prot · GJ0954 · 1996-02-13 00:00:00 — Också det kräver resurser, det är ingentingatt fnysa åt. Jag förstår att de personer som omger PerUnckel och ger honom råd om dessa stiftelser tyckeratt det här inte är så viktigt. Här handlar det om spjut-spetsar. Men glöm inte bort att också spjutspetsarbehöver någon som håller i skaftet.Anf. 9 PER ()Fru talman! Förvisso är det så. får väl ändåutbildningsministern bestämma sig vilken fot hanskall stå på. Först säger han att vi inte skall finansieravuxenutbildning med löntagarfondsmedel. I nästaandetag säger han att jag förvägrar vuxna utbildningbara därför att jag inte vill göra ingrepp i den privataäganderätten. Vilket ben är det som skallstå på, om ens på något? Möjligen försöker han slå blådunster i ögonen på alla dem som faktiskt börjar för-stå vad detta ytterst handlar om.Jag kan svara på fråga vad jag hadesagt om löntagarfonderna hade hanterats på ett sättsom gjort att jag, som tror, vederstyggli-gen skulle skällt, nämligen att man hade gjort detomöjligt för en kommande riksdagsmajoritet att göradet vi gjorde. Hade det beslutet fattats i fullt demo-kratisk ordning och efter ett löfte till väljarna om attså skulle ske, hade jag säkerligen haft invändningar isak men ändå accepterat att det skedde och inte för-sökt att bryta mot grundlagen för att reversera beslu-tet. glömmer att fyra borgerliga partier1991 sökte väljarnas mandat, och fick det, för attslutgiltigt och oåterkalleligt avveckla löntagarfonder-na. Det var exakt detta vi gjorde, och det är det som igrunden upprör den gamle fondutredaren ända in i märgen.Riksdagen har alltså fattat ett beslut om att dessamedel skall användas till forskning. Min vädjan tillCarl är att äntligen försöka inse att ett och etthalvt års mest finurliga stridspiruetter för att kommaåt dessa resurser mot och vid sidan av lagen miss-lyckats. En enhällig sakkunskap säger att detta inte ärtillrådligt. Kan inte medge, för forskning-ens och utbildningens skull, att vi nu skall gå vidarepå de villkor som gäller enligt det beslut som riksda-gen har fattat om inrättandet av stiftelserna?Carl säger att jag hävdat att om riksdagenbestämmer över forskningsanslagen kan inte en fors-kare tänka fritt. Det är nonsens! Vad jag däremot harhävdat är att forskningen blir friare om inte all forsk-ningsfinansiering är beroende av beslut fattade i den-na kammare, om det kan finnas fria finansiärer somvid sidan om har en möjlighet att fyllaluckor där t.o.m. riksdagsmajoritet kan tänkas ha tänktpå felaktigt sätt. Vad nu bekräftar är atthan inte litar på att de som finns utanför riksdagenskammare kan fatta kloka och visa forskningsfinansie-ringsbeslut. Han säger att de fattar felaktiga beslut.Vilka felaktiga beslut som fattats låter han oss inteveta. Han säger bara att om regeringen och riksdags-majoriteten får fatta besluten, blir det mer forskningoch bättre effekt av pengarna. Det är naturligtvis inteså, . Entydig vetenskaplig erfarenhet harvisat oss att pluralismen och mångfalden i längdeninnebär klokare beslut än en aldrig så upphöjd ochupplyst utbildningsminister som lägger sina forsk-ningspropositioner på bord.En vädjan till från många: Lägg avkampen mot forskningsstiftelserna och låt forskningenbörja arbeta på de goda villkor som har ska-pats!Anf. 10 Utbildningsminister ()Fru talman! Jag måste faktiskt medge att jag intetror på Per när han säger att han hade tyckt attdet var helt okej om man hade inrättat löntagarfon-derna på det här sättet. Vi kan stå här i evighet ochtala om hur det egentligen då hade varit, för det gårinte att utröna. Låt mig vara helt tydlig på den punk-ten: Jag tror inte på det. Tycker Per att han dåhade haft rätt att vara indignerad? Det hade varit fel.Det är precis samma situation som vi nu diskuterar.Det är uppenbart att Per inte riktigt villförstå skillnaden mellan sitt synsätt och mitt. Hanförstår inte riktigt innebörden av de demokratiskaspelreglerna. Han säger att det finns massor med folkutanför som kan fatta kloka beslut. Ja, vembestrider