prot · GK0947 · 1996-12-17 00:00:00 — På två områden behövs ytterligare för-bättringar: Vi vill har tydliga miljömål inskrivna ifördraget för särskilda sektorer som jordbruk ochtrafik. Dessutom vill vi fortsätta att arbeta för rättenför länder att införa nya regler på inre marknadsområ-det, den s.k. miljögarantin.Med tanke på den på förhand påstådda oenighetenom den irländska rapporten, är det slående att stats-och regeringscheferna relativt lätt ändå kunde enasom att det irländska utkastet skulle bli underlag för defortsatta förhandlingarna. Utkastet beskrevs i slutsat-serna som en god bas i de fortsatta förhandlingarna.Nu går vi vidare. Vårens förhandlingar, som ledsav holländarna och som blir regeringskonferensensslutfas, kommer att handla om kampen mot interna-tionell brottslighet, institutionella frågor och flexibili-tet. Vi skall naturligtvis vara mycket aktiva också pådessa områden.Sedan gällde det tillväxt och sysselsättning. Sys-selsättningen fortsätter att vara unionens främsta pri-oritet. Under detta avsnitt på dagordningen diskutera-des en rad rapporter från kommissionen. ställde sig bakom en särskild deklaration, Dub-lindeklarationen om sysselsättning, som på ett sam-manfattande sätt tar upp de stora uppgifter som unio-nen står inför.Deklarationen återspeglar i många stycken ennordisk syn på arbetsmarknadspolitik. Jag noterarmed tillfredsställelse att Dublindeklarationen speci-ellt nämner behovet av att sårbara grupper - arbetslö-sa kvinnor, arbetslösa unga och långtidsarbetslösa -måste ges speciellt stöd.Jag har under mötet framhållit ett antal punkter:Det föreslagna kapitlet om sysselsättning i rege-ringskonferensen är själva grunden för det fortsat-ta arbetet. Det är nu att märka att alla länder stöderdetta, möjligen med något undantag. Låt mig spe-ciellt nämna att kansler undermötet sade att EU måste ta ett samlat ansvar försysselsättningen och att ett särskilt kapitel i detkommande fördraget är önskvärt.Jag påpekade vidare vikten av att den inre mark-naden fullföljs.Den s.k. enhetsrapportens budskap om en bättreutbildning och kompetens skall understödjas.Jag anser att vi på unionsnivå måste sätta specifikamål för att t.ex. ungdomar skall beredas utbildningeller sysselsättning inom klart avgränsad tid.Målsättningar som slås fast på unionsnivå har ensamlande effekt på ansträngningarna i medlemslän-derna.Rapporten om samordning av ekonomisk politikoch strukturpolitik - den s.k. Rasmussenrapporten -måste följas upp. I den finns fastslaget att EU är enekonomisk enhet och att det finns en potential förgemensamma insatser.De regionala initiativen är viktiga. Kommissionenhar föreslagit territoriella pakter för sysselsättning,och själv skrev jag tillsammans med Danmarksstatsminister under en avsikts-förklaring om ett gemensamt arbete i Öresundsregio-nen. Jag uppmanade mina kolleger att arbeta vidarepå den formen av gränsöverskridande regionalt sam-arbete.De gamla sätten att bekämpa arbetslösheten räckerinte. söker nu nya lösningar. Det finns en storöppenhet för detta bland medlemsländerna.Så till frågan om kampen mot narkotika och or-ganiserad brottslighet. manifesteradeen bred vilja att fördjupa samarbetet inom EU för attbekämpa den farsot om narkotikan utgör. Åtgärderskall vidtas på bred front. Det handlar om krafttagmot nya syntetiska droger, ett fördjupat samarbetemellan polis och tull, utvecklat samarbete med ,, , osv.För svensk del är det också viktigt att slår fast att de narkotikaåtgärder som vidtas påEU-nivå inte på något sätt kan hindra något medlem-sland att bibehålla eller införa strängare regler.Vid Dublinmötet rådde stor enighet om att kam-pen mot den internationella organiserade brottslighe-ten måste intensifieras. enades omatt inrätta en högnivågrupp för att utarbeta förslag tillkonkreta förändringar som krävs för att underlättakampen mot den internationella brottsligheten. Enhandlingsplan skall vara klar redan i månadsskiftetmars-april 1997.Detta arbetssätt, att utifrån praktiska behov