prot · GK0934 · 1996-11-27 00:00:00 — Försäkringsbolagen får ju storaoch ökade kostnader för administration och kontroll,dvs. för sådant som har legat på rättshjälp-smyndigheten och domstolarna. Det är när det gällerdenna osäkerhet som vi är väldigt tveksamma. KanSigrid Bolkéus lämna en garanti om hur vi skall följaupp detta med hur förändringarna slår? SigridBolkéus säger ju att det här inte kommer att drabbadem som vi befarar kommer att drabbas. Hur kan vi fåen sådan garanti?Anf. 26 ():Fru talman! Det sägs särskilt att detta hela tidenskall följas upp och utvärderingar göras. Jag sade atträttshjälpen är en statlig angelägenhet, men inte enstatlig verksamhet. Vi diskuterade detta i utskottet,och jag såg att redan då höjde påögonbrynen. Rättshjälpen är en statlig angelägenhetoch betalas av skattepengar.Kia nämnde resolution.I direktiven står det att utredningen särskilt skall se påom detta stämmer med resolution omrättshjälp. Inte skulle instämma medutredningen om att det inte strider mot resolutionenom man inte tyckte det.Vi är i gott sällskap. har rättshjälpensubsidiär till rättsskyddsförsäkringar, håller påatt införa det. Egentligen har vi, ,brutit mot resolutionen när fastighetstvis-terna överfördes. Det är konstigt att ni inte reagerat pådet.Visst är försäkringsbolagen emot. Det är två paral-lella system som skattebetalarna betalar. Naturligtvistycker man att det är bättre att någon annan betalar.Vi har försäkringsbolag i som är unika närdet gäller att vara seriösa och erbjuda tjänster. Statenfråntas inte alls tillsynen över dem. Det är Finansin-spektionen som har tillsyn över dem som till-synsmyndighet. skall tittapå avtalsvillkoren och marknadsföringen osv.Kia talar om ökade kostnader för denenskilde. Man har räknat ut att det blir mer påhemförsäkringen och på villa- och hemförsäk-ringen. Skulle villa- och hemförsäkringen bli 100 krdyrare får vi acceptera det också. Det är väl rimligt.Anf. 27 (mp):Fru talman! De summor som hemförsäkringenskulle fördyras med är inte fasta utan preliminära.Sigrid Bolkéus sade att det måste ta för försäk-ringsbolagen att ställa om sig. Försäkringsbolagen hari dag ungefär 12 000 ärenden. När reformen är ge-nomförd får de minst fler. Det är klart attde inte kan tala om hur stora påslag det blir på för-säkringarna. Staten kan inte påverka innehållet i enrättsskyddsförsäkring, utan det bestämmer försäk-ringsbolagen själva.Visst är det ett systemskifte, som tre partier harsagt. skrev i en gemensam inledningtill budgeten att det rättsliga området skall - noteraskall - vara en statlig angelägenhet. Hur kan detkomma sig att tre partier har en så fast övertygelse omatt det nu sker ett systemskifte? Det måste finnasbäring i vår kritik, . 28 ():Fru talman! Vi har diskuterat detta med system-skifte tillräckligt. Rättshjälpen i familjemål förblir enstatlig angelägenhet, liksom arbetstvister och förvalt-ningsmål. Försäkringsbolagen kommer aldrig att taöver de målen. hade familjemålen i början.Det började med rättsskyddsförsäkringar men tog bortdem därför att de var så komplicerade. Det är de somär viktiga för vanligt folk, och de blir kvar hos staten.Beträffande systemskiftet ber jag att läser remissinstanernas svar. Skulle verkligendomstolarna och övriga som varit positiva gå med pådetta om de ansåg att det var ett hot mot rättssäkerhe-ten och att många ställdes utanför möjligheten att fåjuridiskt biträde? Det tror jag inte.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 9 §. )7 § Redovisning i ekonomiska föreningar ochhandelsbolag m.m.FöredrogsLagutskottets betänkande 1996/97:LU3Redovisning i ekonomiska föreningar och handelsbo-lag m.m. (prop. 1996/97:32)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 9 §. )8 § Revisorer i stiftelser som förvaltas av statli-ga myndigheterFöredrogsLagutskottets betänkande 1996/97:LU4Revisorer i stiftelser som förvaltas av statliga myn-digheter (prop. 1996/97:31)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 9 §. )9 § Läkemedelsförmåner och läkemedelsför-sörjning m.m.FöredrogsSocialutskottets betänkande 1996/97:SoU5Läkemedelsförmåner och läkemedelsförsörjning m.m.