prot · GJ0964 · 1996-03-06 00:00:00 — Utskottet anser vidare attinformationen om riskerna för bullerskador bör för-bättras. I huvudsak behövs ett ökat medvetande ochett rationellt agerande.Herr talman! Med dessa synpunkter yrkar jag bi-fall till reservation nr 1 till stöd för mer och bättreinformation om bullerskador, tinnitus och de riskersom är förbundna med bullerskador.Anf. 97 ()Herr talman! Det som har hänt har förstärktmin uppfattning att jag gjorde rätt som röstade medutskottet när det gäller destruktiva rörelser.I dag har jag fått ett brev. På baksidan av det ståratt man vill döda alla homosexuella. Detta berördesockså i samband med behandlingen av KU:särenden. Brevet stärker övertygelsen om att vi behö-ver få ett skydd av de homosexuella i grundlagen,och idén om att vi måste göra någonting åt dessarörelser. De hotar med mord, förföljelse och terror.Diskussionen har fokuserats enbart på de religiösarörelserna, men jag vill betona att det också finnsandra destruktiva rörelser.Miljöpartiet biföll denna kartläggning av de-struktiva rörelser med viss tvekan. Skrivningen ibetänkandet lyder:"Vid kartläggningen måste yttrande- och religi-onsfrihetsfrågor beaktas. "Denna viktiga aspekt om hjälp och stöd för utsat-ta personer framgår tydligt. Det är alltså ingen tve-kan om att man kan stödja detta förslag.Motionen av tar i första handsikte på den som lämnat sådana här rörelser, och pågrund av detta förföljs på olika sätt. Miljöpartietanser att en viktig orsak, kanske den viktigaste, tillatt dessa problem bör tas på stort allvar är att vistöder religions- och yttrandefrihet.De människor, mest ungdomar, som beslutat attlämna en sådan här rörelse omfattas ju inte av religi-ons- eller yttrandefriheten. Det har alltså ingen sådanfrihet. De förföljs och tystas. Det är viktigt att desjälva kan lämna rörelsen och tillåts ha vilken reli-giös övertygelse som helst, eller ingen alls, utan attförföljas. Det är för deras skull detta görs. Att kunnalämna en rörelse och fortsätta att ha en annan tro -det är religionsfrihet. Detta har inte beaktats såmycket, men jag tycker att det är viktigt. Dessamänniskor får inte isoleras eller förföljas på grund avsin nya eller nygamla livsinställning.Detta gäller också extrema rasistiska organisatio-ner som förföljer före detta medlemmar. Miljöpartietstöder ett förbud av dessa organisationer. Vi skall även behandla ett betänkande om detta. Det ärganska fantastiskt hur denna dag hålls ihop av dessasaker. stöder även detta.Någonting måste göras. Det händer nämligen såmycket under jorden. Man säger ju att någonting gårunder jorden när det förbjuds, men dessa organisa-tioner är redan under jorden. Den lilla del som stick-er upp är obetydlig. Men inte heller i mitt parti rådernågon total enighet i denna fråga.Sedan vill jag nämna ännu en fråga med starksprängkraft - en fråga med stark livskraft i stället förmotsatsen. Jag vill nämligen tala för en centermotionsom är skriven av och somhandlar om alternativ medicin. Det framhålls där attca 700 terapeuter med stor erfarenhet har bedömtvilka terapiformer som kan anses vara acceptabla ochsom bör räknas till sjukvården. Vissa terapier ansesinte seriösa. Andra syftar inte till att vårda sjuka utankan hänföras till egenträning, personlighetsutveck-ling eller religion, även förebyggande vård. Om deklassas som sjukvård avskaffas momsen, och i ochmed detta blir de inte längre alternativa. Så fort enbehandlingsmetod antas inom sjukvården är den intelängre alternativ. Man kan därför avskriva dem - deär inplanterade i eller använda av skolmedicinen.Om detta nu sker bör vi titta på flera alternativ.Det är behandlingsmetoder som folk så välbehöver för att behålla sin hälsa eller bota sjukdomoch ohälsa. Men man kan naturligtvis inte jämställaen treveckors kurs i alternativ behandling med fler-åriga studier. Därför kan man inte säga: Vi godkän-ner alla alternativa vårdformer.Då invänder människor att de som använder des-sa behandlingsmetoder kan ha naturliga förutsätt-ningar. Ja, det är mycket möjligt, men utbildningskadar dem inte. När de är ordentligt