prot · GK0948 · 1996-12-18 00:00:00 — Jag vill ändåuttala att jag står bakom samtliga motio-ner och yrkanden i betänkandet.Jag ställer mig även bakom den del av yrkande 4 iCenterns motion So261, där föreslår att detskall vara möjligt att införa "ohälsoavgifter" för attfinansiera delar av vården och för att minska vissariskbeteenden.Det förslag som lanseras av är nästanidentiskt med det förslag som vi i vid ettflertal tillfällen fört fram här i talarstolen.Eftersom vi så haft uppe förslaget meninte fått stöd av något parti utan fått det avslaget, inte under den allmänna motionstidenåterkomma med förslaget. Men jag tackar gärna Cen-tern för att ni tog upp idén. Det finns en poäng i attlåta det som orsakar vård också vara med och betalaen del av vårdkostnaderna.Anf. 14 ():Fru talman! Åter har vi möjlighet att debattera li-vets huvudfråga. Ja, en huvudfråga, det är just vadvård och omsorg, bot och behandling är. Den är fak-tiskt livsavgörande. Det är en fråga som är känsligoch svår , en fråga som är lika viktig förden mångordige och välutbildade som för den tillba-kadragne och outbildade. Det är en fråga som berörden enskilde på ett alldeles speciellt sätt. Vi har baraett liv. Men inte förrän man själv drabbas och är räddför att livet skall ta slut får det den ställning som detborde ha. Att få tillbaka livet eller få ett bättre liv ärvärt allt. Alla vill vi leva så gott och så länge sommöjligt. Alla vill vi få bot för sjukdom som drabbatoss om det över huvud taget är möjligt.Jag har under mitt yrkesverksamma liv träffat tu-sentals människor som kan skriva under på det jag nusäger. Det är för mig tillräckligt för att med kraft lyftafram frågor om vård och omsorg. Vi måste få per-spektiv på vad som är viktigast. Det som är viktigastför mig är ofta viktigast för de allra flesta andra.Fru talman! Allteftersom den medicinska forsk-ningen gått framåt har det skapats möjligheter att botaalltfler av de sjukdomar som var obotliga. Detär naturligtvis oerhört positivt. Många har på detsättet räddats till livet. Det innebär att storaekonomiska resurser tagits i anspråk. Jag vill nämnadetta inledningsvis, eftersom det ofta förekommersynpunkter i sjukvårdsdebatter att vårdresursernaradikalt skulle kunna minskas. Även om det kan fin-nas vissa rationaliseringsmöjligheter är nu behovengenerellt sett så stora att det fordras mer resurser föratt kunna upprätthålla en god vård. Om vi skall fort-sätta att forska och utveckla vård och omsorg kräverjag och vi kristdemokrater att människor skall få delav den utvecklingen och möjligheten till bot.En stor del av de äldre behöver vård. För närva-rande går av vårdresurserna till människorsom är . ökar antalet gamlamarkant. Detta ställer stora krav på utveckling avsåväl hälso- och sjukvård som äldreomsorgen. Sam-tidigt har de samhällsekonomiska restriktionernablivit alltmer uppenbara. Detta ställer höga krav påfortsatta åtgärder för att öka kostnadseffektivitetenliksom på den politiska processen för att åstadkommaen folklig förankring för de grundläggande priorite-ringarna inom sjukvården, men också mellan olikasamhällssektorer.En grundläggande princip är att alla skall kunnakänna trygghet när de är sjuka. Därför tillhör ocksåhälso- och sjukvården den del av välfärden som enbred allmänhet prioriterar allra högst. Detta bekräftasi de opinionsundersökningar som har gjorts.När den svenska allmänheten fick ange inom vilkaområden nödvändiga besparingar skall göras undan-togs polis och kriminalvård, äldrepensioner samthälso- och sjukvård nästan helt från besparingar. Hela89 % ansåg att hälso- och sjukvården helt borde un-dantas från besparingar. anser att hälso- ochsjukvårdsresurserna bör ökas. Jag refererar till enundersökning av SCB 1994. Hur skulle en liknandeundersökning inte se ut !En studie som FSI, Forskningsgruppen för sam-hälls- och informationsstudier, gjort under våren 1995bekräftar att sjukvården nu är det av budgetområdenadär motståndet mot besparingar är som störst och därman