prot · GJ0955 · 1996-02-14 00:00:00 — Det finns varken bränsle eller mat för attskicka ut militärer i atomubåtarna.Detta har resulterat i alkoholmissbruk och splittra-de familjer. De som har haft status i samhälletgenom anknytning till marinen kan svårligen fåett civilt arbete eller någon bostad. De lever i ett va-kuum och kan ta till desperata metoder.Det framkom vid näringsutskottets besök i Ryss-land att det, varken regionalt eller nationellt, fannsekonomiska medel för att klara skrotningen av ubåtar,lagringen av atomavfall och nedrustningen av kärn-vapnen. Det behövs en internationell kraftsamling.Om utrikesministern hade varit här hade jag velatfråga honom vad man gör på det internationella planetför att komma till rätta med de enorma hoten på Ko-lahalvön.På finns fem marinbaser, varav Za-padnaja Litsa är den största och viktigaste. Som jagsade tidigare ligger basen fyra och frånnorska gränsen. Under hade uppbyggna-den av atomubåtar högsta prioritet. Hänsyn till miljönoch befolkningens säkerhet kom i andra hand. Gräns-värden för hur mycket strålning byggnadsarbetarem.fl. kan utsättas för har inte funnits. Allt som pågåttinom marinbaserna har varit hemligstämplat.Boris Jeltsin skrev 1992 på ett dekret för att öppnamarinbaserna för civila kontrollorgan. Trots detta harmarinen nekat, och upphävde Jeltsin tillå-telsen. är det bara försvarsministeriet som harinsyn i hanteringen av kärnbränsle. Olika miljöorgani-sationer har konsekvent nekats tillgång till uppgifterom lagring av radioaktivt avfall, men sommaren 1995fick miljökommittén i besöka anläggning-en i . Det var uppenbart att man vidbyggandet av anläggningen inte förutsett de storaproblem som efter hand uppstår med radioaktivt av-fall.Här finns också landbaserade lager för använtkärnbränsleelement, fast och flytande kärnavfall, somlagras i bristfälliga underjordiska betongtankrar ellerpå öppen plats i behållare på land. Därtill finns tek-niska serviceskepp med använda bränsleelement ochfast samt flytande radioaktivt avfall som förflyttasmellan marinbaserna och marinvarven.I februari 1982 upptäckte personalen att vatten-ståndet i bassäng 2 vid hade sjunkit.Orsaken var ett läckage, där radioaktivt vatten sippra-de ut med ett flöde på . Mätinstru-ment visade att strålningen var enormt hög. 350 mnedanför bassängen finns en sjö, och man försöktehindra vattnet från att nå sjön. Mot slutet av septem-ber var läckaget uppe i . Vattenstån-det i bassängen sjönk så mycket att det uppstod faraatt behållarna med bränslestavar inte längre skulletäckas, något som skulle ge arbetarna stora stråldoser.Någon officiell bekräftelse på olyckan kom inte förrän1993, då miljörådgivare fram en statlig rapport om dumpning av atomav-fall i havet. Det totala läckaget beräknas vara 3 000m3, med en sammanlagd radioaktivitet på minst 110TBq. Den bäck som rinner ner från området är kon-taminerad, och det antas att mycket radioaktivt vattenhar nått grundvattnet. Det har rapporterats att sju elleråtta av arbetsgruppens deltagare fick i sig en strål-ningsdos på ca 100 mSv.Vi vet också att atomubåten efter enbrand ombord 1989 ligger som ett tickande maritimtTjernobyl på botten i . Vi vet att200 radioaktivt avfall har dumpats i Barentshav.Ja, fru talman, det är svårt att göra en riskvärde-ring av vad som är farligast i det här området. Heltklart är att det är fråga om en säkerhetsrisk. Jag hademassor av frågor till utrikesministern: Vad kan vi göraför att få insyn? Vilka kontrollorgan finns? Och inteminst: Vad kan vi från svenskt håll göra för att hjälpaAlexandr Nikitin? Jag anser att detta är en män-niskorättsfråga och en demokratifråga.Den utrikespolitiska debatten var härmed avslutad.2 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 8 februari.3 § LedighetAndre vice talmannen meddelade att () ansökt om föräldraledighet den 11mars - den 31 maj.Kammaren biföll denna ansökan.Andre vice talmannen meddelade att () skulle tjänstgöra som ersättareför § Meddelande om onsdagen den 21februariAndre vice talmannen meddelade att arbetsplenumden kl. 9.00 skulle inledas med ett anfö-rande av talman med anledning av att 10år förflutit sedan död.5 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesMotioner1995/96:A13 och A14 till arbetsmarknadsutskottet6 § Ändring i lagen om allmänna hy-poteksbankFöredrogsLagutskottets betänkande 1995/96:LU17Ändring i lagen om allmännahypoteksbankAndre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )7 § betänkande 1995/96:KrU7SpråkvårdAnf. 