analy-sera vilka åtgärder som krävs, ligger helt i linje medsvenska önskemål. Vi går från ord till handling. Detär också det sätt på vilket vi arbetar mot organiseradbrottslighet inom ramen för Östersjösamarbetet, vilketpå börjat ge resultat.I kampen mot den internationella organiseradebrottsligheten kan Europol spela en viktig roll. Därföransåg mötet att Europol inte bara som skall haanalyserande utan också bör få operativa funktioner.Europol skall exempelvis kunna förmedla kontak-ter mellan olika polismyndigheter, informera nationel-la polismyndigheter om brottslighet som Europol fåttkännedom om, bistå nationella polismyndigheter imetodutvecklingsarbetet samt kunna dela med sig avsin kunskap och sina erfarenheter till nationella myn-digheter. Nyckelorden är alltså stöd och hjälp tillnationella polismyndigheter.Fru talman! Slutligen till frågan om utvidgningen.Sverige har strävat efter att understödjakommissionens förberedelsearbete inför de komman-de utvidningsförhandlingarna. Kommissionen har föravsikt att göra ytterligare ansträngningar för att för-stärka hjälpen till ansökarländerna i perioden föresjälva medlemskapsförhandlingarna. Detta programkommer att presenteras några månader efter Amster-dammötet nästa sommar.Vid det särskilda mötet med de numera elva ansö-karländerna redogjorde dessa för sitt intensifieradeförberedelsearbete inför de medlemskapsförhandling-ar som förhoppningsvis skall ta sin början inom ett år.Fru talman! Sammanfattningsvis: Dublinmötet in-nebar viktiga beslut för EMU-processen. Det irländs-ka utkastet till nytt fördrag - som vi ansåg varamycket positivt - har fått stöd av alla länder och ärbasen för de fortsatta förhandlingarna. Den samladekampen mot största problem, arbetslösheten,går vidare. En europeisk handlingsplan mot interna-tionell organiserad brottslighet skall tas fram. Tidta-bellen för utvidgningsprocessen bekräftades.I alla dessa fem för viktiga frågor harSverige kunnat ge konkreta bidrag. Återigen har detbekräftats att det är bättre att sitta vid bordet och deltaän att sitta utanför och påverkas utan att själv kunnapåverka. Detta är den viktiga slutsatsen av Dublinmö-tet. Det betyder också att arbetet kontinuerligt fortgår.Anf. 82 ():Fru talman! Jag tackar statsministern för redogö-relsen. Låt mig först säga att det viktigaste målet är attse till att EU tidigt kan öppna sig för nya medlemmar,de nya demokratierna i . Det äroroande om regeringskonferensen drar ut såatt målet att de första länderna skall kunna kommamed förskjuts.Det var därför bra att man kunde enas om det ir-ländska underlaget. hänger mycket på om mansedan kan slutföra detta . Framför alltsaknas en hel del när det gäller beslutsmekanismer idet irländska underlaget. Jag undrar om statsministerntror att det kommer att vara möjligt att avsluta dettainnan sommaren.Det var också bra att man gav en skjuts för samar-betet när det gäller bekämpning av narkotika ochorganiserad brottslighet.Det kanske viktigaste var ändå beslutet om . Visserligen kan man haolika uppfattning om enskilda detaljer. Men det inne-bär ändå att man därmed lägger en viktig del i arbetetmed att skapa en gemensam och stabil valuta. Det ärinte bara fråga om en gemensam valuta utan en stabilvaluta. För att det skall fungera måste man vara säkerpå att medlemsländerna verkligen uthålligt sköter sinastatsfinanser.Stabilitetspakten kommer därför att vara betydel-sefull. I den meningen tror jag att det t.o.m. var etthistoriskt beslut för att kunna skapa en gemensamvaluta som har högre kvalitet än kanske huvuddelenav medlemsländernas egna valutor. Det innebär sam-tidigt att skälen för tidigt svenskt medlemskap i dengemensamma valutan har ökat. Vi har ytterligare fåtten garanti för att det blir en attraktiv valuta, t.o.m.bättre än en svenska kronan.Vad drar statsministern för slutsats vad gäller detsvenska deltagandet i stabilitetspakten?Anf. 83 Statsminister ():Fru talman! Först till frågan om utvidgningen. Jagtror att vi kan hålla tidtabellen för