(prop. 1996/97:27)Anf. 29 ():Fru talman! Det har länge stått klart att läkeme-delsförmånerna har behövt ses över och moderniseras.När nu en sådan översyn gjorts skulle man ha förvän-tat sig att resultatet blivit rationellt och betingats av enönskan om en effektiv och ekonomisk läkemedelshan-tering. Så blev inte fallet. I stället stärks landstingen.Men att ytterligare stärka ett monopol har aldrig kun-nat visa ge ökad effektivitet eller utgöra en kostnads-press. Det var ett av skälen till att jag inte kunde bi-träda utredningens förslag. Jag reserverade mig ocksåmot ett personbaserat register. Förslaget var helt en-kelt dåligt.Regeringens proposition är inte bättre. Där före-slås bl.a. förändringar som just överföringen av kost-nadsansvaret för läkemedelsförmånen till landstingensamt inrättande av personbundet receptregister.Moderata samlingspartiet står därför kvar vid sittavståndstagande från förslagen men lägger också framett förslag till ett nytt betalningssystem som med rågeklarar statens besparingskrav samt, genom ett frivilligtsystem, erbjuder en lösning för de patienter som befa-rar likviditetsproblem och dessutom onödiggör ettintegritetskränkande register.Fru talman! Den svenska sjukvårdspolitiken harlänge karakteriserats av att det finansiella ansvaretöverflyttats från nationell till landstingsnivå. Motive-ringarna har varit att då skulle ansvaret för vård, pro-duktion och finansiering ligga på samma beslutsin-stans.Det är utan tvekan väsentligt för bedömningen avvem som skall ha ansvaret för läkemedelsförmånen bl.a. beaktar att läkemedel ingår som en resurs iden samlade hälso- och sjukvården, men då måsteman också beakta andra förhållanden i dagens svens-ka sjukvårdssystem. Ett sådant samlat ansvar för vadsom ingår i vården innebär väsentliga nackdelar i ettsystem som inte har någon kostnadspressande konkur-rens. Landstingen svarar för den helt övervä-gande delen av finansieringen och produktionen avvården. En överföring av kostnadsansvaret för läke-medelsförmånen skulle stärka denna monopolställ-ning, vilket vore olyckligt ur konkurrens- och effek-tivitetssynpunkt. Att lägga finansieringsansvaret pålandstingen innebär nackdelar också ur den enskildessynpunkt.När vi betalar skatt till vård betalar vi för ett be-hov som kan uppkomma årtal in . Ett så-dant skydd blir svagt om de ekonomiska förhållande-na ändras på grund av regionala förhållanden eller omman vill flytta när man väl blivit sjuk. Det finns enparallell i dagens "kommunarrest" för de äldre. Vikan se att vården blivit ojämlik och beroende påden ekonomiska styrkan det landsting har där manbor. Frågan om rehabilitering beror alltmer på bo-stadsort och inte på en nationell lika rätt till vård.Huruvida man får delta i ett metadonprogram förnarkotikaavvänjning är nu också en fråga om vad detegna tycker sig ha råd till. Om sjukvårdenskall finansieras via skatt, som det sker , måstefinansieringssystemet vara nationellt för att tillförsäk-ra en rätt till lika vård och likvärdig trygghet. Läke-medelsförmånen är den sista sjukvårdsförmån somfinansieras nationellt och bör alltså inte ges en lands-tingskommunal finansiering.Fru talman! Medel fördelade på 23landsting och 3 kommuner leder ofrånkomligen till enojämlikhet i vårdutbud och service. Ett decentraliseratupphandlingssystem styrt av vårdproducenterna kanlätt leda till att läkemedelskostnaderna kommer attutgöra den mest rörliga delen. Läkemedel riskeraralltså att bli den första besparingsposten.Risken är också att nya effektiva läkemedel und-viks, eftersom de uppfattas som dyrare. Nya läkeme-del är dock oftast mer kostnadseffektiva än äldre, ochbesparingseffekter uppträder för samhällets totalakostnad för den behandlade sjukdomen.Genom att inte använda de effektivaste medlenutan styra mot de billigaste kan resultatet bli fler sjuk-skrivningar och