prot · GK0948 · 1996-12-18 00:00:00 — Det är vad som har hänt.I sak vet också att det inte ärnågonting i lagstiftningen som motiverar de här för-ändringarna. Det är mera den rutinmässiga uppfölj-ningen av den gamla lagstiftningen som har lett till får omprövningar av antalet timmar här och var.Det är därför viktigt att slå fast, att även om la-gändringen inte hade gjorts hade detta till stora delaruppstått, beroende på den tolkning av lagen som mangör på försäkringskassorna.Anf. 61 () re-plik:Fru talman! Men syftet med lagstiftningen är ju atttäcka behoven för dem som kanske har störst behovav samhällets stöd för att kunna leva ett normalt liv.Sedan får man skrämselhicka därför att kostnadernablev högre än man hade beräknat. Då finns det an-ledning att gå in i frågan utifrån behoven, inte att sättaett tak när det gäller pengar.Man kunde ha lugnat sig här och låtit en reformsätta sig. Det är de enskildas behov som skall styra idet här läget.Anf. 62 () replik:Fru talman! Det är i allra högsta grad så det går tillockså. Det är de enskildas behov som styr.Men det sker ständigt en omprövning i de enskildafallen, och vid sådana tillfällen kan det hända attnågon får ändrade förutsättningar. Det kan ju intetillskrivas den lagändring som vi gjorde , därföratt den var inte anledningen till detta.Det är viktigt att hålla isär de olika begreppen. av den oro som har skapats bland de personer somär beroende av det här har ju skapats genom påståen-den som inte har med verkligheten att göra. Det harsagts att lagändringen har varit så dramatisk att denhar haft dessa effekter. Jag tycker att ni här och andrasom har varit med om att sprida dessa uppgifter påsätt och vis har bidragit till detta.I realiteten har lagändringen inte lett till sådanahär stora förändringar, utan det har att göra med detreglerade kostnadsansvaret mellan kommunerna ochstaten i första hand. Därför tycker jag att vi från allahåll har ett ansvar för att se till att problemen klarasut. Det gäller också det som handlar om att spridauppgifter som inte riktigt stämmer med det som la-gändringen motiverade.Anf. 63 () re-plik:Fru talman! För oss räcker det med att vi får hörafrån dem som har behoven, de funktionshindrade,vilka bekymmer de möter. Det är ju de som står ifokus här.Den signal som har sänts ut i och med det ändradebeslutet är ju till tjänstemän, som de funktionshindra-de är i behov av, och de kanske tillämpar bestämmel-serna på ett striktare sätt än vad vi alla här i riksdagenhade avsett. Detta är olyckligt och måste ändras.Anf. 64 ():Fru talman! LAS är en av de viktigaste reformernaunder det här årtiondet, något som vi alla kan varastolta och glada över. Jag hoppas att vi inte skallbehöva hamna i tråkigheter och meningslösa motsätt-ningar, utan att vi skall slå vakt om den här reformen,skjuta till de pengar som behövs och reda ut de pro-blem som kan uppstå efterhand. Det är ju en ny re-form, och den måste få sätta sig.Fru talman! Jag tänkte uppehålla mig vid äldrefrå-gorna i det här inlägget. Två regeringar har efter var-andra betonat vikten av att värna kärnan i välfärden.Vi hörde också göra detsamma allde-les . Barnomsorgen, skolan, sjukvården och äld-reomsorgen skulle prioriteras före transfereringarna,dvs. folkpension, ATP, m.fl. För att kunna göra dethävdar man att det är nödvändigt med nedskärningar it.ex. Men eftersom ned-skärningar i socialförsäkringssystemen, barnbidragoch folkpension, leder till att alltfler hamnar undersocialbidragsnivån och tvingas uppsöka socialkonto-ren, innebär det att kommunernas kostnader för soci-albidragen tränger ut resurserna till välfärdens kärna.Det är kommunicerande kärl. Det har blivit allt mind-re pengar över för t.ex. äldreomsorgen, åtminstoneper capita.En av grunderna i den generella välfärden är denfulla sysselsättningen. har en arbetslös-het av sällan skådat mått. Politiken måste därför inrik-tas på att få människor i lönearbete. Barn- och äldre-omsorgen måste därför redan nu återanställa