prot · GK0947 · 1996-12-17 00:00:00 — Det absolut bästa sättet att komma tillrätta med detta är att se till att de förnybara energikäl-lorna kan få fäste på marknaden. Där har vi potentia-len för var vi skall skaka fram tiotusentals nya jobbunder den närmaste framtiden.Anf. 200 ():Fru talman! Det är ett tunt betänkande som inteinnehåller så många kontroversiella frågor som viskall behandla . Därför vill jag passa på när vinu har energiministern här att ta upp ett par inslag iden debattartikel i om kärnkraftsavvecklingensom energiministern skrev i förra veckan.Ineldningsvis vill jag säga att jag helt delar ener-giministerns ståndpunkter om vikten av en stabil ochsäker energiförsörjning, om betydelsen för vårt väl-stånd och vår välfärd av våra naturtillgångar i skogaroch gruvor och om att hälften av vår elförsörjning intekan hanteras lättvindigt utifrån fromma förhoppning-ar.Anders uttrycker en ängslan inför denfolkliga reaktionen på en ny kärnkraftsolycka, attdenna skulle föra med sig en panikavveckling medförödande konsekvenser för svensk industri och väl-färd. Jag har också tidigare varit av samma åsikt, attvi politiker måste ta hänsyn till människors rädsla förkärnkraften, men jag har ändrat mig. Jag skall här ikammaren berätta om hur det gick till.Vid ett partistyrelsesammanträde inför vårt förralandsmöte behandlade vi motioner för och emot kärn-kraften. Jag framförde mina synpunkter, bl.a. den attvi måste respektera människors rädsla. Då spändeBirgit ögonen i mig, som ni vet att hon kangöra, och sade med sin låga men bestämda röst:"Hördu du, , om vi låter människors rädslastyra våra politiska beslut kan det gå här i Sverigesom det gick i . "Jag har funderat mycket på det här . Förmig är det uppenbart att vi politiker, som är valda föratt på väljarnas uppdrag sätta oss djupare in i dekomplicerade samhällsfrågorna än väljarna kan göra,har ansvaret att se igenom rädslan, se längre in isammanhangen, granska rädslans orsaker och upp-skatta dessa orsakers storlek och värdera deras vikt.Vad finner vi då när vi tränger förbi rädslan förcesiumsmittat gräs och renlav, fisk och vilt med för-höjd radioaktivitet och rädslan för långsiktiga gene-tiska förändringar? Jo, vi finner att den joniserandestrålningen från radondöttrar i våra bostäder ger 1 000svenskar cancer medan nedfallet från Tjerno-byl ökade vår stråldos från omgivningen mycketobetydligt, och den kommer inte att kunna spåras iden framtida cancerstatistiken. Vi finner att den strål-dos som jag fick efter en lång promenadgenom kärnkraftverk med besök i reaktorhalloch generatorhall är mindre än en tiondel av den dosjag får när jag röntgar en tand, och t.o.m. mindre änden dos jag får om jag solbadar på Bohuslänsgranitklippor. Vi finner att vetenskapen ännu inte harkunnat påvisa genetiska skador hos människor, inteens hos befolkning. Joniserande strålningär lätt att mäta, och dess skadeverkningar är mycketnoggrant utredda till skillnad från många andra skad-liga ämnen.Trots att tusen svenskar skadas av radon i sinabostäder verkar inte människor särskilt upprörda.Regeringen minskar t.o.m. anslaget till radonsanering.Den småskaliga vedeldningens risker har börjat upp-märksammas mer och mer. De vetenskapliga studier-na är fortfarande osäkra, men de tyder på att eldningmed biobränslen inte är så harmlöst och ofarligt somvi trott. Tvärtom pekar de på att biobränslen tyckskunna förorsaka 30 gånger större skada på denmänskliga hälsan än vad kärnkraften gör. Det härupprör inte heller så många människor ännu, men vimåste undersöka detta närmare innan vi ytterligareforcerar fram biobränsleanvändningen. Vi politikerhar ansvaret för att ta hänsyn till alla de kunskapersom finns och se till att få fram kunskaper när vi seratt vi har brister i vårt beslutsunderlag. Vi får däremotinte låta människors rädsla styra våra beslut.Jag vill så ta upp en andra åsikt som AndersSundström för fram i sin debattartikel. Det gäller deåldrande kärnkraftverken, som även . Jag citerar : "Även om dei dag fungerar på ett förhållandevis säkert och stabiltsätt kommer de att börjasjunga på sista versen." Är detta en teknisk eller enekonomisk fråga, ?