förtidspensioneringar, dvs. en över-vältring av kostnader på staten.Det finns alltså såväl medicinska som sociala ochekonomiska skäl att upprätthålla ett brett läkeme-delssortiment till enhetliga priser över hela landet,och då krävs ett statligt kostnadsanvar.Först då sjukvårdsproducenterna ansvarar för allainsatser mot sjukdom och arbetar i konkurrens medandra sjukvårdsproducenter kan en riktig avvägningav olika kostnader göras.Fru talman! För att dämpa läkemedelskostnader-nas utveckling är det mer väsentligt att påverka för-skrivningsmönstret hos den enskilde receptutskrivarenän att byta huvudman. Detta kan göras genom återfö-ring av utskrivningsmönstret till förskrivaren. Det enskilde förskrivaren möjlighet att regelbundet taställning till sina förskrivningsvanor. De brister somfinns i förskrivningsvanor kan tillrättaläggas genompositiva, motivationshöjande åtgärder och inte genomsterila kontrollmetoder.Fru talman! En utökad roll för läkemedelskommit-téerna är väsentlig, men tyvärr innebär förslaget attlandstingen skall vara huvudmän för dessa. Vi kandärför inte biträda det.Det är synnerligen viktigt att läkemedelskommit-téerna är självständiga, kompetenta och behandlings-orienterade med informationsskyldighet till alla för-skrivare, såväl offentliga som privata.Om läkemedelskommittéerna fick en större andelav medlen för läkemedelsinformation skulle de kunnabygga upp en av producenter och distributörer obun-den organisation av informationsläkare, sköterskoroch apotekare. Kommittéerna behöver alltså en eko-nomiskt stabil grund, budgetansvar och en annanhuvudman. Medlen för detta kan tas ut som en andelav läkemedelspriset.Skulle läkemedelskommittéerna finansieras avekonomiskt hårt ansträngda landsting innebär det attläkemedlens medicinska ändamålsenlighet kan kom-ma att tillmätas mindre vikt i förhållande till ekono-miska incitament. Det finns då en uppenbar risk attinformationen särskilt till privata förskrivare samtmedverkan av dessa i läkemedelskommittéerna kankomma på undantag.Fru talman! Läkemedel är också en"internationell" produktionsfaktor i vården. Omlandstingen av kortsiktiga budgetskäl prioriterar äldremedel och om introduktionstakten av nya medel sjun-ker, riskeras den goda samverkan mellan industri ochuniversitetskliniker. Därmed minskar industrins in-tresse av investeringar i och därmed sjunkerinnovationsnivån i den svenska läkemedelsindustrin.Först riskerar forskningsavdelningar att utlokaliseras,och sedan följer också produktionsenheternaefter.Fru talman! Om kostnadsansvaret för läkemedleninte överförs till landstingen utan kvarligger hos sta-ten finns det självfallet inte heller något skäl att till-skapa ett nytt system för prissättning och inget behovav att utreda om , en annanstatlig myndighet eller en ny myndighet skall varaprismyndighet. Inte heller föreligger då ett behov avett personbaserat register för att möjliggöra sjuk-vårdshuvudmännens ekonomiska uppföljning av attfakturorna belastar rätt landsting.Hälso- och sjukdomsuppgifter är utomordentligtkänsliga från integritetssynpunkt. Att låta Apoteksbo-laget, ett civilrättsligt bolag, föra ett receptregisteröver samtliga förskrivningar av läkemedel och annatsom omfattas av högskostnadsskyddet är orimligt. Detfinns inget bärande skäl att ge sig in på det som påpekar är okänd mark.Fru talman! Vad gäller högkostnadsskyddet så ärdet en riktig tanke att koncentrera stödet till dem medde sammanlagt största kostnaderna. Nackdelar somlikviditetsproblem uppmärksammades av utredningen,och man menade att det var nödvändigt att dessaproblem löstes. Men en lösning som innebär att ettprivaträttsligt bolag som Apoteksbolaget blir kredit-givare är tveksam. Det synes ju direkt olämpligt skall stå och avhandla sin ekonomiska situationvid apoteksdisken. På små orter med god personkän-nedom kan detta bli ytterst genant.Jag påpekade i ett särskilt yttrande till utredningenatt likviditetsproblemet kanske kunde lösas genom attförslaget i LFU 92 om att betala per