prot · GK0936 · 1996-11-29 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1996/97:36Fredagen den 29 novemberKl. 9.00 - 11.37Det justerade protokollet beräknas utkomma --------------------------------------------------------------------------------1 § Meddelande om anmälan till debatternavecka 50Andre vice talmannen meddelade att för plane-ringen av debatterna skulle de ledamöter och statsrådsom ville delta anmäla sig till kammarkansliet kl. 17.00.2 § Meddelande om frågestundenAndre vice talmannen meddelade att vid fråge-stunden skulleföljande statsråd närvara:Statsminister , justitieminister , finansminister , kommunika-tionsminister , jordbruksminister , statsrådet , statsrådet och statsrådet § Meddelande om uteblivna svarTill hade inkommit följande skrivelse:Interpellationerna 1996/97:55 och 67, fråga1996/97:102Till riksdagenInterpellation 1996/97:55 av om statsministerns besök i och de mänskligarättigheterna.Interpellation 1996/97:67 av statsministerns uttalande i Kina.Fråga 1996/97:102 av om värde-grunden för regeringens utrikespolitik.Mot bakgrund av den särskilt anordnade debattenden med anledning av statsminis-ter resa till kommer interpella-tionerna och frågan inte att besvaras.Stockholm den 26 november 1996Enligt uppdragGöran SellvallExpeditionschef4 § Meddelande om fördröjt svar på interpel-lationTill hade inkommit följande skrivelse:Interpellation 1996/97:70Till riksdagenInterpellation 1996/97:70 av flyktingpolitiken.Interpellationen kommer att besvaras torsdagenden 5 december 1996.Skälet till dröjsmålet är utlandsresa samt arbetsan-hopning.Stockholm den 26 november 1996Pierre Schori5 § Svar på interpellation 1996/97:59 om be-hörighet för högskolestudierAnf. 1 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mig omregeringen avser att återkomma till medförslag till tydligare förkunskapskrav för högsko-lestudier.Bakom fråga ligger beslutet omstandardbehörigheter som nyligenfattade. Som mycket riktigt påpekar,är detta beslut en följd av riksdagsbeslutet om antag-ning som fattades . Det som oroar HåkanHolmberg är att enstaka studenter kommer att antasutan att ha godkända betyg i svenska eller engelskaoch att detta skulle innebära att dessa personer harlurats in i en utbildning som de inte har förutsättning-ar att genomföra.Håkan fråga ger mig anledning att kla-ra ut några missförstånd som spritts om dessa frågor.De nya behörighetsreglerna, vilkas principer riks-dagen antog , innebär, i motsats till vad somibland påståtts, högre kvalitetskrav i förhållande tillnuvarande regler. regler om allmän behörig-het innehöll inte någon bestämmelse om lägsta betyg,motsvarande godkänt. En elev var alltså allmänt be-hörig även om hon eller han hade ettor i sitt betyg. Numåste alla sökande vara godkända i kurser som omfat-tar av alla de gymnasiepoäng som krävsför ett slutbetyg.Den nya gymnasieskolan är vidare starkt föränd-rad till innehållet. läser alla elever i gymna-sieskolan fler allmänna ämnen, de s.k. kärnämnena.Det betyder bl.a. att kommer alla somlämnar gymnasieskolan att som regel ha läst svenska iminst och engelska . Också dettainnebär en kvalitetshöjning i förhållande till tidigare.Det nya betygssystemet ger också andra möjligheteratt ställa kvalitetskrav såsom nu har skett, dvs. 90 %av antalet gymnasiepoäng som krävs för att få ettslutbetyg skall vara godkända. Därmed har vi lämnatöppet möjligheten att kunna misslyckas i högst 10 %av kurserna men ändå har chansen att komma in ihögskolan. Det kan teoretiskt innebära att man ärunderkänd i svenska eller engelska, men inte i bådaämnena.För många utbildningar finns det också krav påsärskild behörighet, de s.k. standardbehörigheterna.De särskilda behörighetskraven anger de förkunska-per som faktiskt ställs i ett enskilt ämne och varierarmellan olika utbildningar. Dessa regler fastställs avHögskoleverket.Med svenska och engelska förhåller det sig annor-lunda. Alla som har gått i gymnasieskolan har lästdessa ämnen och har vissa kunskaper. Men det ärredan beaktat i de