prot · GJ0984 · 1996-04-23 00:00:00 — Jag har en stor vision, nämli-gen att vi skall kunna använda informationsteknikensom det mäktiga verktyg för individualisering somden har potential för att vara.Anf. 53 Kommunikationsminister ()Fru talman! Jag beklagar att jag inte har kommen-terat inlägg, men jag uppfattade attde egentligen mer var riktade till Per än tillmig, och vi kanske skall föra den debatten vid ettannat tillfälle.Det ligger väldigt mycket i att arbetstider föränd-ras och att hela samhället kommer att förändras medden här nya tekniken. Många säger till mig: "Du sägeratt du skall bejaka den nya tekniken, men det kommerju att innebära att vi får färre jobb." Jag menar tvärt-om att den nya tekniken ger möjligheter, både till nyajobb och till tillväxt.Jag vill avslutningsvis säga att vi nu skall bejakautvecklingen av användningen av IT. Det handlar omhur vi gör det i hemmen, i skolorna och i telestugorrunt omkring. Det ger unika möjligheter till arbets-platser runt omkring i vårt land. Detta är alltså ettregionalpolitiskt väldigt viktigt instrument.Samtidigt menar jag att svensk industri har oerhörtgoda möjligheter att vara konkurrenskraftig på det härområdet, och det skall vi också bejaka och stödja medforskning och utveckling. Jag kom från , där jag har hjälpt svenskaföretag att öppna dörrar till den marknaden. Jag vet attsvensk industri har oerhört mycket att komma med pådet här området, och det är bra för hela ochför hela medborgare.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av talman-nen att ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.14 § Svar på interpellation 1995/96:143 omåtgärder mot fattigdomAnf. 54 Statsrådet ()Fru talman! har frågat om so-cialministern har tagit del av den senaste tidens rap-porter om hur neddragningarna inom socialförsäk-ringssystemen slagit mot ensamstående mödrar samtpå vilket sätt socialministern avser att medverka tillatt underlätta deras framtida situation. Arbetet inomregeringen är så fördelat att det är jag som skall svarapå interpellationen.Ungefär en fjärdedel av barnen i lever inte tillsammans med båda sina biologiska föräld-rar. Av dessa barn bor med en ensamståendeförälder, medan övriga bor i ombildade familjer. Avde ensamboende föräldrarna är kvin-nor.Jag har tagit del av den rapport som utarbetats påuppdrag av min företrädare om ensam-föräldrarnas situation. Av rapporten framgår att en-samstående föräldrar och deras barn inte utgör enmarginaliserad grupp. De försörjer sig liksom andraföräldrar i huvudsak genom eget arbete. Detta är in-ternationellt sett unikt. I många andra länder står enstörre andel av ensamföräldrarna utanför arbetsmark-naden och är därmed helt och hållet beroende av bi-drag för sin försörjning.Två viktiga skäl till att ensamföräldrar i så förhål-landevis stor utsträckning har kunnat försörja sig påeget arbete är en väl utbyggd barnomsorg och ettbidragssystem som inte skapar fattigdomsfällor ge-nom behovsprövning. Den svenska familjepolitiken ärgenerell och syftar till att ge barn goda och jämlikavillkor oberoende av i vilken familj de lever. Familje-politiken syftar också till att stödja föräldrarnas möj-ligheter att förena föräldraskap med förvärvsarbete.Tanken är och har varit att ensamstående föräldrarlika väl som samboende skall kunna leva på sin för-värvsinkomst.Ensamföräldrarna är inte heller en homogengrupp. Stora skillnader finns när det gäller hur mångabarn de har, hur gamla de är, vilken utbildning de har,vilka inkomster de har och i vilken utsträckning dedelar ansvaret för barnet med den andra föräldern.Beträffande ensamföräldrarnas ekonomi har ar-betsgruppen funnit att de nu som förr har en svårareekonomisk situation än tvåföräldrafamiljerna. Det ärsvårare att leva på en lön än två. Dessutom är ensam-föräldrarna till övervägande del kvinnor, och kvinno-löner ligger lägre än mäns.Mätt enligt internationell norm är mycket få en-samföräldrar i fattiga. Endast har endisponibel