prot · GK0943 · 1996-12-11 00:00:00 — Vi har också tillsatt ensärskild utredning som skall komma med förslag,särskilt när det gäller arbetet med mindre barn igrundskolan, för att förebygga att nya läs- och skrivs-vårigheter uppstår. Vi har de intressanta slutsatsersom drog i sin rapport. Där konstaterarman att det finns vissa lärare som lyckas lära alla barnoch ungdomar att läsa, medan andra inte gör det.Procentsatserna när det gäller hur många som ärdyslektiker verkar alltså ha fått sig en viss törn. Detvisar sig ju att vissa sätt att arbeta på är mycket mereffektiva än andra. De är de slutsatserna jag gärna villse att man går vidare med och lägger fram förslagutifrån. Det är inte minst viktigt i ljuset av att vi nuarbetar med integration mellan förskola, skola ochfritis. Jag tror att det är där nyckeln finns för att före-bygga att fler vuxna människor hamnar i den mycketbesvärliga situationen att inte behärska läsande ochskrivande.Anf. 80 () replik:Fru talman! Med tanke på skolministerns inled-ning, som handlade om just läs- och skrivsvårigheter,vill jag också ställa några frågor. Jag vill prata ombarnen i grundskolan.I debatten hävdas det ju att av barnen, ochjag har faktiskt sett ännu högre siffror i några rappor-ter, skulle vara dyslektiker. Det är ju skrämmandehöga siffror. Då skulle jag vilja veta av skolministern:Hur ser skolministern på begreppet dyslexi? Hur serskolministern på de, grovt sett, två olika förklarings-modellerna när det gäller läs- och skrivsvårigheter? Åena sidan finns den mer naturvetenskapligt, biologisktorienterade modellen, å andra sidan den mer human-vetenskapligt orienterade.Anf. 81 Statsrådet ():Fru talman! Som alla som är insatta i debatten omläs- och skrivsvårigheter och dyslexi väl känner till,finns det motsättningar mellan forskarna på det härområdet. Jag anser faktiskt inte att det är vi politikersom skall avgöra denna tvist mellan forskarna, menjag tar fasta på att forskare från samtliga läger konsta-terar att det går att åtgärda dyslexi och läs- ochskrivsvårigheter genom ett målmedvetet arbete i sko-lan. Det är det jag som skolminister har att ta fasta på.Därför konstaterar jag att det förmodligen finns väl-digt olika skäl till att man har läs- och skrivsvårighe-ter längs en varierande skala. Man kan vara en gravdyslektiker, men man kan också ha mindre läs- ochskrivsvårigheter, kanske av andra skäl.Oavsett skälen, är skolan skyldig att ge alla barnoch ungdomar de grundläggande kunskaper de behö-ver. Då är läs- och skrivkunnigheten en nyckel. Sko-lan är skyldig att anpassa sig efter barns skilda förut-sättningar och behov. Det är viktigt att se till indivi-dernas skilda behov.Därför använde jag ofta det vidare begreppetläs- och skrivsvårigheter. Skolans skyldighet gäller juinte bara dem som kanske av medfödda skäl är dys-lektiker. Oavsett skälen till läs- och skrivsvårigheterär skolans skyldighet klar. Man skall kunna anpassasig till alla barns skilda behov.Anf. 82 () replik:Fru talman! Jag håller med skolministern om attdet här är komplicerat och svårt att sätta sig in i, dettycker jag också. Men det är väldigt viktigt att vi sompolitiker ändå skaffar oss en uppfattning. Det måsteju, om man tänker på var man vill sätta in resurserna,bli olika beroende på vilket man tror är orsak ochvilket man tror är verkan.Jag är litet rädd för att man, om man betonar detneurologiska perspektivet, krymper förståelsen förproblem som också kan ha sina orsaker i den socialaomgivningen och i skolans pedagogik. Det kan ju pånågot sätt ibland vara litet bekvämt att göra det. Detbefriar ju bl.a. oss som politiker från ansvar.Flera forskare som jag har läst varnar faktiskt förden tidiga diagnosen av dyslexi och menar att den kanskapa läs- och skrivsvårigheter. Det skulle jag ocksåvilja att skolministern kommenterar. Jag har självinget svar på det.Sedan har jag ytterligare en fråga. Jag ställde den imitt anförande. Det gäller skolforskningen. Jag skullegärna vilja veta vilka motiven är för en så pass