utbildade kanman tänka sig att dra in flera. Det är många alterna-tiva vårdformer som är accepterade, som arbe-tar jämsides med skolmedicinen.Jag tycker att det här är oerhört viktigt. Det ärockså en sak - man pratar ju jämt om pengar - somman kan spara mycket pengar med somman kan öka svenska folkets välbefinnande. Detfinns egenvård, självvård och liknande typer av rö-relser, och dem kan även uppmuntra.Anf. 98 () re-plikHerr talman! tar då alldeleshårresande exempel, som verkligen inte hör hemmahär. Det finns klara regler i vår svenska lagstiftningom att man inte får mordhota enskilda människoreller speciella grupper. Det har inte med den härsaken att göra - jag vill gärna säga det.Barbro motion har överskriftenAndlig kränkning, och det kan bara riktas åt ett vissthåll. Allt det andra, att man skulle mordhota enspeciell grupp som homosexuella, vill jag verkligenpå det bestämdaste fördöma. Det hoppas jag att vialla gör med kraft.Anf. 99 () re-plikHerr talman! Jag förstår att medsitt sociala patos naturligtvis stöder det här. Det harjag inte betvivlat. Men jag menar att det här är ex-empel på destruktiva rörelser; de är svåra att kommaåt, och de är inte kartlagda. Vi i är intealls för att man skall kartlägga människor, avlyssnaoch registrera dem. Men det är en annan sak när detgår så långt som det gör här.Jag har haft kontakt med en del ungdomar somhar utsatts för den här andliga kränkningen. De ärskadade för livet. Huvudtanken i motionen är ju skall stödja rehabilitering och hjälpa dem somhar kommit ut därifrån. Men jag anser att man ocksåkan förebygga det här. De här människorna är såskadade att de har svårt att anpassa sig i samhälletigen.Anf. 100 BO ()Herr talman! yttrande över minmotion om bättre epilepsivård är varken varmt ellerkallt, tycker jag. "Utskottet har förståelse för attmotionärerna har velat fästa uppmärk-samhet på - - -", skriver utskottet. Det är inte detsom frågan gäller.Den gäller att samhället har skyldighet att takrafttag för att ge också personer med epilepsi enadekvat vård - korta väntetider, bättre diagnostik,barnens berättigade krav på ett vårdprogram somökar möjligheten för dem att växa upp till ett normaltliv. Jag har krävt förbättradvårdkvalitet av olika slag, rikscentra, epilepsiteamför barn och vuxna, team på regional- och länsnivåoch fler operationer. Kön är upp till 5 000 personer,och man räknar med att det görs mindre än hundraoperationer i . Var och en kan då räknaut hur det skulle ta att operera bort kön.Jag har pekat på att en aktiv rehabilitering skullespara stora summor för samhället. sadeutskottet i sina svar att man ville avvakta resultatetav de utredningar som , vår tidiga-re socialminister, hade tagit initiativ till. Sedan, närde var färdiga, sade utskottet att man väntade påSocialstyrelsens behandling av utredningarna. Det ärnu nästa . Då löd argumentationen: "Jagdelar uppfattning att handläggningen avdetta ärende - - - tog . - - - nu väntar manpå vad remissinstanserna kommer att säga. - - - Motden bakgrunden, när man har fått det fylliga re-missyttrandet från ochyttranden från , jag tror också frånMedicinska forskningsrådet, Landstingsförbundetoch , bedömer socialutskottet just nu bör avvakta vad kommeratt säga, innan vi från socialutskottet i riksdagenföreslår att man skall gripa in i detta ärende. Just nutycker jag att det inte är tid för detta. Det är för tidigtatt göra. Men det är mycket viktigt att frågan beva-kas och följs. "har det gått dess, och mig ochEpilepsiförbundet veterligt har inget positivt hänt.Remissvaret från läkarna och varpositivt, så där finns inga hinder att göra någotkraftfullt. Vad är det egentligen vi väntar på?Och så nu detta svar 1996: Vi blandar oss inte ienskilda sjukdomar. Tror ni i utskottet att det vardärför som tillsatte de tre utred-ningarna om en bättre epilepsivård? Tror ni att det ärdärför som olika läkare har lagt ned ett stort arbeteför att få fram utredningarna, med mycket bra ochrelevanta förslag? Tror ni att det är det som vi i har väntat oss när vi tålmodigt harväntat år ?Herr talman! skriver utskottet att detta är enfråga