inkomst under halva medianinkomsten,jämfört med t.ex. , där ligger under. Detberor inte i första hand på generösa bidrag utan på attensamstående mammor är väl förankrade på arbets-marknaden.Det försämrade arbetsmarknadsläget har gett anledning till oro för ensamföräldrarnasställning på arbetsmarknaden. Risken för att en ensamsmåbarnsmamma hamnar sist i kön till jobb är uppen-bar.Den allmänna bilden har varit att ensamståendemödrar förvärvsarbetar lika mycket som andra kvin-nor, men så är inte fallet längre. Framför allt de yngreensamföräldrarna med små barn har drabbats speciellthårt av arbetslösheten och står oftare utanför arbets-kraften än samboende kvinnor med barn.Jag är oroad över den ökade arbetslösheten blandde unga ensamstående mammorna. Av arbetsgruppensrapport framkommer att det är främst bland de yngreoch lågutbildade i ensamföräldergruppen som arbets-lösheten är hög. I enlighet med arbetslinjen bör stödendärför i första hand inriktas på att öka förutsättningar-na till egen försörjning. Det måste därför vara möjligtatt gå tillbaka till utbildning även om man har barn.Regeringen har därför i tilläggsdirektiv (dir.1996:19) till överlämnat rap-porten om de ensamstående föräldrarna för att över-väga hur studier skall kunna underlättas för dem medstor försörjningsbörda. Den andra föräldern måsteockså ta ett praktiskt och ekonomiskt ansvar för bar-net.Vi måste hålla fast vid den generella välfärdspoli-tiken så att vi inte skapar fattigdomsfällor, som låserin ensamma mammor i fattigdom och bidragsberoen-de. Vi måste värna om en bra barnomsorg till allabarn. Kommunerna borde ge särskilt ensamståendemammor möjlighet att behålla barnomsorgen vidarbetslöshet.Anf. 55 ()Fru talman! Jag får hälsa väl-kommen till statsrådsstolen och tacka för svaret.De ensamstående föräldrarna är verkligen ingenhomogen grupp. Där finns den högutbildade manneneller kvinnan med ett bra arbete, fungerande barnom-sorg och förhoppningsvis god kontakt med den andraföräldern, något som ger den huvudsakliga vårdnads-havaren en möjlighet till vila och rekreation - ansva-ret känns ju lättare när man ibland blir avlastad. Sedanfinns den ensamstående, lågutbildade, påpassadeföräldern, oftast en kvinna, vars barn har dålig elleringen kontakt med den andra föräldern. Denna kvinnahar kanske brutit upp från sin hemtrakt på grund avarbete, utbildning eller äktenskap och har dessutomtappat sitt sociala nätverk. Hon har på det sättet ingenkontakt med barnets mormor eller farmor, med sys-kon eller nära vänner. Mellan dessa två ytterligheterfinns alla varianter.Det finns också handikappade föräldrar, som oftaär ensamstående och har en dubbel börda att bära.Dessa föräldrar har inte tagits med så mycket i denhär rapporten, men vi borde kanske tänka speciellt pådem också.Det går inte att leva på den låga lön som mångakvinnor har ens om det är en heltidslön. Ofta arbetarkvinnan bara deltid, och får hon inte längrestämpla upp till heltid, vilket tidigare ofta var enräddning.Om hon vill studera har hon också tappat barn-tillägget i svuxa, något som vi har diskuterat hurmånga gånger som helst här i kammaren. Det betyderatt många ensamstående föräldrar avstår från att stu-dera eller har avbrutit sina studier, som de så väl be-hövde för att komma vidare och/eller få ett nytt arbe-te. De väljer att stämpla, eftersom det ger mer pengar.Man kan alltså få mer pengar i börsen av att göraingenting än av att studera, något som är bra både förprivatpersonen och för samhället. Vi talar ofta omarbetslinjen, men enligt min mening är att studera attarbeta.