kraftignedskärning som på skolforsk-ningen nu när vi har ganska stora problem och ocksåbefinner oss i en dynamisk utveckling på skolansområde.Anf. 83 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror att det är bra med en tidig di-agnos för vissa barn. För andra barn eller ungdomarär det bättre med senare diagnos. Om skälen tillläs- och skrivsvårigheterna är olika, behöver manförmodligen också bemöta det här på olika sätt. Där-för är de viktigt att debatten och åtgärderna ger ut-rymme för olika insatser för olika elever beroende påderas behov och förutsättningar.Jag anser också av rent principiella skäl att veten-skapliga tvister inte skall lösas genom politiska beslut.Vi politiker har att hantera en arena, och vi har attlyssna till de erfarenheter som görs av forskare och avden vetenskapliga världen. Vi har att göra bedöm-ningar av detta, men inte att ta ställning i fråga omvem som har rätt och vem som har fel.På frågan om varför vi gör nedskärningar i skol-forskningen, skall jag gärna svara om detta inte har framgått klart. Det ärav statsfinansiella skäl. Vi har fortfarande ett mycketsvårt ekonomiskt läge i landet. Vi är tvingade attockså fortsättningsvis göra stora budgetnedskärning-ar. Det gör regeringen i den här budgeten och det harvi gjort tidigare.Vi har åtagit oss ett otroligt stort beting; att taSverige upp på fast mark igen. Det gör vi bl.a. genomen mycket stram budgetpolitik. Då tvingas vi ocksåtill mycket stora nedskärningar. Jag kan garantera attdet inte bara är inom skolforskningsområdet som detär smärtsamt att göra nedskärningar och där det blirstora problem när man gör det. Men man har också attväga in konsekvenserna av att inte ha det politiskamodet att göra nedskärningar för att kunna ta uppSverige på fast mark och för att det skall kunna finnasanledning till framtidstro i landet igen.Anf. 84 () replik:Fru talman! Jag vill bara litet grand lägga mig idiskussionen om huruvida ribban har sänkts i och meddet nya besluten om godkänt i . Jag menar attskolministern svarar utifrån det gymnasiesystem vihade förut, utifrån den gamla gymnasieskolan och detgamla betygssystemet. Men vad efter, och vad jag också påstår, är något annat.Kärnämnenas införande var en viktig del för skulle kunna ge en allmän behörighet åt allaprogram i det nya treåriga gymnasiet. För att få all-män behörighet skulle man vara godkänd i kärnämne-na. Utifrån den situationen har man nu alltså sänktribban, nu gäller det av alla ämnen. Det innebäratt ett eller två av kärnämnena kan vara underkända.Det är det diskussionen handlar om. Jag tycker att viblandar ihop det här litet. Skolministern kan nog inteannat än hålla med om att ribban har sänkts jämförtmed gymnasiereform och betygssystem. Kanvi vara överens om det?Inledningsvis sade skolministern att hon skulleåterkomma till frågan om åtgärder för att flickor skallfå bättre förutsättningar i naturvetenskapliga ämnen.Innebär det att skolministern kan tänka sig att rekom-mendera flick- och pojkgrupper, inte klasser, i grund-och gymnasieskolan? Jag vet att det redan nu är möj-ligt för skolorna att arrangera sådana, men det finnsett motstånd. Om man fick en rekommendation frånt.ex. skolministern skulle kanske många barriärerbrytas. Kanske vore det ett medel för att flickornaskall kunna nå bättre resultat i naturvetenskapligaämnen. Flickorna skulle då få laborera i fred och görasina misstag utan att jämnåriga killar tycker att debeter sig idiotiskt. På motsvarande sätt skulle killarnaslippa "beskäftiga" tjejer i mera praktiska ämnen. Påsikt kan det ge både flickor och pojkar bättre kunska-per i de olika ämnena.Anf. 85 Statsrådet ():Fru talman! Nej, vi är inte överens om att kravenhar sänkts i förhållande till den nya gymnasieskolan.Det som gällde innan den nuvarande socialdemokra-tiska regeringen lade fram sina förslag var de reglersom den borgerliga regeringen var ansvarig för. Denvar också ansvarig för att förslaget om ett nytt betygs-system för gymnasieskolan lades fram. De reglernavar dock