År 1980 trodde vi politiker på att var dentekniska livslängden medan teknikerna talade om byggt reaktorerna för att de skall hålla i 40 år.Ekonomerna talade om 25 års avskrivningstid. vetvi att den tekniska livslängden kan bli längre än ,och teknikerna talar om än 40 år.Varför det? Jo vi har lärt oss mer om kärnkraftenunder de som har gått sedan folkomröstningen.Världen över har reaktorer varit i drift sammanlagt imer än 6 nu! Bl.a. visade ju renoveringen avOskarshamn 1 att reaktortanken klarat strålningenmycket bättre än vad teknikerna räknat med.Allt annat kan i princip bytas ut. Ett kärnkraftverkär ju inte i övrigt märkvärdigare att underhålla ochhålla i gång än vilket annat kraftverk som helst därgeneratorerna drivs med kokande vatten. Men självavattenkokaren, reaktortanken, anses väl fortfarandeför komplicerad att byta ut. Troligen är det för dyrt ialla fall. Att det skulle finnas en risk för ett samtidigttekniskt åldrande av våra svenska reaktorer, vilketskulle forcera fram en ersättning, anser jag vara enfelsyn. Det vore intressant om energiministern villeutveckla sin syn på det här litet närmare.Sedan har vi det här med bestämda tidpunkter. Detär svårt, det. Energiministern säger sig inte vilja gesig in i någon datumexercis, och det hedrar honom. Vipolitiker har gjort fel upprepade gånger. 1980 beslu-tade vi att avveckla , 1988 beslutade vi omavveckling 1995 och 1996 och skall det kanskebeslutas om ett nytt datum. Men är detta verkligennödvändigt? Har vi inte lärt av tidigare felaktiga da-tumbeslut att verkligheten tar över och att besluteninte fullföljs, hur oåterkalleliga de än är?Datumbesluten skapar oro, oreda och spekulatio-ner om vad som skall hända efter nästa val osv. Jagtycker det är hög tid att nu i stället myndigförklaraelkonsumenterna. Inom kommer alla attkunna byta elleverantör utan större kostnader ochbesvär. När man får sin elräkning kan var och en självavgöra om man tycker det är värt merkostnaden attköpa sin el från företag utan kärnkraftverk eller köpafrån samma företags gröna sortiment. Tryck frånkonsumenterna är mycket verkningsfullt på leverantö-rerna. Se bara vad som hände med klorblekningen!Vem är bäst på att avgöra när rätt tidpunkt är inneför att avställa en reaktor? Är det vi politiker eller ärdet producenterna i samspel med konsumenter ochomvärlden i övrigt? Marknaden har bevisat att denkan ställa om sig snabbt när förutsättningarna är derätta. Dessutom ligger hårda restriktioner på osspolitiker som begränsar vårt politiska manö-verutrymme inte minst i en så fundamental fråga somenergiförsörjningen. Vårt stora internationella bero-ende, den integrerade nordeuropeiska energimarkna-den och vår extremt höga arbetslöshet och därmeddåliga ekonomi och bristande välfärd begränsar starktvår politiska handlingsfrihet.Jag håller helt med energiministern, som i TV isöndags kväll sade ungefär att om vi, dvs. staten, hadenågra pengar över ville han hellre ge dem till vårdenän till någon reaktorägare.Så långt funderingarna med anledning av energi-ministerns debattartikel och TV-framträdande.Det händer stora saker i dagens Energisverigeutanför de politiska förhandlingsrummen. Biobränsle-na erövrar marknaden i rasande takt. De senaste årenhar ökningstakten legat på /år. Detta är nogvad branschen maximalt klarar av. Det anser i alla fallSvenska Bioenergiföreningen.En verksam orsak till denna positiva utveckling äratt priset på biovärme har sjunkit, men också koldiox-idskatten har ökat biobränslenas konkurrensförmågaavsevärt. Import av billigt avfall och billig skogsflispressar råvarupriset. Ingen tjänar pengar påflishanteringen, men man blir av med en över-skottsprodukt. Allt det här sker nu utan att något be-slut fattats om avställning av någon reaktor. Omställ-ningen till det hållbara energisystemet har alltså på-gått ett bra tag redan.Som den stora