förskol-lärare, sjukvårdsbiträden, hemtjänstpersonal, m.fl.,som vi tog upp i den förra debatten.Sänkta socialförsäkringsnivåer och folkpensionerleder också till att konsumtionsutrymmet för hushål-len minskar, och som resultat sjunker den inhemskaefterfrågan. Otryggheten ökar och alltfler sparar iform av t.ex. pensionsförsäkringar.Sparkvoten ökar, och de pengar som så väl skullebehöva omsättas genom ökad konsumtion växer påhög på banken. ser vi alltfler äldre gå ochleta i papperskorgar efter tomburkar.Beräkningar visar att samhället tjänar i må-naden eller på att avskeda en kvinnaanställd inom äldreomsorgen. har tagitupp detta tidigare. För i merkostnadskulle kanske 100 000 personer slippa avsked ochkunna gå kvar och utföra arbetsuppgifter som så välbehövs inom t.ex. äldreomsorgen.Jämför man med internationell statistik, t.ex. frånEurostat, visar det sig att det inte finns något billigaresätt att minska arbetslösheten än att låta den offentligakonsumtionen öka. Omvänt finns det inget plågsam-mare och ineffektivare sätt att spara pengar än genomatt avskeda kvinnor inom offentliga sektorn och ställadem i arbetskraftsreserven.Vänsterpartiet vill därför skjuta till 5 miljarderkronor till kommuner och landsting för att de skallkunna behålla sin personal.Fru talman! Ett stort problem för de äldre är tax-orna. Det är ett ökande problem, som dessutom skiljersig kraftigt från kommun till kommun. Vänsterpartiethar lagt fram en del förslag som skulle kunna under-lätta tillvaron för de flesta.1. anser att avgifterna skall vara en-hetliga över hela landet.2. Vi anser att det vore önskvärt med ett statligtreglerat högkostnadsskydd, lika för alla kommu-ner. Vi vill att alla kommunala avgifter inordnas idet.3. Man kan också införa ett samlat förbehållsbelopp,som man har gjort i , och garantera vissautgifter som självrisk i tandvård, högkostnads-skydd, m.m.4. De ökade kostnaderna för läkemedel, framför alltför kroniskt sjuka - beroende på beslut vi fattadehäromveckan - bör kunna kompenseras genom direkt ger frikort till låginkomstpensionärer-na.Det jag nu räknade upp var förslag som vi har ivår stora motion om äldreomsorgen.Fru talman! Äldreomsorgen är en dubbelt viktigfråga ur jämställdhetssynpunkt. Dels arbetar mångakvinnor inom äldrevården, dels är de flesta äldrekvinnor, på grund av högre medellivslängd. Äveninom anhörigvården ser vi samma mönster gå igen.Äldre fru sköter äldre make.Att de nedskärningar vi nu sett inom välfärden harett samband med den patriarkala hegemonin inom detekonomiska tänkandet torde stå utom allt tvivel. Somföreträdare för ett feministiskt parti är det för mignaturligt att förespråka ett annat ekonomiskt synsättoch en annan syn på människovärdet än som är för-härskande . Då skulle vi få helt andra priorite-ringar i samhället. 65 () replik:Fru talman! Problemet med att möta Vänsterpar-tiet och i debatten är att man frånderas sida utgår från och försöker lyfta fram en ny ochhelt främmande ekonomisk teori, som på något sätt ären fossil av det gamla planekonomiska systemet. Omden teorin inte håller, , vilket allt talarför, faller ju alla era förslag platt till marken. De byg-ger på att den här teorin, som är oprövad och som detinte finns särskilt många som ställer sig bakom, skullefungera i praktisk verklighet i . Det finnsdet inget som talar för.Anf. 66 () replik:Fru talman! För det första skall jag säga att vi haren väl genomarbetad budget. Alla våra förslag ärfinansierade. Vi kan stå för varenda krona i den bud-geten, och det tror jag inte heller kanha något emot.För det andra är det nyekonomiska tänkande somjag efterlyser mer en fråga om enkla prioriteringar.Det är i stor utsträckning skillnad mellan kvinnligtoch manligt tänkande, tror jag. Sådana företeelsersom JAS, motorvägar, satsningar på olympiader osv.skulle inte förekomma om vi hade ett matriarkalisktekonomiskt tänkande. Då tror jag att vi skulle satsamer på äldreomsorg, sjukvård, barn, skola, m.m. Jagtror att det är detta det handlar om. Jag tror att detliksom är en kamp för att få