grundläggande behörighetsreglerna,och därför skall man inte ställa krav i dessa ämnen försärskild behörighet annat än för de utbildningar som isärskild grad bygger vidare på just dessa kunskaper.Vi talar nu om en mycket begränsad grupp indivi-der. För att över huvud taget komma in på högskolanmåste de sökande ha goda eller mycket goda betyg ialla andra ämnen för att kompensera ett misslyckandei ett ämne. Kanske handlar det om en dyslektiker elleren invandrare som haft svårigheter i svenska eller iengelska men som ändå lyckats bra eller mycket bra iövrigt. Skall denne då av formella skäl ställas utanförhögskolan? Nej - innebörden av beslut äratt vi vill hålla öppet för den som har lyckats bra istort men misslyckats i något ämne.Är detta nu ett stort problem? Av 41 000 somsökte och kom in hade avde antagna betyget 1 eller saknade betyg i svenska,och motsvarande gällde engelskan.Samma sak gäller på de utbildningar där konkur-rensen inte är så stor. Inte heller här är detta någotproblem. Av de 6 000 som antagits till ingenjörsut-bildningarna genom VHS var det mindreän som hade betyget 1 eller saknade betyg isvenska och i engelska.Man skall enligt min mening inte ställa formellakrav när det inte behövs. Tvärtom skall vi hjälpa vårastudiemotiverade ungdomar att komma in i högskolanoch inte stänga ute vissa sökande av formella skäl.Högskolestudier kräver förmåga både i svenska ochengelska. Detta vet de sökande, och är de motiveradeklarar de också av det, även om de skulle ha miss-lyckats i gymnasiet. All erfarenhet, och också studier,visar att avgörande för framgång i studierna är intres-se, motivation och att den enskilde tar ansvar för sinaegna studier. Det betyder mycket mer än formellabehörighetskrav.Jag har hört några företrädare för högskolan sägaatt högskolan nu måste sänka kraven i engelska ochsvenska. Jag vill då säga att en sådan åtgärd heltskulle strida mot intentionerna i beslut ochäven mot de kvalitetskrav statsmakterna i övrigt harsatt upp. Jag utgår från att så inte kommer att ske.Jag delar alltså inte oro för lurar in personer i högskoleutbildning som deinte har förutsättningar att klara av det. Jag är överty-gad om att den enskilda individen kan ta ett eget an-svar för sitt utbildningsval och för sin studier. Jag ärockså övertygad om att högskolan ger god informa-tion om vad som faktiskt krävs och att högskolanockså tar ett ansvar för sina studenter.Anf. 2 ():Fru talman! Jag vill tacka utbildningsministern försvaret. Det jag frågade om var noga räknat om rege-ringen avser att återkomma till med förslagtill tydligare förkunskapskrav för högskolestudier. Jagförstår av svaret att det tänker regeringen inte göra.Det behövs inte, därför att den ordning vi nu fåttinnebär att kraven ändå kommer att ligga högre äntidigare.Jag skall inte bestrida att kvalitetskraven allmäntsett höjs genom att det nu har införts ett system somskiljer sig från det som gällde tidigare. Men det lösertyvärr inte de problem som har uppstått genom beslut, och som har lett till mycket kraf-tiga reaktioner från universitet och högskolor, stu-dentföreträdare och t.ex. lärare i gymnasieskolan.Det handlar här inte i första hand om - även omdet är en aspekt - att enskilda studenter, kanske någrahundra, lockas in på utbildningar som de inte harförutsättningar att genomföra. Det är bara en av deaspekter som jag tar upp i min interpellation. Denstora risken är att fel signal om vikten av kunskaper isvenska och engelska sänds ut och att kvaliteten somett resultat av dessa signaler - inte därför att man villdet, utan därför att det kan bli en effektsom man inte önskar men som inträffar ändå - riske-rar att sänkas när den i stället borde höjas.Insikten om att den gamla ordningen inte var brahar vuxit fram som ett resultat av en utveckling sominnebär att den högre utbildningen får en allt starkareinternationell prägel. Allt större andel av kurslitteratu-ren i alltfler ämnen är på engelska. Det internationellautbytet ökar. Kraven på att kunna uttrycka sig klartoch att