prot · GK099 · 1996-10-03 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1996/97:9Torsdagen den 3 oktoberKl. 12.00 13.3814.00 - 14.53Det justerade protokollet beräknas utkomma ----------------------------------------------------------1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 27 september.2 § Svar på interpellation 1996/97:1 om vår-dens resurserAnf. 1 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig omstatsministern är beredd att agera för att sjuk- ochhälsovården skall få en ekonomisk särställning så attden direkta sjukvården prioriteras framför annanverksamhet och därmed garanterar alla medborgareden vård och omsorg som de har rätt att kräva enligtden gällande hälso- och sjukvårdslagen. är så fördelat att det är jag som skallsvara på interpellationen.Regeringen har i budgetpropositionen för år 1997behandlat frågan om hälso- och sjukvårdens framtidaresursbehov. Som framgår av propositionen har rege-ringen fått del av uppgifter som tyder på att det fram-över kan uppstå svårigheter att klara hälso- och sjuk-vårdens resursbehov bl.a. därför att antalet äldre ibefolkningen ökar. Vi framhåller i propositionen att viser med oro på den situation som kan uppstå om re-sursbehov och intäkter utvecklas i enlighet med deuppgifter som framförts och att det finns skäl att haberedskap för att möta eventuella ökade resursbehov.Ett av de främsta och viktigaste samhällsåtagan-dena framöver är att klara de kommande resursbeho-ven inom hälso- och sjukvården. Debatten om hur viskall kunna garantera alla medborgare den vård ochomsorg som de har rätt till enligt hälso- och sjuk-vårdslagen är angelägen att föra. Det är dock viktigtatt denna diskussion inte enbart handlar om resurstill-skott och bevarandet av nuvarande vårdstrukturer. Enkonstruktiv diskussion om hur vi skallkunna ge en rättvis vård måste vara framåtsyftandeoch ta till vara de nya möjligheter som ständigt skapasgenom bl.a. den snabba medicintekniska utvecklingeninom hälso- och sjukvården.Det finns rapporter som visar att de tillgäng-liga resurserna inom hälso- och sjukvården inte utnytt-jas optimalt. Det gäller exempelvis viss behandlingsom ges och som har lågt eller oklartmedicinskt värde. Dessutom måste de möjligheter tilleffektivare resursutnyttjande som finns tas till varagenom effektivare rehabiliteringsinsatser.Det är också viktigt att ta till vara den i vissa delardåligt utnyttjade resurs som hälso- och sjukvårdsper-sonalen utgör. Genom att satsa mer på personalenskompetens och utvecklingsmöjligheter går det attförbättra såväl bemötandet av patienten som resursut-nyttjande och vårdens kvalitet i stort.Jag är övertygad om att vi genom klokare utnytt-jande av såväl personal som behandlingsmetoderm.m. kan få ut mer vård för pengarna och därmedskapa en bättre och effektivare hälso- och sjukvård.En framtida hälso- och sjukvård som är rättvis och avhög kvalitet finner man inte genom att titta bakåt pågårdagens hälso- och sjukvårdsstrukturer utan detkrävs tänkande i helt nya banor. Det är viktigt attframöver debattera resursbehoven inom hälso- ochsjukvården - men låt debatten om framtidens sjukvårdhandla om framtidens lösningar och inte om gårda-gens.Jag och den förra socialministern har vid tidigarefrågestund och interpellationsdebatt med ChatrinePålsson och framhållit att Kommitténom hälso- och sjukvårdens finansiering och organisa-tion (HSU 2000) kommer att lämna ettdelbetänkande om hälso- och sjukvårdens framtidaresursbehov till regeringen. Som framgår av budget-propositionen har regeringen för avsikt att snaraståterkomma till med sina överväganden medanledning av kommitténs delbetänkande.Som svar på fråga vill jag av-slutningsvis framhålla följande. Skulle det mot denbakgrund som jag nu redogjort för visa sig att åtgär-der ändå behöver vidtas av regeringen för att målen ihälso- och sjukvårdslagen skall kunna uppnås kom-mer jag självfallet att ta sådana initiativ. Låt mig vida-re understryka att det är landsting och kommuner somenligt hälso- och