prot · GK0943 · 1996-12-11 00:00:00 — Det handlar om att förnya och förändra vux-enutbildningen för att klara de annorlunda krav somställs i ett kunskapssamhälle där vi måste skapa sys-tem som underlättar ett livslångt lärande.Det har här i debatten ställts frågor om vad rege-ringen tänker göra för att minska den sociala snedre-kryteringen till högskolan. Vuxenutbildningssatsning-en och är en mycket handfast åtgärdför att minska den sociala snedrekryteringen till högreutbildning. Kombinerat med uppsökande verksamhetoch individuella studieplaner avpassade för varjepersons behov och förutsättningar tror jag att det kange ganska stor effekt.Men det räcker inte att göra satsningar på vux-enutbildning och högre utbildning. Det är lika viktigtatt upprätthålla kvaliteten och likvärdigheten i försko-la, grundskola och gymnasieskola. Vi använder oss avinternationella studier och internationella jämförelserför att bedöma våra svenska resultat. Jag tycker att detär viktigt att vi deltar i kvalificerade internationellastudier och att vi har en hel del att lära av de resultatsom där finns.När vi ser på de resultaten kan vi känna oss gans-ka glada. Det är på många sätt glädjande resultat.Sverige är inte en kunskapsmässig medelmåtta, utanSverige hävdar sig väl i en alltmer kunskapsintensivomvärld. Men vi har inte anledning att vara nöjda. Vimåste sträva efter att lyckas än bättre, och i alla avse-enden har vi inte bra resultat.När det gäller svenskars läsförmåga ligger vi itopp. Det är en av de saker som vi är absolut bäst påbåde när det gäller resultaten för barn och ungdomaroch när det gäller vuxna. Man kan dra parallellen ochtitta på den svenska mediedebatten. Då skulle maninte kunna tro att vi har dessa utmärkta internationellaresultat.När det å andra sidan gäller kunskaper i matema-tik och naturvetenskap har vi inte en lika bra ställning.Där måste vi göra fler insatser än vad vi hargjort. Glädjande nog kan vi när de nya resul-taten publicerats konstatera att de insatser som gjor-des efter de ganska dåliga resultat som publicerades1980 när det gäller matematiken har gett resultat. Vihar förbättrat kunskaperna i matematik. Det bör ledatill efterföljd, eftersom vi kan se att insatserna gerresultat.Vi måste nu fokusera ytterligare på kunskaper inaturvetenskap. Jag finner det särskilt oroande attskillnaden mellan pojkar och flickor är påtaglig närdet gäller kunskaper i naturvetenskap. Det är en skill-nad som t.ex. inte finns i ämnet matematik. Det striderhelt mot målsättningarna för den svenska skolan. Detfinns inte några enkla förklaringar till varför vi har deresultaten. Jag tänker därför ta initiativ till en diskus-sion med de ansvariga för lärarutbildningarna om hurman skall kunna förbättra lärarutbildningarna i dessaavseenden. Men jag tänker också överväga ytterligareåtgärder för att förstärka den naturvetenskapliga un-dervisningen, inte minst för flickorna, utöver vad somnu sker inom ramen för NOT-projektet.Även om har ett relativt gott läge i inter-nationell jämförelse finns det också problem och endel allvarliga utvecklingstendenser som vi har anled-ning att vara mycket uppmärksamma på. Kvalitet ochlikvärdighet måste därför sättas i centrum i den natio-nella utvecklingsplan som regeringen kommer attlägga fram i vår. Jag ser det som de mest centralafrågorna för hur svensk skola skall fortsätta att ut-vecklas.När vi tittar på hur kvalitet och likvärdighet skallutvecklas är det också viktigt att vi ser på vilka in-strument som bör finnas och redan finns på olikanivåer. Jag delar den uppfattning som AndreasCarlgren här gav uttryck för. Vi skall inte flytta mak-ten från kommunerna till staten. Det är en riktig ut-veckling att fortsätta att decentralisera beslut ut till deenskilda skolorna. Men vi bör fundera över vilkabeslut som skall ligga på nationell nivå, vilka somskall ligga på nivå och vilka beslut somskall ligga på den enskilda skolan.Där är min uppfattning att vi har mer att göra. Dendecentraliserade och