prot · GJ09109 · 1996-06-11 00:00:00 — Man kan alltid diskutera klokskapen iolika finansieringstekniker, men jag kan försäkradenna kammare en sak: Jag kommer aldrig att med-verka till den typen av glädjekalkyler som AnneWibble gjorde sig skyldig till som finansminister, därhon antog att räntorna i på kort sikt skulleligga lägre än i för att räknestyckena skullegå ihop. Och vi har sett av den bistra verkligheten attde inte gick ihop. Vi vet att vi fick ett budgetunder-skott som med tiotals miljarder översteg de beräk-ningar som gjorde i sin kammare påFinansdepartementet. Vi ligger i våra bedömningar påden försiktiga sidan, och jag skall se till att vi fortsät-ter att göra det.Anf. 113 () replikFru talman! Jag ställde i mitt inledningsanförandenågra frågor till regeringen och även direkt till fi-nansministern. Eftersom han inte har besvarat demtänker jag upprepa dem.Först och främst tog vi upp frågan om arbetstids-förkortning som ett sätt att i varje fall inte öka arbets-lösheten. Arbetstiden har faktiskt ökat under senareår.Frågan är då om möjligtvis är merflexibel än en del andra som varit med i debatten i dagoch inte tror att 40 timmars arbetsvecka är en naturlagutan tycker - vilket jag hoppas - att man faktisktkunde diskutera att sänka arbetstiden som en del i enbra arbetsmarknadspolitik som också minskar statensutgifter på det här området.Jag frågade också finansministern varför man frånregeringens sida inte redovisar effekterna på miljömå-len och miljöskulden när man redovisar hur det gårmed konvergensprogrammet, trots att det uttryckligenstår i detta att såväl sysselsättnings- som miljömålenskall uppfyllas tillsammans med de kriterier somanges i . Det vore intressant att fåveta varför inte detta redovisas.Slutligen ställde jag en fråga som gällde detsvenska EMU-inträdet. En väldigt intressant fråga ärnämligen huruvida man behöver ändra i grundlageneller ej för att avskaffa den svenska kronan och för-vandla riksbank till ett lokalkontor till dennya i . Vi i anseratt det är självklart att man måste ändra i grundlagenför att kunna göra detta, men det har varit litet oklarabesked från regeringen. Eftersom jag vill minnas attjag hört uttala sig om just detta ställdejag frågan vad finansministern anser om detta.Anf. 114 Finansminister ()Fru talman! Arbetstidsförkortning har jag redankommenterat i kammaren. Jag vänder mig mot detsynsätt som går ut på att det finns en given mängdarbete i samhället som vi skall dela på, och även motbaksidan av detta: att det finns en given arbetslöshetsom vi skall fördela på flera människor. Jag tror attdetta är ett alldeles felaktigt synsätt.Jag kan ta mig själv som exempel. Jag har visser-ligen efter den senaste tidens arbete en viss sympatiför tanken på 40 timmars arbetsvecka - jag har näm-ligen avlägsnat mig ganska långt från det. Men förvarje extra timme som jag har arbetat har jag integjort någon annan människa arbetslös eller berövatnågon annan människa tillfälle att arbeta. Så skulledet vara med synsätt.Sanningen är den rakt motsatta. För varje timmejag arbetar sätter jag även ett antal andra människor iarbete. Den totala arbetsmängden har alltså blivitmycket större på det sättet.Nu säger jag det här litet skämtsamt, men jag trorfaktiskt att det fungerar på det sättet i vårt samhälle.Mängden arbete är inte . Det finns mängderav arbetsinsatser som behöver utföras men som inteutförs . Det gäller att utforma vårt samhälle ochvår ekonomi så att dessa kommer till stånd. Då blirdet möjligt för alla människor som vill arbeta att ock-så få ett arbete. Låt dem sedan själva få välja om devill arbeta , 40 timmar i veckaneller 20 timmar i veckan.Avsikten med den här propositionen har inte varitatt redovisa hur uppfyller konvergenskraven.Den har heller inte varit att redovisa hur upp-fyller några miljökrav. Det finns en mängd viktigafrågor, men dem skall vi ta upp i annat sammanhangoch inte just i denna proposition.När det slutligen gäller EMU och grundlagen harjag uttalat mig i den frågan. Det