hellre tar skattehöjningar än inom andra områ-den. Få vill dock fördela resurserna till primärvården,utan en stor majoritet vill lägga resurserna på sjuk-husvården.I en utredning som gjor-de pekar enkätsvaren ut tre områden som särskiltangelägna att inte utsätta för besparingar: långtids-sjukvården, barnhälsovården och kroppssjukvård somkräver sjukhusvård.I dag är många patienter, deras anhöriga och per-sonalen inom sjukvården starkt oroade. Vi får dagli-gen bevis för att människor inte får den vård ochomsorg som de behöver. Mångaäldre får inte omsorg trots att de är mycket sjuka.Varje enskilt ärende där sjukvården inte fungerarsmärtar mig. De handlar om människor allesammans.I dag skulle kanske hela svenska behöva få enjulklapp från i form av en försäkran om fortsättningsvis kan få känna trygghet när manblir sjuk.Vänsterns företrädare tog upp frågan om attmånga av cheferna inom sjukvården lämnat Stock-holm. Jag vill fråga : Hur kundeVänsterpartiet delta i att minska sjukvårdens resursermed 3 miljarder i ? Det är för migobegripligt.I början av november presenterade HSU 2000 sittdelbetänkande Behov och resurser i vården. I betän-kandet slår man fast att resurserna måste öka drastisktför att säkerställa en god vård och omsorg i framtiden.Redan om tre , , kommer det attsaknas 8 miljarder till den kommunala äldreomsorgenoch 7 miljarder till sjukvård. Vi kristde-mokrater har varit envetna i kampen för trygghet isjukvården. Därför har också våra yrkanden formatsutifrån den grundinställningen. Den har irriterat vissa,som andra har känt att det är en befrielse attdet åtminstone finns en politisk röst som vågar gåemot strömmen.Professor intervjuades i . I första stycket iintervjun säger följande: "-'Mer vårdför mindre pengar'. Vilken fantastisk, betydelselös,rappakalja. Det är en av de myter som skapas för attbeslutsfattare skall kunna sova om natten. En annanmyt är att sjukvårdspersonal som protesterar motnedskärningarna endast skulle 'tala i egen sak'." Jagtycker också att detta är nonsens.Fru talman! Vi är överens med statsminister om att den som är satt i skuld inte är fri. Vihåller med om att vi måste ha balans i de offentligafinanserna just för kunna säkra välfärden även i fram-tiden. Men vi skiljer oss radikalt åt när det gäller hurman skall fördela bördorna och på vilket sätt balansenskall uppnås.Regeringen har, med ivrigt stöd av , ge-nomfört ett antal onödiga och felriktade besparingarsom upprör oss kristdemokrater. Vår grundläggandeuppfattning är att de tyngsta bördorna skall läggas påde starkaste ryggarna, medan andra kan få bära litetmindre. I rättvisans namn menar vi också att det kanfinnas grupper som helt skall undantas från indrag-ningar och besparingar.Vi har gått emot beslutet att fördyra läkemedeloch sjukvård. Vi vill tillföra kommunsektorn 6,5miljarder mer än regeringens förslag, vilket räcker tillca 40 000 anställda inom främst vård och omsorg.När det gäller pensionärer avvisar vi bl.a. regeringenslinje att inkomstpröva änkepensionen. Vi håller fastersättningsnivån för bostadstillägget på ochhöjer pensionstillskottet för de sämst ställda med 200kr i månaden.Regeringen för en politik som i första handgynnar dem som redan har så att de klarar sig. Vimenar att detta är en orättfärdig väg. För att klara deåtaganden som har beskrivits plus många andra för-slag, t.ex. ökad satsning på familjen, är vi bl.a. bered-da att höja matmomsen från till . Man kanverkligen fråga sig hur regeringen och reso-nerade när momsen sänktes. Skulle vi äta oss ur kri-sen? Fördelningspolitiskt är ekonomerna överens omatt träffsäkerheten i ett sådant beslut är uselt. Vill manhjälpa de ekonomiskt svagare grupperna, är våraförslag betydligt bättre. Det finns ingen enkel ochlättvald väg ut ur krisen, men det finns bättre ochsämre alternativ. Vårt alternativ är bättre för de grup-per som redan har det svårt.Fru talman! Avslutningsvis beklagar jag dennabudgetprocess som gör att man inte i socialutskottethar haft möjlighet att