inga regler. Det fanns ju inga krav på vadman skulle kunna, på vilka kunskaper som behövdesför en grundläggande behörighet. Också i förhållandetill det har kraven höjts.Margitta vill höja kraven ytterligare. Till90 %, eller kanske till , måste man alltså i allakärnämnen vara godkänd. Det är möjligt att kravenkan höjas ytterligare, men det här är att gå väldigtlångt i förhållande till vad som gällt. Vi äralltså inte överens om att kraven har sänkts.Däremot är vi mer överens om hur vi kan stödjaflickor och pojkar med tanke på de skilda villkorenför lärandet i skolan. Det är min uppfattning att detmånga gånger kan vara bra med könsuppdelade grup-per, men jag tror inte på enkönade klasser eller sko-lor. Jag tror alltså inte på permanent enkönade grup-per. Jag vet att inte heller tycker attdet skall vara så.Regeringen har i den proposition som lades framför formulerat sin ståndpunktom jämställdhet inom utbildningen. Där finns ocksåett resonemang om hur regeringen ser på detta medenkönade grupper i undervisningen i skolan. Dettakan man ha som stöd för att hävda en sådan stånd-punkt i en skola.Anf. 86 () replik:Fru talman! Det som sagts beträffande rekommen-dationen är bra. Förhoppningsvis når detta ut till skol-världen.Jag återkommer till resonemanget om att sänkaeller höja ribban. Jag kan inte komma ifrån min upp-fattning. Där når vi alltså inte fram till varandra. Dethär med kärnämnen fanns inte tidigare. Kärnämnenaskulle ju vara det nya i det treåriga gymnasiet somskulle ge allmän behörighet. Varje högskola skullesjälv kunna skapa de antagningsregler som man villeanvända sig av. Självklart skulle man vara godkänd ikärnämnena. Vi får väl återkomma till kärnämnesdis-kussionen senare när vi skall diskutera gymnasietexklusivt. Det finns ju ett skall kring kärnämnena nu.Det är för mycket. Det skall ändras och plockas bort.Men jag menar att ni genom att ha nedvärderat kär-nämnenas betydelse underhåller det här skallet. Låtoss alltså diskutera detta när det ärdags att diskutera gymnasieskolan.Anf. 87 Statsrådet ():Fru talman! Anledningen till att kärnämnen inför-des inom samtliga program i gymnasieskolan och detgrundläggande skälet till att alla program blev treårigavar inte att alla skulle få allmän behörighet till högrestudier. Det grundläggande skälet var i stället arbets-marknadens krav, vilka ökat dramatiskt.Det ligger en viss fara i att ge just kärnämnena enalldeles särskild roll när det gäller behörigheten tillvidare studier. Jag tror att helheten i en utbildningbetyder mera för förutsättningarna att gå vidare. Detär viktigt att framhålla detta.Det läge som rådde då den socialdemokratiska re-geringen tog över ansvaret för antagningsreglerna kani det närmaste beskrivas som ett kaos. Alla ungdomari gymnasieskolan och alla vuxna inom vuxenutbild-ningen kände sig rättslösa. Man hade ingenaning om vad som skulle gälla den dagen man skullesöka till en utbildning eller om de olika kraven förolika högskolor. Mot den bakgrunden har vi lagt framförslag, och har beslutat, om enhetligaregler. Naturligtvis kan vi komma i ett läge där ocksåde reglerna skall förändras. har vi i varje fall ettmycket bättre läge än vi hade då vi tog över efter denborgerliga regeringen.Anf. 88 () replik:Fru talman! Det är bra med internationella studier.Jag brukar också ta del av sådana, och jag blir gladnär jag läser om den höga läskunnigheten i Sverige.Men det finns ett problem med de internationellastudierna, och det är att det tar att fåfram dem. När vi får ta del av dem bygger uppgifternapå gamla resultat. De studier som vi nu harsett bygger på resultat som kom fram innan de storaförändringarna gjordes när det gäller nedskärningarnainom specialundervisningen, innan undervisnings-grupperna blev så stora som de på många håll äroch innan den elevvårdande personalen i så stor ut-sträckning som ju var fallet försvann från skolorna.Därför tycker jag att det finns anled-ning till oro över vad senare mätningar kommer attvisa. Det är ju egentligen det som vi