prot · GJ09101 · 1996-05-29 00:00:00 — är fullt medveten omatt det finns en opinion i landet som principiellt mot-sätter sig att under några omständigheter överhuvud taget säljer vapen till andra länder, och attHenrik är representant för den opinionen.Det går att ha den åsikten. Man kan tänka sig atten statlig utredning med representation från olika hållkommer till denna slutsats , omde politiska förhållandena i landet är sådana att detfinns en majoritet för en sådan uppfattning.Men det här handlar inte alls om det. finns detett regelverk som ser ut på ett visst sätt. Det kan för-ändras och diskuteras. Men om man är motståndaretill att detta regelverk över huvud taget tillämpas fårman problem om man verkligen tar säte i nämnden.Därför tillåter jag mig att misstänka att syftet med attnominera aldrig var riktigt seriöst.Anf. 36 ()Fru talman! Med anledning av det senaste replik-skiftet skulle jag vilja poängtera att den här debatteninte är en debatt för eller mot en nominering av Hen-rik . Den handlar inte heller om de sakskälsom kan finnas eller inte finnas i frågan. Debattengäller helt enkelt frågan om regeringen har rätt ellerinte att nobba en nominering från ett parti till en postinom ett organ med en viss myndighetsutövning.Jag menar att det är helt klart att regeringen harrätt att såväl bestämma de kriterier som skall uppfyl-las vid nominering av representanter i olika organsom att utse dem. Det ligger i regeringens utnäm-ningsmandat.Regeringen har inte heller bestämt vem som skallrepresentera . Regeringen har faktisktbestämt att en föreslagen kandidat icke uppfyller dekriterier som regeringen har ställt upp. Därmed godtarinte regeringen denna kandidat, vilket regeringen harrätt att inte göra. Regeringen har i stället anmodatMiljöpartiet att föreslå en annan kandidat, vilket re-geringen också har rätt att göra.Detta sker ju vid många andra tillsättningar. Dethar också skett vid flera andra tillfällen. ett system som innebär att partierna anmodas attföreslå två kandidater för att regeringen skall kunnavälja en man eller en kvinna, så att man skall få enjämn könsrepresentation i olika utredningar, styrelseroch andra sammanhang.Det förhållandet att regeringen har den här rättenhar inte varit föremål för någon stor debatt. Jag kantycka att regeringens rätt är alldeles för generös. Re-geringen har ju ibland faktiskt rätt att aktivt utse vemsom skall företräda ett parti.Men i det här fallet har regeringen bara ägnat sigåt att bestämma kriterier och att neka en person attingå i ett sammanhang, eftersom regeringen anser attpersonen inte uppfyller de kriterier som regeringenhar rätt att ställa upp. I konstitutionell mening kan detdärför inte finnas någon anledning att anmärka påregeringens agerande i det här fallet.Anf. 37 Förste vice talman () replikFru talman! Jag tycker att gör enkorrekt analys av situationen. Även om det har blivitstor massmedial uppståndelse kring utnämningen avHenrik är detta icke den fråga som konsti-tutionsutskottet har anledning att bedöma. Det ärnämligen, , inte alls särskilt unikt att enregeringen skickar tillbaka personer.Det kan man ha olika uppfattning om. Från mode-rat håll har vi reagerat när vi t.ex. inte har fått repre-sentation på det sätt vi har velat - i , närdet gäller AMS, och för att nämna några exempel. Vihar valt en annan metod än den som har tillämpats avMiljöpartiet. Vi har bett om överläggningar med detansvariga statsrådet. var det statsrådetJan . Sådana överläggningar har ägt rum, ochvi hoppas att regeringen har fått en förståelse för attdet här kan vara litet problematiskt. Det måste rim-ligtvis vara partierna som nominerar den person ellerde personer som man vill skall representera partiet.I Moderata samlingspartiet har vi, fru talman, ickegått med på att utse en man och en kvinna. Vi anseratt vi väljer den som vi tycker är bäst. Skulle manvara riktigt konsekvent, och det är ju inte regeringen,bör man rimligtvis ändra regeringsformen så att vi vidval av talman, fru