förespråkare för bioenergi jag ärser jag det som ytterst angeläget att frågetecknenkring hälsoaspekterna blir uträtade så snabbt ochfullständigt som möjligt. Jag önskar mig därför enkraftfull forskningssatsning på detta område. Vi måstevara helt säkra på att vi inte hoppar i galen tunna ellergår ur askan i elden i vår iver att öka biobränslean-vändningen.Vi måste också ha klart för oss att biobränslen interäcker till allt. Teoretiskt skulle vi kunna täcka helavårt energibehov för uppvärmning med biobränslen.Men vi vill ju även använda en del till fordonsbränsleoch en del för att generera el i kraftvärmeverken. av vår uppvärmning kommer alltså även på långsikt att behöva ordnas med el, olja eller kol. Solenvärmer ju litet dåligt när vi har det som kallast.Bioenergin kan inte alls ersätta kärnkraften.Tvärtom är det så att en snabb avveckling av kärn-kraften kräver fossilgasintroduktion som i sin turbromsar biovärmeutvecklingen. Detta har fått t.o.m.LRF att ändra sin energipolicy så att man nu är enigmed bl.a. skogsägarrörelsen och emot en förtida av-veckling.Det behövs mer tid och mer forsknings- och ut-vecklingssatsningar för att öka elutbytet i biokraft-värmen och energiutbytet i framställningen av bioba-serade fordonsbränslen. Däremot är jag skeptisk tilllångsiktiga subventioner som lätt leder till bromsadteknikutveckling och permanentning av gammal tek-nik. Här ansluter jag mig till den syn som BarbroAndersson redovisade alldeles nyss.För att slutligen komma in på dagens betänkandehar näringsutskottet granskat, eller i varje fall försöktgranska, de satsningar på forskning, utveckling, de-monstration och investering inom energiområdet somregering och riksdag beslutat om fr.o.m. energiöver-enskommelsen 1991. Det har då bl.a. visat sig attresultaten är svåra att få fram och att resursförbruk-ningen inte motsvarat anslagen. Jag vill därför betonagranskningsgruppens skrivning om att det i nästaenergipolitiska beslut riktas uppmärksamhet på verk-samhetsindelningen av programmen, avvägningen avresursfördelningen till dem och kraven på resultatre-dovisning vad gäller utfallet av omställningsåtgärder-na i förhållande till insatta resurser.Fru talman! Jag har inga yrkanden, utan vi stårbakom majoritetsskrivningen i betänkandet. Men detskulle vara intressant om energiministern ville utveck-la sin syn på det här med åldrande reaktorer, panikav-veckling och datumexercis.Anf. 201 vill påminna om att om allahåller på dubbla talartiden blir vi inte färdiga före jul.Anf. 202 () replik:Fru talman! är inte rädd längre. Han kanske skulle vara det.Det går inte att bara titta på kärnkraften som den serut här och . Om han hade varit i en urangruva ochsett hur de som arbetar där utsätts för radondöttrar,gas som tränger upp osv., om han sett hur cancerfallenökar och att av radioaktiviteten stannar kvar iden slagg som förstör deras miljö, då kanske hanskulle tänka annorlunda.Varför bryter vi inte uran i ? Vi har ju urani Ranstad.Tänk på kärnavfallet, som någon skall ta hand omi framtiden! Det är inte många som vill ha det på sinbakgård. NIBY-syndromet härskar.Hälsa, risker, miljö och etik kommer in i den härdebatten. Det handlar om etik och om kommandegenerationer. Vad är det vi lämnar efter oss?KSU är kärnkraftskramarnas eget utbildningsor-gan, och det är KSU som har skrivit den här artikeln.För ett år sedan bjöd , ,, och in kvinnor i Norr-land för att de skulle få höra hur ofarligt det är medkärnkraft. Jag fick då höra att biobränsle var 20-40gånger farligare än kärnkraft. Men ack, vad de harglömt mycket i den ekvationen! De har inte tagit medriskerna; de har inte tagit med uranbrytningen borta iKrasnokamensk eller bland urinvånarna i ochAustralien. Kärnavfallet har de inte heller tagit med.De har inte tagit med svavelsyran som man hälleröver vid uranbrytningen eller hur man förstör livsför-utsättningarna för människor för hundratals, kansketusentals år framåt.Rasmussenrapporten säger att en kärnkraftsolyckaskall hända . Det händer vart sjunde