skall hante-ra.Skolministern var inne på frågor om kvalitet ochlikvärdighet och på diskussionen om var olika beslutskall fattas. Det tycker jag är intressant. Sådana härdebatter blir annars ofta bara en munhuggning. Jagskulle önska att det också var möjligt att få i gång endebatt där vi vågar tänka litet nytt och just vågar ta endiskussion om var besluten skall ligga och om vadt.ex. nationella riktlinjer kan innehålla.Det är inte säkert att allting kräver lagstiftning.Vad jag tog upp i mitt inledningsanförande om ettnågorlunda likvärdigt resurstilldelningssystem ute iskolorna, med en basresurs till alla och med entilläggsresurs efter speciella kriterier, tror jag är ettsådant här system. Det skulle kunna hjälpa oss så attdet blir lättare att göra jämförelser mellan olika skoloroch mellan olika kommuner och så att vi på den härnivån som skall fördela statsbidrag till kommunerna,där skolorna är en del, får ett bättre underlag. Detvore intressant att få skolministerns synpunkter på dettänkandet just för att få i gång den debatten.Anf. 89 Statsrådet ():Fru talman! tar upp en fråga somalltid är en mycket svår politisk avvägning, nämligendetta med att det tar tid innan man säkert vet hur detär. Ofta måste man agera innan man, utifrån en till-räckligt tillförlitlig utvärdering, säkert vet hur läget är.Det är, som sagt, alltid en väldigt svår politisk av-vägning. Jag delar den oro som geruttryck för. Det finns alltså anledning till oro när detgäller den svenska skolan. Särskilt gäller det då deelever som av olika skäl har behov av särskilt stöd iskolan. kallar jag dem för gråzonsbarnen. Dethandlar alltså om barn som det inte syns på, men somman vet, att de behöver litet extra stöd för att klara sigväl i skolan. Därför finns det anledning att redan nugöra särskilda insatser.Inger efterlyste tidigare i debatten be-sked om vad regeringen gör när det gäller kvaliteten.Jag berättar gärna något om det vi gör. Vi arbetarväldigt aktivt i fråga om integrationen av förskola,skola och fritis. Något som jag tror i sig kommer attbidra till höjd kvalitet i samtliga verksamheter är ettsärskilt stöd till svenska språket i mycket invandrarri-ka skolor. Vi har gett i uppdrag att särskilttitta på hur resurserna till elever med särskilda behov fördelas i kommunerna; detta för att kunna draslutsatser och eventuellt komma med nya åtgärder. särskilt stöd till utvecklingen av naturvetenskapoch teknik i skolan. Vi har stött den nya gymnasiesko-lan. Inte minst gäller det då att stimulera samarbetetmed arbetslivet och den arbetsplatsförlagda utbild-ningen, som jag tror i sig är en viktig kvalitetshöjandeåtgärd i gymnasieutbildningen. Vi ger också stöd internationalisering av utbildningen. Dessutomarbetar vi aktivt och har lokalt stött arbetet med denya läroplanerna, de nya betygen och de nya kurspla-nerna. Vidare ger vi ett särskilt stöd till IT inom lä-rarutbildningen och ute på skolorna för att stimuleraanvändningen av informationsteknik. Vi har också ettnytt skoldatanät.En lång rad insatser görs alltså redan, men vimåste också diskutera vad mera vi kan göra för attstärka kvaliteten.Anf. 90 () replik:Fru talman! Tack för den informationen. Den varintressant, och jag har läst om den i budgeten tidigare.Men jag fick inget svar på frågan om skolministern ärberedd att diskutera nationella riktlinjer när det gällerhur resurserna skall fördelas inom kommunen. Jagtror att vi måste hitta ett system som gör att stat ochkommun inte kan skylla på varandra. är det pådet sättet. Vi säger att kommunerna skall sköta dettaoch att vi inte kan ta ansvaret för det. Och kommu-nerna säger att de får för litet pengar från staten ochatt de därför inte kan ta ansvaret för det.Därför måste vi hitta ett resurstilldelningssystemsom innebär att vi på den här nivån kan stå upp och taansvar. Då måste vi ha ett mycket bättre underlag föratt kunna fatta dessa beslut. Jag har kommit med enidé som jag gärna skulle vilja ha reaktioner på.Anf. 91 Statsrådet ():Fru talman! Jag delar