är min bedömning attdet krävs en grundlagsändring om vi skall upphävadet nationella monopolet när det gäller sedelutgivningoch ersätta det med gemensam valuta. Det finns dockingen anledning att behandla denna viktiga fråga påett brådstörtat sätt. Låt oss ordentligt analysera detta,med medverkan av partier, innan vi slut-giltigt bestämmer oss på den punkten.Anf. 115 vill påminna om att propositionen debatteradesi morse. Det gäller nu ett betänkande, även om jag ioch för sig kan inse att det finns kopplingar.Anf. 116 () replikFru talman! Självklart är arbetsmängden inte kon-stant. Vi kan konstatera att den generellt minskar inäringslivet, framför allt inom industrin. Det är ennaturlig effekt av att produktiviteten ökar, konkurren-sen hårdnar osv. Vi har också haft ensuccessiv sänkning av arbetstiden. Det finns en sådanlångsiktig och trendmässig utveckling. Vi ser ocksåhur man i vår omvärld, och även på en del av de av-talsområden vi har i , har sänkt arbetstidensom en naturlig del.Samtidigt kan vi se att övertidsuttaget har ökatkraftigt . Detta har naturligtvismotverkat att man nyanställt i den utsträckning somman borde ha gjort - av försiktighetsskäl har mantvingat sina anställda att ta mera övertid i stället närman expanderat.Självklart skulle en minskad normalarbetstid sti-mulera till att man anställer fler. Det är just synsättetatt arbetsmarknaden är dynamisk - att vi har mindrebehov av att jobba så många timmar, kan bli merflexibla, behöver utbilda oss mer osv. - som gör att viinser att man behöver sänka arbetstiden totalt sett. Detär då litet märkligt att höra finansministern argumen-tera emot detta. Jag tycker att det är litet motsägelse-fullt.Det verkar också litet grand ligga i finansminis-terns tanke att man skulle kunna skapa en så kraftigtillväxt att det i sig skulle kunna skapa tillräckligt medarbetstillfällen. Men regeringens egen proposition,som ligger till grund för det här betänkandet, visar juatt så inte är fallet. Det blir inte tillräckligt mångaarbeten med den tillväxt man räknar med där, ochrisken är stor att det blir en lägre tillväxt. Sambandetmellan ekonomisk tillväxt och arbetstillfällen är i höggrad brutet numera. Vi ser att när tillväxten ökar såökar inte sysselsättningen som den gjorde förr i värl-den utan endast marginellt.Det finns alltså starka skäl att se till att arbetstidensänks.Anf. 117 Finansminister ()Fru talman! Jag tycker att har en igrunden väldigt pessimistisk syn på våra möjligheteratt skapa jobb. Förvisso har vi haft en kraftig minsk-ning av den totala arbetstiden i vissa sektorer. Vi harhaft det i jordbruket tidigare, vi har haft det i industrinunder senare tid och det är mycket möjligt att denutvecklingen fortsätter. Men dessbättre har vi också -måste ha - andra näringar som växer fram och där flerjobb skapas. Det handlar i vårt samhälle inte minst omtjänstesektorn. Det är till stor del i tjänstesektorn somnya jobb skall skapas.Att föra en debatt om övertidsuttaget tycker jag ärfullt rimligt. Man kan naturligtvis ifrågasätta klokska-pen i att de som redan har jobb jobbar ännu mer - ochdå talar jag inte om deltidsarbetande som går upp tillheltid utan om dem som har heltid och jobbar ett antaltimmar därutöver - som andra människorgår arbetslösa. Det tycker jag är en konstruktiv dis-kussion, som vi gärna kan föra kring detta. En heltannan sak är att intala människor som har ett heltids-arbete och en heltidslön att de skulle kunna gå nedväsentligt i arbetstid utan att det får konsekvenser förderas inkomster och levnadsstandard. Där svävas detalltför ofta på målet. skapas intrycket att detgår bra att behålla heltidslönen utan att man behöverjobba heltid, och den ekvationen tror jag inte går ihop.Får vi en bättre fungerande ekonomi kommer detatt vara möjligt att sysselsätta alla människor i det härlandet som vill arbeta. Jag är övertygad om att detta ärmöjligt, även om det ser svårt ut i det korta perspekti-vet. Det är det som våra ansträngningar skall inriktaspå - inte att fördela arbetslösheten mellan oss.Anf. 118 () replikFru talman! Finansministern har i våra motionerspårat förslag som har avslagits av denna kammare.Det kan nog stämma; det vore ganska konstigt annars.