målstyrda skolan har funnitsunder ett antal års tid. Vi har dragit en del slutsatseroch skaffat oss en del erfarenhet. De bör vi användatill att nu se över hur vi kan på ett bättre sätt ha sty-rinstrument för kvalitet och likvärdighet. Men vi börockså hålla i minnet att vi inte via styrinstrumentskapar vare sig kvalitet eller likvärdighet. Kvalitet ochlikvärdighet är det centrala i skolans läroprocesser.Det skapas ute i klassrummen och på alla de ställendär undervisning och lärande just nu pågår.De mest centrala aktörerna är eleverna och deraslärare. Det är de som skall få förutsättningar för kvali-tet och likvärdighet. Vi har en skyldighet när vi har ennationell lagstiftning och en nationell läroplan att hatillräckligt bra instrument för att kunna upprätthållaoch utvärdera kvalitet och likvärdighet. Det kommeratt bli en viktig fråga i den nationella utvecklingsplansom regeringen lägger fram i vår.Jag tycker att det är mycket märkligt att Modera-terna i diskussionen om vad som skall vara centraltoch vad som skall vara decentraliserat mäler ut sig påett sådant anmärkningsvärt sätt som med förslaget omen nationell skolpeng. Försiktigtsvis säger här i debatten att frågan behöver utredas mer. Ja,det verkar så. Men ändå är det ett förslag som Mode-raterna redan nu lägger fram i fem yrkanden. Ni talarom ganska tydligt, åtminstone i mina ögon, vad dethandlar om. Det är en centralisering av skolans resur-ser för vidare distribution senare, förvisso, direkt uttill skolorna.Ni säger: Staten övertar huvudansvaret för att fi-nansiera utbildning i och gymnasieskolanmed ett fast belopp per elev. Det handlar ju om attstaten övertar ansvaret för finansieringen. Hur mångamiljarder är det, , som skall tas frånkommunerna till staten, när staten skall överta detfinansiella ansvaret? Ungefär hur mycket pengarhandlar det om på nationell nivå? Jag undrar också:Vad skall det resultera i för belopp i den nationellaskolpengen? Ni säger att det skall vara ett fast beloppper elev, men skall det vara ett lika stort belopp perelev i den nationella skolpengen, och hur stort skalldet beloppet i så fall vara?Det är en märklig diskussion för närhon säger att det inte är politikerna som skall be-stämma utan skolan själv. Men vem skall bestämmaom den nationella skolpengen? Är inte det ett genuintpolitiskt förslag? Ni lägger ju fram förslag om att detär staten som skall besluta om skolpengen. Jag antaratt det då är eller regeringen som bestäm-mer hur stor skolpengen skall vara och hur den skallfinansieras. Är det den statliga skatten som skall fi-nansiera skolpengen i stället för den kommunala?Detta är väl ett genuint politiskt beslut.Anf. 68 (m) replik:Fru talman! Det kanske hade varit passande omskolministern ägnat en del av sin tid åt att funderaöver vilka bekymmer skolorna står inför när det gällerfinansieringen. På vilket sätt garanterar pengapåsenatt elever med behov av särskilt stöd får hjälp? Påvilket sätt fördelas medel ? Det är väl det som ärdet stora problemet.Att vi har flera yrkanden är inte märkligt. Våra yr-kanden handlar främst om att vi vill att en utredningtillsätts. Vi har också skissat på principerna för dennationella skolpengen.Jag kan inte under en tvåminutersreplik gå in påhela den debatt som jag tycker borde föras om skolansfinansiering, men jag kan säga att jag och vi modera-ter är mycket bekymrade över att många, många sko-lor har stora ekonomiska problem, problem med att fåpengarna att räcka till böcker, stödundervisning, hjälptill handikappade elever, extrainsatser för dyslektiker,upprustning - allt finns där. Man har stora bekymmer,och det är faktiskt något som måste diskuteras. Mångagånger fastnar skolans finansiering i ett krig mellansnöskottning och barn, som inte är bra. Det skall ock-så nämnas i den här debatten.Det är intressant att höra diskussionen kring Kun-skapslyftet, eftersom jag har varit med ganska mycketi detta. Det stora problemet är faktiskt att detråder stor osäkerhet om i vilken mån man kommer