det? Det är inte alls detta frågan gäller. Detgäller alla möjliga saker. När det gäller forskningfattas många beslut utanför . Man får enkänsla av att det enligt Per beskrivning ärriksdagen eller regeringen som fattar beslut om varjeenskilt forskningsprojekt. Det går inte alls till så, ochdet vet Per . Vi har ett system som är konstrue-rat och som bygger på att det ärvetenskapsmännen som i stor utsträckning fattar be-slut om enskilda forskningsprojekt, men harändå rätt att avgöra vilken inriktning forskningen skallha och vilka resurser som skall anslås till olika områ-den. Det är där som fattar beslut. Varkenministrar, utskott eller i plenumfattar några sådana beslut.Grundfrågan gäller hur man hanterar offentligabeslut, om det skall ske i demokratiska församlingareller inte. Det är frågan.Den här ideologiska debatten är naturligtvis klar-görande och viktig, och jag har absolut ingenting emotatt föra den. Jag tycker att den är angelägen. Jagmåste säga till Per försvar att han inte döljersin ideologiska position i det här fallet. Moderaternahar gång på gång demonstrerat att de anser att sakeroch ting blir bättre om man för beslut från de demo-kratiska församlingarna ut till olika privata institutio-ner. Man vill gå vidare på den vägen. Här finns allde-les klart en avgörande skiljelinje, och det kommer attbli olika samhällen när man går i de olika riktningar-na.Likväl finns här också praktiska och konkreta frå-gor. Som jag sade är vår avsikt att bygga ut utbild-ningen och att, som socialdemokratin alltid ibetydande enighet i denna kammare gjort, satsa påforskning och utveckling. Men vi måste också ta rea-lekonomiska hänsyn. Det är någonting som med tankepå hur pengarna spenderades under Per tidkan vara en aning främmande för Per , men vimåste göra det. Då måste man se på hur de en ochhalv miljard kronor som det kommer atthandla om kommer att användas i förhållande tillandra resurser som finns tillgängliga. Det kan intevara rimligt i längden att enskilda personer styr vilkakommuner som skall ha stöd för IT-utveckling ochvilka som inte skall ha det. Så blir det med dehär stiftelserna. Här finns alltså ett konkret praktisktproblem. Vår avsikt är att försöka lösa det till frommaför landets högre undervisning och forskning.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1995/96:42 omkönsperspektiv i regionalpolitikenAnf. 11 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! Jag skall svara på en interpellationsom har framställts av har frågat migdels på vad sätt regeringen utvärderat det förstaåret av regionalpolitik med könsperspektiv,dels inom vilka områden regeringen har utvärderatoch analyserat länsstyrelsernas strategiska planerings-arbete och hur utfallet ser ut,dels hur stor del av projektmedlen som tillfallerkvinnor respektive män,dels hur stor del av företagsstöden som har tillfallitkvinnor respektive mänoch slutligen vad regeringen avser att göra för attytterligare förstärka kvinnors roll och möjligheter i deregionalpolitiskt utsatta områdena.Eftersom frågorna delvis går in i varandra har jagvalt att lämna ett sammanhängande svar.Inledningsvis vill jag säga att de övergripandemålen för regionalpolitiken är uthållig tillväxt, rättvisaoch valfrihet så att likvärdiga levnadsvillkor skapasför medborgarna i hela riket. Kvinnors och mänserfarenheter, intressen och kompetens skiljer sig frånvarandra. Det är i detta sammanhang könsperspektiveti regionalpolitiken kommer in. Studier visar att kvin-norna i större utsträckning deltar i det lokala utveck-lingsarbetet än vad män gör. Kvinnokraften är enutvecklingskraft i landsbygd och glesbygd.I augusti 1995 uppdrog regeringen åt attsammanställa de utvecklingsperspektiv som följer avde regionala strategier som alla länsstyrelser har iuppdrag att ta fram. skall också göra ensamlad bedömning av strategierna. Konsekvensernaför jämställdheten mellan kvinnor och män skall bely-sas. Uppdraget skall redovisas till Arbetsmarknadsde-partementet och en delrapport skalllämnas under