Är man i opposition avslås ju nästan regelmässigt deförslag man lägger fram. Vi tröstar oss dock med attfler och fler av dem successivt antas av regeringenoch börjar genomföras, om än i mycket försiktig ochlångsam takt, här i kammaren.Det jag tänkte ställa en fråga om, fru talman, ärnågonting som jag tog upp också i mitt inledningsan-förande, nämligen att regeringen läggerfram dessa förslag. säger mycket riktigtatt det enda syftet med den här propositionen inte ären massa saker som olika människor har frågat efterutan enbart att nu få ned arbetslösheten. Då frågarman sig: Varför har dessa förslag inte lagts fram tidi-gare?Jag hade en debatt med fi-nansministern, då nytillträdd, när vi just hade fåttvårpropositionen och hade en remissdebatt här ikammaren. Då sade han att först måste saneringen avstatsfinanserna avslutas; därefter kan vi gripa oss andetta.Då vill jag fråga konkret: Vad är det som har hind-rat regeringen från att tidigare än lägga framförslaget om en sänkning av arbetsgivaravgiften försmåföretag, finansierad genom exempelvis minskadeavsättningsmöjligheter till periodiseringsfonder? Hadedet inte rent av varit lättare att göra detta tidigare, närbörsföretagen i det här landet hade ännu högre vinster,som exempelvis 1995? Detta har ju inte på något sättnågonting att göra med förtroendet för för-måga att sanera statsfinanserna, i varje fall inte nega-tivt. Det skulle snarare ha stärkt förtroendet om nihade vidtagit olika åtgärder.Jag kommer kanske inte att stödja just denna typav finansiering, men ni lägger ändå fram den nu.Varför har ni inte gjort det tidigare? Det skulle varaintressant att få ett svar från finansministern på justden punkten.Anf. 119 Finansminister ()Fru talman! Jag har suttit i regeringen i mindre , och under den tiden har vi lagt fram tvåstora propositioner. Den första handlade framför alltom budgetsanering, och den andra, som läggs fram , handlar framför allt om kamp mot arbetslöshetenoch strävanden att få en bättre tillväxt.Jag tycker med förlov sagt att det är ganska märk-ligt - för att inte ta till starkare ord - att få höra denhär typen av kritik, som varför vi inte har gjort det härtidigare. Att skapa intryck av passivitet, långbänkaroch allt vad det är saknar totalt kontakt med verklig-heten. Finns det ingen annan kritik att komma med ändenna, tar jag väldigt lätt på den.Jag tycker inte heller att hänvisningen till att före-tagen hade högre vinster är en särskilt bra moti-vering för att lägga fram ett sådant här förslag tidiga-re. Vi talar ju om en finansiering som är varaktig, somAnne efterlyser - och jag håller helt med pådenna punkt. De handlar om att finansiera en varaktigskattesänkning för småföretagen. Då kan man inteåberopa med tillfälligt höga vinster och hittafinansiering detta enda år, utan det handlar om enfinansiering som skall stå sig över åren, både i hög-konjunktur och i lågkonjunktur. Någon konjunkturan-passad finansiering kan vi inte arbeta med när dethandlar om varaktiga förbättringar av spelreglerna förde små och medelstora företagen.Jag tycker att det finns anledning att på nytt ställafrågan: Hur kan kds och väcka en motionsom är full med gamla förslag, som har avvisats tidi-gare av denna kammare, men där man inte lägger ettenda förslag till finansiering av alla de skattesänk-ningar och utgiftsökningar som utlovas? Tänk om viinte hade lagt fram den här propositionen ! Dåhade haft att ta ställning till motioner av detslaget, med mängder av löften som strös ut till högeroch till vänster, utan en tillstymmelse till finansiering.Jag förstår att lägger fram sådana förslag,i den trygga förvissningen om att denna kammarealdrig kommer att besluta om någonting så tokigt.Men nog är det litet tunt, om detta är allt vad ni har attkomma med från oppositionens sida.Anf. 120 () replikFru