månadvidareutvecklades. Vi inom har gjortdetta och föreslår inte bara att läkemedelsförmånenskall vara skild från finansieringen av övrig hälso-och sjukvård så länge nuvarande landstingsmodellbestår utan också ett nytt betalningssystem där med-borgarna själva kan välja mellan två alternativ.Det första alternativet bygger på att den enskildeväljer att betala en fast egenavgift - per kvartaleller . För pensionärer som så önskarkan göra avdrag direkt från pensio-nen. Den förinbetalade avgiften av en förälder täckerockså kostnad för minderårigt barn.Alla medborgare erbjuds att gå in i systemet. Densom inte anslutit sig till betalningssystemet betalarhela läkemedelskostnaden själv.Så snart som möjligt bör s.k. smart card anskaffas.På dessa kan lagras uppgifter om läkemedelsanvänd-ning, läkares namn, särskilt boende, patientombud etc.Inga integritetsproblem uppkommer, eftersom kortetär patientens.Det andra alternativet innebär att för att inte på-frestande likviditetsproblem skall uppkomma för denom inte väljer att gå in i betalningssystemet komplet-teras detta med ett allmänt likviditetsskydd som om-fattar alla medborgare. Den som har kost-nader som är så höga att likviditetsskyddet träder inerbjuds anslutning till betalningssystemet. Likviditets-skyddet förslås uppgå till . Betalningssyste-met fungerar både i ett apoteksväsende som arbetarunder monopol och i ett apoteksväsende som arbetarunder konkurrens. För övriga detaljer hänvisar jag tillvår motion.Fru talman! Vilka förmåner utgår då för dem somansluter sig till betalningssystemet? Alla receptför-skrivna läkemedel erhålls utan ytterligare betalning.Inga regler erfordras för kostnadsfria läkemedel, inteheller för insulin, eftersom patienterna på lika villkorkan ansluta sig till betalningssystemet. Detsammagäller medel för stomiopererade samt för hjälpmedelför att tillföra kroppen läkemedel vilka alla omfattasav betalningssystemet.De senaste årens erfarenheter av förändringar isocialförsäkringssystemen har visat att hushållen iförsta hand väljer att säkra sig mot oväntade utgifter.Likviditetsproblemen uppfattas ofta mer hotande änsjälva kostnaden. Med utgångspunkt från antalet barn-familjer och människor i övre medelåldern och äldrehar vi uppskattat anslutningen till av denvuxna befolkningen. Till detta kommer avgifter frånpatienter som inte önskat att ansluta sig till systemetutan måste betala hela kostnaden själva.De totala intäkterna kommer då att ligga ca 3 mil-jarder kronor över de intäkter som tros komma attinflyta enligt det i propositionen föreslagna systemet.Till detta kommer ytterligare 1,6-1,8 miljarder i ra-tionaliserings-, avreglerings- och konkurrensvinsterenligt förslagen i vår motion, som jag hänvisar till förövriga detaljer.På liknande sätt har vi konstruerat ett högskost-nadsskydd för vård och behandling.Fru talman! Helt kort om Apoteksbolaget. Manhar , i två utredningar, utrett detta helt unikadetaljhandelsmonopol utan att kunna komma till skott.Nu skall en ny utredning genomföras. Därför skallApoteksbolaget, , fortfarande ha rätt attbedriva monopolverksamhet. Detta leder till fördy-ringar som patienter och skattebetalare får betala. Vianser att lagen om detaljhandelsmonopol skall avskaf-fas från den 1 juli 1997.Fru talman! Trots att förslagen i propositionen in-nehåller en del förbättringar såsom starkare läkeme-delskommittéer har de sådana brister att de inte tillnågon del kan bifallas. Vi står givetvis bakom allavåra reservationer, men för tids vinnande yrkar jagbara bifall till reservation 1.Anf. 30 ():Fru talman! Statens kostnader för läkemedelsför-månen har ökat mycket snabbt, närmare bestämt medi genomsnitt under den senaste tioårspe-rioden. 