skriva reservationer om viktigafrågor. Men jag vill anföra mitt eget särskilda yttrandei socialutskottets handlingar.Anf. 15 () replik:Fru talman! Vi får här ett litet sammanträde i bän-ken, där också sitter.Jag vill fråga , som tar upp att detenligt HSU saknas pengar till vården, vilket det gör,om hon inte ser att anledningen är dagens system sombygger på en skattefinansierad vård av landsting ochkommuner - verksamheter som inte är konkurrensut-satta - och att det är där en stor del av problemenligger.Chatrine kan studera bilagorna till HSU,där man på flera ställen påvisar hur mycket pengarsom faktiskt finns i vårdsystemet. Jag nämnde i mittanförande t.ex. KBT-undersökningen, som visar attdet utan att kvalitetsskillnader kan påvisas ändå ärkostnadsskillnader på mellan olika kliniker. Detfinns förlossningskliniker som har skillnad ikostnader utan någon påvisad kvalitetsskillnad. Det ärhär problemet måste attackeras och inte bara genomtillförsel av nya pengar.Nu är inte här, så jag kan inte an-gripa honom. Men jag är litet förvånad över det citatsom läste upp. HSU säger nämligenatt man måste vara väldigt försiktig när det gäller påvilket sätt man tillför medel, för att inte omvandlings-trycket skall minska, dvs. att man just måste se till attdet finns ett tryck så att man faktiskt får mer vård förpengarna. Att säger att detta är non-sens förvånar mig, eftersom det inte finns någon re-servation med den innebörden i HSU.Anf. 16 () re-plik:Fru talman! Vi kristdemokrater vill ha en öppeninställning till hur vi skall kunna skapa trygghet iresursfördelningen. Vi har inte låst fast oss, utan vårtmål är att frigöra mer resurser till vård och omsorg,och jag har anfört några av skälen till detta.Det är väldigt viktigt att se till att man har ett soli-dariskt system där inte plånboken avgör vilken vårdman skall få, utan man skall alltid veta att man därföratt man är människa har rätt att få en god vård ochomsorg. Detta tycker jag är viktigt.Jag vill ställa ett par frågor till , somjag känner som en klok man. För det första: Tror LeifCarlson att mindre pengar i vården leder till en effek-tivare sjukvård? För det andra: Är det inte så att om-sorgspersonalen har minskats så radikalt,att man vet - jag anser mig i alla fall veta - attdet behövs ett tillskott av omsorgspersonal? DelarLeif den synen?Anf. 17 () replik:Fru talman! säger att hon gärnavill frigöra mer pengar till vården. Det är ju bra, ochdet är också vad jag säger att vi vill göra. Men henneslösning är ändå att bara stoppa in mer pengar för attdet skall bli bra. Jag tror nämligen inte att det, omman stoppar in nya pengar så fort det skriks, får justde effekter på kostnaderna som behövs.Vi är helt ense om att det skall vara ett solidarisktsystem och att det i människovärdet ligger att man harrätt att få vård. Det råder ingen oenighet om detta. Detär faktiskt inte heller så, som gjordesken av, att det finns mindre pengar i vården. Som jagsade i mitt anförande har det fram till1992 skett en real ökning , och Näringsli-vets ekonomifaktas undersökning visar att detgott och väl, även även med befolkningsförändringar,har skett en ökning även . Det har alltsåinte blivit mindre pengar i vården, men man får tydli-gen inte ut det som man borde få för pengarna. Det ärdäri skillnaden ligger. Jag sade också att det kanskebehövs mer pengar i vården. Men då skall de gå tillett maskineri som fungerar väl, och det gör intelandstingsmaskineriet . Vi måste alltså byta sys-tem, och det är det jag vill komma fram till.När det sedan gäller omsorgspersonal har ChatrinePålsson rätt i att den har minskat. Den har minskatmed 75 000. Vården har ca 250 000 anställda.Däremot har antalet läkare och sjuksköterskor ökatmycket kraftigt.Det är möjligt att man har gjort en felaktig be-dömning av var minskningarna skall göras, vilketockså litet grand har med landstingssystemet att göra.Det är inte särskilt lyhört för vad som behövs i vår-den, och det är inte särskilt lyhört för vare sig patien-ters