olika värderingar att slåigenom. För vår del är vi som sagt ett feministisktparti, och vi ställer upp för de värderingar som jag nuhar nämnt.Anf. 67 () replik:Fru talman! Det är klart att det till viss del handlarom värderingar. Men det var inte det jag tog upp, utanjag tog upp den verklighet där det gäller att få in dehär inkomsterna.I går, fru talman, åt jag musselsallad i matsalenhär i huset. Jag skulle naturligtvis ha kunnat tänka migatt betala med pärlorna som jag hittade i musslorna.Men jag hittade inga, och därför fick jag lov att betalamed de pengar jag hade. Samma verklighet gäller förStig , och det är väl det som egentligen ärproblemet i det här fallet.Anf. 68 () replik:Fru talman! För inkomster har vi en mycket enkelfilosofi. Ta pengarna där de finns, i stället för attplåga dem som har det sämst ställt och försöka kramaur så mycket som möjligt ur dem! Det är ingen svårkonst. Vi har finansierat alla våra förslag, så jag för-står egentligen inte vad är ute efter.Tror han att jag lever i någon annan drömvärld? Jagförstår uppriktigt sagt inte. Inkomster och utgifterskall naturligtvis gå ihop, men det gäller att ta peng-arna där de finns i första hand.Anf. 69 ():Fru talman! I det här avsnittet, som handlar omäldre och personer med funktionshinder, vill jag börjamed att ställa mig bakom de motioner som handlarom att lagstiftningsvägen ge äldre rätt att få flytta tillvilken kommun de vill. Det här är någonting som maninte borde behöva lagstifta om. Det borde vara ensjälvklarhet att man oavsett ålder eller funktionshin-der skall ha rätt att flytta och bosätta sig där man avnågon anledning vill bo.Eftersom det finns ett flertal motioner i den härfrågan är jag övertygad om att det finns en majoritetför en sådan här förändring. Det hade därför varitmöjligt att få ett beslut . får vi tyvärrvänta, men det kommer förhoppningsvis.Fru talman! Även när det gäller äldre och handi-kappade har besparingarna slagit hårt. Det handlar dåfrämst om personalneddragningarna. Även här anservi i att vi måste ha råd med en bra om-vårdnad. För mig känns det underligtatt vi har råd med de s.k. 55-plusjobben,att vi har råd att betala folk som ingenting gör,att vi har en debatt om att skapa arbeten genom attsubventionera hemhjälp, s.k. pigjobb,att vi har råd att satsa på arbetsmarknadsutbild-ningar, som ibland upplevs som terapi - det före-kommer att en person har gått på ett flertal olikautbildningar - och som i många fall är dyrare änatt ha folk ordinarie arbete,att vi har råd att friställa yrkesskickliga människorunder så att de tappar kompetens ochatt vi har råd med den ohälsa som arbetslöshetenorsakar.Men vi har inte råd att behålla den personal somskapar trygghet och drägliga förhållanden för de äld-re, de sjuka och för de grupper som behöver personligassistans! En god omvårdnad handlar ju i mycket omatt det finns tillräckligt med personal som gör jobbet.Här skulle jag vilja hänvisa till den utredning somjag nämnde tidigare och som AMS har gjortom nettobesparingarna vid en uppsägning. Räkneex-emplen i utredningen visar att samhället sparar vid arbetslöshet med a-kasseersättning. Får personen i fråga KAS - då fårman mycket mindre - sparar samhället 1 200-3 700kr . Hamnar han eller hon däremot på ar-betsmarknadsutbildning kostar det i stället mer att ha honom eller hennestående utanför ordinarie arbete. Då tycker jag måste börja fundera över om vi inte i stället skallha folk i arbete.Fru talman! För sedan följde jag medhemtjänsten i min kommun. Jag besökte också ettservicehus och fick information om växelvård och omvård i livets slutskede. Inom det här området skulleman kunna höja omvårdnaden avsevärt om man pri-oriterade det. Det är där de viktiga och riktiga jobbenfinns, jobb där man kan höja omvårdnaden genom attbehålla befintlig personal och använda övertalig per-sonal från andra ställen eller från arbetslöshetskön istället för att som hota med ytterligare nedskär-ningar.Fru talman! När det gäller den handikappgruppsom behöver personlig