sjukvårdslagen har ansvaret för attgöra nödvändiga resursavvägningar. I de fall ekono-miska neddragningar måste genomföras måste dessabeslut grundas på ett väl genomtänkt beslutsunderlagså att inte målen i hälso- och sjukvårdslagen äventy-ras. Det är angeläget att myndigheter m.fl., som hartill uppgift att bedriva tillsyn, uppföljning och utvär-dering inom hälso- och sjukvård samt inom omsorg,noggrant följer hur detta sker.Anf. 2 ():Herr talman! Jag vill börja med att ändå tacka fördet svar som socialministern har lämnat. Jag kännermig inte nöjd, och det föranleder mig att göra någrakommentarer.Socialministern säger att det kan uppstå svårighe-ter framöver. Det är vi överens om. Vi vet att detkommer att uppstå svårigheter därför att det behövsett ökat resurstillskott.Men det räcker inte att en regering skriver att manär orolig över situationen . Man måsteockså göra någonting åt den. Ord och handling måstestämma överens.Herr talman! När jag tog del av siff-ror när det gällde vårdköer blev jag skrämd. På oer-hört många orter i vårt land lever man inte upp tillvårdgarantin . Jag tänkte ta upp någraexempel på detta.Vid i fick man i augustivänta på en gallstensoperation. I Östersundvar väntetiden , och i Sala var den 104veckor. På i var vänte-tiden för en höftledsoperation 64veckor. Vid i varväntetiden för samma åkomma 65 veckor.Jag känner mig inte nöjd med detta. Tvärtomskäms jag över att det är så här. vet vi attväldigt många äldre inte får den omsorg som de be-höver. Min fråga är då: Vilka signaler vill socialmi-nistern och den socialdemokratiska regeringen ha föratt de skall förstå att det är allvar?Den förra borgerliga regeringen införde faktisktvårdgarantin, inte för att det skulle finnas några braskrivningar på ett papper utan för att enskilda männi-skor skulle få nytta av den. Min övertygelse är att detinte finns någon som tjänar på långa vårdköer. Allaförlorar - ekonomiskt, medicinskt, psykiskt och sam-hälleligt. Detta måste vi göra någonting åt.Socialministern säger att sjukvården inte utnyttjarsina resurser optimalt. Det låter nästan som ett hånmot sjukvårdspersonalen. Vi har skurit ned så oerhörtmycket inom landstingens verksamhet under de senas-te året. I en notis i av fanns deten notis om att har minskat sin personalmed 38 500 personer. Av dessa har 20 000 personergått över till kommunens hemtjänst. Det är alltså18 500 personer som har fått sluta. Sedan säger manatt resurserna inte utnyttjas optimalt! Enligt alla pro-gnoser kommer personalen att minskasmed ytterligare 30 000 personer. Hur skall det bli medde människor som är i behov av vård?Jag vill också fråga socialministern vad som ärbakgrunden till påståendet att det är den verksamhetsom är av lågt eller oklart medicinskt värde som skallses över. Vilken verksamhet åsyftar ?Herr talman! Jag skulle alltså vilja ha ytterligareförtydliganden. Jag hoppas att socialministern kan gemig och framför allt svenska folket sådana. Vårdper-sonalen kämpar hårt och har det tufft. Jag undrarockså: Vilka ytterligare signaler behöver socialminis-tern för att hon skall förstå att situation inomsjukvården är allvarlig?Anf. 3 BO ():Herr talman! Jag har lyssnat noga och med intres-se på socialministerns svar på de mycket berättigadefrågor som har ställt. En reflexionsom man gör är att tongångarna är väldigt annorlundanu när socialdemokraterna befinner sig i regerings-ställning än vad tongångarna var då de befann sig iopposition och inte minst än i den förra valrörelsen.Ett av huvudskälen för att man skulle byta regeringvar då att det skulle bli en regering som satte stopp förde otäcka borgerliga nedskärningarna i kommuneroch landsting.Vi befinner oss nu i en situation där sjukvården fårallt svårare att klara av sina uppgifter. Vi vet att vi haren socialdemokratisk ledning i landet och att social-demokraterna sitter i ledning för 25 av 26 sjukvårds-huvudmän. Så var ansvaret ligger för det som kommeratt hända är väl ganska uppen-bart.Chatrine har redan varit inne på frågan