utan hinder delta i och följa en vetenskapligdiskussion både på sitt eget språk och på det ledandeinternationella språket blir alltmer påtagliga.Det blir då fel signal när en majoritet i på grund av tidigare beslutkänner sig tvungen att avstå från att kräva godkänt isvenska och engelska både som allmän grundläggandebehörighet och som särskilt behörighet till vissa ut-bildningar. Det skall dock finnas på några ställen, ochdet får vi vara glada för. Men det är alltså fullt möjligtatt antas till jurist- eller ekonomutbildning utan attvara godkänd i svenska eller engelska från gymnasiet.Det är naturligtvis inte för att förfölja utbildningsmi-nistern eller för att hetsa upp folk på osakliga grundersom beslutet nu kommenteras, t.ex. i Lärartidningendär det kallas en utbildningspolitisk skandal. Orsakenär naturligtvis att man känner sig djupt oroad av sym-bolvärdet i det beslut som fattats.Sedan en del år tillbaka pågår en debatt kring frå-gan om den svenska högre utbildningens kvalitet. Närman i internationella sammanhang försöker bedömaden och jämföra den med andra länder spelar kriteriersom längd på utbildningen och förkunskapskrav enviktig roll. Vilka slutsatser om kvaliteten på svenskhögre utbildning skall man dra internationellt, närman inser att det varken finns generella eller särskildakrav på svenska och engelska för att antas? Vad hän-der när man upptäcker att det kommer att krävas god-känt betyg i bl.a. svenska och engelska framöver föratt komma in på ett gymnasieprogram, men inte för attkomma in på en högskoleutbildning?Det finns tydligen en motsättning och en konflikthär. Den beskrivs som att regeringen betonar tillträdeför alla medan högskolan betonar kvalitet. Men dennakonflikt är i allt väsentligt konstruerad. Vad betydertillträde för alla, om det gäller tillträde till en utbild-ning som en del inte kan klara av? Vad händer omresultatet skulle bli att nivån efter hand sänks? Vad ärdet då man har fått tillträde till?Carl har pressats på en rad olika punkterden , och jag skall inte gå in på alla. Menjag kan konstatera att det på denna punkt finns ettmycket lätt sätt för att ta udden av kritikenmot regeringens högskolepolitik: Erkänn att dettabeslut i inte var bra, och kom igen tillriksdagen med ett förslag om tydligare förkunskap-skrav!Anf. 3 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag håller verkligen med HåkanHolmberg om att denna konflikt är konstruerad - detär helt sant. De reaktioner som kan avläsas berorantingen på att man har missförstått innebörden avriksdagens beslut eller på att man i något sortspolemisk nit påstår att man numera inte behöver kun-na svenska och engelska för att studera på högskolan.Så är ju inte fallet, vilket jag också visade i mitt inter-pellationssvar.Konflikten är konstruerad. Det rör sig nämligenom ett ytterst litet antal individer som möjligen kanberöras av detta. Deras förutsättningar för att bedrivastudier vid högskolan måste vara mycket goda, bero-ende på att de för att kompensera sitt eventuella un-derbetyg i svenska eller engelska måste ha goda betygi de andra ämnena. Såväl vetenskapliga studier somerfarenheten visar att den formella förkunskapen intebetyder så mycket under förutsättning av att individenhar studiemotivation och verkligen är villig att satsapå sina studier. Det kommer säkert också att visa sig idenna fråga.Konflikten är alltså konstruerad, och man har fel-aktigt givit ett intryck av att kvalitetskraven sänks närdet i själva verket är motsatsen som gäller: kvalitets-kraven höjs. Konflikten är också konstruerad såtillvi-da att man här och var från högskolans sida har sagtatt man måste sänka kraven. Det är inte fråga om det.Något sådant skulle strida mot intentionerna i riksda-gens beslut. Jag förmodar att somriksdagsman anser att statens myndigheter skall följariksdagens beslut. Något annat skulle förvåna mig.Det skulle därför vara förvånande om jag i HåkanHolmbergs anförande kunde utläsa att han kritiseradeHögskoleverket för ett beslut som följde riksdagensbeslut. Jag