assistans så anser vi i Miljö-partiet att det är olyckligt som det är att det finnstvå huvudmän som är ansvariga. Vi anser att det skallvara en huvudman och stöder då det förslag somkommit från handikappgrupperna om att staten skallvara huvudman, detta för att de assistansberättigadeskall behandlas så lika som möjligt var de än bor ilandet. Ingen skall behöva bli utpekad som en litenkommuns tunga post i den sociala budgeten.Vi anser också att rätten till assistans i skola ochdaglig verksamhet skall finnas. Den handikappade bördå få använda sig av sin ordinarie assistent - det ärviktigt.Vi föreslog att 100 miljoner extra skulle tillförasassistansreformen. Tyvärr försvann de pengarna ibudgetbeslutet den 22 november.När det gäller beviljande av assistans tror jag attdet är viktigt att peka på att man runt om i görväldigt olika bedömningar. Det handlar mycket omvilka utredare man får. Dessutom gör kommunernaoch bedömningar av enoch samma person, och det kan också se olika ut.Fru talman! Avslutningsvis vill jag säga några ordom motion med rubriken . Där framför vi att handikappanpassningen isamhället skall vara en självklarhet både vid nybygg-nad och vid ombyggnad. Detta bör framför allt gällaoffentliga lokaler, affärslokaler, skolor, vänthallar ochsjukhus.Offentliga lokaler skall i större utsträckning ha ljudslingor för hörselskadade. Lokalerna börockså i möjligaste mån anpassas för allergiker, funk-tionshindrade och synskadade. Slutligen anser vi attDiskrimineringsombudsmannen bör få rätt att ageranär funktionshindrade nekas tillträde till teatrar ochrestauranger. Ett handikappanpassat samhälle är braför oss alla.Anf. 70 ():Fru talman! Graden av utvecklingsnivå i ett sam-hälle sägs man kunna mäta genom att studera på vil-ket sätt samhället tar hand om de svagaste grupperna- det kan handla om gamla, sjuka eller barn. Ju merframstående en kultur är, desto större är trygghetenför dessa svaga grupper. I vårt samhälle företrädsdessa grupper inte av starka föreningar eller förbund,som kan hävda deras intressen. Det rör sig mångagånger om människor som inte vågar, orkar eller kangöra sina röster hörda. Det är därför extra angelägetatt samhället lyfter fram deras behov. Det är inte alltidde med de starkaste företrädarna i samhällsdebattensom bäst behöver samhällets stöd.Fru talman! I det materialistiska samhället har deäldres situation alltmer kommit i skymundan. Värdetav erfarenhet och visdom som den äldre generationenhar skaffat sig under ett långt liv uppskattas inte pålånga vägar på det sätt som det borde. Vårt samhällesaknar mycket av en grundläggande respekt för ålder-domen. Välfärd har kommit att bli synonymt medmateriellt god standard. Instrumentet att mäta en så-dan välfärd är trubbigt. Det är inte hur rummet möb-leras eller dess kvadratmeteryta som oroar och be-kymrar de äldre . I stället är det problemet medden mänskliga kontakten och omvårdnaden när de blirgamla och inte kan klara sig själva som oroar.För inte så länge sedan var åldrandet en naturligdel av samhällslivet. De äldre hjälpte till i den mån deorkade och kunde. Ofta passade de barnen och för-medlade stor kunskap till nästa generation. Att tahand om sina gamla var lika naturligt som att ta handom sina barn. är det annorlunda.Fru talman! Ett delprojekt inom det forsknings-program som sociologen , Uppsalauniversitet, gjorde 1984 visar att äldre har en viktiguppgift att fylla i samhället genom att erbjuda sinlivserfarenhet till de yngre. av svenskarna iåldrarna tycker enligt undersökningen att deäldres livserfarenhet bättre skulle kunna tas till vara.