105 ()Fru talman! Jag kanske kan anknyta till det sistaanförandet i den föregående debatten. Den sista tala-ren i den debatten sade att ett visst område var kon-taminerat. Det gäller dess värre även vårt svenskaspråk numera - det är med andra ord nedsmutsat.Vid gårdagens seminarium om Kulturen, Sverigeoch EU, som anordnats av , åter-kom kulturministern i sitt inledningsanförande fleragånger till språket. Det gällde att slå vakt om svens-kan som EU-språk, att vi måste få bra översättningarav de särskilda uttrycken i det som kan kallas EU-språket, så att ingen stängs ute från dess budskap. Detvar i det avseendet en bra inledning på arrange-manget.Men i andra inlägg talades det t.ex. om co-decision-hantering, ett språkligt missfoster av det slagsom vi numera ofta möter i det som vi kan kallasvengelska. Det användes support i stället för stöd,och även uttryck som "öppna upp" och "skissera upp"- det första är uppenbarligen någon form av översätt-ning av open up, vilket i sin tur t.o.m. är dålig engels-ka med amerikanskt ursprung.Vid återkomsten till fann jag i posthö-gen en inbjudan till en idékonferens om språket. Därstår inledningsvis bl.a.: "I talar vi svenska.Sverige är enspråkigt. Eller var." Det sistnämnda ären ofullständig sats bestående av två ord. Svenskan äninte bra, men man har lyckats med det talspråksinspi-rerade reklamspråket att i alla fall kommunicera sittbudskap. I nästa stycke skriver man också: "Utanspråk kan vi inte kommunicera. Utan språk är vi intemänniskor. Språk är en symbol för gemenskap. Språkoch identitet hänger intimt samman. Språk är bärareav kultur." Allt detta stämmer, och det uttrycks dess-utom på korrekt svenska.Påståendet att man måste äga ett språk för att ägaen egen identitet bör föranleda en och annan utbild-ningspolitiker på såväl riksnivå som lokalt plan atttänka om när det gäller den skolpolitik som leder tillhalvspråkighet och ett i skolan grundlagt socialt han-dikapp. Rinkebysvenska, Rosengårdssvenska, Ranne-bergssvenska eller Råslättssvenska är inte pittoreskainslag av kulturblandning utan ett fattigdomsbevis ochett mycket allvarligt nederlag.När dessutom de av oss som har svenska som sittmodersmål i vissa avseenden låter det förfalla gör viinte bara våra efterkommande en otjänst, utan vi för-svårar också för de nya svenskarna. Det är inte lätt förden som är i färd med att lära sig svenska att förstå attmedan det är stor temperaturskillnad mellan en kallkorv och en varm korv är det samma temperatur påkallrökt skinka och varmrökt skinka när de ligger icharkuteridisken, trots att någon reklamgubbe, inspi-rerad av den anglosaxiska särskrivningen av ord, harsnitsat till en skylt där produkterna presenteras somkall rökt skinka och varm rökt skinka.Detta var några bilder hämtade ur vardagslivet.Just reklamspråket är ofta sådant att det genom attblanda svenska och engelska, talspråk och skriftspråkkan upplevas som ett sannskyldigt sabotage mot språ-ket. kunde jag på en skylt i min gamla hemstadse texten: "Rädda dina pengar. Kom till vår mellan-dags-outlet." Jag förmodar att budskapet var att manskulle spara pengarna till en mellandagsrealisation,men jag är inte säker.Dessutom, genom att reklamen verkar såsom or-dets latinska ursprung anger, re clamare, dvs. återutropa, får inte bara försäljningsbudskapet utan ävendess kanske felaktiga språknyttjande ett starkt ge-nomslag. Till de värsta pinsamheterna hör det avsvenska reklammän skapade ordet för bärbara band-spelare med hörlurar, freestyle. Utanför