omde växande köerna, och vi kan nästan vi läsai tidningar runt om i landet om hur man får vänta alltlängre på angelägna operationer.Vi befinner oss i ett svårt ekonomiskt läge, det vetvi alla. Därför är det naturligtvis angeläget att ta tillvara de resurser som finns på allra bästa sätt. Ett så-dant sätt uppfanns ju , dåkloka politiker i sade att det varbättre att ta pengar till aktiv sjukvård, operationer ochbehandlingar, än till passiv sjukskrivning, förtidspen-sioner m.m. Den s.k. Bohusmodellen föddes, därtanken var att pengar skulle föras över från ett områdetill ett annat.Det dröjde tills man fick gehör från So-cialdemokraterna på denna punkt. Flera av statsrådetsföregångare med samma partifärg kämpade emotdenna förändring . Men till slut blevden av. Man har alltså kunnat föra över drygt 400miljoner kronor under för att få bort köer-na.Vår slutsats från sida, när vi i vårassåg på problemet med de växande vårdköerna, var attdet uppenbarligen behövdes mer resurser och intemindre resurser. Förutom de uppgifter som vi självahade fått tyckte vi oss kunna inhämta att de utvärde-ringar som var beställda av det socialdemokratiskaSocialdepartementet tydde på att dessa pengar varprecis så värdefulla som landstingspolitiker och per-soner i försäkringskassornas styrelser hade bedömtdet. Därför drog vi slutsatsen att anslaget till dettakonto skulle öka. Regeringen har dragit motsatt slut-sats.Frågan är om statsrådet även har sammauppfattning som framfördes i samband med vårbudge-ten och som tyvärr också finns med i budgetförslaget,nämligen att detta anslag i stället bör minska. I så fallskulle jag för egen del, och säkert många fler, vilja haen motivering till att så har skett.Min andra fråga, som jag har ställt till statsrådetsföregångare och även till statsrådet, då med viss för-ståelse för att frågan ställdes i början av ansvarsperio-den, är mycket enkel. När räknar statsrådet med attköerna skall vara så pass hanterliga som de var närSocialdemokraterna tog över ansvaret?Anf. 4 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka ChatrinePålsson, som har väckt denna viktiga fråga mitt i vårmotionsperiod.Socialministern skriver i interpellationssvaret attdebatten om hur alla medborgare skall garanterassjukvård är angelägen att föra. Men debatten har juförts länge, både i och utanför . Räcker detatt debattera? Krävs det inte handling?Socialministern tar vidare upp behovet av att ta tillvara den dåligt utnyttjade resurs som personalen isjukvården utgör och behovet av att satsa mer påkompetens och utvecklingsmöjlighet för personalen.Jag förstår faktiskt inte vad socialministern menar ochönskar få en förklaring till detta.Jag tycker inte att man i dagens läge skall under-skatta den personal som sliter hårt i vården. Persona-len arbetar till låga löner. Många är på väg att bliutbrända. Hänvisade, som de är, till en arbetsgivarekan de betecknas som en form av gisslan.Nu har , glädjande nog, i uttryckt behovet av fler privata vårdgi-vare. Då undrar jag hur socialministern avser att sti-mulera detta. Hur skall spelreglerna i sjukvårdenändras för att möjliggöra alternativ i praktiken?Jag kan också notera att socialministern än engång hänvisar till HSU 2000, den parlamentariskautredningen om sjukvården - en utredning som harpågått och vars snäva direktiv inte erbjuderett nytänkande i vården. Jag förstår faktiskt inte hursocialministern menar att en konstruktiv diskussionskall föras om sjukvårdens resurser, när utredningenredan från början är strypt.Som ett exempel på hur nedskärningarna i vårdenkan te sig vill jag nämna vad som händer i Stock-holms län. Vårdköerna växer för som går. står mer än 9 000 människor i kö i väntan påoperation eller medicinsk behandling som har utlovatsatt utföras - detta innan effekternaav nedläggningar av två akutsjukhus har slagit igenomoch innan nedskärningarna inom sjukvården, motsva-rande , har påbörjats. Det är ytterli-gare 6 000 vårdanställda som får sluta.Jag vill upprepa min frågor: Räcker det