för sjukvårdshuvudmännen och att Socialsty-relsen vid behov skall tillhandahålla underlag. Alltunderlag måste nu finnas - utredningar och positivaremissvar. Då återvänder jag till vad som sades vidden förra debatten - det är för tidigt att göra någotmen det är viktigt att bevaka frågorna. Vad tror ni attde som väntar på operation tycker om dessa lång-bänkar? Vad tror ni att mamman med tre handikap-pade barn anser?I min motion kräver jag bättre vård, team påregion- och länsnivå, fler specialistneurologer, fleroperationer och kanske rikscentra för barn och vux-na. Jag kan konstatera att flera av kraven gäller regi-onövergripande frågor. Flera landsting måste samar-beta. Det gäller t.ex. utbildning av läkare. Det kandärför inte vara en fråga för enskilda landsting - detmåste till övergripande beslut, beslut fattade av nå-gon central organisation, t.ex. . OmSocialstyrelsen inte vill eller kan får ge-nom socialutskottet faktiskt gripa in. Det får intevara så att viktiga vårdfrågor faller mellan olikastolar, så att ingenting händer. I den förra debattensade : Jag tror att det är viktigt att viåterkommer till frågan vid lämpliga tidpunkter.Herr talman! har vi igen missat möjlighetenatt ge personer med epilepsi förhoppningar om enbättre vård. har vi missat att från centralt poli-tiskt håll ange en viljeinriktning. Jag tycker att det ärgenant.I ett betänkande om medicinska äktenskapshindersom avlämnades skrev utredningen:"De svårigheter i socialt hänseende, som epilep-tikern ibland ställs inför är, generellt sett, inte direktbetingade av hans sjukdomstillstånd. När sådanasvårigheter uppträder, sammanhänger de ofta medden socialt ofördelaktiga särställning vari epilepti-kern blivit placerad genom bestämmelser som denförevarande om äktenskapshinder. Erfarenheten gersålunda belägg för att denna särbehandling hos all-mänheten grundlagt och vidmakthållit rent vidskep-liga, ofta skräckblandade föreställningar om epilepsi.De ogynnsamma psykologiska återverkningarna avomgivningens inställning måste givetvis vara ägnadeatt ytterligare försvåra epileptikerns situation ochmedföra en känsla av socialt mindervärde och isole-ring i samhället. "Det är bl.a. detta som gör att jag anser att vi, dvs.samhället, har ett alldeles speciellt ansvar när detgäller att lösa epilepsins gåta och att vi skall tillhan-dahålla en adekvat vård för personer med epilepsi.Herr talman! Eftersom utskottets text inte gernågra som helst löften skall jag i alla fall avge etthärifrån talarstolen: Jag ger mig inte. Jag kommertillbaka med bevakning och krav så fort tillfälle gesatt förbättra vården för personer med epilepsi.Om det skulle bli votering kommer jag att röstaför reservation nr 12 i detta betänkande.Anf. 101 () replikHerr talman! har vältaligt talat för depatienter som har epilepsi. Jag tycker självfalletockså att det är angeläget att de får sina vårdbehovtillgodosedda, vilket utskottet också för fram. Men viskall ju diskutera hela frågan omprioriteringar inom sjukvården, , i sam-band med att proposition kommer utifrån . I talasom hög prioritet för patienter med kroniska sjukdo-mar, och epilepsi är ju en sådan sjukdom. I det sam-manhanget tycker jag att det finns all anledning attdiskutera olika sjukvårdsgrupper och prioriteringarmellan dem. Men att enskilt diskutera en sjukdom,vilket den här motionen går ut på, och säga att riks-dagen skall ta ställning i den frågan går inte med detsjukvårdssystem vi har, där det faktiskt är sjukvårds-huvudmännen som disponerar resurserna.Bo Nilsson säger att frågan måste tas upp påriksdagsnivå enligt hans sätt att se, eftersom en delfrågor är landstingsövergripande och berör helaregioner. Jag har inte den uppfattningen. När jag varlandstingspolitiker i mitt landsting behandlade vifrågan om resurserna för epilepsikirurgi i den sam-verkansnämnd som finns för samverkan mellan delandsting som ingår i den sjukvårdsregionen. Så nogfinns det organ även inom svensk sjukvård som skallhantera de frågor där det finns behov av att samverkautöver det egna landstinget.Anf. 102 BO () replikHerr talman! Jag är medveten om att