vetingen vad det är, allra minst de som kommer frånengelskspråkiga länder.Ord kan byta betydelse genom en valörförskjut-ning. Till de klassiska exemplen på detta i svenskanhör ordet rolig. Motsatsen, som alla vet, är ju inteorolig. När skrev "rolig vilarviken" innebar det heller inte att den lugnt vilandeviken lockade till skratt. Men när människorna lät ronoch avkopplingen fyllas av underhållning och aktivite-ter var snart den nya betydelsen där.När ett av de dominerande s.k. inne-uttrycken förca var "häftigt" upplevde jag under enspårvagnsresa i hur ett par ynglingar drab-bades av den totala förvirringen. Första sidan i denkvällstidning de läste toppades av rubriken . Den ene av dem kom-menterade högt: "Det var väl inte häftigt, det var juhemskt!" För honom var reklamspråkets "häftigadojor" och "häftig musik" begrepp, men inte häftig iden egentliga beydelsen av något med intensitet ochhastigt förlopp.Våra massmedier har ett stort ansvar i vårt infor-mationssamhälle. Det gäller inte bara som granskare,som förmedlare av opinion och information och somdebattarena utan även på språkets område. De läraresom faller för locktonerna från organisationen"Tidningen i skolan" kan dock bita sig rejält i tum-men. Bortsett från att den tidspress som vidlåderframställningen av en dagstidning då och då leder tillatt det presenteras vilseledande fakta, så finns det dessvärre också de som i sina artiklar blandar tal- ochskriftspråk, medan andra åter inte kan skilja på sub-jekt- och objektformer. Dem blir de och honom blirhan, osv. Detta blir till förfång för såväl utvecklingeni svenska som möjligheten att lära sig främmandespråk.I våra etermedier, av vilka en del typiskt nog be-tecknas som public service-organ, breder anglicis-merna ut sig. "Det var allt för nu", säger nyhetsupplä-saren och avslutar med engelskinspirerad imperativ:"Ha en fortsatt skön kväll!" Och från det stora TV-företaget kommer publikationer där man kan läsa att"fiktionsprogram" kostar så och så mycket . "Fiktionsprogram", med andra ord inbillade, påhitta-de, icke verkliga program - kan de över huvud tagetsändas eller kosta något? Här har engelskans fictionutan anpassning fått tränga in i svenskan och konkur-rera med en befintlig betydelse, med risk för missförs-tånd. Jag talade med en av TV:s regionchefer härom-dagen om detta. Han tycker själv att det är mångagräsligheter som produceras i den egna kanalen ochäven i trycksaker.Inte heller är något föredöme. Ett oftaanvänt ord är exempelvis hearing, från talarstolenuttalat på de mest olika sätt och med växlande engels-ka och svenska pluralformer. T.o.m. från talmanspo-diet får vi t.ex. i samband med voteringar uppleva ettgrammatiskt vacklande mellan subjekt- och objekt-former. I korridorerna möts ledamöterna och lovar att"maila ett memo" till varandra. ADB-språket i riks-dagen är förfärligt!Fru talman! Föreliggande betänkande är mycketvälskrivet och mycket informativt. Där räknas deolika organ upp som har i uppdrag att följa språketsutveckling och i vissa fall dessutom stå till tjänst medråd och anvisningar. Men hade allt varit väl, hadevarken de två socialdemokraterna eller jag motionerati frågan. Att det finns ett flertal organ är kanske ocksåen brist. Vi vet ju att soppans kvalitet inte ökar medantalet kockar.Svenska kommer under innevarandeår att ha fullgjort att av sina mera än två hundra årgamla uppdrag, nämligen utformandet och publice-randet av en svensk grammatik. Förhoppningsvis kanden hjälpa en del, men eftersom den skall bli deskrip-tiv - beskrivande - och inte normativ - ledande -befarar jag att den inte kommer att avsätta några på-tagliga resultat.Vem läser tidningen ? Vem känner tillSvenska språknämndens övriga publikationer? Huroch till vilka når Tekniska nomenklaturcentralensskrifter ut?Fru talman! Det är med språket som med männi-skan. Det är levande, det utvecklas . Menskall utvecklingen ske på bästa sätt, måste det finnasen stödjande och fast hand i vissa situationer. Anled-ningen