utvidningen för-handlingstekniskt. Det är inte där skon klämmer. Dethandlar om viljan och den politiska kraften iEuropa. Det handlar om hur många som vid sidan avSverige tycker att det är viktigt att vi tar den historis-ka chans som en utvidgning av EU med de gamla Öst-och Centraleuropeiska länderna innebär.Det är elva nya stater som klappar på och vill in.Med ett sådant EU på andra sidan har viett nytt som ger väldigt mycket av nya möjlig-heter. Jag ser ingen större och viktigare uppgift förEU än att klara utvidgningen. Det är en historiskmission som knyter an till EU:s äkta och ursprungligasyfte, nämligen att förebygga och undvika krig i Eu-ropa.Att få samma dialog mellan och , samma täta kontakter och sammaförtroendefulla samarbete som finns mellan degamla antagonisterna och och ettEuropa som utvecklas på så sätt är en historiskt bju-dande uppgift, och den skall vi naturligtvis efter vårförmåga driva på så kraftfullt vi kan. Sedan får vi sevar vi hamnar. Men det är inte förhandlingsteknikensom tryter.Jag skall också säga något om stabilitetsfrågan. Vifår se hur pass stadig stabilitetspakten är. Det återståratt värdera. Det finns fortfarande starka politiskainslag, och det finns ytterligare förhandlingsmoment.Vad jag fäste mig vid och tycker är intressant i Dub-linbeslutet - och som är en signal som jag i och försig inte har några svårigheter med - är att det intelängre heter stabilitetspakt, utan stabilitets- och till-växtpakt.Man antyder därigenom att man också har ett yt-terligare mål för pakten, inte enbart att åstadkommastabilitet för att värna ett penningvärde utan också attunderstödja tillväxt och utveckling. Det är någontingsom var omöjligt att säga i den nyliberalt domineradeEuropadebatten så sent som . Ny dö-per man det till stabilitets- och tillväxtpakt.För del är det för tidigt att ha en upp-fattning om detta är svaret på de frågor vi har. Jag hörtill dem som menar att särskilt frågan om monetärunion är mycket större än enbart frågan om stabiltet-spakten. Det är ett viktigt inslag, men det räcker inteför att ge oss underlag för att ta ställning. Vi behöverveta mer.Anf. 84 ():Fru talman! Det är viktigt för att vid EU-toppmöten, ministerrådsmöten och andra tillfällenständigt hålla utvidgningsperspektivet i centrum. Jagkan förstå att det i toppmötesdeklarationer iblandhamnar litet undanskymt, att man fokuserar på litetolika ämnen. Det ligger väl i sakens natur att så sker.Jag får glädja mig åt att statsministern ändå tror attdet perspektivet inte har fallit ur fokus.Jag är dock litet orolig, skall jag säga, vad gällerregeringskonferensen därför att en hel del av de svårastötestenarna inte riktigt har tacklats i förhandlingar-na. Jag är väldigt orolig - inte bara för att det finnsoenighet, utan för att det finns en del arbete kvar attgöra.När det gäller stabilitetspakten tycker jag likväl attdet finns två mycket centrala ingredienser som nuligger på plats. Dels skulle kunna få en uthål-lig, stabil valuta, dels får vi en mekanism som kanhjälpa oss att hålla balans i våra offentliga finanser.Det är två mycket tunga argument för att Sverigesnarast bör gå med i den gemensamma valutaunionen.Anf. 85 Statsminister ():Fru talman! Om det är för att vårda vår budget-disciplin som vi skall söka inträde i en gemensameuropeisk valutaunion tror jag att har missförstått projektet. har vi i Sverigeåterigen grepp om våra offentliga finanser. Det klararvi utan att söka medlemskap i . Det handlar inteom det.Frågan är om detta är ett projekt som fördjuparEuropasamarbetet, som ytterligare integrerar och sompå så sätt höjer kvaliteten i Europasamarbetet utan träder nationalstatens suveränitet för nära. Det ärju den konflikten det handlar om. Det är det vi slitermed.De som nonchalerar den frågan och som tror attdet enbart handlar om budgetdisciplin och teknikalite-ter tror jag faktiskt kommer att hinnas ifatt av verkligheten. Går det att i det långa loppetbalansera en mycket stark europeisk centralbank medhjälp av en stabilitetspakt? Det