uppfattningen att vi behöverett bättre underlag i detta avseende, och jag tror attdetta är en viktig fråga. arbetar nu med attta reda på vilket system kommunerna har för sin re-surstilldelning. Vi kommer snart att veta det. Utifråndet kan vi kanske föra en mer kvalificerad diskussionom vilka eventuella åtgärder som skall vidtas.Jag vill litet grand höja ett varningens finger där-för att jag tror att det är viktigt att vi drar lärdomar avde misstag som vi gjorde i det tidigare styrsystemet,då vi just styrde pengarna och inte kvalitet och kun-skaper. Det som är bra med det nya är att vi fokuserarmer på kvalitet och kunskaper. Men vi kanske inte hartillräckligt bra instrument för att tydliggöra det.Om jag får ha en preliminär ståndpunkt skulle jaghellre se att vi fokuserar än mer på vad skolan faktisktskall lyckas nå, vad den faktiskt skall kunna åstad-komma, och att vi fokuserar något mindre på hurmycket pengar man får. Det som vi kan se är attdet, trots att skolorna får väldigt olika resurser ochbedriver sin verksamhet under väldigt olika betingel-ser, inte finns något klart samband mellan detta ochdet resultat som skolorna når. Det är ju både anmärk-ningsvärt och tankeväckande. Jag tror att en viss delav orsaken till det står att finna i att vi från statenssida inte tidigare varit tillräckligt tydliga i fråga omatt fokusera på det som är skolans kärnuppgift, nämli-gen läroprocesserna, det som är det viktigaste somskolan har att arbeta med. Vi kan ytterligare tydliggö-ra det. Det i sin tur måste i och för sig leda till attskolan får en viss andel av resurserna för att kunnalyckas i den uppgiften.Jag anser alltså inte att vi är färdiga. Jag tycker attvi behöver mer underlag. Och jag vill inte avfärdadiskussionen om resurstilldelningen, men jag varnarlitet för att man sätter resurstilldelningen före kvalitetoch kunskaper.Anf. 92 Utbildningsminister ():Fru talman! Som min kollega ochJan har påpekat och som är uppen-bart för alla som över huvud taget sysslar med ut-bildning är att är en välutbildad nation. Jagkan inte förstå de som ständigt skall ägna sig åt attsvartmåla eller neddimensionera det som vi faktiskthar uppnått. har ju en olycklig böjelseför detta. Också när de själva satt i regeringen uttala-de sig statsråd, gärna även i utländska tidningar, omhur dåligt det land var som de hade fått förtroendet attstyra. Det fortsätter också när det gäller utbildningen.Om de hittar en siffra som kan tala till nack-del skall den genast tas fram och läsas upp, och desäger att läget är katastrofalt. Så är det ju inte.Låt oss tillsammans i stället se vad vi har uppnått.Det är resultat som internationellt är beundrade.OECD har i en rapport som kom sagt attSverige är ett exempel på vad man kan uppnå om statoch individer tillsammans satsar på utbildning.Men det är självklart också på det sättet att vi harvåra problem. Vi har problem i skolan, som här hardiskuterats. Ingen förnekar dem. Vi har också pro-blem med att vi skulle vilja ha ännu fler som stimule-ras att gå vidare och söka kunskap. Låt oss bygga pådetta. Det är också därför som regeringen satsar påvuxenutbildning. Det ger ju möjligheter till människorsom annars inte skulle få den möjligheten. Som YlvaJohansson har påpekat ger det också en möjlighet attförnya vuxenutbildningen och bättre anpassa den tillmänniskors behov.Det är också därför som vi satsar på utbyggnadenav högskolan, och vi satsar på en utbyggnad av hög-skolan i hela landet. Det har framgått av Modera-ternas motioner, av reservationer och av uttalanden idebatter att egentligen är emot en ut-byggnad av de mindre och medelstora högskolorna.Man svansar visserligen litet hit och dit i fråga omdetta, och man vågar inte riktigt säga vilka högskolorsom man egentligen vill dra ned på eller som mankanske rent av vill lägga ned. Men faktum kvarstår attom fick bestämma och om Moderaternasmotioner gick igenom här i skulle en långrad högskolor ute i landet få mindre resurser. Deskulle få färre platser, och de skulle inte få några