talman! Jag blir mer och mer konfunderadöver finansministerns sätt att resonera, med dessanärmast rituella lustigheter som finansministern läserupp. De som har allra roligast är medarbetarna, somtycks ha författat lustigheterna. Jag tror att vi kanbespara oss dem i kammaren.Finansministern vägrar svara på frågan: Varförkunde inte denna skattesänkning ha lagts fram tidiga-re? Det kommer en massa på blomsterspråk om alltmöjligt utom svaret på den frågan. Han tar lätt påkritiken. Vad säger de människor som är arbets-lösa, som har varit arbetslösa under hela ? "Tänk om vi inte hade lagt fram den här proposi-tionen ", säger finansministern. Nej, det hade niju inte gjort om vi inte hade tvingat er till detta. Såvittjag kan se är det stämplat på propositionen att mo-tionstiden utgår . Det finns alltså full möj-lighet, , att också lägga fram förslag omfinansiering.Vi väckte ju våra motioner därför att ni inte gjordenågonting. har ni gjort någonting, och då får viväcka nya motioner. Jag är övertygad om att det är ettohållbart argument när ni försöker bortförklara att nihar varit passiva så länge.Jag tror säkert att har jobbat för fulltunder de veckor han har befunnit sig på departemen-tet, men hans företrädare har avvisat tankenpå att lägga fram några som helst tillväxtfrämjandeåtgärder innan varje krona av statens underskott varfinansierad och klar. har den principen brutits , och jag är mycket glad för det.Anf. 121 Finansminister ()Fru talman! Först en detalj i sammanhanget: i denmån jag ägnar mig åt några lustigheter är de tillverka-de av mig själv och inte av mina medarbetare. De görmånga andra värdefulla insatser, inte minst i denprocess som har lett fram till den här propositionen.Men det gäller inte just på det här detaljområdet.Jag tycker med förlov sagt att det är idiotiskt attföra en debatt om varför vi inte har gjort det här tidi-gare och varför vi inte har gått till väga på ett annatsätt. Om det nu är bra förslag som vi lägger fram, kandet då inte räcka med att konstatera detta och kanskestödja förslagen i kammaren, i stället för att gräla omsaker och ting som borde ha skett på ett annat sätt ochi andra former?Jag kan inte uttala mig i detalj om vad som skeddeinnan jag kom in i regeringen. Jag kan vittna om attarbetet har varit oerhört intensivt sedan jag kom in iregeringen. Det gäller inte bara mig själv utan ocksåmina kolleger. Jag vet så mycket som att de som harvarit med längre i regeringen har varit fullt sysselsattamed att sanera i det budgetträsk som vi fick övertahösten 1994, efter och hans kollegershärjningar under de föregående åren.Tyvärr verkar det vara på det sättet att har lärt och allt har glömt från den tiden.Det är precis samma ansvarslösa finanspolitik somhan förordar nu i oppositionsställning som han ge-nomdrev han satt i regeringen. Jag kanbara uttrycka en förhoppning om att det aldrig mer måinträffa att har möjlighet att utöva ensådan politik i praktisk handling, därför att det fårförfärliga konsekvenser - det vet vi av bitter erfaren-het.Nu fullföljer vi arbetet med att städa upp i dettakonkursbo, och sedan börjar vi driva en kraftfull poli-tik för att skapa nya jobb och för att få tillväxt i Sve-rige. Det är de uppgifter som vi har föresatt oss, ochdet är en glädje att konstatera att vi har konkreta för-slag, som denna riksdag skall ta ställning till inomkort och som det finns möjligheter att genomföra ochomsätta i praktisk handling.(forts. 7 §)AjourneringKammaren beslöt på förslag av andre vi-ce talmannen att ajournera förhandlingarna till då informationen från regeringen skulle börja.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 15.00.6 § Information från regeringen om det brotts-förebyggande arbetetAnf. 