Ämnar statsrådet studera den här frågan fördoms-fritt ytterligare en gång? Den är viktig, särskilt medtanke på alla lovvärda satsningar som görs och skallstarta på utbildningsområdet. Hjälp till självhjälp kanleda ut ur bidragsberoendet.Endast 5 % av ensamföräldrarna i har endisponibel inkomst under halva mediannkomsten, detär alldeles riktigt, men långt innan man har kommitner på den nivån hamnar man under existensmini-mum. Det är sant att människor ofta räknas som fatti-ga först då de har under hälften av medianinkomsten,men det är lågt räknat. Det räcker i alla fall till 50miljoner fattiga i EU - då räknar man olika i varjeland.Det är lätt att en apati kommer över dessa föräld-rar och att de känner allt som hopplöst, och det är inteheller någon bra miljö för barn att växa upp i.Självfallet måste den andra föräldern ta ett störreansvar, men det kan vi inte lagstifta om här. Det ärendast bidragsförskottet, de ekonomiska förutsätt-ningarna, som vi kan lagstifta om. Förslaget innebärockså ett större ansvar för båda föräldrarna när detgäller ekonomin. I många fall finns ingen pappa somär till för barnet, och i de fallen måste samhället hjäl-pa till genom extra bidrag för barn till vuxenstuderan-de, genom dagisplats för barnet vid arbetslöshet så attmamman kan söka jobb och genom barnavårdscentra-len och barnhälsovården genom uppsökande verk-samhet.Sänkningen av barnbidraget, borttagandet av fler-barnstillägget, sänkningen av föräldrapenningen,höjningen av kommunalskatten, höjningen av dagi-savgifter och höjningen av sjukvårdskostnader ochmedicinkostnader genom förändringen av högkost-nadsskyddet - har man inom regeringen tittat på hurdessa höjningar av kostnader och sänkningar av trans-fereringar slår mot ensamstående med barn? initiera en konsekvensanalys av detta?Anf. 56 ()Fru talman! Jag är ensamstående mamma till trevuxna barn. Mina söner har fått samma villkor somandra barn, för när vi som bäst behövde det hade jaglåga dagistaxor, låg skatt och höga bostadsbidrag. Jagkunde, till skillnad från min mamma, välja att lämnaett dåligt äktenskap och veta att familjen skulle klarasig ekonomiskt - inte i något överflöd, men att viskulle överleva. Jag var inte beroende av en enskildman, utan blev i stället beroende av den omfördelningsom staten gjorde av de samlade resurserna.Genom bidrag, progressiv skatteskala, barnomsorgoch skola har familjepolitiken varit inriktad på kvin-nors självförsörjande vare sig de är gifta, sammanbo-ende eller ensamstående - eller som man säger påisländska - makalösa.Genom samspelet mellan transfereringar och verk-samheter har också ensamstående mammor blivit välförankrade på arbetsmarknaden. När barnen var sjukafanns det t.ex. s.k. hemsamariter som tog hand ombarnen så att mamman kunde gå till jobbet. Men ge-nom den förda ekonomiska politiken har kommunernatvingats prioritera hårt bland verksamheten, och dag-barnvårdarinnorna har försvunnit. Självfallet har dettalett till att arbetsgivarna har sett sin chans till att dis-kriminera ensamstående mödrar. Och det handlar inteenbart om lågutbildade, unga mammor. Undersök-ningar som professor presenterade ilördags visar att oavsett utbildningsnivå och ålder ärskillnaderna mellan gifta och ensamstående mammordubbelt så höga vad gäller arbetslöshet. Allra svårastär det för mödrar med små barn. Det innebär - tvärt-emot vad statsrådet hävdar i sitt svar - att ensamstå-ende mödrar marginaliseras.Genom regeringens nedskärningar i socialförsäk-ringssystemen, barnbidragen osv. blir allt fler ensam-stående mödrar hänvisade till socialkontoren. Och debidrag som de får där tar en allt större del av kommu-nernas budget och drabbar i förlängningen ocksåverksamheterna. Det enda som kommunerna nu harkvar att skära i är barnomsorgspengen.Med den politik som förs inom familjepoliti-kens och socialpolitikens områden sviker regeringenkvinnorna och gör dem återigen beroende av enskildamän. Jag delar statsrådets uppfattning att vi måstehävda arbetslinjen, att våra åtgärder måste inriktas påegen försörjning. Men om nu forskningen visar attensamstående mödrar - oberoende av utbildning ochålder - diskrimineras på arbetsmarknaden är de rättaåtgärderna att se till att kommunerna får möjlighet attt.ex. Och är detinte någon lösning att sänka nivåerna i bidrag ellertransfereringar som leder till ökade socialbidragskost-nader