det finnsregioner och områden där stora insatser har gjortsnär det gäller vården av personer med epilepsi, mendet finns också exempel på motsatsen. I Norrbottenfinns det inte en enda neurolog som kan ta hand ompersoner med epilepsi. Detta är inte någonting somman vill framhålla som ett gott exempel.Det är inte så att vi kräver detta centralt i ställetför att gå ut i landstingen. Vi kräver naturligtvisdetta på alla nivåer. Men man har tillsatt utredning-ar, och utredningarna har kommit fram till behov.Man har remissbehandlat detta och sagt att det ut-redningarna föreslår är viktigt. Ändå måste patien-terna vänta år . Det är klart att de blir besvik-na och otåliga och vill trycka på och försöka attverkligen påverka situationen. Det tycker jag är na-turligt.Conny har, tycker jag i alla fall, lämnatnågot som liknar ett löfte, nämligen att när utred-ningarna nu kommer är epilepsin en av de sjukdo-mar som skall tas på allvar i beredningen. Därför fårjag just nu nöja mig med detta, men jag lovar ConnyÖhman och andra i denna kammare att jag intekommer att ge mig. Jag kommer att väcka dennafråga också nästa omgång när de här frågorna be-handlas.Anf. 103 ()Herr talman! har avstyrkt enmotion från avseende genteknik. Ikammaren debatterades konstitutions-utskottets betänkande om fri- och rättigheter däräven gentekniken behandlades. I betänkandet av-styrktes förslag från om att grundlagstif-ta om förbud mot patent på liv och förbud mot gente-rapi på könsceller.Minst lika viktiga är dock de aspekter som denmiljöpartistiska motionen tar upp i ämnet och sombehandlas i socialutskottet.Gentekniken ställer otvivelaktigt olika intressenmot varandra och kan såväl tjäna som motarbetamänniskor och djur. Det är i alla fall utan tvekan såatt klara riktlinjer med utgång från en så humanis-tisk inställning som möjligt skapas. liggergentekniken främst i händerna på vetenskapsmäninom framför allt naturvetenskapen och på vissainitierade politiker. Men vi vet att ett samhällesgrundvärderingar och spelregler inte kan skapas aven forskarelit som kan förvandlas till ett teknokra-tiskt maskineri. I perspektivet av de civiliseradesamhällenas begynnelse kan de fruktansvärda ex-emplen på brist på omdöme och omänsklighet hosvissa forskare knappasträknas som historiska och därmed avlagda inrikt-ningar utan som högst relevanta i dagens diskussio-ner om människosyn och forskning.Varje grupp och varje individ eftersträvar i sitt livi någon mån perfektionism för vissa syften. En eko-nomisk organisation strävar sålunda efter att maxi-mera sina vinster på kort eller medellång sikt. Vissamänskliga reaktioner på mänskligt lidande och denmedicinska forskning som följer därav är ett natur-ligt inslag i vårt samhälle. Men i vilken mån skallenskilda intressen ha tillgång till information somkan leda till förtryck och diskriminering av individermed s.k. icke önskvärda egenskaper?Man skall inte tro att världen kan indelas i godaoch onda sidor helt tveklöst. Det är inte bara obskyraoch marginaliserade organisationer såsom de nazis-tiska och fascistiska som hyser en frånstötandemänniskosyn. Inom flera områden i samhället kanman finna klart integritets- och pluralistfientligaattityder inom de mest rumsrena sällskap. Det äralltså väsentligt att gentekniken, som skulle kunnakränka en människas integritet betydligt, diskuterasoch att människor klart informeras om vilka värde-ringar som ligger till grund för vilket handlande.Forskningens konsekvenser måste dramatiserasoch drivas till sin spets för att människor verkligenskall förstå vad det är frågan om, dvs. vilka konflik-ter som föreligger. Därför väljer jag också dramatis-ka exempel. Är det t.ex. önskvärt att manipuleramänniskans arvsanlag så att enligt samhällsidealenönskvärda egenskaper framträder? Skall man gen-manipulera fram långa basketbollspelare och simma-re med starka ryggmuskler? Detta kan tyckas varaabsurda exempel, men jag väljer dem just därför attde lättillgängligt illustrerar de verkliga konflikternabakom människans genetiska integritet. Hur passmycket elitism eller perfektionism skall ett