attklara av att fylla de platser som regeringen erbjuder.Samtidigt bygger man upp mängder av administrationoch byråkrati - låt vara att mycket är bra - vid sidanav befintlig organisation. Jag är inte tvärsäker på attdet i detta ekonomiska läge är den bästa lösningen.Anf. 69 Statsrådet ():Fru talman! Det blir litet märkligt när BeatriceAsk säger att skolorna har mycket svårt att få pengar-na att räcka till, något som är helt riktigt. Detta berorju på att kommunerna har ett utomordentligt svårtekonomiskt läge, och i det svåra ekonomiska läget harModeraterna föreslagit ytterligare indragningar avresurserna till kommunerna, indragningar i storleks-ordningen . Det är inte konstigt att kommunernahar en svår ekonomisk situation. Jag deltar gärna i endebatt om på vilket sätt skolans resurser skall garante-ras, men att som föreslår gå vägen viastaten, att först ta in pengarna och låta staten övertadet finansiella ansvaret, är något mycket anmärk-ningsvärt.Beatrice måste svara på frågan och i alla falltala om ungefär hur många miljarder det handlar om ifråga om den nationella skolpengen. Ungefär hurmycket pengar skall överföras från kommunerna tillstaten för vidare distribution ut till skolorna?Jag undrar också: Betyder ett fast belopp att dethandlar om samma belopp för varje elev?Anf. 70 (m) replik:Fru talman! Jag trodde skolministern visste att en7-åring i ofta inte kostar lika mycket som enelev på ett frisörgymnasium i . Det går inteatt ha samma summa för varje elev, det begriper juvem som helst. Det kan ingen inbilla sig. Det är endum fråga.Hur många miljarder handlar det om? I de moderata motionerna om denekonomiska politiken, som skolministern kanske hartagit del av, säger vi att detta skall lösas genom enskatteväxling. Hur många miljoner miljarder det blirberor på vilka steg man tar, och det beror i sin tur påhur man konstruerar den nationella skolpengen. Det ärjust för att få fram ett underlag för den typen av be-dömningar som vi menar att regeringen borde tillsättaen utredning. Men ni säger bara blankt nej till detta,eftersom ni så gärna vill att politikerna - för närva-rande de i kommunerna - skall få sitta och bestämmabäst de gitter om hur pengarna skall användas. Tyvärrär det min uppfattning att det ofta är problem förskolorna att få det de behöver.Anf. 71 Statsrådet ():Fru talman! Det är ett mycket märkligt resone-mang som för. Självfallet är det politis-ka beslut som ligger till grund för hur pengarna skallanvändas i skolan. Det är därför vi här i riksdagenfastställer läroplaner och en skollag som man har attfölja i skolorna. Det är det som är basen för hur peng-arna används ute i skolorna. Sedan är det också enprioriteringsfråga hur mycket pengar som läggs påutbildning.Även om nu säger att de vill gå stegför steg med en nationell skolpeng, måste ni ändåsvara på frågan ungefär hur mycket pengar det hand-lar om. kostar och gymnasieskolanungefär . Handlar det om attöverföra från kommunerna tillstaten, eller hur mycket pengar handlar det om somskall tas från den kommunala sektorn för att staten isin tur skall fatta beslut? Några andra beslut kan jaginte tänka mig, för det måste väl vara något slagspolitisk styrning i fråga om hur de pengarna sedanskall fördelas till skolorna.Anf. 72 () re-plik:Fru talman! Jag kan hålla med om mycket av detsom skolministern sade. Bl.a. känns det bra att YlvaJohansson och andra socialdemokrater nu följer uppde frågor som jag har ställt till Modera-terna om den förstatligade skolan. har jagmötts mest med fnysningar och axelryckningar, menjag märker nu att det kommer alltfler svar på frågorna,och det tycker jag är bra. Dessutom bekräftar svarenbara att det finns nya frågor att ställa.Däremot vill jag säga följande till regeringen. Närni vill hjälpa elever att komma över ribban, då är vimed och överens med er om politiken. Det gäller t.ex.satsningen på vuxenutbildningen. Men när ni villsänka ribban, sänka kunskaps- och kvalitetskrav, somman t.ex. gjorde i antagningssystemet, då