eller ak-tionsplaner. De ökar tydligheten i miljöpolitiken ochgör också målens innebörd mera tydlig. De gör detockså möjligt att upptäcka när målen är orealistiska.Vi skall ju inte här i fatta beslut om mål imiljöpolitiken som är orealistiska, lika litet som manbör göra det i internationella sammanhang.Nordsjökonferensens mål, som varinne på, nämligen att utsläpp av naturfrämmandeämnen skall ha upphört inom en generation, är väldigtambitiöst. Det vore väldigt intressant att se hur enhandlingsplan för att verkligen effektuera det härskulle se ut. Det borde vara angeläget för regeringenatt se till att det kommer fram någonting åt det hållet,annars är den här målsättningen meningslös. Då är detbara tomma ord, och tomma ord är just vad som ska-par politikerförakt men också vanmakt hos allmänhe-ten: Politikerna säger en massa vackra saker och se-dan gör de ingenting, det är ingen mening att arbetaför det här, att rösta osv.När det gäller de konkreta detaljer som tas upp isvaret vill jag särskilt peka på två saker. Det ena ärkvävet, ett näringsämne som är en av huvudorsakernatill övergödning i kusthaven. Där är situationen fortfa-rande mycket allvarlig, och vi klarar inte tidigareuppsatta mål. Det har tidigare funnits en aktionsplanför havsmiljön som bl.a. tagit sikte på detta, men närden tog slut följdes det inte upp på ett bra sätt. Dettatycker jag är litet grand av en skamfläck för svenskmiljövård. är en mycket stor utsläppare avkväve, både till och till , och viborde faktiskt gå fram mycket mer radikalt. Det här ärinte någonting vackert internationellt sett.Jag vill också peka på de organiska miljögifterna.Här upplever jag också att har släpat efter närdet gäller att fånga upp de olika problem som finns.Det framgår också av svaret att det är just på det härområdet man har problem med att klara de uppsattamålen. Det är också detta område danskarna har tagitspeciellt sikte på med sin handlingsplan. Det finnsnog goda skäl för att följa efter och kanskeockså bli mer pådrivande.Min fråga till miljöministern är om man från re-geringens sida har något slags principiellt avog in-ställning till att upprätta handlingsplaner eller om mankan tänka sig att göra det för att tydliggöra målsätt-ningarnas innebörd och också göra miljöpolitiken mereffektiv. Vad är motivet till att man inte upprättarsådana här handlingsplaner?Anf. 40 Miljöminister ()Fru talman! Jag skall försöka förtydliga mitt svar,precis som frågeställarna säger att de förtydligar sinafrågor.Vad jag försökte säga i mitt svar var bl.a. följande:? Det har gått bra när det gäller att följa uppNordsjökonferensens beslut.? Vi hade t.ex. nollnivå sommål för stabila organiska miljögifter.? Vi har handlingsplaner, ämne för ämne, för deämnen som diskuteras i många andra länder.? Det är bra att ni ser den danska handlingsplanensom ett föredöme, men det den konkret omfattar äralkylfenoler och ftalater. Där har vi redan åtgärder pågång i , så där genomför nu en delav det som vi redan har börjat med. Kommer det framnya förslag på andra sidan så kommer jag attvara den första att mycket intresserat titta på dem. Vihar ett bra samarbete med Danmark.Fru talman! Om frågan i stället hade varit vad vigör, utöver det som sagts vid ochutöver det vi har gjort , för att ytterligare kom-ma vidare i kemikaliepolitiken och för att ta nästa stegnär det gäller kemikaliearbetet hade jag svarat ungefärså här:Vi skall ha ett nationellt arbete för att fortsätta lig-ga före många andra länder, och vi skall ha ett inter-nationellt samarbete.Vi har t.ex. arrangerat en hearing omstabila klorföreningar, eftersom en stor del av destabila klorföreningarna är exempel på ett sådant härproblemområde. Vi bjöd då in representanter förindustrin och miljörörelserna samt internationellaexperter att delta i diskussionen.Vi har haft ett högnivåmöte med kemikalieindust-rin, där denna var mycket väl representerad, för att fåockså industrin att inse sitt ansvar och respektera,acceptera och försöka arbeta efter det som vi tycker ärviktiga principer: försiktighetsprincipen, substitu-tionsprincipen och liknande.Naturvårdsverket kommer att initiera ett forsk-ningsprojekt om hormongifter. När det gäller vilkarisker dessa innebär är tveksamheten och okunskapenfortfarande alldeles för stora. Här tycker jag det äroerhört viktigt att vi tidigt får kunskaper och tidigtkan sätta in åtgärder för att komma åt de eventuellaframtida stora miljöproblemen.Vi kommer också från regeringens sida att läggafram ytterligare förslag till åtgärder. Jag ser att fråge-ställarna nu tittar nyfiket på mig, men denna sistapunkt får frågeställarna vänta ytterligare ett par veck-or på att få preciserad.Anf. 41 ()Fru talman! Jag måste säga att jag inte blev såvärst mycket klokare den här gången heller. Det kanbero på att jag har svårt att förstå det här, men det ärmöjligt att det också föreligger en liten missuppfatt-ning. Som jag har uppfattat det är den danska hand-lingsplanen under arbete - den är inte fastställd ellerklar. Därför tycker jag att ministern snävar in det härlitet väl mycket. Jag vill nog ha ett mera brett per-spektiv.Vad det handlar om är att man skall implementera,som det så fint heter, dvs. omsätta de här visionäramålen i praktisk handling, och hur det skall gå till ipraktiken.Det kan konstateras - vi har ju haft några debatterom det tidigare, miljöministern - att vi i intenått