är frågan.Anf. 86 ():Fru talman! Jag vill också instämma i tacket tillstatsministern för att han lämnar informationen här ikammaren.Min fråga gäller förhållandet i tredje pelaren ochjust det som statsministern tog upp här, kampen motden internationella brottsligheten. Jag tänker på nar-kotika, vapensmuggling och, inte minst, männi-skosmuggling.Kommissionär vill ju ta krafttag pådet är området, och det glädjer många. Men för attkunna göra det är det viktigt, har jag och kristdemo-kraterna fått klart för oss, att på det här områdetkomma fram till majoritetsbeslut i tredje pelaren, justför att inte de minst ambitiösa skall slå an ett tempooch för att vi skall få ordentlig effektivitet.Vi vill från vår sida gärna stödja idetta arbete. Jag vill nu fråga statsministern:Har toppmötet möjligen lett fram till att regering-en är beredd att överväga majoritetsbeslut också pådet här området, när det gäller kampen mot den inter-nationella brottsligheten? Kan stödja en sådaninriktning?Anf. 87 Statsminister ():Fru talman! Den saken har inte diskuterats i Dub-lin. Det finns naturligtvis en tveksamhet från svensksida i fråga om att åstadkomma mer av överstatlighetsom i det långa loppet leder fram till en annan typ avunion.Det är en målkonflikt. vill ju alla detsom pekar på - trycka till knark-handlarna och bekämpa den organiserade brottslighe-ten. Den något så när framgångsrika kompromiss somvi hittade i var att skärpa Europols befogenhe-ter i sammanhanget, att ge mer av stöd och hjälp tillde nationella polisorganisationerna.Det räcker troligen inte. Frågan kommer att levavidare. Här finns en äkta målkonflikt och det finnsingen anledning att dölja den. Självklart står allabakom kampen mot den organiserade brottslighetenoch narkotikahandeln. Frågan är hur långt det skalldrivas i form av gemensamma insatser under tredjepelaren. Det är en mycket svår målkonflikt.Anf. 88 ():Fru talman! Slutligen vill jag fråga: Ser statsminis-tern någon möjlighet att just det här området som vitalar om flyttas över till första pelaren och att mål-konflikten på det sättet löses?Anf. 89 Statsminister ():Fru talman! Det törs jag inte på rak arm spekulerai. Det kanske vore önskvärt, det är möjligt. Men dåinfinner sig säkert en hel del andra frågeställningarsom genast skall lösas.Den ilska vi känner beror på att när vi samarbetarstater emellan - stater som är suveräna - har vi ändåvår egen lagstiftning, våra egna domstolar och våraegna polismyndigheter. Dessa skall samarbeta. Menvi kan inte samarbeta mer än genom samordning ochsamverkan. Vi kan inte ta ytterligare ett kliv ochåstadkomma något gemensamt europeiskt. Då skallman också ha gemensam europeisk lagstiftning, dåkommer säkert krav på en europeisk lagstiftandeförsamling, och så byter hela frågan karaktär. Jag trorinte att det handlar om under vilken pelare det helaligger; problemet kvarstår ändå.Nu får vi se hur långt det här räcker. Våra med-borgare i vill att vi skall göra mer åt detta.Samtidigt ser vi att konflikten finns, med överstatlig-heten som växer fram. Den vill våra medborgareheller inte ha, det är jag ganska säker på.Vi får kämpa på, och jag, ochförsöka hitta en mer listig lösning på det här. Men justnu kom vi inte längre än så här vid Dublinmötet.Anf. 90 ():Fru talman! Statsministern har sagt att kanman strama ihop så kan man expandera ihop. Jag troratt han sade det i talet . Jag trorockså att nämnde attvi nu skulle satsa på Keynes på Europanivå.Men jag uppfattar stabilitetspakten närmast sommotsatsen till Keynes. De keynesianska principernagick ut på att man skulle hjälpa varandra och lånavarandra pengar vid tillfälliga underskott. skallman i stället bestraffa varandra vid större budgetun-derskott.Min fråga är: Vad finns det av Keynes i stabilitet-spakten?Jag har också en annan fråga. Statsministern sägeratt sysselsättningen nu ges högsta prioritet, och manställer sig bakom den nordiska arbetsmarknadspoliti-ken. När t.ex. säger att han ställer sigbakom den här frågan skulle jag