går vi emot.Vi slåss nämligen konsekvent för att komma till rättamed den sociala snedrekryteringen, men vi vill intesänka ribban utan i stället hjälpa elever över ribban.Till sist vill jag ställa en fråga till anledning av detta. Jag tror att gymnasieskolankommer att spela en alldeles avgörande roll för attförbereda elever för det fortsatta arbetslivet och ut-bildning på högre nivåer. Jag tror inte minst att detidigare yrkesinriktade utbildningarna kommer attvara helt avgörande. Kommer regeringen snart medförslag? Det tror jag kommer att vara nödvändigt, ominte en stor del av eleverna skall drabbas av mycketsvåra problem när de t.ex. inte klarar kurserna, när deinte får godkänt i de betyg som ges. Det blir en orim-lig situation för de elever som jag tror att inte minstCenterpartiet och Socialdemokraterna vill värna om,och jag tror därför att det är mycket viktigt med såda-na initiativ på gymnasieskolans område. Kommer de?Anf. 73 Statsrådet ():Fru talman! Jag delar uppfattningen att man inteskall sänka ribban. De krav som ställs i vårt alltmerkomplexa och kunskapsintensiva samhälle är allthögre, och därför måste också ribban snarare höjas.Vi måste göra särskilda insatser på olika ställen iutbildningssystemet för att så många som möjligt -eller alla - skall kunna komma över den ribban.Det är inte så att regeringen har föreslagit någonsänkning av kraven för att bli antagen till högre ut-bildning, som ofta framförs i debatten. Vi har i ställetskärpt kraven. Man kan naturligtvis diskutera om deskall skärpas ytterligare. Men det är inte fråga omnågon sänkning i förhållande till vad som har gällthittills. har det räckt att ha en genomgångengymnasieutbildning för att vara behörig, oavsett resul-tatet av utbildningen. kräver vi att man skall hagodkända kunskaper och inte bara att man skall hagenomgått utbildningen. Vi ställer krav på vad manfaktiskt skall kunna för att vara behörig till högreutbildning. Det är alltså en höjning, som regeringenoch också har beslutat om.Jag har samma perspektiv när det gäller gymnasie-skolan. Man kan konstatera att vår gymnasieskolaförvisso har många utvecklingsmöjligheter och attmycket som är bra har skett, men den har också storaproblem. Man kan också se en liknande utveckling imånga andra jämförbara länder. Gymnasieskolan ståri centrum och brottas med problem i de allra flestaländer. Det hör samman med att kraven från arbetsli-vet ökar så snabbt och att man i alla länder har enmotsvarighet till gymnasieskolan som skall svara motdessa ökade krav. Det kanske inte är någon tröst föross, men det kan vara något av en förklaring till pro-blemen.Jag skall gärna samarbeta med föratt finna flera sätt att hjälpa fler elever över den ribbasom ju i gymnasieskolan är ganska högt satt.Anf. 74 () re-plik:Fru talman! Jag tycker att det blir konkret när manser att man numera skall vara berättigad till högsko-lestudier utan att vara godkänd i ämnena svenska ochengelska i gymnasieskolan. Detta är ju ett beslut somHögskoleverket har drivits till under galgen medanledning av de beslut för vilka regeringen lyckadesfå med sig en vänstermajoritet här i , vilketjag tycker är mycket negativt. Det är ett exempel påhur fel det kan bli.Däremot ställer vi helhjärtat upp på insatser för attlyfta vuxenstuderande och övriga elever över ribban.Därför välkomnar jag om regeringen är beredd attgöra insatser för gymnasieskolan.Jag möter många, många föräldrar som säger: Mi-na barn, som går i gymnasieskolan, klarar inte kraven.Jag tror inte att de tycker att man skall sänka kraven,för de inser att det ställs krav i arbetslivet och i livet iövrigt. Men man inser också att skolan måste undervi-sa på ett annat sätt, om dessa elever skall klara att gåvidare.Jag brukar oftast hävda att det inte finns eleversom inte kan utvecklas så mycket att de också kan tatill sig kunskaperna. Det är inte fråga om mer ellermindre dåliga elever. Däremot kan det vara mer ellermindre dålig pedagogik och mer eller mindre