år.Anf. 203 () replik:Fru talman! ägnar sig åt det Miljöpartietbrukar göra i kärnkraftsdebatten, nämligen ohämmadskrämselpropaganda.Om vi tittar på vilka seriösa utredningar och un-dersökningar som gjorts kring uranbrytningen ochavfallet kan vi se att det finns hyllmeter av rapportersom just försöker kartlägga de s.k. externa kostnader-na för kärnkraften. Bl.a. har man i EU gjorten sammanställning av forskningsläget på det härområdet. När man tar med de kostnader, risker ochskador som uppkommer från brytningen t.o.m. av-fallshanteringen finner man att kärnkraften ger blandde allra lägsta externa kostnaderna bland alla sätt attproducera el. Det är t.o.m. så att vår trygga, hederligavattenkraft dödar många fler människor i världen perkilowattimme räknat än vad kärnkraften gör.Vad gäller biobränslenas skadeverkningar står vipå mycket osäker grund. Jag sade i mitt anförande attjag är angelägen att vi forskar mer om det här, efter-som det finns vetenskapsmän som har påvisat attutsläppen av t.ex. cancerframkallande polyaromatervid biobränsleförbränningen är oroande stor. Jagkänner det som mycket angeläget att vi har korrektareunderlag att stå på innan vi går vidare med den härstora biobränslesatsningen.Anf. 204 () replik:Fru talman och ! Det är inte rädslasom jag talar om, utan det är kunskap.Jag har varit i Kijev i tre omgångar, jag har varituppe i och jag har varit där man har smälltav atombomber och fått veta vad som har hänt. Jaghar läst rapporter, men det är rapporter som sägernågot helt annat än de rapporter som läst. Jag har talat med f.d. plutoniumforskare somockså har gjort rapporter. och jagläser olika material. Expertord står mot expertord.I den artikel som har läst står det:Man har i studierna också avstått från att inkluderariskkällor för vilka det vetenskapliga underlaget ärbristfälligt. Osäkerhetselementet är alltså stort.Jag säger som jag sade i den förra debatten: Det ärdet som inte är sagt eller inte är skrivet som man skalltitta efter.Anf. 205 () replik:Fru talman! Jag håller med vad gällerbioenergins risker: Osäkerheten är mycket stor. Mendet är viktigt att vi får denna osäkerhet undanröjd.Både och jag tycker att det är väldigt posi-tivt att bioenergin går framåt, och vi är säkert bådaväldigt angelägna om att vi inte skallupptäcka att vi har gjort ett stort misstag ur hälsosyn-punkt. Jag tror att och jag är lika angelägnaom att en rejäl forskningsinsats görs just om bioener-gins eventuella hälsorisker - de är ju bara eventuellaän så länge.Anf. 206 ():Fru talman! Som sagt var: Energiförhandlingarpågår. Det är en litet besvärlig situation för oss somdeltar där att utveckla oss alltför mycket på de olikapunkterna under den här kvällen. Men de partier somorkat med de första turerna är ändå överens om attpåbörja energiomställningen och om att det därför ärviktigt att relativt snabbt avställa den första reaktorn.Det är här naturligtvis fråga om att ge den signal sombehövs till hela marknaden, både för dem som i dagäger kärnkraftsreaktorer och för dem som står i tur attkomma med de nya idéerna för den nya elproduktio-nen.Alla partier som inte vill fortsätta bygga upp nykärnkraft har ansvar för att energiomställningenkommer i gång. Även om vi tycker att kärn-kraftsreaktorerna går bra och ingenting tyder på att deskall stoppas eller stanna av sig själva kan det ändåinträffa att vi blir tvungna att rätt snabbt ställa av ettantal av reaktorerna. I det läget vore det naturligtvismycket ansvarslöst och dåligt om politikerna intehade vidtagit åtgärder och inte på något sätt hadeförsökt möta en sådan utveckling.Ibland glömmer vi också bort, mitt i all teknik,ekonomi och annat, orsaken till att vi över huvudtaget diskuterar varför kärnkraften måste avvecklas.Eva var inne på detta med uranbrytningen ochatt det trots allt finns risker med våra tolv reaktorer -den mänskliga faktorn finns ju alltid där. Inte minst ärförvaret av det radioaktiva avfallet fortfarande en intesärskilt lätt fråga.Jag vill också hålla med omatt