och minskad verksamhet.Och om nu statsrådet tycker att det är viktigt att gåtillbaka till utbildning för de korttidsutbildade maka-lösa mammorna, varför har då regeringen tagit bortbarntillägget i vuxenstudiestödet? När jag läser vår-budgeten ser jag till min förskräckelse att statsrådetKlingvall har fallit in i den engelska klappjakten påensamstående mödrar och ytterligare vill skära ner påunderhållsbidraget. Varför, , skärregeringen ner på underhållsbidraget för barn tillensamstående föräldrar?Anf. 57 Statsrådet ()Fru talman! tog bl.a. upp hurregeringen har bedömt den ekonomiska situationenför ensamstående föräldrar i förhållande till de bespa-ringar som har gjorts i transfereringssystemet. Denhär rapporten är ju en källa för just kunskap om hursituationen har utvecklats för ensamföräldrarna. Detär viktigt att påpeka att ensamföräldrarna är en gruppsom har lägre inkomster. Det beror naturligtvis på attmånga av dem är kvinnor och har lägre löner än män.Som jag sade i mitt svar beror det på att arbetslöshe-ten har drabbat denna grupp av kvinnor mer än vadden har drabbat kvinnor i samboendeförhållanden.Men ser man till hela gruppen föräldrar sjönk in-komsterna realt för både en-samboende och samboende föräldrar. Detta har intelett till att de ensamförsörjande har blivit fler när detgäller att söka socialbidrag. Man kan se att fler avdem har hamnat under , men andelen ensam-stående kvinnor som har fåttsocialbidrag har inte ökat . Liksomtidigare är det ungefär en tredjedel som söker social-bidrag.På konkreta fråga om under-hållsbidraget vill jag svara att det kommer ett förslagfrån regeringen om förändringar i underhållsbidragetsom inte skall drabba mammorna på det sätt som UllaHoffmann ger uttryck för.En annan väldigt viktig prioritering i regeringenspolitik när det gäller att sanera statsfinanserna är attprioritera verksamheterna. Det beror naturligtvis påatt det som är så oerhört viktigt för de ensamståendemammorna är möjligheten till arbete och utbildningsamt till egen försörjning. För att de skall klara dettamåste också samhällets stöd i form av en barnomsorgsom räcker till vara utomordentligt högt prioriterad.Att vi har en familjepolitik som fungerar för alla,oavsett familjesituation, är en mycket viktig del iregeringens politik. De ensamstående föräldrarna somgrupp i kan inte påstås vara en marginaliseradgrupp, eftersom dessa kvinnor till största delen självaklarar sin försörjning.Anf. 58 ()Fru talman! Att vara ensamstående mamma harunder varit också min lott. Jag har varitensam med fem barn. Men jag säger som sade, att det gick ganska bra omman hade ett heltidsarbete.Ensamföräldrarnas besvärliga situation har belystsflitigt i massmedierna, så jag tänker bara gå in på demer könsrelaterade skillnaderna vad gäller föräldra-skap och socialbidragsberoende. av samtligaensamstående mammor i landet uppbar socialbidragvid något tillfälle - precis som Maj-IngerKlingvall sade. Motsvarande siffra för ensamståendepappor var . Litet drastiskt skulle jag kunna sägaatt för att barnen skall undgå fattigdom vore det bättreatt de bodde hos sina fäder. Troligen har män medbättre inkomster större chans att få ha barnen boendehos sig vid skilsmässa, så förmodligen utgör intedessa ensamstående pappor ett tvärsnitt av samhället.Antalet män med kriminalitet och missbruk är betyd-ligt större än antalet kvinnor. En hel del män diskva-lificerar sig därför själva som vårdnadshavare.Mer intressant är att av de ensamförsörjande somfår socialbidrag lyckas ensamstående pappor i genom-snitt få mer i bidrag/år än vad ensamståendemammor får. I dessa siffror avspeglas kanske samhäl-lets och socialsekreterarnas syn på föräldraskap. Skalldet kanske vara mer förbundet med uppoffringar förkvinnor? Är det därför som socialsekreterarna harlättare för att tillfredsställa männens behov av merbidrag? Detta kommer förhoppningsvis barnen tillgodo i form av ökade möjligheter till bättre kläder,dyrare fritidsaktiviteter