fastaforskningsresurser. Det är de högskolor som Modera-ternas representant kallar för bygdeskolor. Det varinte avsett som smicker, det var alldeles uppenbart.Det är klara besked från . Men jagförstår inte varför de intar den ståndpunkten. Möjli-gen är det så att de är så hypnotiserade av de storauniversiteten och av deras prestationer att de inte kangodta något annat. Men självklart är dessa stora uni-versitet en omistlig tillgång i vårt utbildningssystem.Men därmed inte sagt att vi får ett bättre utbildnings-system om antalet platser där ökar från 30 000-35 000 till 45 000 eller 50 000.Man skall inte ta för allvarligt på detta när detkommer protester mot att det inte är bra att de mindrehögskolorna byggs ut på grund av att de stora uni-versiteten har sina oerhört fina miljöer som det måstebyggas vidare på. Detta sades också från Uppsalauniversitet den gången som kom tillefter kamp. Det var otänkbart att man skulle hahögre utbildning norr om . Det är samma saknu. Man skall inte lyssna på detta, eftersom det intesäger något om den faktiska verkligheten.Den faktiska verkligheten är att det går utmärkt attbedriva högre utbildning och forskning i ,, , , , ochpå många andra platser. Verkligheten är också att destora universiteten gärna samverkar med dessa hög-skolor både om utbildning och om forskning. Jaggläds åt denna samverkan. Den är bra och konstruktiv.Det är verkligheten. Retoriken kan vi lämna åt sidan.Det är också så att denna högskola måste fungera isamverkan med samhället. Det skall vara en öppenhögskola, en högskola som tar emot individer ochuppmuntrar dem att studera vidare. Vi hade en svackai tillströmningen till högskolan . Det harvi inte längre. är det av alla ung-domar upp till som har studerat eller studeraroch påbörjar studier vid högskolan. Det räcker inte.Vårt mål är, vilket inte är orealistiskt, och vi kan snartvara där, . Det är fullt möjligt att nå detta mål.Men detta kräver naturligtvis en fortsatt utbyggnadav högskolan. Och jag vill gärna säga att den utbygg-nad som har skett inte alls är tillräcklig. Det harklagats från högskolorna, både från de större och frånde mindre, över att de inte har fått tillräckligt mycketnya resurser. Det kan jag naturligtvis förstå. Jag skullegärna ha medverkat till att det hade varit möjligt. Mendet går inte med tanke på den ekonomiska situationsom vi har. Regeringen har ändå gjort en kraftan-strängning för att möjliggöra detta. Men utbyggnadenär icke färdig. Den skall fortsätta. Och det är fulltmöjligt att vi om , i början av nästa sekel,har en högskola som verkligen kan vara en högskolaför alla. Det skall vara en högskola i hela landet. Detskall också vara en högskola som samverkar medsamhället. Regeringen har föreslagit en ändring ihögskolelagen som innebär att vi markerar den häruppgiften att informera om forskningen, att informeraom vad man håller på med i högskolan och att sökakontakter med samhället runt högskolan.Moderaterna går emot detta. Det är klart att detmest har en symbolisk innebörd, och det har ocksåregeringens förslag. Det är en markering av någontingsom är viktigt. går emot detta därför attde uppenbarligen inte anser att det är särskilt viktigt.Jag beklagar det återigen. En högskola skall leva isamhället. Den skall öppna sig, och inte sluta sig. Detär därför regeringen har gjort den här markeringen.Sverige har en bra forskningssituation. Så är det,och det vet vi alla. ligger högst bland allaländer när det gäller satsning på forskning, också pågrundforskning. Anslagen till grundforskningen harnästan fördubblats under den senaste tioårsperioden.Anslagen och de samlade resurserna kommer ocksåatt öka , som AndreasCarlgren har påpekat tidigare under debatten. Detgäller även grundforskningen.Detta är läget, och det vore bra om vi nu kundevara överens om det. Jag hade trott att när vi nu äntli-gen har kommit fram till en ståndpunkt om hur stiftel-serna skall fungera skulle de kunna komma in i ettnaturligt samarbete med den övriga forskningsfinansi-eringen.