det är dumt att vara alltför beroende av ett energi-slag. Jag ställer mig bakom hennes synpunkter om ettdecentralistiskt energisystem. Det är viktigt, tror jag,och det är väl det vi försöker komma fram till, nämli-gen att inte ha för många ägg i samma korg.Mikael dundrar naturligtvis på, och dethar han väl rätt till, liksom även frånFolkpartiet. Jag skall bara ta upp ett par punkter somMikael nämnde här. Han sade med högstämma och att 551 000 människor vararbetslösa, och det har dessutom ökat sedan energi-förhandlingarna påbörjades. Det är naturligtvismycket allvarligt, men borde inte hatänkt efter hur detta kan ha skett, eftersom vi ju harhaft tolv reaktorer ?Mikael har besökt en del energiintensi-va företag. Det har jag också gjort. Det är väl alldelessjälvklart att ute på sådana arbetsplatser och sådanaindustrier är det väl ingen som med glädje tycker attdet skall bli spännande att få ställa av reaktorer precis.Självfallet försöker man alltid bevisa en massa andrasaker som är viktiga. Naturligtvis är det genomgåendehur viktigt det är att ha tillräckligt med elenergi tillkonkurrenskraftiga priser.Men man vill också ha ett besked. Just för-väntar man sig nog beskedet att politikerna tänkerhålla fast vid att genomföra energiomställningen ochnaturligtvis att vi också ser till att man får el till kon-kurrenskraftiga priser. I det fallet kvittar det industrinom elen kommer från kärnkraft eller annan kraftpro-duktion.Det går ej att klara energipolitiken om man gördetta i konfrontation med moderater, folkpartister,industriförbund och fackföreningsrörelse. Ja, modera-ter och folkpartister tror jag inte har så stor betydelsefaktiskt, om jag skall vara helt ärlig. Industrin är na-turligtvis besvärlig. Här får man väl ändå hoppas attindustrin agerar som den brukar göra, nämligen finnersig i situationen, gör det bästa av den och kansketvärtom vänder det här till något positivt för både dennuvarande industrin och den kommande. Fackföre-ningsrörelsen är det naturligtvis samma sak med.Även de inser ju att någonting kommer att hända ochatt detta kanske ändå måste påbörjas. Fackförenings-rörelsen vill naturligtvis ha el till konkurrenskraftigapriser.Men i en sådan här diskussion som naturligtviskommer innan besluten fattas är det allde-les självklart att de olika kontrahenterna står fast vidsina olika åsikter, låser fast sig, höjer rösten och pres-sar på på alla sätt för att, som det sista de gör, göra såmycket de kan för att vrida diskussionen åt det håll desjälva önskar.Fru talman! Jag hoppas att förhandlingarna kom-mer att resultera i någonting bra för landet. Jag hop-pas att en bred majoritet ser till att vi får en ansvars-full omställning av vårt energisystem. Ska man någongång komma en bit på vägen är det alldeles självklartatt omställningen måste börja relativt snabbt. Det fårinte ta alltför innan den viktiga signalenkommer från de politiska partierna.Anf. 207 () re-plik:Fru talman! Jag vill bara påminna att han kan vara lugn. Vi har efter folkomröst-ningen 1980 fått ett lagverk i som säkerställerdet som efterlyser, nämligen att densvenska kärnkraften successivt kommer att avvecklas.Den kommer att avvecklas under lagar vi har alltefter-som ägarna till reaktorerna bedömer det som alltförkostsamt att göra de reinvesteringar som behövs föratt man skall kunna uppfylla de höga säkerhetskrav viställer. Vi har ett lagverk som garanterar en naturligavveckling av den svenska kärnkraften.Vad förespråkar är att vi skall fö-regripa denna oundvikliga utveckling genom att på-skynda den och stänga reaktorer trots att de ärlönsamma och trots att de uppfyller säkerhetskraven.Det är en politik som är förenad med väldigt högakostnader för samhället.Just därför att man sänder en tydlig avvecklings-signal skapar man en betydande osäkerhet. Är detpolitiska systemet berett att stänga den första reaktornpå politiska grunder måste investerare och andraockså utgå ifrån att man kommer att vara beredd attstänga reaktorerna nr 2-12 på politiska