m.m. Barn hos ensamståendepappor gynnas vare sig dessa pappor får bidrag ellerej.Ensamföräldrarna har i särskilt hög grad drabbatsav krisen på arbetsmarknaden. De mest utsatta i grup-pen utgörs av yngre, lågutbildade ensamma mödrarmed invandrarbakgrund. Kön, klass och etnicitet slårfortfarande igenom i både arbetslöshetsstatistik ochsocialbidragsstatistik. Därutöver finns vad gäller so-cialbidragsberoende även ett geografiskt mönster medförhöjda risker i storstadsområden. Nya alarmerandeundersökningar visar att arbetslösheten är dubbelt såhög hos ensamstående mammor som hos kvinnor somär samboende. Det är oroväckande med tanke påregeringens i vårbudgeten framlagda förslag om ut-ökat arbetsgivaransvar för sjuklöneperioden med upptill . Jag ifrågasätter om ensamföräldrar iframtiden över huvud taget kan räkna med att få enanställning om regeringens förslag vinner majoritet. Ivilket fall lär väl de från så riksbekantaanställningskontrakten, där nyanställda kvinnor lovaratt inte bli gravida under sitt första anställningsår, bliföregångare för liknande över hela landet. Jag undrarom det finns någon möjlighet att stoppa dessa an-ställningskontrakt.Att vara yrkesarbetande kvinna i fertil ålder haraldrig varit enkelt. Att kombinera detta med ensamtförsörjaransvar håller på att bli en omöjlighet. Vi harvarit så stolta över att vi i har kunnat förenaföräldraskap med förvärvsarbete och även med möj-lighet att avancera och göra karriär. Den bilden är tudelad. Å ena sidan finns den perfekta su-perkvinnan som lyckas med allt som hon företar sig.Men allvarligt talat, känner ni till några sådana kvin-nor? Å andra sidan finns den sönderstressade ensam-ma mamman som får hjärtinfarkt.Miljöpartiet vill ha ett människovänligt och an-vändarvänligt samhälle. Det första viktigaste steget ditär för kvinnornas del är en arbetstidsförkortning, enrejäl arbetstidsförkortning, vilket naturligtvis kommeräven barnen och männen till del.Finns det någon strategi och någon tidsplan för ettgenomförande av beslut om förkortadarbetstid?Anf. 59 ()Fru talman! Enligt statistik från har antaletbarn till ensamstående som bor i hushåll där det intefinns någon kontantmarginal nästan fördubblats på90-talet. Att inte veta om man kan betala sina räk-ningar eller att inte veta om man har mat för dagenleder till ett liv i otrygghet, och detta påverkar själv-fallet barnen.Det går inte att säga att antalet kvinnor som sökersocialbidrag inte har ökat , därför att detär först nu som de nedskärningar som vi har gjort slårigenom. Enligt de senaste rapporterna är det nu kvin-norna som går till socialkontoren och söker socialbi-drag.Det kan inte bara vara så att statsrådet inte inseratt nivåerna på transfereringarna i förlängningenkommer att få betydelse för verksamheterna. Jagtycker att det är viktigt med verksamheterna, men detär att slå blå dunster i sina egna ögon att säga att vigenom att skära i transfereringssystemen kan priorite-ra verksamheterna.Lägre nivåer i socialförsäkringssystemen och säm-re bidrag leder till att kvinnorna måste gå till social-kontoren. Kommunerna måste alltså prioritera soci-albidragskostnaderna och tvingas därigenom att skära.Om statsrådet kollar i sin egen kommun, tror jag atthon ser att det är precis det som händer. Det är vadsom händer i min kommun. Där har man inte sagt kan prioritera dagis för barn till arbetslösa föräld-rar, utan tvärtom har man tagit bort det. Sedan spelardet ingen roll vad vi säger här i . Det finnsinte pengar till det, därför att vi har skurit så mycket itransfereringarna att socialbidragskostnaderna harökat.Anf. 60 Statsrådet ()Fru talman! Får jag då direkt kommentera det somUlla sade. Vi har beslutat att nivån påsjukförsäkringen, föräldraförsäkringen och a-kasseersättningen skall öka till från den 1 janu-ari 1998. Jag utgår från att det kommer att få en effektpå bl.a. socialbidragskostnaderna. Vad jag konstatera-de, som också konstateras i den här rapporten, är attde