till att man motionerat är självfallet inte vill stoppa förändringar utan det är just att stödjaen utveckling som förhindrar utarmning och missförs-tånd och också förhindrar att nya generationer bliravskurna från tidigare epokers litteratur. Ju fler gång-er som verk översätts, anpassas ochmoderniseras, desto längre från hennes tankar och stilkommer man.Vad svenska språket vars ställning som nations-språk vi ju för övrigt, av för mig obegriplig anledning,inte har grundlagsskyddat behöver är ett organ somfått ställningen att auktoritativt verka på språkvårds-området, ett organ som alla känner till, ett organ ditman finner det vara naturligt att vända sig när nyabegrepp skall introduceras, ett organ som de somutbildar journalister och reklamfolk har respekt föroch som finner det vara naturligt att samarbeta med,ett organ som både kan hjälpa, sätta upp ett varnandefinger och, om det skulle vara nödvändigt, ryta till.Svenska kan med sin fria ställning inteåläggas något som inte ryms inom ramen för det avGustaf III givna uppdraget, även om just den bordevara det rätta organet. Vilken denna samlat auktorita-tiva institution bör vara ankommer på regeringen attavgöra.Fru talman! Jag yrkar bifall till motion Kr260.Anf. 106 ()Fru talman! Det var ett spännande och kunnigt in-lägg om språkets betydelse som gjor-de. I kulturutskottets betänkande behandlas två motio-ner som väcktes under förra . Den motionsom står bakom handlar mycket riktigtom det auktoritativa organ som föreslås få uppgiftenatt värna det svenska språket. Jag vill påpeka att vifrån kulturutskottets sida - tyckte attdet var välskrivet - understryker vikten av att vårdavårt språk, likväl som att stärka en språklig utveck-ling. Det råder alltså i grunden inga delade meningarkring denna fråga.Utskottet redovisar också vilka instanser som i med uppgift att ägna sig åt språkvård. Likasåpekar utskottet på att de frågeställningar som motio-närerna tar upp redan är föremål för prövning hosregeringen, tillsammans med frågan om vad som börgöras för att stärka Svenska språknämndens ställning.Lennart underströk själv detta i sitt anförandenär han berättade om det EU-seminarium som Kul-turdepartementet i går höll och talade om att kultur-ministern inledningsvis pekade på språkets betydelse.Det visar att och kulturministernär väl medvetna om detta. har all anledningatt se framtiden an med tillförsikt när det gäller språ-kets behandling. Vi får återkomma till frågan.Den statliga kulturutredningen har också i sitt be-tänkande pekat på vilken viktig del av kulturarvet somvårt språk utgör. betänkande ärsom bekant avlämnat och är nu föremål för en bredremissbehandling. Förslag från regeringen väntaskommma till . Kulturutskottetföreslår därför att avslå de två motionsyr-kandena dels mot bakgrund av det redan pågåendearbetet, dels med tanke på att sannoliktinom kort kommer att möta frågorna igen.I den motion som står bakomnämns språkets ställning i samband med EU. Men närdet gäller svenska språkets ställning i EU görs inte inågot sammanhang avkall på vårt språk som ett offi-ciellt EU-språk. Redan från början, vid vårt inträde iunionen, har vi från svensk sida framhållit vikten avatt svenska inte enbart skall användas i officiellasammanhang inom EU utan även vid mindre officiellamöten. Sedan är det en annan sak att det i ett inled-ningsskede kanske inte fullt ut finns praktiska möjlig-heter att använda det svenska språket beroende påt.ex. bristande översättningsresurser.I betänkandet finns ett särskilt yttrande frånVänsterpartiet, där man säger att stöderutskottsmajoriteten men att egentligentycker att det vore offensivare av att göraett tillkännnagivande till regeringen. För egen deltycker inte jag att ett tillkännagivande är det somutgör skillnaden mellan att vara passiv och att varaoffensiv, i synnerhet som regeringen redan arbetarmed de förslag som förs fram i motionerna.Fru talman! Jag yrkar bifall till kulturutskottetshemställan i betänkande nr 7.Anf. 107 ()Fru