vilja veta:Vad är det som skiljer i den konkretapolitiken jämfört med t.ex. ellerModeraternas syn på hur man skall lösa arbetslöshets-frågan?Anf. 91 Statsminister ():Fru talman! Den sista frågan får väl själv svara på. Det tycker jag inte att jag skallbehöva utveckla.Det intressanta är att diskutera i vilken riktningEuropa går. När jag började att komma i kontakt medden här diskussionen, vid mitt första toppmöte, sademan nej till alla förslag om sådant som kunde varaarbetsmarknadspolitiska åtgärder av något slag -satsning på långtidsarbetlösa, olika typer av in-frastrukturprojekt och sådant.Successivt har den attityden förbytts. När vi bör-jade tala om ett kapitel i fördraget om sysselsättning-en ansågs det vara en fullständigt orealistisk tanke. är det bara något medlemsland som är motstånda-re. När man började att tala om stabilitetspakten hadedet utomordentligt starka monetära förtecken. I daghar man dessutom smugit in ordet tillväxtpakt i rubri-ken.Min bedömning är att den nyliberala eran håller påatt komma till ett slut. Också konservativa och krist-demokratiska regeringar i har sett att denpolitiken inte fungerar. Man behöver ha någontingannat för att klara av att pressa tillbaka arbetslösheten.Jag har gjort bedömningen att jag inte blir över-raskad om vi kommer att se försök iEuropa att exempelvis satsa på massiva infrastruktur-investeringar, massiva utbildningssatsningar ochmassiva insatser för att förbättra miljön som ett sättatt koordinerat pressa tillbaka arbetslösheten. Detkommer att vara någonting som teoretiskt sett skullekunna fungera i och som mycket väl skullekunna fungera också vid sidan av stabilitetspakten.Stabilitets- och tillväxtpakten isolerad är ingendröm för en keynesian, det kan jag hålla med om.Men insatt i ett större sammanhang, i det vi nu ser avpolitikskifte i , tror jag att det går åt det hållet.Det vet vi ju inte, men det är min bedömning.Anf. 92 ():Fru talman! Jag skulle väldigt gärna vilja delastatsministerns optimism om att nyliberalismen är påutgång och att det skall komma fram en ny tid då vikanske återigen skall kunna återupprätta en del av detkeynesianska tänkandet. Men när jag mer konkret serpå vad det egentligen är regeringarna i ,osv. säger i den konkreta politiken är detfaktiskt fråga om att öka lönespännvidden, att försva-ga arbetsrätten, att åstadkomma skattesänkning och atti stort sett fullfölja samma typ av program. Inte ensmoderaterna i står ju för den riktigt extrema80-talsnyliberalismen. De säger ungefär samma saksom . Jag tycker faktiskt att statsminis-tern ägnar sig åt något av ett önsketänkande när hantror att det finns någon fundamental skillnad mellant.ex. och de svenska moderaterna.Anf. 93 Statsminister ():Fru talman! Det sista skall kanske inte vi avgöra.Min poäng är att den som följer rapporteringen frånEuropa ser ju att det stenhårda nyliberala sys-temskiftet saknar politisk legitimitet. Projekten går juin i väggen så att säga. De länder som förut berömdesig av att ha mycket välskötta statsfinanser och somaldrig skulle komma i konflikt med t.ex. kriteriet omett underskott på sitter ju med väldi-ga problem att nå just det kriteriet. De kan inte föraden politik som de förut trodde att de skulle kunnaföra för att ta ned utgiftssidan. Det nyliberala tänkan-det som ansats för att hantera underskottsproblemen iEuropa har ju tömt sin kraft. Det är lätt att se på näs-tan varje TV-sändning.Nu märker vi faktiskt en uppslutning från medbor-garna i omkring välfärdsstaterna. Man vill hakvar sina förmåner i välfärdssystemen. Det är intebara i det är så. Man är säkert också bereddaatt betala skatt för det. Det kommer att gå att kombi-nera detta med en ansvarsfull ekonomisk politik. Minförutsägelse är att vi får se ett skifte i politiken i Eu-ropa bort från det nyliberala och över till en merklassisk välfärdspolitisk hållning, eftersom den är bästockså för jobben.Anf. 94 ():Fru talman! Jag skulle vilja ställa två frågor, enom EMU och en om IGC eller regeringskonferensen.Statsministern