eller personals önskemål. Det finns ju inga alter-nativ att välja på. fungerar som en myn-dighet, vilket gör att man inte kan säga att man i stäl-let vänder sig till ett ställe där omvårdnaden är bättre.Det är möjligt att det här behöver göras justeringar.Där tror jag att man bäst kommer fram med ett systemsom får jobba i konkurrens, för då kommer det snartatt visa sig vilka system som fungerar bäst.Anf. 18 () re-plik:Fru talman! Jag har inte sagt att allt blir frid ochfröjd om man stoppar in nya pengar. Men jag har sagtatt i det system som vi har kan vi inte låta människorbli utan vård, utan vi måste se till att pengarna priori-teras om. Jag sade också att jag och mitt parti är öppetför att resonera om hur man kan få ett hållbart och brasystem för framtiden.Jag vill också säga till att vi kanskegenerellt sett har litet mer pengar att använda, mensom jag just har talat om kan fler och fler sjukdomarbotas. Många av de sjukdomar som var obot-liga kan botas . Många fler människor avledtidigare i lägre ålder. Antalet äldre har ökat. I dagkan även sjukdomar hos äldre botas, vilket ökar liv-skvaliteten och gör att behoven av vård och omsorginom exempelvis kommunerna blir mindre. Jag tyckeratt detta skall tas med i beräkningen. Det får aldrig bliså att den offentliga sektorn blir något fult och tärandepå samhället, för här handlar det om människoliv somräddas. Det är ju svårt att tala om vad man har fått utav alla dessa pengar, eftersom det är svårt att mätalevnadsår och livskvalitet i pengar. Men vi får aldrigglömma bort att det finns i andra änden.Därför tycker jag att det är väldigt viktigt att den-na debatt får handla om vår gemensamma syn när detgäller strävandena. Sedan kan vi ha olika möjligheteratt nå de målen, men jag tycker att det är väldigt vik-tigt.Anf. 19 () re-plik:Fru talman! Jag blev litet fundersam när jag lyss-nade på . Hon fick det att framståsom om det enbart är som värnarom vården. Jag vill fråga vad hongrundar detta påstående på. Jag tycker att det finnsmånga partier - inte minst liberalerna -som i både ord och handling har visatatt de värnar vården. Jag hoppas att på orden, men jag vill gärna ha ett svar frånhenne.Anf. 20 () re-plik:Fru talman! Det är naturligtvis riktigt. Men jag vetett antal landsting runt om i landet, för att ta ett exem-pel, där vi kristdemokrater har varit ensamma om attställa oss upp och värna vården. Jag vet att KerstinHeinemann och här i har enväldigt klar syn på vård och omsorg, men jag skullevilja se litet mera av offensivt beteende där man lyfterfram frågorna kraftfullt. Vi måste delta i opinionenom vård och omsorg.Vi kanske också skulle försöka samarbeta runt hurvi skall kunna få fram dessa pengar. Jag sade att måletmåste vara att vi får fram dessa pengar. Då gäller detnaturligtvis att man på alla olika nivåer i samhällssys-temet försöker skrapa ihop pengar. Det är det jagmenar, och det är det jag hoppas. Jag är hemskt glad,för ju fler partier som deltar i denna sjukvårdspolitis-ka debatt med kraftfullhet, desto bättre blir naturligt-vis resultatet.Anf. 21 () re-plik:Fru talman! Detta svar gjorde mig ännu mer fun-dersam. Som jag känner mina kamrater och kollegerute i landstingen jobbar de minst lika kraftfullt för attslå vakt om vården som vi gör här i . Jagtror inte att det bara är som slåssför sjukvården ute i landstingen, utan det finns bådefolkpartister och andra som gör det. Jag är fortfarandeganska förvånad över att här i riks-dagen står och säger att de andra partierna inte bryrsig om vården. Jag önskar att hon förklarar ytterligarevad hon grundar sitt påstående på.Anf. 22 () re-plik:Fru talman! Jag har inte sagt att ingen annan bryrsig om vården. Jag efterlyser kraftfullhet och ett arbe-te på barrikaderna för dessa frågor. Då behövs det såmånga som möjligt. Jag ser verkligen fram emot att viskall kunna ta riktiga krafttag över partigränserna föratt lösa dessa problem.Anf. 23 ():Fru talman! En solidariskt finansierad sjukvårdsom alla får del av är ett