dåligskola. Jag tror att vi riskerar en mycket svår situation igymnasieskolan, om vi inte snabbt kommer till rättamed problemen. Därför välkomnar jag att regeringenåterkommer med förslag. Vi är också beredda attdiskutera dem.Anf. 75 Statsrådet ():Fru talman! Det är självklart att regeringen åter-kommer med förslag när det gäller utveckling avgymnasieskolan. Det är nödvändigt. Det kommerockså att ingå i den nationella utvecklingsplanen ivilken gymnasieskolan självfallet kommer att vara enviktig del.Jag är angelägen om ett nära samarbete med flerapartier när det gäller de problem som gymnasieskolanbrottas med. Därför lyssnar jag mycket och kommeratt lyssna mycket på den parlamentariska kommittésom följer och bedömer utvecklingen i gymnasiesko-lan.Jag tror också att det är viktigt att på olika sätt bi-dra till utvecklingen i gymnasieskolan utan att för denskull tro att det arbete som görs är dåligt. Detgörs ett mycket bra arbete, men man har mycket svårabetingelser att bedriva arbetet under. Därför har vi ettansvar för att underlätta utvecklingsarbetet i gymna-sieskolan.När det gäller behörigheten till gymnasieskolan ärdet inte som har fastställt den grund-läggande behörigheten till högskolan, utan det harriksdagen gjort. De av fastställda kravenhar höjts i förhållande till vad som gällde tidigare.Tidigare kunde man vara behörig även om man hadeettor i alla ämnen. ställer vi kunskapskrav, skall ha uppnått nivån godkänd i avämnena för att vara behörig. Man kan naturligtvis föraen diskussion om hur höga kraven skall vara, om deskall vara ännu högre.Men jag tycker att vi ska hålla oss undan från atttro att kraven har sänkts i förhållande till de tidigarekraven. Det är alltså inte möjligt att få grundläggandebehörighet för den som saknar godkända kunskaper isvenska och engelska i gymnasieskolan.Anf. 76 () replik:Fru talman! Jag har två frågor till skolministern.Den ena gäller det som vi hörde i inledningen avanförandet, vilket visade på en god mekanism hosarbetsförmedlingarna när det gäller individuella ut-bildningsplaner.Den andra frågan handlar om det stora problemet,nämligen de vuxna personer som har läs- och skrivs-vårigheter. Det handlar om en mycket stor grupp iSverige. Hur stor den är vet jag inte, men siffrornavarierar mellan 100 000 och 300 000. Det är i alla fallett stort problem.Jag ställer mig litet tveksam till om det finns möj-lighet ens för en rimlig andel av denna stora grupp attfå hjälp, även om man är välvilligt inställd i frågan,eftersom det saknas lärare som behärskar dyslexi-problemet och tillgång till hjälpmedel. Datorhjälp-medlen har utvecklats, men det behövs fler. Det finnsväldigt få datorer på de olika orterna i landet. Läskli-nikerna är också mycket få. Min fråga är: Kommerskolministern att försöka använda en del av de pengarsom finns för vuxenstudier - det är ju en mycket storsumma pengar - för att öka antalet läskliniker och föratt få till stånd en utbildning av lärare för undervis-ning av personer med läs- och skrivsvårigheter.Kort en annan fråga som jag berörde i mitt anfö-rande, nämligen svårigheterna med decentralisering.Vi i är ju för decentralisering. Men vi harsett att man ute i kommunerna har skolplaner som inteär värda namnet. Man har inte skött tillsynen ordent-ligt och problemen med mobbning förekommer fort-farande. Trots att vi här i har fattat ett be-slut, där vi deklarerade att vi förutsatte att varjesvensk skola hade ett program mot mobbning, harBarnombudsmannen i sin undersökning visat att sko-lorna saknar sådana program och att programmen i deskolor som har sådana ofta är dåliga. Frågan är om detinte också är dags för en lagstiftning. Men min frågaär egentligen: Vad gör regeringen för att få verkstäl-ligheten av decentraliseringen att fungera? Det äringen lätt fråga att besvara, men den är angelägen.Anf. 77 Statsrådet ():Fru talman! Det är som har uppgiftenatt verkställa de beslut som fattas av regering ochriksdag. Min bedömning är att har lyckatsganska väl i sitt arbete