talman, eller statsminister också haralternativ. Det skulle alltså alltid föras fram en manoch en kvinna till talmansposten eller till statsminis-terposten. Då vore det allvar på det här området.Anf. 38 ()Fru talman! Jag känner mig tvungen att gå upp italarstolen en gång till med anledning av det som var inne på. Jag vill kort kommenteradet.Vapenexportrådet kan härledas ur Utrikesnämn-den. Det är alltså en ersättning för partiledardiskus-sioner.Att mot denna bakgrund resonera så som Pär-AxelSahlberg tycker jag är mycket illavarslande och oro-väckande. Demokratin och parlamentarismen kan intebygga på anpassning till regeringen, och det här rådetkan inte jämställas med vilken myndighet som helst.När det gäller inlägget från Vänsterns KennethKvist är det riktigt att kriterierna uppställs av rege-ringen, men i det här fallet kom kriterierna i efter-hand, och det tycker jag inte är rimligt. Det är märk-ligt att Vänstern smeker regeringen medhårs i den härfrågan. Det är solklart att regeringen kom med sinaargument långt i efterhand. Det är något helt annat attsom när det gäller könskvoteringen säga i förväg attdet får föreslås en man och en kvinna.Anders säger att när inte fårsom de vill har de överläggningar med regeringen.Det hade vi i den här frågan.Anf. 39 () replikFru talman! Jag är glad att tog uppden här frågan igen. är jag litet ledsen överatt det ligger ett så grundläggande missförstånd bak-om såväl anmälningen som den reservation som PeterEriksson har skrivit.Riksdagen har några egna myndigheter, bl.a. . I övrigt rör det sig om myndigheter inomregeringens sfär. Vi skall vara tacksamma för denparlamentariska strukturen, dvs. för att det från par-lamentet rekryteras ledamöter till sådant här arbete,men det gäller här en myndighet inom regeringenssfär. Detta borde vara en grundläggande kunskap, ochden styr också hela agerandet från regeringens sida.Det utgör också den självklara grunden till att vi iutskottsmajoriteten har yttrat oss på det sätt som vigjort.Det är olyckligt att ett missförstånd har krävt såmycket tid och väckt så mycket aggression. tar detockså kammarens dyra tid i anspråk. Någon gångborde också komma över tröskeln tillatt säga: har jag förstått vad frågan handlade om.Anf. 40 () replikFru talman! Vad vi har gjort är att vi har bildat enmyndighet och därefter också inrättat Vapenexportrå-det. Formellt kan även ses som enmyndighet, men det är en ersättning för partiledardis-kussioner i . Det är inte rimligt attkomma dragande med argumentet att det är som vil-ken annan myndighet som helst. Då är man ute på enseglats långt bort från de arbetsformer som bör vararimliga för och regeringen och för samarbe-tet dem emellan.Anf. 41 () replikFru talman! Om jag personligen skulle ta åt mig avpolitiska diskussioner, skulle jag finna dagens till-ställning vara märklig. Först utsätts jag för ett uppen-bart värvningsförsök från förste vice talmannen, somvill få mig att byta parti, och tillvitas jag av PeterEriksson att smeka regeringen i den här frågan.Jag deltar inte i granskningför att smeka någon regering, utan jag är snar tillkritik när denna är befogad, men i det här fallet harregeringen utövat sin rätt när det gäller att utse rege-ringsorgan. Man kan ha synpunkter på om den har sattupp kriterierna eller inte, men regeringen har rättockså att sätta upp kriterierna litet senare än vad somfaller partierna i smaken.Vi måste granska den här frågan utifrån en konsti-tutionell utgångspunkt, inte utifrån sakskälen för elleremot en viss person. Det är regeringen som har rätt attgöra den här bedömningen, och den har den ocksågjort den. Den kan inte utsättas för kritik för detta.Anf. 42 () replikFru talman! Detta är vad konstitutionen säger iden här frågan, men sedan är det upp till oss i konsti-tutionsutskottet att avgöra var gränserna för regering-ens utnämningsmakt går. Helt uppenbart måste de gånågonstans. Jag tror inte att ställer sigbakom att regeringens utnämningsmakt går så långtatt regeringen