av de viktigaste inslagen i ettmodernt välfärdssamhälle. Det är en uppfattning somdelas av en stor majoritet av det svenska folket, för attinte säga alla. Därför blir oron så mycket större när vinu får olika rapporter som visar på brister i vårdenoch på behov av resursförstärkningar . Denoron är högst förståelig.Vi tar alla sjukvården i anspråk i livet.Mest beroende av den blir vi under våra sista levnad-sår. När vi är sjuka är vi också som mest sårbara ochutsatta. Tanken att vården och hjälpen inte självklartskulle finnas där när och om vi behöver den är själv-fallet skrämmande.Hälso- och sjukvården har expanderat snabbt desenaste årtiondena. En förklaring är just att vi tyckeratt en väl utbyggd sjukvård är så viktigt. En annanförklaring är att de medicinska framsteg som mangjort, som har möjligjort att fler sjukdomar kan be-handlas, självfallet har påverkat detta. En tredje är attsvenska folket blivit äldre.Den långsiktiga utvecklingen av sjukvårdskostna-derna har emellertid inte påtagligt skilt sig från den iandra industriländer. Det som utmärker vårt land äratt både expansionen och åtstramningen har skett isnabbare takt. utgifter för hälso- och sjuk-vården, mätt som andel av BNP, ligger i nivåmed de övriga nordiska länderna.Om vi tittar på hur det ser ut i andra länder kan vikonstatera att svensk sjukvård är jämföreselvis perso-naltät. Det gäller för alla yrkeskategorier. Antaletläkare och sjuksköterskor har i stort sett varit oföränd-rat , men sett i ett längre perspektiv -- har antalet läkare ökat med två och en halvgång och antalet sjuksköterskor med lika mycket.Däremot har övrig personal minskat.Det finns självfallet flera orsaker bakom detta. Fördet första har antalet vårddagar, eller medelvårdtiden,på våra sjukhus minskat från för 15 årsedan till ca . För det andra har detvarit både en medicinsk och en politisk strävan attbygga ut den öpna vården på den slutna vårdens be-kostnad. Detta är en utveckling som kommer att fort-sätta. För det tredje vet vi alla att ÄDEL-reformen harinneburit att vi lyft över en del ansvar till kommuner-na.Det grundläggande problemet, som HSU 2000 pe-kat på, är hur hälso- och sjukvården skall kunna till-försäkras en långsiktigt stabil finansiering som gör attkvaliteten på vården kan hållas hög och allmänhetensförtroende bevaras. Vi känner alla till de resursbe-räkningar som HSU har gjort.Det är med detta framtidsscenario inte förvånandeatt en del människor känner oro för hur det skal blimed sjukvården . Jag känner ändå en storförtröstan när det gäller våra möjligheter att behållaen god vård för alla. Det första som känns betryggan-de är att det finns ett så starkt folkligt stöd för vårdenoch omsorgen. Det stödet avspeglar sig också här iriksdagen. Jag är, till skillnade från kd:s företrädare,övertygad om att alla partier har en vilja att försesjukvården med de resurser som krävs. Det är enannan sak att vi har litet olika idéer om hur det skallgå till. Bara det faktum att den offentligt finansieradesjukvården, öppen för alla, har ett så brett stöd talarför att vi kommer att lyckas.För oss socialdemokrater är hälso- och sjukvårdenen omistlig del av välfärden. Att den erbjuds alla påsamma sätt har stor betydelse för jämlikhet och rättvi-sa. Ett system där var och en skulle stå för kostnadenför sin egen hälso- och sjukvård skulle leda till oer-hört stora klyftor i samhället.Finansminister sade att vård, om-sorg och utbildning är det som skall prioriteras fram-över. Det var ett välkommet besked till svenska fol-ket. Det är i och för sig ingen nyhet. Den prioritering-en finns fastslagen i vårt parti genom kongressbeslut.Den har också varit vägledande i den sanerig av bud-geten som regeringen har genomfört sedan hösten1994. Det enda som ger anledning til optimism är attvi nu tack vara detta saneringsarbete har enbudget som är i balans igen. Alternativet - att vi låtitunderskotten fortsätta att rusa i väg - skulle ha varitförödande för våra möjligheter att förse vård ochomsorg