grunder. Dåhar man åsamkat de aktörer som vi är beroende av omvi skall få investeringar, företagande och ny syssel-sättning i vårt land stor osäkerhet.Anf. 208 () replik:Fru talman! Jag tror inte att till-hör den skaran, men det finns rätt starka krafter somtror att dikussionen om energiomställning skall gåöver och att man återigen skall kunna inrikta sig påutveckling och byggande av nya reaktorer. Även fördem är det nyttigt om signalen kommer från de poli-tiska partier som har pratat om detta i så pass mångaår.Jag tycker att med sina kunska-per, som verkligen är insatt i frågan från början, istället för att obstruera borde försöka hjälpa till ochdelta i en ansvarsfull och lugn avvecklingsprocess.Anf. 209 () re-plik:Fru talman! Den lugnaste, jämnaste och minstkostsamma omställningsprocessen får man om mansom pekade på förut låter producen-terna av elenergi möta konsumenterna på dagensavreglerade elmarknad och om politikerna hållerfingrarna bort. Då ges de bästa förutsättningarna fören smidig omställning av det svenska elproduktions-systemet.Väldigt många bedömare hade nog inte trott attregeringen på allvar överväger att förtidsavveckla enreaktor i den situation vi befinner oss i med en halvmiljon människor utan riktiga jobb. Om industri ochinvesterare ser att det första ledet i regeringsförkla-ringen om att inleda avvecklingen under mandatprio-den leder fram till ett stängningsbeslut måste sammabedömare också utgå från att andra ledet i regerings-förklaringen är lika viktigt, nämligen att avställningendärefter skall fortsätta i jämn takt. Då vill det till attLennart Beijer och andra som kan finnas kvar i ener-giförhandlingarna ger besked om hur skrivningen omden jämna takten skall verkställas. Annars har energi-förhandlingarna slutat i det värsta tänkbara scenariot,nämligen att man från statens sida sänder en avveck-lingssignal till industri och investerare utan att gebesked om hur omställningen av energisystemet däref-ter skall gå till. Då har vi fått maximal osäkerhet. Dåhar vi kanske också fått oöverstigligt stora samhälls-ekonomiska kostnader.Anf. 210 () replik:Fru talman! Jag utgår naturligtvis ifrån att rege-ringsförklaringen gäller både på denna punkten ochpå andra punkter. Jag utgår också från att MikaelOdenberg förstår att det måste vara så.Det talades om smidighet. Att låta avställningenav reaktorer pågå , vilket tydligen är ute efter, gör att det kom-mer att finnas en osäkerhet. framåt i tidenmåste ett antal reaktorer - inte bara en eller två, utankanske tre och fyra och fem - stannas ganska snabbt.Har det politiska systemet inte vidtagit åtgärder för attmöta detta är det naturligtvis en mycket värre händel-se än om vi på ett balanserat sätt försöker ställa omenergisystemet. Det är faktiskt det som pågår just nu.Det på intet sätt ett hetsigt förlopp som ställer samhäl-let under stort hot.Anf. 211 ():Fru talman! Det betänkande vi debatterar är intealltför omfattande. Vårt parti är del av utskottsmajori-teten. Det finns i och för sig frågetecken kring kabel-projektet, men vi vet att det nu kommer att prövasytterligare gentemot ellagen och naturresurslagen.Miljökonsekvensbeskrivningar skall genomföras.Tanken är dock att kabeln skall bidra till att reduceranegativa miljöeffekter av kraftproduktion och bidratill en tryggare energiförsörjning i regionen. Vi får seom dessa skäl håller i den fortsatta prövningen.Fru talman! Om en sådan kabel slutligen blir avgäller det att ha de långsiktiga spelreglerna för ener-gipolitiken klara för sig. Det är det som de pågåendeenergisamtalen syftar till.Jag måste få ställa en fråga till , som till-sammans med sitt parti här i kammareförra året röstade för att samtliga 12 kärnkraftsreakto-rer skulle stängas av 1998. Är det uttryck för en lång-siktig och miljömedveten energipolitik? Hur skall vipå denna korta tid - två - kunna få ersättningseleller spara bort motsvarande hälften av landets elbe-hov utan allvarliga miljökonsekvenser och stor importav el? Jag tror inte att det är möjligt.