talman! Språket, både det talade och detskrivna, är - precis som tidigare här sagts - en del aven människas identitet. Det är också en del av ettkulturarv som har djupa rötter och lång tradition.Språket är viktigt vilken kultur man än tillhör, mensom tur är finns det även andra uttrycksformer som ärcentrala i en människas möjligheter att uttrycka sig.Det går ju att kommunicera också utan språk, t.ex.genom gester, dans, dofter och musik. Även dessaspråk är viktiga, men skall vi tala om svenskspråkvård.Jag är allvarligt oroad över hur vi satsar på densvenska språkvården. Alla är vi rörande överens omdet svenska språkets betydelse, inte minst som kultur-bärare. Trots detta har utskottet inte riktigt kunnatenas om vad som skall till för att kommunikationengenom det svenska språket skall bli hållbar över tiden.Också det förslag som en-mansutredare kommit med oroarmig. Han föreslår att ochTekniska nomenklaturcentralen skall slås ihop till enideell förening. Innebär detta att statens ansvar kom-mer att upphöra? Kanske kan någon från Socialdemo-kraterna svara på det. Är det verkligen rimligt attsvensk språkvård skall drivas ideellt?I satsar 9,6 miljoner norskakronor på sin språkvård. Danskarna satsar 4,2 miljo-ner danska kronor. Satsningen på den svenskaspråknämnden var föregående år 2,6 miljoner kronor.Av dessa siffror verkar det som om det svenska språ-ket värderas lägre än modersmålen i våra grannländer.Är det verkligen rimligt? Skall vi tolerera det?Varför är svenska språket då så viktigt för mig?Varför vill jag värna skriftspråket mot alltför hastigtpåkomna talspråksuttryck? För mig är det viktigt attalla skall förstå alla, även om vi kommer från olikagenerationer eller olika delar av landet. Det är ocksåviktigt att språket inte alltför hastigt förändras, efter-som det kan medföra en utarmning av vårt kulturarv,särskilt av kulturarvet boken, det skrivna språket.Vi ser även tendenser inom utbildningen, där ele-ver hellre väljer att läsa en äldre bok på engelska änpå svenska, därför att engelskan inte förändrats så fortsom vårt svenska språk har gjort.Det är tråkigt att gammal litteratur inte är till-gänglig i lika stor utsträckning för oss som den är t.ex.för engelsmännen. Jag anser att vi borde vara någotmer konservativa när det gäller förändringar i skrift-språket och inte förändra det lika hastigt som dettalade. Vi måste helt enkelt försöka låta det skrivnaspråket få vara det skrivna.Jag anser att det i svenskundervisningen borde in-gå studier av gammalsvenska och att dessa bordeinnefatta mer läsning av äldre litteratur. Vi får juundervisning i norska, isländska och danska - åtmins-tone fick jag det när jag gick i skolan - så varför inte också studier av gammalsvens-ka?Låt mig få utgå från mig själv.Jag hade det väldigt svårt med min identitet av enanledning som hade samband med just detta. Minmormor och även min mor kom från estnisk svensk-bygd. Jag minns inte att min mor talade konstigt, menjag måste säga att jag aldrig riktigt förstod vad minmormor sade. Det gjorde att jag var litet rädd förhenne. Vi förstod aldrig varandra. Jag tror att dettavar hämmande för min identitetsutveckling och gjordedet svårare att hitta mina rötter. Det har jag i ställetfått kompensera som vuxen.Vi kan även dra paralleller med tornedalsfinskanoch samiskan. Också svenska medborgare har faktisktvarit flyktingar i sitt eget land. De har blivit bestraffa-de när de har talat sitt modersmål och förbjudna atttala modersmålet i skolan. Detta har ju nu inneburitatt många inte för traditioner och språk vidare, vilkethar skadat många människor och även vår svenskakultur.Jag vill också ha sagt att jag anser hemspråksun-dervisning vara oerhört viktig. Generationer måste haen möjlighet att kunna tala med varandra. Annarsfinns det en risk att barnet förlorar sin identitet, och enidentitetssökande människa kan hamna mycket snetthär i livet - det vet i allihop.Jag har inget yrkande. Jag står bakom betänkandetoch mitt särskilda yttrande. Min