våren.Som ett led i strävan att få en jämnare fördelningav regionala utvecklingsresurser skall länsstyrelsernamedverka till att Regionala Resurscentra för kvinnorskapas. I 22 av 24 län har beslut om etablering avsådana fattats. Totalt har anslagits 28 miljoner kronorför verksamheten. Majoriteten av dessa Resurscentraär operativa. För att stödja och komplette-ra dessa beslutade regeringen attNUTEK i samarbete med skall an-svara för att ett nationellt resurscentrum för kvinnorbyggs upp. beslutade regeringen om en för-längning av projekttiden med till den 31 decem-ber 1996. skall redovisahur verksamheten utvecklas samt föreslå formerna fören eventuellt fortsatt verksamhet.Hur de regionalpolitiska projektmedlen använtsför /95 kommer i detalj att rapporterasav . Jag kan nu berätta att de medelsom har använts till jämställdhetsprojekt nästan för-dubblats , från ca 14 miljoner kro-nor /93 till /95. Det innebär att av projekt-medlen går till jämställdhetsfrågor. Därutöver berörssjälvfallet kvinnor av projekt även inom andra områ-den.Vad gäller lokaliseringsstöden har andelen nyajobb som tillfallit kvinnor legat mellan 30 och 38 %under de senaste fem åren. När det gäller de beslutsom fattades av 1994/95 var kvinnoandelen45 % medan länsstyrelserna dess värre endast nådde27 %. Totalt gör detta att andelen skapade arbetstill-fällen som tillföll kvinnor /95 var . Isammanhanget bör uppmärksammas att Arbetsmark-nadsdepartementets och verksamhet medatt etablera tjänsteföretag i våra stödområden hittillshar resulterat i beslut att etablera drygt 5 500 arbets-tillfällen. Av dessa beräknas ha blivit till-satta med kvinnlig arbetskraft.Det tillfälliga småföretagsstödet introduceradesunder föregående budgetår. Målet för regeringen var4 000 nya arbetstillfällen. Resultatet per den 1 juli1995 visade att det blev 5 700 nya jobb. Andelenarbetstillfällen som gått till kvinnor är ca 30 %.De siffror jag här har angett är i och för sig tämli-gen höga, men de är ändå inte tillfredsställande. Jagser det som utomordentligt viktigt att resultaten sna-rast förbättras. Enligt vad jag erfarit har ökatsina ansträngningar för att det uppställda målet skalluppnås av samtliga stödgivare.Jag vill peka på ytterligare två faktorer som jaghoppas kan förbättra situationen.Den översyn av statliga företagsstöd som pågårskall bl.a. leda till ökade kunskaper om stödens effek-ter och förslag till förändringar av nuvarande stöd.Vidare skall översynen komma med förslag till eneffektivisering av handläggningen samt förbättradsamordning och samverkan mellan de organ somhandlägger frågor om stöd. Översynen har bl.a. somuppgift att särskilt kartlägga behovet av stöd till kvin-nors företagande. Utredningen skall lämna sin rapporti april 1996.Könsperspektivet och jämställdheten har ocksågivits hög prioritet i de strukturfondsprogram somarbetats fram i olika regioner i landet inom ramen förmål 2, mål 5b och mål 6. I EU har jämställdheten fåttökad betydelse och är jämte sysselsättningen en avunionens viktigaste uppgifter. I de förhandlingar somvi fört med kommissionen om dessa program har mandärför tydligt visat sin uppskattning över de priorite-ringar som vi har gjort.Här i kommer en betydande del av struk-turfondspengarna att gå till åtgärder speciellt riktadetill kvinnor. Dessutom finns en mängd insatser därkvinnor är en målgrupp bland andra. Det gäller t.ex.kompetenshöjande insatser av olika slag.Låt mig också tillägga att just kommissionärensom är ansvarig för regionalpolitiken i EU personli-gen är väldigt engagerad i jämställdhetsfrågorna ochalltid är väldigt noga att titta på just den aspekten närdet gäller regionalpolitik och fördelningen av regio-nalpolitiskt stöd.Anf. 12 ()Fru talman! Först vill jag tacka för svaret. Jag no-terar att arbetsmarknadsministern inte är nöjd medresultaten när det gäller jämställdheten inom de regio-nalpolitiska satsningarna. I stället framhåller han attresultaten måste förbättras. Därmed är vi överens. Detkrävs sannerligen kraftfulla förbättringar