1995 utgjorde kostnaderna 13,5 miljarderkronor, vilket är en avsevärd del av statens sjukvårds-kostnader. En av flera olika anledningar till den starktstigande kostnaden är att staten, som via sjukförsäk-ringen står för finansieringen, inte har reella förut-sättningar att utöva kostnadskontroll eller genomförakostnadseffektivisering.Vi i anser det nödvändigt att bromsakostnadsutvecklingen för läkemedelsförsörjningen.Den som har hand om sjukvården bör också ha handom läkemedlen så att pengarna betalas ur sammakassa. Därför tycker vi att det är bra att kostnads-ansvaret förs över till landstingen för att på så sättskapa förutsättningar för kostnadskontroll och enbättre avvägning mellan läkemedelsbehandling ochandra sjukvårdsinsatser.Vi bejakar också förslaget till nytt högkostnads-skydd som blir uppdelat mellan läkemedelskostnaderoch besök i den öppna hälso- och sjukvården. Försla-get bygger på att samhällets stöd riktas till dem somhar störst behov av att få sina läkemedel subventione-rade i stället för, som det är , att alla enstakaläkemedelsköp över en viss summa subventioneras.Detta innebär att personer som har låga faktiska kost-nader för läkemedel själva får betala en större andelav kostnaden och därmed lämna ett större bidrag tillfinansieringen av läkemedelsförmånen. De som i daghar höga läkemedelskostnader skyddas medan de sommer sällan använder läkemedel får betala mer. Vianser att detta är en helt riktig princip.Vi har också ansett det vara nödvändigt med ettdelbetalningssystem och har i vår motion yrkat att ettsådant skall träda i kraft som det förändradehögkostnadsskyddet börjar gälla. Detta, menar vi, ären förutsättning för att det nya systemet skall kunnafungera. Vid utskottets genomgång med Apoteksbola-get har vi fått försäkringar om att så kommer att ske.Därför, fru talman, behöver vi inte längre vidhållavårt yrkande i den frågan.Något som vi däremot tycker är högst otillfreds-ställande är förslaget att återigen - för vilken gång iordningen kan jag faktiskt inte hålla reda på - utredaläkemedelsförsörjningen. Den är färdigutredd. Detbehövs inget mer underlag. Det finns tillräckligt un-derlag för att man skall kunna fatta beslut om att änd-ra på Apoteksbolagets ensamrätt när det gäller för-säljning av receptfria läkemedel.I juni 1994 överlämnade fyrpartiregeringen enproposition som behandlade detta ämne. Propositio-nen drogs tyvärr tillbaka av den socialdemokratiskaregeringen efter regeringsskiftet, varför Apoteksbola-gets monopolställning kvarstår. Detta vill vi i Center-partiet fortfarande ändra på.Läkemedel är inga vanliga handelsvaror utanmåste kringgärdas av särskilda bestämmelser, bl.a.rörande tillhandahållandet till allmänheten. Inskränk-ningar i handel med läkemedel är en restriktion somvilar på uttalad nationell hänsyn till människors ochdjurs hälsa och liv.Därför anser vi i att Apoteksbolagetsensamrätt att sälja läkemedel bara skall gälla recept-belagda sådana. Utgångspunkten bör vara att denstörsta delen av receptfria läkemedel bör kunna säljasutanför apoteken och att begränsning bara skall skeom det är nödvändigt ur folkhälsosynpunkt. bör få besluta om vilka receptfria läkeme-del som kan säljas utanför apoteken, naturligtvis medhänsyn tagen till säkerhetsaspekterna, och bör även fåbesluta om vilka läkemedel som kan säljas utan kravpå den särskilda kompetens som apotekspersonalenhar.Vi anser att receptfria läkemedel i fortsättningenskall få säljas av den som har fått särskilt tillstånd tilldetaljhandel med läkemedel. Om läkemedlet inte kananses vara förenat med några som helst medicinskarisker, skall kunna medge att detsäljs utan krav på tillstånd.Läkemedelsverket bör få i uppdrag att utfärda de-taljföreskrifter för hanteringen av läkemedel i öppenhandel och att utöva tillsyn över verksamheten. Menjag vill påpeka att det är mycket viktigt att den kon-kurrensutsatta verksamheten inte, med säkerhetsas-pekten som motiv, omges av så mycket föreskrifteroch allmänna råd att konkurrenssituationen och denökade tillgängligheten i praktiken uteblir. Detta är enförändring som vi vill se träda i kraft den 1 januari1998.Därför, fru talman, yrkar jag bifall till reservationnr 18. I övrigt yrkar jag bifall till utskottets hemställani betänkandet.Anf. 31 ():Fru talman! Sjukförsäkringens