ända fram när vi satt upp våra miljömål. Det kanha berott på att vi inte varit tillräckligt tydliga när detgäller medlen för att nå målen och när det gäller attverkligen se till att implementeringen - ett vedervär-digt ord, men just nu kommer jag inte på något bättre- följs upp; detta i syfte att driva på.Danskarna har faktiskt ett bredare perspektiv pådetta. Det kanske finns anledning att också ha ett rättså gott samarbete med när det gäller justNordsjökommissionen. Jag undrar om inte ministernändå skall slå en signal till sin danske kollega för attse hur långt man nu har kommit i det här arbetet.Kanske finns det några goda exempel att överföra hit.Kanske kan man t.o.m samarbeta kring ett gemensamtsynsätt här.Jag vet inte om jag kan få några ytterligare klargö-randen. I så fall räcker det med klargöranden på dennapunkt. Jag behöver inga nya friska utspel från minis-terns sida, men just i den här frågan vill jag nog vetalitet mera.Anf. 42 ()Fru talman! Jag tackar för alla utspel och alla godaredovisningar om allt bra som görs.Vad jag litet grand tog sikte på i mitt förra inlägggällde just metoden för att upprätta en handlingsplanför att öka tydligheten i vad detta med mål innebäroch för att tydligare kunna stämma av realismen här.Det är viktigt, inte minst gentemot beslutsfattarna.Det gäller ju att fatta beslut om vettiga mål som verk-ligen leder någon vart och som inte är mål som sedaninte visar sig kunna uppfyllas. Vi har ju under desenaste tio åren fått uppleva att ett antal miljömål inteuppfyllts.Mot den bakgrunden är det viktigt att man verkli-gen använder sig av nämnda metod. Min fråga i detförra inlägget var om regeringen är beredd att meraarbeta med just metoden att upprätta särskilda åt-gärdsprogram/handlingsplaner som omfattar några åroch som innehåller en tidtabell och mer av konkretakvantifierade målsättningar där det ena efter det andrabetas av för att på det sättet göra det tydligare. Dåskulle man kanske också kunna undvika en del miss-uppfattningar. Sådana kan ju emellanåt förekomma idebatten. Jag tror att detta med att ta bit för bit är etteffektivt sätt att arbeta på. Det finns ju en tendens tillatt i olika sammanhang uttala sig väldigt vackert omfina målsättningar. I själva verket är dock det hela tillintet förpliktande. Sådant bör vi i miljöpolitiken för-söka komma bort från.Anf. 43 Miljöminister ()Fru talman! När det gäller frågaom handlingsplaner/åtgärdsprogram kan jag säga attsådant i princip finns, ämne för ämne. Till strateginför hur man skall komma vidare vill jag återkommaom några veckor.Jag märker nu att jag inte tog med den fråga somRoy ställde i ett tidigare inlägg och somhandlade om kväveutsläppen, men jag svarar på dennu i stället. Jag håller med om att det är ett stort pro-blem att vi inte uppnått vår målsättning om kväveut-släppen. får vi en rapport från med förslag till åtgärder. Vi återkommerdärför till om drygt i en proposi-tion innehållande förslag till åtgärder. Då får vi enchans att ytterligare diskutera detta.Slutligen, fru talman, när det gäller den danskahandlingsplanen: Det är intressant att mera än mina danska kolleger om vad man egent-ligen gör i . När vi diskuterar dessa sakermed våra danska kolleger, och det sker både per tele-fon och öga mot öga, hävdar de faktiskt att de konkre-ta åtgärderna i huvudsak handlar om alkylfenoler ochftalater.Det som gör att vi i ändå har kommit långtnär det gäller kemikalier är framför allt substitutions-principen. Därför tycker vi att det är viktigt att vi i detfortsatta miljöpolitiska arbetet fortsätter att utvecklasubstitutionsprincipen och att göra det enkelt och lättatt tillämpa den. Men det gäller också att vinna gehörför den i EU. Det är ett arbete som vi med storkraft bedriver.Anf. 44 ()Fru talman! Det är alldeles utmärkt om ministernmöter sin danske kollega öga mot öga och att man hartelefonen som kommunikationsmedel. Det bordekanske ha fått ministern att ta till sig detta litet tydli-gare.Jag måste avslutningsvis konstatera att svaret påmin fråga är nej. Det är ju det besked som ministernhar gett. Ministern avser inte att upprätta en särskildhandlingsplan för att uppfylla målsättningarna frånNordsjökonferensen i fråga om att nå generationsmå-let och att fasa ut naturfrämmande ämnen och de delarsom ligger däri.Jag kan ha respekt för att svaret är nej och för tycker att vad göras skall är redan gjort. Men jagtror faktiskt att det finns avsevärt mycket mer att görajust när det gäller det nya synsättet. Det handlar intelängre om gränsvärden o.d., utan det handlar faktisktom en utfasning av ämnena i fråga.Fru talman! Jag hoppas ändå att ministern i defortsatta kontakterna med tar detta på litetstörre allvar än jag nog uppfattar att ministern gör.Anf. 45 Miljöminister ()Fru talman! Då beslutet togs och detta diskutera-des på var det som villeprecisera det till en 25-årsgräns för att inte diskussio-nen om en generation skulle kunna tolkas så att detvar hur lång tidsrymd som helst som skulle kunnainrymmas i detta med en generation.Det var alltså ett beslut som i högsta graddrev och som var med om att få igenom. Vianser att vi har kommit ganska långt i arbetet med attuppfylla beslutet. Men jag kan lova både och och även fru talmannen att vikommer att fortsätta med att lägga fram förslag tillåtgärder för att se till att vi uppfyller detta och för attse till att där ligger i täten.