helt efter eget godtycke kan plocka utfolk från eller andra partier och säga attde representerar dessa partier.Jag tycker att Vänstern har varit väldigt flat ochställt sig bakom regeringens maktutövning i stället föratt sätta gränser som visar att och riksdags-partierna kan påverka och styra tillsättandet av sinaegna ledamöter i olika råd och nämnder.Anf. 43 () replikFru talman! Man måste vara litet noga med orden.Trots allt har regeringen inte utsett vem som skallrepresentera , utan regeringen har, somjag sade, satt upp kriterier och ansett att Miljöpartietsnominering inte har fyllt de kriterierna. Regeringenhar rätt att fatta detta beslut. Då finns det i konstitu-tionell mening ingenting att anmärka på saken.Sedan kan vi ha synpunkter på vapenexportfrågorosv. som kanske ligger helt i linje med uppfattningar-na hos den person som saken gäller, men det är enhelt annan fråga. Här gäller det en konstitutionellprövning av om regeringen har formell grund att fattabeslutet i denna mening, och det har regeringen haft.Anf. 44 () replikFru talman! Vad jag efterfrågar är något slagsmarkering från Vänstern av var gränsen går. När maninte ens är beredd att ge något slags vink om var grän-serna går utan bara säger: Det är okej, det är bra,regeringen gör rätt; även om regeringen först i efter-hand talar om varför den inte godkänner den ene ellerden andre, är det dess ensak - då är man flat, då stry-ker man regeringen medhårs i stället för att sätta grän-ser för regeringens utnämningsmakt.Anf. 45 () replikFru talman! Vi har ju i utskottets behandling avdet här verkligen diskuterat gränsdragningen, och vihar också sagt att regeringen inte skall utse vilka somskall företräda partier. vet mycket välatt det visst finns gränser för detta.Men i det här fallet handlar det ju inte om att re-geringen har utsett någon, utan regeringen har sattupp kriterier - låt vara sent - och funnit att ennominerad person inte fyller dessa kriterier ochavvisat denne. Denna rätt har regeringenotvivelaktigt när det gäller ett sådant här organ. Detär detta som skall granska,ingenting annat. Annars blir vår granskning intesärskilt trovärdig.Krigsmaterielexportfrågor - Omanärendet m.m.Anf. 46 ()Fru talman! Frågan om vapenexporten till en av de intressantare i årets granskning. Här finnsen rad komponenter, som alla är värda sina kommen-terar. En gäller själva beredningen, där det förefalleruppenbart att vissa påtagliga och såvitt jag begriperav ingen förnekade brister kan ha bidragit till att be-slutet om export till blev tokigt.En annan gäller bedömningen av hur frågan ommänskliga rättigheter - en av de avgörande i varjevapenexportärende - skall hanteras. Här finns tvåtydligt skilda uppfattningar företrädda i utskottet, ochdet är naturligtvis här som kärnfrågan ligger.En tredje gäller frågan om s.k. följd- och komplet-teringsleveranser, där en del av oss har en stark känslaav att praxis håller på att förskjutas utan att någrapolitiska beslut finns som grund.Den rådgivande som bekant suspenderats . Detansvariga statsrådet hade då i ställetnaturligen kunnat ta egna kontakter med partierna.Som det nu blev kom kontakterna att skötas avolika personer vid olika tillfällen. Man kan ganska lättinse att detta bidrog till att det uppstod tolknings-problem vad gäller partiernas inställning. Troligenbidrog naturligtvis också när det gäller den mergrundläggande faktainhämtningen den omständighe-ten att KMI inte hade någon fungerande chef. Här harvi de berömda fem månaderna som vi redan har varitinne på.Jag noterar att det på ett annat ställe än där dettaärende behandlas i utskottets betänkande finns enskrivning om SSI i en delvis parallell fråga där dethandlar med en delvis liknande si-tuation. Då skriver vi allihop att det är en självklarhetatt en myndighet skall ha en fungerande styrelse ochatt två månaders tidsutdräkt i det här fallet inte ärgodtagbart, osv. Det är klart att är merär två, och det gör det naturligtvis ännu mer bekym-mersamt. Majoriteten