Ändå ger dagens samhällsstruktur dåliga förutsätt-ningar för att förverkliga den viljan. Äldre tenderar attumgås med äldre eller med ingen alls, och den insti-tutionaliserade vården har tagit över ansvaret för demsom behöver hjälp. Vikten av de anhörigas stöd bådepsykologiskt och fysiskt har tonats ned.Fru talman! Jag hoppas att det snart görs en nyundersökning av detta, eftersom den här är gammaloch det skall finnas intresse för att följa upp det här.I stället för anhöriga får vårdpersonalen ensamaxla ansvaret för medmänsklighet och omsorg. Mendet är högst troligt att det är just indragning på perso-nalsidan som främst kommer i fråga när landstingenoch kommunerna skall spara. Därmed försämraskvaliteten i vården av gamla. Den vården går inte attrationalisera särskilt mycket utan kvalitetsförsämring.Medmänskligheten kommer i kläm. Det är mot bak-grund av dessa argument som vi anser att mer pengarbör tillföras vården.I förrgår kom ett undersökningsresultat frånSundsvall. Där hade i en undersökning. Man säger att det nu inte finnsnågon möjlighet att spara mer inom äldreomsorgen.Man tror att det i stället behövs stora resurstillskott.Fru talman! Jag sade i mitt förra anförande att vibehöver 7-8 miljarder till kommunen för att tillför-säkra alla en god vård och omsorg.Vi kristdemokrater menar också att den enskildehar rätt att vara med och bestämma över sin situation.Många av de olika besluten inom omsorgen fattas av kommunens personal. Så är det t.ex. ofta närdet gäller boendeform och vilka sysslor som skallutföras av kommunens hemtjänst. Det är fel. Allamänniskor är olika och har olika behov vad gällerlivskvalitet. Detta måste vi ta hänsyn till när vi formaräldrevården.Många kommuner har infört något som närmastkan liknas vid en form av kommunarrest. De gamlahar fått ett flyttförbud, som visar intolerans och krän-kande av de gamlas integritet. Vi har fått se mångaupprörande exempel där gamla inte har fått flytta överen kommungräns för att exempelvis komma till sinabarn. Det är nästintill skamligt.Fru talman! Några ord och anhöriginsatser. Enligtmånga beräkningar står anhöriga för största delen avvården i hemmen. De utför cirka två tredjedelar av allvård. Ofta är det kvinnorna som svarar för den störstainsatsen. Det finns uppskattningsvis 150 000 hemma-boende äldre som behöver hjälp med att duscha ochbada. Av dessa får hälften i första hand hjälp av enanhörig. Motsvarande siffra när det gäller toalettbesökär 40 000 personer, varav hälften får hjälp av en när-stående. Likaså torde ca 25 000 dementa bo kvarhemma tack vare vård och passning av anhöriga. Tilldetta kommer föräldrar som vårdar sjuka och handi-kappade barn eller vuxna, som också får hjälp avanhöriga och närstående. Men det finns ett stort mör-kertal. Det har bl.a. , som är speci-alsakkunnige i äldrefrågor vid , sagtefter det att han sammanställt en rapport om familjensom vårdgivare. Många vårdar anhöriga utan att det ärkänt. Fördelningen av ansvaret för vården mellansamhälle och familj är en av de stora framtidsfrågor-na. Vi kristdemokrater anser att anhörigrollen måsteuppvärderas och erkännas. Det går inte att ha ett an-tingen-eller, utan vi måste ha ett både-och. Den vik-tigaste roll som vi politiker spelar gäller attityd tillanhörigas oerhörda insatser inom vården. Vi måstealltså uppvärdera dessa.Fru talman! I handikappfrågorna har kristdemo-kraterna i sin motion lyft fram att vi tycker att det äroetiskt att spara på den grupp som har de allra störstavårdbehoven. 215 miljoner är mycket pengar att spa-ras. Vi vet hur mycket oro detta har spridit bland allade olika handikappade som har assistensersättningoch dylikt. Vi tycker att detta är fel. Vi tycker samti-digt att samhället nu måste gå vidare och stryka denåldersgräns som finns. Vi tycker att det är endiskriminering av äldre. Har man ett stort vårdbehovså att man har fått en assistensersättning måste man kunna få den även fortsättningsvis.Det är inte värdigt ett samhälle som att enbartha åldersgräns som ett kriterium för att ta bort enreform.I övrigt, fru talman, hänvisar jag till det särskildayttrande som är bilagt socialutskottets betänkande.Anf. 71 () re-plik:Fru talman! och Kristdemokra-terna tar i alla sammanhang upp resurstillskotten. Vi iFolkpartiet har också fört fram att det behövs merresurser inom äldreomsorgen. Men det som jag saknari diskussionen är en självkritisk granskning av hurman arbetar inom vården och möjligheterna