inte har ökat . Den här förändringenav transfereringssystemen är ett viktigt steg mot enbättre situation.Sedan är det viktigt att vi ser till problemen ochdet som beskrivs i den här rapporten, som också bådeRagnhild Pohanka och så vältaligt hartagit upp i sina inlägg. Men det gäller att inte målabilden för mörk. Vi har trots allt i bedrivit enpolitik som har gjort att de ensamstående mödrarna,de ensamstående föräldrarna, i vårt land har haft ettbetydligt bättre utgångsläge än man har i många andraländer. Det har naturligtvis handlat om att vi harkombinerat arbete/utbildning med generella välfärds-system, som inte har skapat de fattigdomsfällor somvi kan se i så många andra länder. Här har huvudin-riktningen varit att ge förutsättningar för egen för-sörjning.En viktig del i att förbättra situationen för mångaav de ensamma mammorna är naturligtvis att ocksåförbättra incitamenten för studier. Ni var också i eratidigare inlägg inne på frågan om studiestödet. Det ärnaturligtvis ett starkt intresse hos regeringen som harlett till att har fått tilläggsdi-rektiv på den här punkten. Här ser vi att vi behöverförbättra möjligheterna till studier. Det här är gruppersom har förhållandevis låg utbildning. Det gäller intealla, men det finns de som har svårt att få fotfäste påarbetsmarknaden. Vi är mycket uppmärksamma pådetta.Anf. 61 ()Fru talman! Man kanske lätt målar en svart bildför vissa grupper, men de argument som och jag har kommit med har varit väl under-byggda. När man säger att det är grupper som klararsig bra, bekräftar man bara ordspråket "Hälsan tigerstill". Det är många som klarar sig bra - vi har intesagt något annat - men det är ändå många som harkommit i en ohållbar situation.Jag återkommer till mina frågor: Finns det någonstrategi och tidsplan för att genomföra s-kongressensbeslut om förkortad arbetstid? Tänker statsrådet initie-ra en konsekvensanalys av ensamföräldrarnas situa-tion med vidhängande handlingsplan?Anf. 62 Statsrådet ()Fru talman! Som ett direkt svar på fråga om en tidsplan för sex timmars arbets-dag, kan jag säga att vår kongress inte har fattat någotbeslut om en tidsplan. Däremot sitter det en arbets-tidskommitté, som skall arbeta fram tänkbara strategi-er av skilda slag när det gäller förkortad arbetstid.Den här rapporten är naturligtvis ett viktigt doku-ment i det fortsatta arbetet. Den står också för viktigakunskaper just för att gå vidare. Där är, som jagnämnde tidigare, ett instru-ment när det gäller att förbättra incitamenten för stu-dier.Men det som är grundläggande är naturligtvis attförbättra försörjningsmöjligheterna totalt sett för denhär gruppen kvinnor. Det handlar om arbete, omkvinnornas möjlighet att kombinera arbete med an-svar för barnen. Det är också via arbete/utbildningsom vi kan bygga nätverk, så att de här kvinnornafinns med på arbetsmarknaden, i barnomsorgen och iutbildningen. Det är också någonting som jag tyckervisar på möjligheterna, liksom den syn som finns isamhället när det gäller de ensamstående kvinnornassituation. De finns med, precis som alla vi andra, i detvanliga livet. Vi gör inga speciella, riktade åtgärder,utan det är den generella välfärdspolitiken som ärvägledande.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på interpellation 1995/96:149 omfördelningseffekter vid förändringar i socialför-säkringssystemenAnf. 63 Statsrådet ()Fru talman! har frågat mig vilkainitiativ regeringen avser att ta för att undvika oöns-kade fördelningseffekter vid beslut om förändringar isocialförsäkringssystemen. Frågan ställs mot bak-grund till den undersökning som publicerade om barnfamiljernasekonomi.Inom handhar jag frågor rö-rande socialförsäkringar. Frågor rörande inkomst- ochfastighetsskatter samt utjämning hör intetill ansvarsområde. I mitt svarberör jag aspekter rörande socialförsäkringarna ochandra sociala stödformer.Sveriges statsfinansiella situation har gjort detnödvändigt att minska de offentliga utgifterna på fleraområden.