utgår från att så inte kan vara fallet. kan inte i sina beslut kvälja dom över vadriksdagen har fattat beslut om.Beträffande det sade om attåterkomma till vill jag peka på att har till uppgift att kontinuerligt följa kvalite-ten på studierna. Verket bedriver också ett mycketaktivt kvalitetsarbete. Det finns inga som helst skäl atttro att detta riksdagsbeslut skulle innebära några pro-blem. Jag tror tvärtom att de ökade kvalitetskravenkommer att leda till ökad kvalitet också i högskolanoch till en uppmärksamhet på kvalitetsfrågorna somkanske inte tidigare alltid har funnits. Om det motförmodan skulle visa sig att sådana problem skulleuppstå är självfallet skyldigt att pekapå detta. Då får regeringen överväga vilka eventuellaåtgärder som behöver vidtas. Men jag ser i dagslägetinget skäl för att några sådana är nödvändiga.Anf. 4 ():Fru talman! I sak är detta naturligtvis en konstrue-rad konflikt om man nu bortser från det läget med debeslut som har fattats - först regeringens förslag,sedan riksdagsbeslutet och slutligen beslutet i . har det ändå uppstått en situation somupppfattas som en konflikt, och det beror på att detgenom denna beslutsserie har skickats en signal sominte stämmer med de intentioner som det råder ganskastor enighet om i övrigt. Det existerar självfallet enrisk för punktvis sänkt kvalitet - inte genast, i morgoneller nästa termin, men efter hand, om det till vissautbildningar visar sig komma relativt många som intehar tillräckliga förkunskaper. Det kan förstås få tilleffekt att man t.ex. inte väljer den mest relevantakurslitteraturen på utbildningar där sådana situationeruppstår.Sedan vill jag påminna om att beslutet i inte var enhälligt. Det var intesjälvklart, åtminstone inte för alla som satt där, hurman skulle uppfatta intentionerna från regering ochriksdag. Alla som röstade för detta var inte hellerglada över resultatet. , som är direktör påVolvo, beklagar utfallet i en intervju i Skolvärlden.Han trodde att han var mer eller mindre tvungen attrösta för detta. Han säger dessutom att han tror attnästan alla i styrelsen är överens om att de tidigareregerings- och riksdagsbesluten var olyckliga. Hankommenterar sakinnehållet så här: Vi gillar inte lägeteftersom eleverna med minst studievana drabbas allramest. Regering och riksdag har velat visa vänlighetmot elever utan studietraditioner, men i själva verketgör man dem en björntjänst. Det är inte säkert attverkligheten exakt kommer att motsvara det han sä-ger, men det visar ändå på en känsla av bristandetillfredsställelse med den situation man har hamnat iockså inom styrelse.Dessutom fanns det reservanter, och även de an-såg sig ha goda skäl för att inta en motsatt hållning.Man stöder sig på högskoleförordningen, där det talasom att de krav på särskilda förkunskaper som skallkunna ställas skall vara sådana som är helt nödvändi-ga för att studenten skall kunna tillgodogöra sig ut-bildningen. Det är inte orimligt att hävda att godkäntbetyg i svenska är i sak nödvändigt för att man skallkunna tillgodogöra sig en högre utbildning. Förmod-ligen kan samma sak sägas om engelska. Reservanter-na hänvisar också till ett omfattande remissarbete somhar bedrivits vid universitet och högskolor. Det harlett till stor enighet om den roll som svenska ochengelska spelar för att man skall kunna tillgodogörasig en högre utbildning.Här har det alltså uppstått en situation där det kan-ske hade gått att fatta ett annat beslut, men där någrahar trott sig vara tvungna att tolka ochregeringens intentioner på detta sätt. Andra har ansettatt man med samma beslut i bakgrunden skulle hakunnat fatta ett annat beslut. Vi har fått en konfliktmellan två olika synsätt. Vi har också fått en situationdär det faktiskt sänds ut en signal som överallt i hög-skolevärlden i uppfattas som att det som i allaandra sammanhang sägs om vikten av goda kunskaperoch godkänt betyg i svenska och engelska ändå intebetyder så mycket, och kanske inte skall tas på fulltallvar. Det är den situation som har