utesluter inte heller att detta harskapat problem.Det är rimligt att utgå från att det faktum att demassarresteringar som förekom i intekom att rapporteras på det sätt som hade varit rimligtmedföljde att beslutet fattades på grunder som varalldeles för bräckliga. De invändningar mot vapenaf-fären med som redovisade i deninformella samrådsrunda som ändå skedde handladetill yttermera visso just om de frågor där kunskapen iregeringen redan från början var bristfällig, dvs. si-tuationen när det gäller de mänskliga rättigheterna.Man kan om man har lust säga mycket om desvenska principerna för till vem, hur och när vi skallkunna exportera vapen. Själv har jag sympati för ettlitet annorlunda synsätt än det gällande, som skulleutgå från att demokratier helt enkelt har samma rättsom vårt eget land att försvara sig och att ett rentdemokratikriterium borde övervägas som åtminstoneen central beståndsdel i prövningen av olika exportaf-färer.Det är ändå ett faktum att de kriterier som gällerbl.a. bygger på att länder som köper svenska vapeninte får vara sådana länder som grovt förtrampar demänskliga rättigheterna. Som bekant skärpte utrikes-utskottet den svenska hållningen just påden här punkten. Mycket stor varsamhet bör därförrimligen iakttas när det gäller export till länder därman kan sätta frågetecken för hur regimen respekterarde mänskliga rättigheterna.Ingen förnekar såvitt jag vet att de övergrepp somutskottet nu på olika sätt kommenterar ägde rum iOman . Regimen slog till mot en grupp op-positionella som av allt att döma tillhörde en funda-mentalistisk muslimsk riktning. Ett stort antal perso-ner arresterades, och en del dömdes till fängelse.Åtminstone en dödsdom utfärdades, som sedan om-vandlades till fängelsestraff.Majoriteten påpekar i och för sig korrekt att regi-men i har utmärkts av en mildarehållning gentemot den kungliga regimens kritiker.Sedan kommer den intressanta frågan: Betyder det attdet som hände bör betraktas som ett tillfälligtavsteg från en i övrigt acceptabel praxis och alltså intekan åberopas som argument mot vapenaffären?Jag kan förstå vad de menar som hävdar denståndpunkten. Jag hoppas att de får rätt när det gällerutvecklingen i . Men egentligen handlar fråganom någonting annat. Kunde man veta att detsom hände bara var ett tillfälligt avsteg ochinte början till en ny och mer repressiv politik? Detkunde man naturligtvis inte.Kunde det faktum att de personer som arresteradesår 1994 kanske om de fått chansen hade velat upprättaen mer diktatorisk regim än sultanens ursäkta de me-toder som användes för att slå ner konspirationen?Möjligen ur ett internt omanskt perspektiv, men intelika självklart för oss som har att bedöma svenskvapenexport.Det avgörande är inte nödvändigtvis att en dikta-tur fängslar personer som kanske vill ha en annandiktatur i stället utan snarare - och här finns resone-mang i utrikesutskottets yttranden som saken - attsjälva metoden och de relationer mellan olika politis-ka fraktioner som detta antyder befäster intrycket avett land där mänskliga rättigheter generellt sittertrångt, där ytterligare urladdningar kan ske och därhot mot stabiliteten lätt kan uppstå på nytt.Utrikesutskottet påpekade 1992/93 att frågan ommänskliga rättigheter har en säkerhetspolitisk dimen-sion. Det är just vad det här handlar om. Man bör varaganska bekymrad och oroad när en regim, även omdet inte är den värsta regimen i världen, finner detnödvändigt att använda den här sortens metoder moten grupp som konspirerar emot den. Då kan det varaså att hela utvecklingen i landet håller på att gå över-styr. Man kunde inte veta om det som händeår 1994 skulle leda vidare åt fel håll eller verkligenvara något tillfälligt.Hela resonemanget om den allmänna trendenkontra tillfälligheter saknar såvitt jag kan förstå stöd ide riktlinjer vi ändå har att bedöma. Man kan ocksåuttrycka detta på ett annat sätt. Skall det faktum attingenting som liknar det som hände hade hänttidigare leda till att man betraktar det