att debat-tera sjukvård? Krävs det inte handling nu? Hur skallHSU 2000 kunna lösa krisen i sjukvården, när snävadirektiv redan från början omöjliggör ett nytänkande?Det är ju faktiskt ett nytänkande som MargotWallström efterlyser i interpellationssvaret. Men dåmåste ju HSU-direktiven ändras.Anf. 5 Socialminister ():Herr talman! pågår ett budgetarbete i kommu-nerna och landstingen. De ser att det kommer att bliväldigt tufft framöver, precis som vi har gjort när detgäller statens budget. Det är tuffa tider. Grundorsakenär förstås att vi har en så enormt hög arbetslöshet,vilket ger minskade skatteintäkter och minskade möj-ligheter att göra de förbättringar som vi vill göra förmedborgarna och också för hälso- och sjukvården.Arbetslöshet i sig skapar dessutom ohälsa och störresociala klyftor.Då känner naturligtvis oppositionen att det härfinns möjlighet att skära pipor i vassen i en debatt, därman ibland kan tänka: Oj, om man ändå fick vara enliten som satt vid sidan av och bara sadeatt detta är enkelt att fixa. Se till att ni ordnar det här!Politiker i alla landsting och kommuner försökernu att ta ansvar för att utgifter och inkomster går ihopoch försöker finna effektivare och bättre metoder föratt långsiktigt kunna garantera en hälso- och sjukvårdav hög kvalitet i hela landet. Detta är den stora ochviktiga uppgiften just , och den tar de på störstaallvar. Vi träffar regelbundet både för att diskutera hur situa-tionen ser ut, hur de bedömer läget framöver och hurvi skall kunna underlätta och hjälpa till.Kom inte och säg att inte regeringen tar dessa frå-gor på allvar! Tack för frågan omvilka signaler jag vill skicka ut! Jag vill nämligen tillsvenska folket säga att det som står högst på denpolitiska dagordningen är att se till att människor iSverige inte skall behöva vara oroliga för att de inteskall få den vård och omsorg som de behöver och ärberättigade till. Det är självklart att det är det allraviktigaste som vi kan göra. Men vi kan inte bara fanti-sera ihop pengar, utan vi måste först och främst se tillatt vi har sunda statsfinanser. Inte är väl välfärden ochhälso- och sjukvården hjälpt av att vi har sönderkördastatsfinanser! Vi har lagt den första grunden ochkan börja se att vi får kontroll över kostnaderna ochordning på statens budget. Det gör att vi nu kan börjadiskutera hur det utrymme som därigenom skapas kananvändas. För mig är det alldeles självklart att vi nuförst och främst måste klara äldreomsorgen, för det ärden riktigt svåra uppgiften. Av rent demografiska skälkan vi också se att det är här framtidsutmaningenligger. Äldreomsorgen tar också de största tillgångar-na av hälso- och sjukvårdsapparaten i anspråk. Det ärsjälvklart så, att detta är den högsta prioritet som vikan ge någon fråga.Margareta E kan väl tala med sina eg-na partivänner i Hälso- och sjukvårdsutredningen. Vihar nu haft en utredning som har utfört ett mycketgediget arbete med att kartlägga den demografiskautvecklingen, situationen i hälso- och sjukvården ochde behov som kan komma att uppstå fram till år 2010.Skall vi lägga det åt sidan och säga att vi struntar i detarbete som utredningen harutfört. Utredningen har utfört ett utmärkt arbete, ochvi skall behandla förslagen med den respekt som vi ärvana vid att göra. Vi skall se till att utredningen fårpresentera sitt förslag för oss. Därefter kan vi diskute-ra hur vi kan handla utifrån de viktiga fakta och detunderlag som de presenterar. Att göra något annatvore en skymf mot dem som och på ettmycket seriöst sätt har arbetat i HSU. Jag hoppas attni kan hålla med om att de har utfört ett gott arbeteoch att vi skall använda det på bästa sätt, så att svens-ka folket skall veta att detta också är regeringenshögsta prioritet. Vi kommer på alla olika sätt att arbe-ta med detta.Jag ber att få återkomma till frågan om vårdga-rantin.Anf. 6 ():Herr talman! Jag vill säga till socialministern attdet var den socialdemokratiska gruppen som försena-de HSU 2000 genom att trilskas och går ur. Det tyck-er