har ju själv sagt att EMU är en frå-ga som är större än EU, dvs. den fråga vi röstade om ifolkomröstningen. Det är mycket som talar för att detär så. har vi fått besked om att länderna självaanser att det måste till en stabilitetspakt som innebäratt man måste ha någon form av gemensam finans-makt för att klara av den gemensamma valutan.Mycket talar väl för att man också måste ha en ge-mensam skattepolitik i sinom tid för att kunna klaraav det här.En annan del är att det sannolikt kommer att krä-vas kraftigt ökade resurser till i och med att vifår ökade regionala skillnader. Min fråga om EMUblir då: När får det svenska folket ta ställning till denhär viktiga frågan? Före valet och före folkom-röstningen sade Socialdemokraterna att den härfrågan skulle skjutas på till . Men blir det iriksdagsvalet eller blir det i en direkt folkom-röstning som svenska folket får chansen att ta ställ-ning i den här frågan?Den andra frågan handlar om IGC eller regerings-konferensen. Där kommer det med all sannolikhet attbli fråga om kraftigt utökade befogenheter för deneuropeiska unionen och en betydande överstatlighet,t.ex. inom utrikespolitiken men också inom det somKristdemokraterna talade om tidigare, nämligen inomden tredje pelaren, och sannolikt också på flera områ-den. Då får vi ett annat EU än det vi folkomröstadeom 1994. När får svenska folket ta ställning till detnya EU som kommer med den nya grundlagen som niförhandlar om nu? Blir det genom att frågan förskjutstill riksdagsvalet , eller blir det i en direkt folk-omröstning?Anf. 95 Statsminister ():Fru talman! Låt mig först säga något om EMU-beslutet. Det är rätt som säger. I folk-omröstningen sade vi att vi kommer att ta ställning tilldetta . Det skall vi göra. Vi har ju sagt tydligtatt det skall ske , 1997, i riksdag. So-cialdemokratin förbereder sig genom en omfattandefolkbildningskampanj där våra medlemmar just nusitter i studiecirklar, går på möten, skriver debattartik-lar och försöker att tränga in i frågan och bilda sig.Varje stort beslut skall ha en sådan fas. Vi skall läraav EU-beslutet och den ångest som följde med detbeslutet. Vi skall lära av det och se till så att det härbeslutet fattas på ett sådant sätt att människor intekänner att de är, om inte litet förda åt sidan, så åtmins-tone inte litet efter i beslutsfattandet. Det är viktigt föross.Vi socialdemokrater tar ställning på vår kongress ihöst. Sedan går frågan till för ett ställnings-tagande här. Sedan är det som förfogar överbesluten om folkomröstning eller inte. Jag har inteupplevt att det finns en majoritet i för attfolkomrösta ens med de speciella regler för majorite-ter som finns i den här frågan. Det verkar som om detfinns en beredskap för att ta ställning i riks-dag omkring ett svenskt deltagan-de i EMU. Vi har vår förberedelseprocess. Jag hoppasatt andra partier hanterar detta på samma noggrannasätt.Jag kan ge frågaren rätt i att det finns all anledningatt ge frågan om EMU rätt proportioner. En mycketstark europeisk centralbank, som saknar den balanssom centralbankerna har i varje land i en självständigfinanspolitik, kan mycket väl komma att upplevassom något demokratiskt ohållbart och skapa en väl-digt konstig attityd och en väldigt konstig opinionkring Europafrågan i många av länder.Med vår demokratiska tradition är EMU-fråganmycket större än bara en diskussion om monetär poli-tik, räntesättning och valutor. Det är också en frågaom vilken typ av union som växer fram. Det har jagpekat på hela tiden. Går det att undvika ett gemensamteuropeiskt beslutsfattande om finanspolitiken - jaeller nej? Om svaret är ja kan vi säkert leva med enmonetär union. Men om detta leder fram till ett ge-mensamt europeiskt beslutsfattande om finanspoliti-ken växer en federation fram i , och den trorjag inte att svenska folket vill ha. Det är detta dethandlar om. Det måste vi diskutera öppet och ingåen-de utan prestige så att vi är kapabla att fatta ett besluti höst när vi kommer dit.Anf. 96 ():Fru talman!