för att åt-minstone vi i kan anse att lever upptill de beslut och målsättningar som fast-ställt på det här området.Som arbetsmarknadsministern slår fast måste detregionalpolitiska utvecklingsarbetet utgå från enlångsiktig strategi som syftar till tillväxt inom ramenför en hållbar utveckling. Dessutom vill jag framhålladet viktiga målet att människor i olika delar av landetskall ha en likvärdig standard, att det skall vara möj-ligt att bo och arbeta i olika delar av landet. "HelaSverige skall leva!" får inte bara bli ett slagord. Detpraktiska politiska arbetet skall fyllas med handlingarsom kommer både män och kvinnor till del.Under en lång följd av år har de regionalpolitiskainsatserna kommit männen till del i mycket störreutsträckning än kvinnorna. Svaret visar också påsamma fortsatta orättvisa.Statens resurser behöver integreras bättre med re-gionala och lokala resurser för att effektiviteten skallkunna ökas också inom regionalpolitiken. En förut-sättning för detta är en ökad decentralisering av resur-ser, ansvar och befogenheter. Det har visat sig att närdet gäller både det regionalpolitiska stödet och ar-betsmarknadsstödet är, som sagt, kvinnorna förförde-lade. Jag tror att detta beror väldigt mycket på attarbetslösheten bland män tidigare varit högre än hoskvinnorna. Men ökar arbetslösheten också blandkvinnor, särskilt i samband med minskningarna i denoffentliga sektorn och varslen där. Enligt min upp-fattning är det nu dags att prioritera kvinnoperspekti-vet både i regionalpolitiken och i arbetsmarknadspoli-tiken. Detta är någonting som krävs för att man skallkomma till rätta med de orättvisor som är konstate-rade.Vi har problem med kvinnounderskotti glesbygden. Om vi inte på ett bättre sätt kan ta tillvara kvinnokraften kommer förhållandena att ytterli-gare försämras. Det är stor risk för det. Vi vet ocksåatt det för att kvinnor skall stanna kvar i glesbygdenfordras både utbildningsmöjligheter och arbetstillfäl-len. Därför är det så viktigt att man inom regionalpo-litiken verkar för ett mer decentraliserat näringslivoch en breddning av den lokala arbetsmarknaden.Ett sätt att uppnå större decentralisering skullekunna vara att man förde över arbetsmarknadsmedeltill länsstyrelserna eller kommunerna så att den lokalaförankringen ökades.Med detta skulle även stöd till och möjligheter bredare arbetsmarknad för kvinnor underlättas.Enligt min uppfattning är det just de lokala aktörerna,som exempelvis kommunerna, som har bäst känne-dom om den lokala arbetsmarknaden och som bästkan göra avvägningar av hur medlen bäst skall tas tillvara.En av mina frågor till arbetsmarknadsministern ärdenna: Är regeringen beredd att låta kommunerna taett större ansvar för arbetsmarknadspolitiken i akt ochmening att öka och bredda möjligheterna för kvinnoratt få sysselsättning på den lokala arbetsmarknaden?Som jag sade tidigare, är det oftast kvinnorna somär utvecklingskraften på lokal nivå. Det är kvinnornasom kan leda utvecklingen mot en starkare och stabi-lare näringslivsutveckling i glesbygden i framtiden.Det är därför så viktigt att ta till vara de kvinnligaeldsjälarna, deras engagemang och deras insatser fören positiv lokal utveckling. Ett sätt att göra detta är jugenom de regionalpolitiska stöden. Därför måsteNUTEK verkligen skärpa övervakningen av hur läns-styrelserna hanterar de regionalpolitiska projektmed-len.I min fråga ingick hur projektmedlen hade tillfallitkvinnor respektive män, och arbetsmarknadsministernhänvisar i svaret till rapporten från , somväntas , och säger att av projektmedlengår till jämställdhetsfrågor. Då vill jag också fråga:Anser arbetsmarknadsministern att detta är tillräck-ligt? Kommer ministern att ta initiativ till en ökning?Själv anser jag att av de regionalpolitiska med-len skall fördelas till kvinnoprojekt. Är arbetsmark-nadsministern beredd att arbeta för detta?Anf. 13 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! När vi nu pratar om regionalpolitikenuppehåller vi oss väldigt mycket runt företagsstödenoch