jag är mycket beklagligt. Jag tycker också att det ärväldigt viktigt att man är lyhörd för de synpunktersom kommer fram.Jag vill också säga att det är lätt att stå här ochprata om siffror och om goda ambitioner. Kom ihågatt bakom dessa vårdköer finns det människor av köttoch blod som mår dåligt av smärtor! I finns rubriken: "Operation?Ja, ..." Där talas det om smärtor varje dag.Då blir det liksom en litet annan vikt när man träffardessa människor, när man ser dem.Jag tycker att gör ett fegt kon-staterande. I sitt svar säger socialministern att manskall understryka att det är landsting och kommunersom enligt hälso- och sjukvårdslagen har ansvaret föratt göra nödvändiga resursavvägningar. Hur skall deklara av det när de får så litet resurser att verkligenordna sjukvården för? Man måste väl ta ett politisktansvar för att man stryper detta och inte säga att andrahar ansvaret.Jag är glad om det verkligen stämmer i både ordoch handling att socialdemokraterna tycker att vårdoch omsorg skall få en särställning. Jag uppfattadesocialministern så. Det är jag naturligtvis glad för, ochjag hoppas på resultat.Sedan vill jag säga att vi ju alla, varje parti, sitteroch arbetar med våra budgetar. Även om vi har ensvår ekonomisk situation så har vi pengar. handlardet om hur vi kan prioritera våra egna resurser. Vi fårväl se hur resultatet ser ut när alla partier har presen-terat sina budgetar, men min ambition, och den krist-demokratiska ambitionen, är att avsätta mer resurserför människor som drabbas hårt av sjukdom.Jag vill fråga socialministern rakt upp och ned:Vilka åtgärder är socialministern beredd att vidta föratt minska vårdköerna - om man nu tycker att detta ärett jättestort problem? Är socialministern verkligenberedd att göra någonting; att lägga fram en hand-lingsplan, att prata med eller något?Detta måste ordnas!Anf. 7 BO ():Herr talman! Jag lyssnade till socialministern. Jaglyssnade förstås till hela hennes inlägg, men bl.a.lyssnade jag när hon talade om att oppositionen ägnarsig åt att skära pipor i vassen. Det lyssnade jag medstor respekt på. Socialministern representerar ju detparti i som är mästare i den branschen, så detär klart att vi lyssnar på synpunkter av den typen.Skämt åsido är det förstås bra att socialministernsäger att dessa frågor skall tas på allvar, att de skallstå högst upp på listan och att man inte kan ägna sig åtatt fantisera ihop pengar. Det senare var väl riktat tilloss kan jag gissa. Då måste jag upprepa den fråga jaginte fick svar på förra gången: Om man nu har dennabild, om man har de värderingar som socialministernger uttryck för, vad är det då som gör att man våren1996, när vårdköerna bara växer, drar slutsatsen skall dra in pengar som har gått från för-säkringskassan till landstingen för att korta köerna?Vad är det för mekanism som sätter i gång detta? Jagundrar vad är det som gör att man säger: Oj, nu ökarköerna - alltså måste vi minska ned på pengarna föratt bekämpa dem! Hur är det tänkt? Hur hänger detihop med att detta är allvar från regeringens sida ochmed att man sätter det högst på listan?Vi inom drog den rakt motsatta slutsat-sen. Vi såg köerna öka. Vi hörde att alla som sysslarmed detta tyckte att det var en bra ordning att slussapassiva pengar till aktiva åtgärder, så vi föreslog isomras, eller t.o.m. , en fördubbling av pengar-na. Vi kommer att följa upp detta i det budgetförslagsom vi kommer att lägga fram som reaktion på rege-ringens budget.Vi delar till fullo uppfattningen, och vi har drivitden , att äldreomsorgen är den viktigastefrågan. När vi talar om vårdköer och operationer ärdet till helt övervägande del de äldre det handlar om.Det är äldre människor som står i köer till höftledso-perationer, det är äldre människor som står i köer tillgråstarrsoperationer, det är huvudsakligen äldremänniskor som behöver galloperationer etc. Därförhar vi föreslagit åtgärder.Till sist, herr talman, vill jag än en gång fråga: Vidungefär vilken tidpunkt räknar socialministern med attköerna