som faktiskthände som om det inte hade hänt? Det är litetgrand av den logiken. Det är ungefär som i sannolikhetsmonolog. Om någonting varväldigt osannolikt därför att trenden har varitpositiv kanske det ändå inte riktigt har hänt när detfaktiskt hände.Detta är en riskabel hållning. Jag har svårt att seatt den är förenlig med intentionerna bakom de reglersom gäller för svensk vapenexportpolitik. Vad vi ipraktiken kan göra är helt enkelt att utgå från de hän-delser som faktiskt har inträffat, när de har inträffatoch sedan vara försiktiga med att medge export tills vihar någorlunda säker mark under fötterna för att kun-na säga att detta var något som var en historisk episodoch att den allmänna situationen är positiv.Man kan när det gäller peka på ettantal andra länder där situationen är likartad med deni . Jag tycker att man skall akta sig för att knä-satta hela detta resonemang om engångshändelserkontra den allmänna trenden som någonting som är ettacceptabelt och rimligt resonemang vid bedömningenav svensk vapenexport.Till bilden hör också problem vad gäller följd- ochkompletteringsleveranser. Här känner vi oss oroade,men vi avstår från att reservera oss. I stället kommer,som framgår av betänkandet, KU att på eget initiativoch inom ramen granskning att analyseraden problematiken. Jag tror att det är mycket angelä-get att det sker.Fru talman! Med detta vill jag yrka bifall till dereservationer när det gäller Omanfrågan som Folk-partiet står bakom.Anf. 47 ()Fru talman! I mångt och mycket kan jag instämmai det har anfört. Vi har egentligeninte så stora skiljaktigheter i åsikterna kring dettaärende. Omanärendet är begränsat till sin omfattning,men det reser ändå viktiga principfrågor.I korthet säger historiken följande. Svenska före-tag fick exportera ett visst stridsledningssystem. Mendet var från början inte alls militär utrustning. Detexporterades som civil utrustning, kompletterades iTyskland därför att man vill kringgå gamla bestäm-melser och blev till stridsledningssystem. Det är detkorrekta. Man exporterade alltså viss utrustning somsedermera under resans gång ner till blevstridsledningssystem.Detta var egentligen klandervärt. Föregiven civilexport blev alltså militär export. Sedermera skärptesreglerna, vilket skulle ha gjort redan den ursprungligacivila exporten till militär export. Men oaktat dettainför man ett nytt begrepp, nämligen att det skullegälla kompletteringleveranser.Reglerna var så att säga redan brutna genom kringgick dem via utlandet. När man nu leverunder skärpta regler inför man ett nytt begrepp, näm-ligen kompletteringsleveranser. På så sätt godkännsdenna vapenexport. Detta innebär en glidning i deregler som gäller, och vi menar att det icke kan accep-teras.Vi har också haft ett något märkligt politiskt för-ändringsspel i den här frågan. I vapenexportärendenahar krävts konsensus, dvs. att de partier som satt iUtrikesnämnden skulle vara överens för att exportskulle få äga rum.Omanärendet var aktuellt under den borgerliga re-geringstiden. Socialdemokraterna uttryckte då tvek-samhet. Man ville vänta med att ta ställning till expor-ten. Det gjorde att den borgerliga regeringen följdedenna begäran och inte fattade något beslut om enexport.Sedan fick Socialdemokraterna regeringsmakten,och frågan kom upp på nytt. Då hade socialdemokra-terna tydligen tänkt färdigt. Grova kränkningar av demänskliga rättigheterna har skett i i tiden mel-lan det att socialdemokraterna uttryckte tveksamhettill exporten och det att de själva satt i regeringsställ-ning och ville besluta att exporten skall äga rum.Under tiden socialdemokraterna ändrar ståndpunktfrån tveksamhet till färdig ja-ståndpunkt har alltsågrova kränkningar av mänskliga rättigheter skett iOman.Folkpartiet, som i den borgerliga regeringen hadesagt sig vara för den här exporten eftersom det intefanns någon avvikande mening inom regeringen,gjorde en motsatt resa. Man uttryckte tveksamhet tillexporten till följd av det ändrade läget kring demänskliga