projektmedlen. Det är viktigt att komma ihåg attde egentligen är den lilla delen av regionalpolitiken.Om vi ser till den sammantagna regionalpolitiken,finner vi att det är några områden som har betytt väl-digt mycket. Jag vill peka på några av dem.Det kanske viktigaste är att vi har sett till att vi haren infrastruktur som fungerar i hela landet.Vi har haft och har ett mycket bra skatteutjäm-ningssystem, som har gjort det möjligt att upprätthållaen offentlig service i landsbygd och glesbygd på un-gefär samma standard som i tätorterna. Det är natur-ligtvis oerhört viktigt ur jämställdhetssynpunkt.Vi har också kunnat kraftigt byggaut den högre utbildningen och gymnasieutbildningen.Även i många mycket små glesbygdskommuner harman nu egen gymnasieskola, vilket dels tillför ar-betstillfällen, dels ökar möjligheterna att klara jäm-ställdhetsarbetet.Däremot har vi haft svårare att lyckas när det gäl-ler företagsetableringar, och det är klart att marknadenhar ett helt annat inflytande där än i de andra exemp-len som jag nu nämnde, där har ett stortinflytande. Det är inte enkelt för en glesbygdskom-mun, som slåss för att över huvud taget överleva, attsäga att man där är beredd att ta emot etablering baraunder förutsättning att 40 eller av dem somanställs är kvinnor. Jag har själv suttit i den förhand-lingspositionen vid åtskilliga tillfällen och vet huroerhört svårt det är att lyckas med den förhandlingen.Det oaktat vill jag understryka vad säger, dvs. att det bör vara så att en störreandel av projektmedlen går till projekt som ökar jäm-ställdheten. kan man säga att det störstahotet mot glesbygd och landsbygd är den ojämnakönsfördelningen. Det är många unga kvinnor somlämnar glesbygdsområden. Det är naturligtvis viktigt,både för den egna bygden och för samhället, att för-delningen blir bättre.Det som då gläder mig är att de länsstyrelser somhar mycket sådana pengar också har mycket EU-stöd.Det innebär att det framöver kommer att finnas mind-re av de fria projektmedlen. Merparten av länsstyrel-sens anslag måste ju gå till samfinansiering med EU-medel. I EU-projektens måldokument är ambitionenpå jämställdhetsområdet högre än vad den tidigare vari den nationella resursfördelningen.Sedan frågade hur jag ser påmöjligheterna att stärka kommunerna när det gällerarbetsmarknadspolitiken. Där har vi genomfört enförändring från , rätt stillsamt menrätt betydelsefullt, genom att förändra styrningen avAMS och länsarbetsnämnderna, så att vi nu både iAMS och i länsarbetsnämnderna har fullvärdiga sty-relser. Vi har också ökat länsarbetsnämndernas själv-ständighet gentemot AMS. har vi sagt åtlänsarbetsnämnderna att det nu är viktigt att derasstyrelser delegerar ansvar och befogenheter till arbets-förmedlingen och arbetsförmedlingsnämnden, som juär en nämnd som egentligen inte har haft nå-gon beslutanderätt.Glädjande nog kan jag konstatera att länsarbets-nämndernas styrelser i många län nu väljer dels attföra ut väldigt mycket av besluten till de lokala ar-betsförmedlingsnämnderna, dels att sätta någonkommunalt förtroendevald som ordförande, för attstärka kopplingen mellan kommunen och arbetsför-medlingen. Jag måste säga att jag tycker att det ärväldigt sympatiskt att man väljer den lösningen. I bl.a.Stockholms län har länsarbetsnämndens styrelse för-ordat en sådan lösning. Det kan vara bra att på detsättet öka kommunernas inflytande, dvs. på den lokalanivån.Jag vill säga, just när vi pratar om regio-nalpolitik, att det är viktigt att använda begreppet denlokala nivån. Vi vet ju att arbetslösheten är ett pro-blem i , men den är ett ännu större problem ide hårdast utsatta regionerna. Det är inte lätt för defattiga småkommunerna att ta på sig ett ytterligareansvar när det gäller arbetsmarknadspolitiken, utanstaten måste ha det ekonomiska ansvaret även i fort-sättningen. Däremot kan kommunerna få ett störreinflytande över resurserna, så att de används på ett såeffektivt sätt som möjligt. Jag tycker att de skall göradetta tillsammans med