122 Justitieminister ()Herr talman! Regeringen har fattat beslut om attanta ett nationellt brottsförebyggande program för ettlandsomfattande rådslag med kommuner, näringslivoch föreningar. Programmet innehåller en strategi förhur brottsligheten kan förebyggas och skall ses somett startskott i ett brett upplagt arbete för att skapaförutsättningar för ett långsiktigt och uthålligt brotts-förebyggande arbete inom alla samhällssektorer.Varför lägger vi fram ett nationellt brottsförebyg-gande program? Ett kort svar är att brottsligheten harökat väsentligt somuppklaringen har minskat. Därför behöver brottslighe-ten mötas med nya angreppssätt.Under 1995 anmäldes drygt 1,1 miljoner brott tillpolisen. Det är sex gånger så många som under år1950. Även om de anmälda brotten inte exakt motsva-rar utvecklingen av den faktiska brottsligheten är detställt utom allt tvivel att brottsligheten ökat kraftigt,både generellt och när det gäller allvarligare brott sområn, grova stölder och våldsbrott.Det kan visserligen sägas att endast en mindre delav brotten utgör ett allvarligt ingripande i människorsintegritet och trygghet, men även många av de mindregrova brotten kan av den enskilde uppfattas sommycket kränkande och dessutom ibland vara ekono-miskt belastande. Själva upplevelsen av att ha blivitutsatt för brott kan skapa en känsla av otrygghet,vilket är nog så allvarligt som den faktiska skadan avbrottet.Att brottsligheten ökar och att uppklaringen mins-kar har både i och i de flesta jämförbara län-der lett till insikten att polisen och andra delar avrättsväsendet inte ensamma kan klara av att bemästrabrottsligheten. Det måste göras tillsammans medandra berörda samhällssektorer, och insatserna måsteför att minska brottsligheten på lång sikt styras överfrån att nästan enbart bekämpa redan begångna brotttill att även förebygga brott. Trots denna insikt hardet, när kriminalpolitikens tillkortakommanden disku-teras i den offentliga debatten, ofta handlat nästanuteslutande om straffsystemets utformning och bristeri de rättsvårdande myndigheternas effektivitet. Dettaär förvisso viktiga frågor i sig, men bara ensida av kriminalpolitiken.Brottsligheten är ju ytterst ett resultat av sam-hällsutvecklingen i stort, och påverkas givetvis också istor utsträckning av andra politiska åtgärder än demsom faller inom den snäva kriminalpolitikens ram.Det gäller kanske i särskilt hög grad vissa delar avsamhällspolitiken, t.ex. vad gäller ungdomar, arbets-marknad, socialpolitik, hälso- och sjukvård och ut-bildning. En utgångspunkt för regeringens arbete ärsåledes att det samhällsproblem som brottslighetenutgör måste angripas med en bred kriminalpolitiskansats. Medvetenheten måste öka om vikten av före-byggande insatser inom alla samhällsområden.En annan utgångspunkt är att brottslighetens orsa-ker måste angripas lokalt där problemen finns. Sam-tidigt som brottsutvecklingen sköt i höjden underefterkrigstiden ersattes mycket av den informellasociala kontrollen, främst på grund av strukturföränd-ringar i samhället, av samhällets formella institutio-naliserade kontroll. På vägen glömdes det viktigamänskliga engagemanget och det medborgerliga ini-tiativet bort. Avståndet mellan de problem sombrottsligheten lokalt orsakar och de åtgärder som skallbekämpa dessa problem har därför blivit för stort. Nublir den nya utmaningen och uppgiften att tillvaratadet medborgerliga initiativet och engagemanget isamverkan i huvudsak på lokal nivå. På så sätt kan vinå framgång i det brottsförebyggande arbetet.Det nationella brottsförebyggande programmet hari huvudsak tre byggstenar.Den första byggstenen gäller införandet av ettbrottsförebyggande perspektiv i samhällspolitiken.Regeringen och dess myndigheter skall i ökad ut-sträckning uppmärksamma hur samhällsutvecklingen istort och politiska beslut på andra områden än detkriminalpolitiska fältet påverkar brottsligheten. Störrekrav skall även ställas på dem som skapar tillfällen tillbrott. Berörda inom alla samhällssektorer skall i högregrad än beakta vilka konsekvenserderas beslut och åtgärder får för brottsligheten.Vi kan, genom strukturförändrande åtgärder,minska antalet brottstillfällen och olämpliga fysiskaoch sociala miljöer. Det är ett stort ansvar som måstebäras av såväl näringslivet och enskilda