rättigheterna. Det förefaller mig vara enmer begriplig och logisk hållning än den socialdemo-kratiska.Men här är dilemmat att konsensusen inte pröva-des riktigt, eftersom det inte fannsnågon rådgivande nämnd, inget officiellt organ därFolkpartiets ändrade hållning kunde uttryckas. Denuttrycktes i stället i mer eller mindre enskilda samtalmed företrädare för regeringen.Ord har kommit att stå mot ord när det gäller vadFolkpartiets tveksamhet egentligen har inneburit, hurden skulle ha tolkats och om ett positivt regeringsbe-slut bröt mot konsensusprincipen eller inte. Det tyderpå att det var en nackdel att den rådgivande nämndeninte var i funktion vid tillfället. Vi menar att regering-en måste få kritik för detta.Frågan om hur det är med de mänskliga rättighe-terna i ett land måste i det här sammanhanget bedö-mas i absolut mening. I regelverket finns inte någon-ting som långsiktig trend eller andra vaga beskriv-ningar. Det handlar om konkreta brott mot mänskligarättigheter.Dessutom har brotten mot de mänskliga rättighe-terna varit få , 200 under 1994och möjligtvis få igen 1995. Om man skulle göra ettfemårsmedeltal skulle tendensen fram till dess attbeslutet fattades med nödvändighet bli starkt stigande.Kurvan skulle inte ha en negativ lutning, vilket re-geringen tycks påstå. Tiden med få övergrepp är jumycket längre med många övergrepp äntiden med få övergrepp efteråt. Regeringen har alltsåstatistiskt fel när den försöker göra gällande att denlångsiktiga tendensen tyder på en förbättring av för-hållandena. Det finns inga statistiska bevis för det.Vidare var det så att dåvarande föredragandestatsråd, , inte hade kännedom omdessa kränkningar. Regeringens interna arbete funge-rade så att han heller inte fick kännedom om kränk-ningarna när han skulle föredra ärendet inför . Därmed kom han att ge nämnden ett otill-räckligt eller felaktigt beslutsunderlag. Det är bådeanmärkningsvärt och klandervärt att det kan vara pådet viset.Här föreligger alltså flera brister i regeringenshantering av ärendet.För det första inför man ett nytt begrepp, s.k.kompletteringsleveranser. Det är bra att utskottetframdeles skall granska detta extra, men i Omanären-det verkar det vara fullständigt klarlagt att det harskett en glidning i regelverket som saknar motsvarig-het i några riksdagsbeslut.För det andra gör regeringen glidningar i defini-tioner när det gäller de mänskliga rättigheterna.Dessutom håller sig regeringen inte med en interninformation, vilket gör att föredragande statsråd harsagt sig inte vara underkunnig om förhållandena.För det tredje fungerade inte det organ där dessafrågor skulle behandlas mellan partierna i . Detta organ var ännu inte tillsatt. Då hade ioch för sig också nya partier kommit med. Detta in-nebar att ord stod mot ord när KU skulle granskaärendet.Regeringen borde få på dessa punkter, ochdärför yrkar jag bifall till i första hand de reservatio-ner i ärendet som jag har undertecknat. Därest deskulle falla vill jag i andra hand yrka bifall till deFolkpartireservationer jag inte har undertecknat.Anf. 48 ()Fru talman! KU har behandlat två större gransk-ningsärenden om vapenexport under det här året.Vi har granskat regeringens handläggning av dets.k. Omanärendet, som har diskuterats ganskamycket av och . Detär vad man kan kalla ett typiskt vapenexportärendeför , som handlar om mänskligarättigheter å ena sidan och affärsintressen å andrasidan.Vi har också på initiativ genomförten administrativ undersökning av tillstånd för li-censavtal, utveckling för annans räkning, samar-betsavtal m.m. Den utveckling som vi har sett desenaste åren innebär att dessa samarbetsformer harfått en allt större betydelse för vapenexporten ochkrigsmaterielbranschen i dess helhet.Frågan är om den utvecklingen innebär att svenskavapen hamnar i länder som annars inte skulletillåta export till.Detta har varit en mer principiell granskning somsyftar till att se om systemet fungerar, och om detfinns anledning att föreslå förändringar.