förhoppning är att vigenom behandlingen av kulturutredningen verkligenskall kunna besluta om hur mycket pengar vi skallsatsa på den svenska språkvården och vad pengarnaskall gå till.Anf. 108 ()Fru talman! Utskottets eminenta svar på de bådamotionerna samt de tidigare inläggen från mina kolle-ger i kulturutskottet torde visa hur viktig vi anserspråkets ställning vara för den nationella identiteten. föreslår vi att ett av målen för denframtida nationella kulturpolitiken skall vara att taansvar för kulturarven och främja ett positivt bruk avdem. Till kulturarven hör språket.Men vill jag rikta stark kritik mot bristen påsvensk tolkning i EU, bristen på svensk översättningav beslutsunderlag i EU och bristen på enighet om huroch i vilken omfattning översättning skall ske i EU.Här återstår allt.Anf. 109 ()Fru talman! En far och hans son är ute och åkerbil. De krockar, pappan dör och sonen blir svårt ska-dad. När sonen i ilfart kommer till sjukhuset utbristerden utrusande läkaren: , jag kan inte operera. Detär min son.Hur kunde läkaren säga så?Svaren kan vara många. Det kan ha varit farfarsom körde. Kanske pappan var präst. De som ställsinför frågan ägnar mycken tankemöda åt att kommapå ett svar - det ena mer komplicerat än det andra.Men det enklaste, som också är det mest givna - attläkaren är kvinna och mor - är det få som kommer påutan hjälp.Att språket har betydelse för jämställdheten ärklart, men denna lilla historia visar också på vårafördomar. Ordet läkare är till skillnad från ord somriksdagsman könsneutralt. Vad händer om vi ändrar"riksdagsman" till den könsneutrala"riksdagsledamot"? Innebär det att vi får lättare attföreställa oss att en riksdagsledamot kan vara enkvinna? Om vi i historien byter ut far mot mor ochläkaren mot en utrusande sjuksköterska - blir sjukskö-terskan automatiskt en man?I våra lagar och avtal har vi ett ensidigt utnyttjan-de av pronomenet han. I t.ex. medbestämmandeavta-let för kommuner och landsting står under rubrikenPersonalavveckling att den som varit anställd skall få tjänstgöringsbetyg om han begärdet. Detta trots att både kommuner och landsting harflest kvinnliga anställda. Skall avtalet tolkas så attenbart manliga anställda får tjänstgöringsbetyg?Genom att kvinnor skulle få bli präster var 1979 tvungen att ta ställning tillfrågan om pronomen, och den skriver:"En annan utväg vore att i lagtexten genomgåendebegagna feminina pronomenformer och utgå från attbefolkningens manliga hälft skulle rätta sig efter di-rektiven, på samma sätt som kvinnor har visathörsamhet mot de direktiv som formellt är riktade motmän. Ett argument mot en sådan lösning är, att direk-tiven, mot bakgrund av hittillsvarande språkbruk,skulle kunna uppfattas såsom avseende endast kvin-nor. "Citatet visar på en medvetenhet om kvinnors si-tuation. Som kvinnor får vi lära oss att överleva i enmanlig värld. Vi får lära oss att tolka "han" som"hon", dvs. vara helt säkra på att vi är femininum.Men att kräva samma förmåga av männen är inte tillatt tänka på enligt . Männenskulle då inte anse sig omfattas av lagen.I bostadslagen används enbart pronomenet "han".Lagen kallar bostadsrättshavaren för "han". På ettställe står det att bostadsrättshavaren inte får hyra uttill sin make, dvs. en man får inte hyra ut till sin man.Mig veterligen är detta den enda lag där män förut-sätts vara gifta med män. Vid en kontroll med HSBvisade det sig att av alla bostadsrättshavare ärkvinnor och män.I riksdagsordningen 2 kap. 1 § står:"Talmannen leder kammarens sammanträden. Hanfår vid överläggning i ämne som är upptaget på före-dragningslistan icke yttra sig i sakfrågan. "Skall detta tolkas så att talmännen hade kunnat yttra sig om det var detvå kvinnliga talmännen och inte förste eller tredjevice talmannen som lett det sammanträde då förstevice talmannen apostroferades av en ledamot? Jag hartidigare kontaktat språknämnd. Det finnsinte nedskrivet någonstans att "han" skall betyda "honoch han", utan det har blivit så av hävd och vana.