företag sompolitiska beslutsfattare på nationell, regional och lokalnivå. Det kan handla om många typer av åtgärder,t.ex. tillverkning av stöldsäkra bilar, stadsplanering,bostadspolitik och krogsanering.För att öka medvetenheten om vilken betydelsenäringslivet och vissa delar av den offentliga sektornhar för skapandet av brottstillfällen och för att ökaansvarstagandet inom olika branscher och verksamhe-ter kommer regeringen att bjuda in företrädare förolika delar av näringslivet till överläggningar ombrottsförebyggande åtgärder. Samråd i sådana frågormellan företag, organisationer och företrädare förolika myndigheter bör också vara ett inslag i det loka-la brottsförebyggande arbetet.Samhällets bästa förebyggande resurser är själv-klart föräldrarna. De har den största möjligheten att barn goda uppväxtvillkor. Men ansvaret för bar-nen bör inte stanna vid den egna familjen. Därför haräven samhällets institutioner ett ansvar för barns ochungdomars uppväxtförhållanden och för att ge stöd dåföräldrar inte klarar sin föräldraroll.Regering och riksdag bör ha en särskild skyldighetatt beakta de kriminalpolitiska konsekvenserna vidinförandet av nya eller förändrade regler och verk-samheter inom den offentliga sektorn. Motsvarandebör gälla för statliga myndigheter och kommunalaorgan på deras områden. Regeringen har därför beslu-tat att utfärda centrala direktiv till kommittéer ochsärskilda utredare för att ge de brottsförebyggandefrågorna ökad uppmärksamhet. Effekterna på brotts-ligheten skall analyseras och redovisas i de olikautredningsförslag som läggs fram. Om det inte ärnödvändigt på grund av uppdragets eller ämnets ka-raktär skall det anges och motiveras.Regeringen avser också att uppdra åt attinventera den kunskap som finns om hur bebyggelse-planering och utformning av enskilda byggnader på-verkar brottsligheten samt att se till att de brottspre-ventiva aspekterna tas med i beslutsunderlaget, bådevid planering av nya områden och vid förändring aväldre områden. De erfarenheter och kunskaper somtas fram skall också fortlöpande förmedlas till dekommuner, byggherrar, bostadsbolag och andra somär berörda av boendeplanering och byggande.Den andra byggstenen är det offentliga ansvaret ikriminalpolitiken. Lagstiftningen och myndighetsar-betet inom det kriminalpolitiska fältet skall utvecklasoch effektiviseras. Det gäller den straffrättsliga lag-stiftningen och arbetet vid de rättsvårdande myndighe-terna polis, åklagare, domstolar och kriminalvård.Lagstiftningen skall vara sådan att den motverkarbrottslighet.Ett bra exempel på ett utvecklingsarbete som spe-lar en central roll i utvecklingen av det brottsförebyg-gande arbetssättet är närpolisverksamheten. Det är enförändring av arbetsmetoderna - egentligen en ändradpolisiär grundsyn - mot ett problemorienterat arbets-sätt. Som ett resultat av detta följer en organisatoriskförändring till geografiskt begränsade områden medlokalt anknutna arbetsenheter.Det brottsförebyggande perspektivet skall även ståi fokus vid en reformering av påföljdssystemet. Bl.a.gäller det att finna alternativ till fängelse och att ut-veckla frivården och påföljderna för unga, allt för attförhindra återfall i brottsligheten.Den tredje byggstenen innebär att åtgärder skallvidtas för att stödja och främja det medborgerligaengagemanget vid främst det brottsförebyggandearbetet på lokal nivå. Detta kan med fördel ske genomsamverkan mellan myndigheter och medborgarintres-sen. Ett exempel kan vara stöd till övervakning avmedborgerlig och ideell natur som Grannsamverkanmot brott, Farsor och morsor på stan och GuardianAngels. Denna samverkan kan också innefatta tek-niskt brottsskydd och information om åtgärder för attminska antalet brottstillfällen. Också samverkan mel-lan medborgerliga initiativ, polisen och sociala myn-digheter, t.ex. i form av brottsofferjourer och stödper-soner, kan nämnas.Det som ytterst avgör om det brottsförebyggandearbetet skall bli en framgång är de enskilda männi-skornas inställning och insatser.