och att insatser närdet gäller utvärdering, uppföljning och inte minsttillsyn har kommit att få en allt större betydelse, vilketde också måste ha i ett decentraliserat system. Menäven om vi kan säga att mycket är bra, finns det väl-digt mycket mer att göra. Som jag tidigare sade i mittanförande tror jag att man måste fundera över vilkavillkor som gäller för ett decentraliserat systemsom skall fungera på bästa sätt. Det är en av de frågorsom jag kommer att återkomma till i den nationellautvecklingsplanen.När det gäller både elever och vuxna med läs- ochskrivsvårigheter och grava läs- och skrivsvårigheter ärdet ofta en väldigt komplex problematik. Olika män-niskor kan ha läs- och skrivsvårigheter av varierandegrad av helt olika orsaker. Utbildningssystemet måsteklara av att hjälpa dessa människor, oavsett orsakernatill och graden av läs- och skrivsvårigheterna. Det ärdärför som det är så viktigt att utbildningssystemetklarar av att möta varje individs enskilda behov. Dettagäller också i vuxenutbildningssatsningen. Jag tror attinte minst möjligheten till uppsökande verksamhetkommer att ha stor betydelse för många av de vuxnasom har ganska grava läs- och skrivsvårigheter, därföratt det skall till mycket mod innan man söker hjälpoch berättar om sina svårigheter. Av dem som sedanbemöts på samma sätt som den kvinna som jag berät-tade om i mitt huvudanförande, är det väldigt få somdärefter orkar ta nya tag för att få hjälp. Därför är detviktigt med en uppsökande verksamhet. Men som ettdirekt svar på frågan kommer jag inte att använda depengar som är avsatta för på någotannat sätt än det som beslutar.Anf. 78 () replik:Fru talman! Det är naturligtvis riktigt att proble-matiken är komplex, men det ökar ju behovet av me-del ytterligare. Det gäller alltså att ha medel och in-strument för att kunna ställa diagnos om huruvida detär en auditivt, visuellt eller motoriskt betingad dys-lexi. Diagnosinstrumenten finns, men pengarna för attdistribuera dem och för att få testpersonal utbildadfinns inte.Den här uppsökande verksamheten är alldeles ut-märkt. Det är precis det som behövs. Det är en aktivhjälp från samhällets sida, men det kräver resurser.Var finns resurserna? Är regeringen villig att avsättaresurser? Det här är ett utmärkt tillfälle att göra medtanke på den situation vi har med hög arbetslöshet.Den här gruppen är överrepresenterad bland de ar-betslösa.När det gäller frågan om , tycker jagockså att det har gått allt bättre. Men fortfarandeligger efter. Huvuddelen av arbetet är justatt göra undersökningar av hur det blev. Hur bra blevdet? Tillsynsverksamheten har blivit något bättresedan revisorer gjorde sin förödandegranskning av tillsyn ute i kommunerna.Visst har det blivit bättre, men jag tror att det behövsmycket kraftfullare åtgärder.Min slutfråga är: Är skolministern beredd att lag-stifta mot mobbning som , och numeraockså , har föreslagit?Anf. 79 Statsrådet ():Fru talman! När det gäller den sista frågan är detmin uppfattning att mobbning helt klart är förbjudetoch otillåtet i skolan. Men jag lyssnar självfallet ocksåpå den kritik som finns mot lagstiftningen. Är det såatt vi inte har en tillräckligt tydlig lagstiftning,så är jag beredd att ändra uppfattning och också gåvidare. Självklart skall det inte råda någon tvekan omatt varje form av kränkande behandling mellan elevereller mellan elever och vuxna i skolan är helt otillåtenoch helt i strid med de grundläggande värden somgäller i skolan.När det gäller dyslexi och läs- och skrivsvårighe-ter finns det ju relativt mycket resurser inomramen för . Dessa resurser är dock inteöronmärkta, utan man utgår från de behov som olikaindivider har. Både och jag är ju välmedvetna om att många vuxna med läs- och skrivsvå-righeter återfinns i gruppen arbetslösa med låg ut-bildning. Jag räknar med att man kommer att kunna fåstöd den här vägen.Sedan ger staten också stöd till de särskilda resur-scentrum för dyslexi och läs- och skrivsvårighetersom finns på olika ställen.