kostnader för lä-kemedelsförmånen uppgick till drygt 11 miljar-der kronor. Statens kostnader för läkemedel har årli-gen ökat med i genomsnitt . Läkemedlen svarar nu för en allt stör-re del av de totala sjukvårdskostnaderna, år1994.Vissa läkemedel, som t.ex. magsårsmediciner, harlett till minskade kostnader i sjukvården och även tillfärre sjukskrivningsdagar. Landstingen och sjukför-säkringen har tjänat på magsårsmedicinerna, medanstatens kostnader för läkemedel har ökat. Det skeringen samordning mellan de olika penningpåsarna.Därför stöder liberalerna förslaget omöverförande av kostnaderna för läkemedel till lands-tingen. Vi har tidigare motionerat om en sådan för-ändring.Vi anser att läkemedlen i högre grad än i dagmåste ingå som en del i behandlingen och att olikaaspekter måste beaktas vid förskrivning. Folkpartietliberalerna anser att det är värdefullt att det nu blirlagstadgat att landstingen skall ha läkemedelskommit-téer, men att det är viktigt att kommittéerna ges rimli-ga ekonomiska och arbetsmässiga villkor. Det ärockså viktigt att olika yrkesgrupper deltar i läkeme-delskommittéerna och att privatvården liksom kom-munernas hälso- och sjukvård finns representerade.Med dessa två förändringar är vi övertygade om attläkemedelshanteringen kan bli bättre, både i fråga omkvalitet och bättre utnyttjade ekonomiska resurser.Fru talman! Vi ställer oss bakom förslaget tilluppdelning av högkostnadsskyddet i ett skydd förläkemedel och ett för övrig sjukvård. Vårt förslag tillförändring i förhållande till utskottets förslag är attnivån på högkostnadsskyddet skall vara förläkemedel och för övrig sjukvård. Dettainnebär en sänkning med mot vad som gällerenligt det riksdagsbeslut som fattades tidigare i år.Som jag har sagt har statens kostnader förläkemedel ökat markant under den senaste tioårsperi-oden. Avgifterna för läkarbesök har också ökat och itakt med detta även högkostnadsskyddet.Skulle utvecklingen fortsät-ta, skulle vi ha ett högkostnadsskyddsom betydligt överstiger dagens. Det skulle ligganärmare på än på . Detta skulle ihögsta grad drabba dem som är i behov av mycketläkemedel och mycket vård. Vi finner det nu före-slagna systemet mer rättvist. Det innebär att de sominte konsumerar så mycket medicin får betala en stör-re andel än tidigare, medan de med många och dyrainköp skyddas, enligt förslag maximalt1 . Vi anser dettamer rättvist än dagens system, där även lågförbrukar-na får sin medicin rabatterad. Möjligheten till delbe-talning av läkemedel anser vi också vara en förbätt-ring jämfört med dagens system. Men delbetalningenmåste utformas så, att de som köper ut läkemedel vetvad som gäller så att de inte vid köp av läkemedelbehöver diskutera betalningen vid kassan.Den s.k. fria listan har behandlats av flera utred-ningar under . Något förslag har inte lagtsfram, även om det har funnits förslag till förändringar.Nu föreslås ett avskaffande av de fria läkemedlen.Den fria listan infördes . Då fanns inget högkost-nadsskydd. Då fanns 15 sjukdomar eller sjukdoms-grupper med på listan. upptar listan 32 sjukdo-mar. Listan har inte kompletterats . Vidmånga sjukdomar överensstämmer de förtecknademedlen dåligt med dagens behandling. Vid modernbehandling kan patienten behöva komplettera be-handlingen med medicin som inte är kostnadsfri ochhar därför extra kostnader. T.ex. finns deti dag två nya antipsykosmedel som inte är kostnads-fria. Dessa används bl.a. vid behandling av schizo-freni. Att listan inte är logisk och konsekvent kanklart konstateras. Ett annat exempel är det flertalcancersjuka som behandlas med samma preparat, mendär det beror på var man har cancer om man får frialäkemedel eller inte. Det finns nu partier som föreslåratt den fria listan skall finnas kvar och kompletteras,och visst skulle det kännas bra att kunna säga att allasom har långvariga och allvarliga sjukdomar skall fåsin medicin gratis. Men frågan är inte så enkel. Varsätter man gränsen för vad som är allvarlig och lång-varig sjukdom?