uppstått. Rege-ringen och utbildningsministern borde vara bereddaatt förutsättningslöst titta på detta en gång till ochkomma tillbaka till riksdagen.Anf. 5 Utbildningsminister ():Fru talman! Hur mycket än cite-rar sinnesstämningar hos olika styrelseledamöter kaningen tvekan råda i den formella frågan. Diskussionenhuruvida man skulle behöva godkänt betyg i avsamtliga kurser på gymnasiet eller inte fördes i riks-dagen. fattade sedan ett visst beslut. Själv-fallet skall statens myndigheter följa be-slut. Det förvånar mig att tycks anseatt detta inte är självklart.Men detta gäller egentligen inte den formella frå-gan, utan frågan om substansen. Jag är glad att konsta-tera att vi uppenbarligen tycks vara eniga om vad somi själva verket är innebörden av beslut - attdetta är en kvalitetshöjning och att problemet är syn-nerligen begränsat. Enligt skulle detuteslutande handla om s.k. signaler.Det pratas i dagens debatt oerhört mycket om sig-naler hit och dit. Jag skulle vilja föreslå att HåkanHolmberg och även andra som har uttalat sig i den härfrågan inte bryr sig så mycket om signaler utan merser till substansen, vad det faktiskt handlar om. Dettahar jag redan redogjort för i mitt interpellationssvar.Jag har ingen möjlighet, fru talman, att bedömasinnesstämningen hos de personer som fattar beslut istyrelser för olika statliga myndigheter. Det är hellerinte min uppgift att recensera dem, än mindre att här ikammaren polemisera mot eller kommentera uttalan-den av personer som inte sitter i riksdagen.Jag vill ändå konstatera att det i den här fråganinte finns någon som helst anledning till oro och attdet inte har utskickats några felaktiga signaler. Vadsom har hänt är att vi har höjt kvalitetskraven. Riks-dagen har fattat ett beslut. Vi håller öppet för att enelev på gymnasiet skall kunna misslyckas med 10 %av sina kurser. Det kommer att röra sig om ytterst fåindivider som har misslyckats i svenska eller engelskamen som ändå har så goda betyg i de andra ämnenaatt de kommer in på högskolan. Detta har jag ocksåredovisat. Därmed tror jag att man kan lägga diskus-sionen till handlingarna.Kvalitetsfrågan i högskolan är oerhört central, ochden följer vi uppmärksamt. kommerinom kort, antingen eller efter nyårshel-gerna, att avge en rapport om kvalitetssituationen ihögskolan. Detta kommer att ske också fortsättnings-vis, och om det skulle visa sig att det här finns någraproblem kommer regeringen att återkomma till riks-dagen.Anf. 6 ():Fru talman! Det är möjligt att det är något slagsformell förbrytelse att diskutera sinnesstämningar hosmänniskor som har varit med om att fatta ett besluteller som har kommenterat ett beslut som har fattats.Poängen i det här sammanhanget är ändå rätt intres-sant, nämligen att åtskilliga av dem som har deltagit ibeslutet i uppenbarligenkänner olust inför den situation som en del av demmenar att man har tvingats in i därför att man anser attdet bara finns ett sätt att läsa beslut. Andrahar däremot dragit slutsatsen att det kanske hade gåttatt dra en annan slutsats av det beslut som fattades häri riksdagen.Jag vill inte gå in på detta, men jag kan ändå inteavhålla mig från att ställa frågan: Om nu majoritet hade hamnat tvärtom - för det var juett beslut med en rösts majoritet, om jag minns rätt -,om man alltså hade intagit den hållning som jag ochåtskilliga andra tycker är den rimliga i sakfrågan gäl-lande svenska och engelska, hade då utbildningsmi-nistern ryckt ut och tagit avstånd från beslutet ochhävdat att man hade förgripit sig på riksdagsbeslutet?Jag tvivlar på det. Då hade sannolikt alla berördainsett att beslutet var klokt och förnuftigt, och sedanhade det inte varit mer diskussion om saken.Nu har vi fått en situation som inte är lycklig. Omnu majoritetens läsning av riksdagsbeslutet är denenda möjliga, är det naturligtvis den som skall liggatill grund för det beslut som fattas. Men i så fall fallerju allting tillbaka på och ytterst på rege-ringen. Jag noterar att utbildningsministern i den allrasista meningen av sitt