att görabesparingar. Själv har jag kommit läkemedelsområdetnärmast. Där visar det sig att det finns mycket attvinna genom att se över de äldres medicinering. Äldresom kanske har varit sängliggande med mindre tungmedicinering kan plötsligt gå på toaletten och ätasjälva, med minskat behov av stöd som följd. Jag villhöra hur ser på detta att vi självkri-tiskt måste granska också det här området.Anf. 72 () re-plik:Fru talman! Det är naturligtvis angeläget ur allaperspektiv att se till att det finns en rätt behandling föräven äldre människor. Vi vet ju att äldre människoroftast är mycket känsliga för olika mediciner. Jag villhävda att det, med det högkostnadsskydd som vi haroch de stora kostnader för mediciner som finns, lärvara väldigt många äldre människor som faktiskt intehar råd att hämta ut sin medicin. I den delen kanskedet blir en förändring.I övrigt tycker jag att det finns delar som det integår att rationalisera bort. En sådan är omsorgsperso-nalen, som de facto är den garant som de äldre har föratt kunna bo hemma och få en värdig vård. Den gårinte att rationalisera bort. Lika jäktade som vi ärframme vid talarstolen när vi bestämt oss att vi skalltala åtta eller , lika jäktad är all hemtjänst-personal som dagarna träder in hos en svårtsjuk och vårdbehövande anhörig eller en sjuk männi-ska. Jag tycker att det inte går att sätta ut den för ännumer press, för den kommer inte att utföra ett kvali-tetsmässigt bra jobb.Varenda gång jag är ute i landet får jag de här sig-nalerna från hemtjänstpersonalen: Vårt största pro-blem är att vi inte hinner ge den vård och omsorg somvi vill, vi hinner inte vara den trygghet som vi villvara. Det som förut fick ta får i dagbara ta . Det gäller frukost, hjälp vid upp-stigning osv.Jag tror att det är väldigt viktigt att vi håller isärde här begreppen. Människor som ger trygghet i vårdoch omsorg kan inte rationaliseras bort.Anf. 73 () re-plik:Fru talman! Två saker vill jag kommentera.Först högkostnadsskydd och läkemedel. Med detavbetalningssystem som införs är jag övertygad omatt det inte kommer att bli några större problem medunderbehandling. Det är inte det stora problemet närdet gäller läkemedelsbehandling av äldre.Vad sedan gäller omvårdnad är det helt klart t.ex. inte kan mata fortare. Det finns vissa mo-ment man inte kan göra fortare. Men jag tror att detbehövs en hel del utbildning och kunskapshöjandeinsatser i bemötandet av äldre, insatser i personalskunskaper om hur människor med olika etniskt ur-sprung reagerar på ting. Där finns vinster att göra.Man kan minska en hel del problem med en ökadkunskap om hur man bemöter människor i olika si-tuationer. Vi får inte stirra oss blinda på ordet resur-stillskott, utan det handlar om kvaliteten och kunska-pen i det man gör.Anf. 74 () re-plik:Fru talman! Det som är bekymret med läkemedel-skostnader och andra kostnader för äldre är ju inte enoch en kostnadsökning, utan kostnadsökningarnatillsammans. De äldre som har det svårast har fått enordentlig kostnadsökning om man tar med alla olikakostnadsökningar. Det blir ofta droppen som får bäga-ren att rinna över. Det är detta som är det viktiga.När det gäller de andra saker där ifrågasätter resurstillskott var oerhört förbluffad därför att jag i föregåendedebatt anförde någonting annat. Vad vi kristdemokra-ter betonar är den mänskliga omsorgen omvåra äldre. Den kan aldrig bytas mot kvadratmeteryta,mikrovågsugnar eller någon annan materiell höjningav bostandarden, utan dessa måste följs åt hand ihand.Risken är att det bara blir materiellt god standardsom vi likställer med välfärd i ålderdomen. De somhar störst behov av vård har emellertid inte så mycketnytta av sin mikrovågsugn, sin spis eller sitt kök, utanför dem är det närheten till vården som är avgörandeför hur de mår och för deras livskvalitet. Det är dettasom jag försöker att lyfta fram.Anf. 75 HANS ():Fru talman! Jag noterat att om jag skulle besvaraalla de frågor som har ställts till mig, skulle jag behö-va utsträcka min taletid med .