skall vara nere på samma nivå som när Social-demokraterna tog över ansvaret?Anf. 8 ():Herr talman! Självfallet, , görHSU 2000 ett mycket gediget arbete. Det ifrågasätterjag inte. Jag ifrågasätter de snäva direktiv som Soci-aldemokraterna har givit denna utredning. Den bor-gerliga regeringen hade betydligt vidare direktiv föratt föra en förutsättningslös diskussion om sjukvår-dens framtid. Det är detta jag ifrågasätter. Jag kland-rar inte utredningen, men jag ifrågasätter att MargotWallström som socialminister inte själv gör något,utan ständigt hänvisar till en utredning.Det är ju så, som sade, att vård-köerna växer runt om i . Situationen börjarnästan te sig lika illa som , när vinästan kunde läsa rubriker på löpsedlarnaom att patienter dör i köer i väntan på hjärtoperation.Det är ju så att sjuka och äldre patienter är svagaoch har alltför fullt upp med sina egna sjukdomar föratt kunna föra sin talan inom vården. Det är därför dehörs så litet trots den sjukvårdskris som råder. Menalla som har anknytning till sjukvården vet hur det är.Ett av problemen är att man nu gör besparingar när-mast patienten, alltså på patienternas och personalensbekostnad, medan politiker och administration sitterkvar i orubbat bo. Det finns en hel del resurser inomsjukvården som inte kommer patienterna till godo.Därför efterlyser jag ett nytänkande inom vården. Hurkan man organisera sjukvården utifrån patientensbehov, och hur kan man på bästa sätt samordna sjuk-vård, rehabilitering, sjukpenning och förtidspension?Jag vill upprepa mina frågor: Vad i handling villsocialministern göra för att förbättra patientens situa-tion? Hur skall hälso- och sjukvårdslagen kunna upp-fyllas?Anf. 9 Socialminister ():Herr talman! har ytterstliten trovärdighet. Hon representerar ett parti som villskära ned statens budget med avsevärt mycket merpengar än vad som har diskuterats . Hur detkommer att drabba patienter och andra medborgare idet här landet vill man från sida talatyst om. Det nytänkande exemplifierar hon själv med att ta frammycket välkända, beprövade recept som att man skallprivatisera mer eller ha privata försäkringslösningar.Det har redan prövats i många länder, och vi vet attdet faktiskt mer eller mindre har lett till sociala kata-strofer. Inte heller det är trovärdigt.Jag vill kommentera några saker. Först vill jag taupp vårdgarantin och detta med att bekämpa köerna.Det är inte bra att köerna växer. Till en del kan manhitta förklaringen i sjuksköterskestrejken. Den harspelat en viktig roll, men det är förstås inte den endaanledningen. Det vi gör nu är att vi sitter i förhand-lingar om de s.k. Dagmarpengarna. Vi skall kommaihåg att det är av de pengar som samman-lagt går till hälso- och sjukvården i somvi då ägnar väldigt mycket tid och energi åt.När det gäller rehabiliteringspengarna har detfunnits en hel del synpunkter. Det är viktigt att vi, närvi har pengar att dela ut också från statens sida, ellerpengar som vi för över till landstingen, ser till attdessa används på allra bästa sätt. Det finns en del attgöra när det gäller att se över hur dessa pengar haranvänts och när det gäller att se till att vi verkligennår ut på det sätt som vi vill.Vi pratar just nu med om huren modern vårdgaranti skall se ut. Det finns mångaknepigheter med hur man mäter köerna. Jag harmånga exempel från mitt eget hemlandsting. Det serväldigt olika ut i landet, det skall vi också påminnaoss. Det är lätt att ta till ett Stockholmsperspektiv,men så behöver det inte se ut i resten av landet. Detser väldigt olika ut. är förmodligen natur-ligtvis oerhört hårt drabbat, och där blir det extratydligt.Man kan komma mycket snabbt till en operationpå ett sjukhus i eller , men många väljeratt i stället stå i kö för att få komma tilloperation i . Därför är det knepigt att säga attdetta är det enda måttet för hur det står till i hälso-och sjukvården. Detta är nu föremål för våra diskus-sioner kring Dagmarpengarna. Hur skall vi se till attfå undan köerna och att öka tillgängligheten?