med resurser i framtiden.En tredje viktig förutsättning för att sjukvårdenskall kunna få det ekonomiska utrymme den behöverär att vi lyckas få ned arbetslösheten. Varje diskussionom sjukvården måste därför kopplas samman medfrågor som tillväxt och ökad sysselsättning, vilket gerökade skatteintäkter till sjukvårdshuvudmännen. Låtoss också påminna oss om att lägre räntor faktisktgynnar de sjukvårdshuvudmän som har lån. Det harde flesta sjukvårdshuvudmän.Men sjukvården är inte bara beroende av hur sam-hällsekonomin utvecklar sig som kommer.Det finns också annat som påverkar hur stort resurs-behovet blir. Utvecklingen av sjukligheten i befolk-ningen är en viktig komponent. De experter somHSU 2000 anlitar ser både möjligheter och problem.Färre rökare och bättre kostvanor pekar mot ettbättre hälsotillstånd, medan t.ex. den höga arbetslös-heten och de ökande sociala skillnaderna i hälsa inne-bär försämringar, och därmed risk för ökade kostna-der. Att regeringen nu aviserar att folkhälsoarbetetskall intensifieras och tydligare inriktas på strukturellainsatser i första hand mot den del av befolkningensom är utsatt för de största häloriskerna är i dettasammanhang viktigt.Om man studerar inflödet av patienter på en akut-mottagning är det uppenbart att en betydande del avbesöken skulle kunna undvikas genom bättre förebyg-gande arbete och folkhälsoarbete.Det medicinska utvecklingen kan å ena sidan in-nebära behandlingsmetoder som kostar mer pengar,men som å den andra sidan kan spara pengar genomatt de ger mer effektiva behandlingsmöjligheter.Stor betydelse för att resurserna skall användas såeffektivt som möjligt har också en bättre informa-tionsförsörjning och en fortsatt strukturomvandlingoch verksamhetsutveckling inom vården. Alla sjuk-vårdshuvudmän är mitt uppe i ett strukturarbetesom syftar till att effektivisera vården. Allra viktigastär kanske att god kvalitet som regel är kostnadsbespa-rande. Att inte förse vården med resurser som kan hålluppe kvaliteten skulle, förutom att det inte är accepta-belt från många andra utgångspunkter, varamycket dyrt.Därför räcker det inte att vi är beredda att tillföraresurser. Vi måste också satsa på rätt sätt. För attsjukvården på lång sikt skall kunna utvecklas positivtär bättre teknik, ökad kompetensutveckling hos per-sonalen, möjligheterna att ta nya behandlingsmetoderi anspråk, effektivare mediciner och forskning avavgörande betydelse.I det här sammanhanget är det glädjande beskedsom fick i tidningarna för någon vecka sedan. Phar-macia & har ju meddelat att man kommer attinvestera mycket pengar i ett nytt forskningscentrumhär i . Det är en investering för framtiden.De olyckskorpar som i den debatt om läkemedel somvi hade kraxade om att läke-medelsreformen skulle leda till minskad forskning iSverige får uppenbarligen inte rätt.Det pågår nu på bred front ett arbete som kommeratt ge ett gott underlag för en framtida strategi försjukvården. Visst finns det där en del problem i vår-den, men det finns också oerhört mycket att glädjasåt. Antalet utvecklingsprojekt är imponerande stort.Telemedicin är ett exempel som redan nämnts i debat-ten. En sjukhusklinik, lungmedicinkliniken på mitteget hemmasjukhus i , har fått utmärkelsenSvensk kvalitet. Det är första gången som den offent-liga sektorn har premierats med den utmärkelsen.Det arbete som pågår inom sjukvården skulle kan-ske kunna sammanfattas på följande sätt. Folkhälso-arbetet skall accentueras framöver. Regeringen kom-mer att presentera ett förslag om priorite-ringarna inom vården. En rad åtgärder har redan vid-tagits, och fler diskuteras, för att stärka patientensställning inom vården. Läkar-patient-kontinuitetenhar dramatiskt förbättrats ge-nom att läkartjänsterna i den öppna vården nu i stortsett är bemannade.I samråd med sjukvårdshuvudmännen förnyasvårdgarantin. Genom den nya tillsynslagen kommerSocialstyrelsen att få betydligt bättre möjligheter attstoppa vårdinrättningar och vårdverksamhet sommedför fara för patienterna.