arbetsförmedlingarna.Anf. 14 ()Fru talman! Först vill jag säga att även jag ser påregionalpolitiken som en del i helhetspolitiken, näm-ligen så att infrastrukturen är oerhört viktig i det härsammanhanget, precis som skattereglerna och utbild-ningsinsatserna är A och O. Det är därför som vi iCentern har kämpat så oerhört mycket för en utlokali-sering av högre utbildning, för en satsning på högsko-lor runt om i hela landet, med ökade resurser till delokala högskolorna. Vi vet att man stannar där mankan utbilda sig.När det återigen gäller regionalpolitiken, kan maninte heller, som jag sade tidigare, skilja den från ar-betsmarknadspolitiken, utan det handlar om gemen-samma satsningar. Jobb är ju en förutsättning för skall kunna stanna kvar.Jag har också tittat på en annan rapport, som komhäromveckan och som gjorde mig ytterligare oroad.Följande rubrik fanns i :"Ams ger honom 632 miljoner mer." Det visade sig,att av de olika stöden till utveckling, kompetenshö-jande insatser och arbetsmarknadsinsatser går tvåtredjedelar till män och en tredjedel till kvinnor. Jagmenar att det inte får vara så.Målsättningen måste vara hälften var, särskilt närsituationen är den att arbetslösheten jämförelsevis ärlika stor bland män och bland kvinnor. Här måsteuttalas en politisk vilja, både från regeringen och frånoss i övriga partier, att det bör vara en jämn fördel-ning - annars klarar vi inte jämställdhet, inte arbets-marknadspolitik och inte regionalpolitik.Åtminstone vi i har denna målsättning,och vi kommer att ligga på för att se till att olika in-satser utvärderas och också se till att det sker en rätt-visare fördelning.Jag talade om det ökade lokala ansvaret, och vi iCentern kan då tänka oss insatser där man tar en delav det statliga stödet och för över på de lokala insat-serna, t.ex. på kommunerna, som får handha det till-sammans med olika arbetsmarknadsaktörer, för att påbästa och mest effektiva sätt utnyttja de statliga resur-serna.Anf. 15 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! är vi på väg att glida över till enarbetsmarknadspolitisk debatt. Men jag vill ändå sägaatt regeringen mycket tydligt har formulerat jäm-ställdhetsmålet i det regelverk som gäller för AMSoch länsarbetsnämnderna. Efter att ha följt deras re-dovisningar varje kvartal har jag funnit att de leverupp till målet, dvs. att det skall vara lika många kvin-nor i åtgärder som män i relation till arbetslösheten.Detta mål har de klarat . Däremot är naturligt-vis ett byggjobb per dagsverk dyrare än ett jobb i t.ex.offentlig sektor såsom vård eller omsorg.Den andra frågan - jag skall hålla mig till frågornaför att inte förlänga diskussionen - gällde den lokalanivån. Regeringen har ju lagt fram förslag i ,som också har godkänt, om att utöka kom-munernas befogenheter när det gäller arbetsmark-nadspolitiken. Som sagt var har vi nu också förändratarbetsförmedlingsnämndernas roll. Det som IngbrittIrhammar framför om allt större lokalt inflytande ärnågot som jag känner mig väldigt hemma med. Jagbehöver inte polemisera om detta.Anf. 16 ()Fru talman! Jag vill också beröra . Som jag ser det ger de unika möjligheter försmåföretagare och även kvinnliga småföretagare attskapa förutsättningar för ytterligare sysselsättning.Kombinationen av nationella och gemensamma insat-ser tillsammans med de medel som man kan få frånstrukturfonderna ökar möjligheterna att stimulera enhållbar regional utveckling.För mig är det oerhört viktigt att EU:s utbild-ningsprogram och strukturstöd i stor utsträckningockså riktas till kvinnor som vill starta eget. Jag villgärna ha arbetsmarknadsministerns kommentar tilldetta. Möjligheten att skapa förutsättningar för nyajobb tror jag inte är tillkomsten av nya jobb inom denoffentliga sektorn. Möjligtvis kan vi försöka bevara dejobb som finns genom att värna om bidragen tillkommuner och landsting. Men att jobben blir fler iframtiden är det nog ingen som tror. Det är för till-skapandet av nya jobb, där det behövs kvinnligt före-tagande, som vi kan ge stöd och hjälp.