förra inlägg ändå föreföll öppnaen dörr för att komma igen ifall det visar sig att dethär får sådana konsekvenser som man nu överallt iHögskolesverige varnar för.Anf. 7 Utbildningsminister ():Fru talman! invecklar sig i olikaresonemang om hypotetiska beslut hit eller dit ochminoriteter och majoriteter. Jag skall inte längre för-djupa mig i detta. Jag bara konstaterar att riksdagenfattar beslut och att statens myndigheter självfalletföljer dessa beslut. Det är regeringens ansvar att införriksdagen se till att de beslut som fattarockså genomförs. Jag är övertygad om att HåkanHolmberg vid närmare eftertanke också inser det.Det är nu inte den formella frågan det gäller, utandet gäller substansen. beslut innebar enkvalitetshöjning. Det innebar att man höllen dörr litet öppen för dem som misslyckats i någotämne, för att också de skall få chansen. Erfarenhetenhar visat att det inte är så att de som går vidare tillhögskolan och har misslyckats i något ämne i högregrad än andra har bristande studieframgångar, utandet handlar väldigt ofta om studiemotivation ochannat. Därför bör man inte i onödan sätta upp ännuhårdare krav än de nuvarande.Jag vill också upprepa att det inte från de ansvari-ga myndigheterna, från eller regeringen harskickats ut någon som helst s.k. signal om att högsko-lorna skall sänka sina krav i svenska eller engelska.Tvärtom skall man vidmakthålla och utveckla kvalite-ten, och man skall informera studerande om vad somkrävs av studietakt, studiemotivation och att ta ansvarför sina egna studier. I den mån man är svag i någotämne - det behöver inte nödvändigtvis bara gällasvenska eller engelska, utan det kan gälla också någotannat ämne - måste man ta extra tag i det ämnet.Högskolan skall också, om så behövs, ge stöd fördetta, och så sker också. Det är högskolans ansvar,inte att sänka kvaliteten. Jag är helt övertygad om också, nu liksom tidigare, kommer att ta på sigdet ansvaret.Det är självklart att regeringen om det, av dettaeller något annat skäl, sker kvalitetsförsämringar ihögskolan - vilket jag inte har någon som helst an-ledning att tro - kommer att återkomma till riksdagenmed förslag till åtgärder.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1996/97:65 om detsärskilda utbildningsbidragetAnf. 8 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat statsrådetYlva om hon är beredd att analysera förut-sättningarna för att vidga ramarna för det särskildautbildningsbidraget inför 1997 och omhon kommer att säkra att deltidsarbetslösa, som stude-rar på heltid med utbildningsbidrag/särskilt utbild-ningsbidrag, ges möjlighet till uppräkning av sin dag-penning så att den motsvarar dagpenning för heltids-anställning. Arbetet inom regeringen är så fördelat attdet är jag som skall svara på interpellationen.Resurserna för särskilt utbildningsbidrag är inräknade i den totala ramen förvuxenstudiestöd. Regeringen har redan i budgetpro-positionen sagt att de medel som anvisas under deskilda anslagsposterna för vuxenstudiestöd vid behovbör kunna omfördelas så att de totala resurserna ut-nyttjas så effektivt som möjligt. Medelsförbrukningenkommer att följas noga, och jag räknar med att kunnagöra vissa omdisponeringar om det finns skäl till det.Den andra frågan gäller principerna för beräkningav vuxenstudiestödets storlek. Nivån för vuxenstudi-estöden är relaterad till utbildningsbidraget i arbets-marknadsutbildningen. Enligt nuvarande regler kanden som är deltidsarbetslös men studerar på heltid fåsin dagpenning uppräknad så att den motsvarar hel-tidsarbete. Detta gäller även för vuxenstudiestöden,svux och svuxa.I det nya aktivitetsstöd som införs den 1 januari1997 avses inte någon motsvarande uppräkning avutbildningsbidraget ske. Jag anser det dock viktigt attsvux och svuxa även i fortsättningen får beräknas pågrundval av heltidsarbete för den som studerar påheltid. Jag har därför tagit initiativ till övergångsbe-stämmelser i den nya förordningen om aktivitetsstödsom säkrar att nuvarande principer skall kunna tilläm-pas även .