samhälleeftersträva om det alls skall göra det? Vilka riskerfinns med den nuvarande forskningen? Vad betyderforskningens mål för de människor som lever ivårt samhälle och enligt perfektionistprincipen skulleräknas som defekta? Självklart kommer detta att geett politiskt utslag även i dagsläget.Att påtala riskerna med gentekniken har ingen-ting med teknikfientlighet eller bakåtsträvan att göra.Men vi vet , även om vi faktiskt vet förfä-rande litet om själva tekniken, att genteknik lätt kanfylla cyniska, teknokratiska och fascistiska syften.Mindre dramatiskt och mer konkret blir det närvi direkt kan översätta detta nya område till dagenssituation med hög arbetslöshet. Om det skall blimöjligt för en arbetsgivare att göra narkotikatest påsina anställda, vad är det då som säger att denne inteskall få söka efter "dåliga anlag" hos en anställd?Här behöver vi klara riktlinjer och en mycket tydligdiskussion om de specifika integritetsfrågor som rören människas arvsanlag.Det traditionella klassamhället bygger enligt ettklassiskt synsätt på ojämlikheter på grund av ojäm-likt fördelade materiella resurser. Men i dagens sam-hälle och i ett framtida samhälle skulle vi kunnaprata om ett annat klassamhälle, där de ojämnt förde-lade resurserna ligger i människans arvsanlag ochgenetiska egenskaper.En människas genetiska anlag måste få vara endel av hennes okränkbara integritet. Respekten fördenna måste vara tveklös. De flesta av oss önskartrots allt att samhället skall präglas av tolerans ochmångfald. Vi äter inte upp våra svagare individereller lämnar dem att dö. Tvärtom utvecklar vi stödoch vill att insatser skall sättas in så att alla får ettfullvärdigt liv, även om alla inte har de egenskapersom blir nödvändiga i dagens samhälle.Den diskussion jag för kan tyckas något till-spetsad, men faktum är att diskussionen behöverföras ut i samhället. Det är därför av yttersta viktatt debatten på initiativ från politikerna startas.Vi har från motionerat om att desociala risker med gensökning och genteknik somföreligger måste uppmärksammas och att manmåste lagstifta för att skydda en människasintegritet. har i sittställningstagande avstyrkt motionen med moti-veringen att det inte vill föregripa det arbete sompågår inom regeringen. har dock enväldigt klar ideologisk ståndpunkt i dessa frågor,så det blir alldeles naturligt för mig att yrka bifalltill reservation nr 14.Anf. 104 ()Herr talman! Jag har begärt ordet för att prata ommin och motion om vikten av att me-dicindosering för kvinnor grundas på normer somgäller för kvinnokroppen.Herr talman! I vårt förändrade samhälle intarkvinnorna allt högre tjänster på arbetsmarknaden.De har chans att vara chefer och mycket annat.Kvinnor konkurrerar då med männen på männensvillkor. Men huvudansvaret för hem och barn liggerfortfarande på kvinnan.Kvinnor har på grund härav blivit utsatta förökade stressfaktorer och således en ökande mängdstressjukdomar.Hjärtinfarkter hos kvinnor ökar, men det visar sigatt kvinnor har svårare att klara infarkter än vad mänhar. Det beror ofta på hur en kvinna blir omhänder-tagen när hon kommer in på sjukhus, men det ärockså svårt att få rätt medicindosering, bl.a. förhjärtbesvär.Mallar för medicindosering som är baserade påkvinnokroppen saknas. Doseringen av medicin vidolika sjukdomstillstånd utgår från den manliga krop-pen, och undersökningar har gjorts på hur väl enman tål olika mediciner. Hur stor dos som skall gestill kvinnan utgår från mannens kropp.Trots att vi nu befinner oss i slutet av 1900-talethar ingen förändring skett. ökadeohälsotalet för kvinnor medan det minskade för män.Arbetet med kvinnors hälsa och en helhetssyn påkvinnors situation är nödvändiga. Kvinnor har stortansvar men liten makt över sina liv vad gäller hälsa.Herr talman! Den vetenskapliga forskningen,speciellt den medicinska, är helt inriktad på män.Det är unga män som är norm för alla standardvär-den. I många fall är det unga män som gör sinvärnplikt som ingår i undersökningar och utgörunderlag för forskningen. Det är alltså vältränadeunga män i sin bästa ålder som kan vara grunden förhur en kvinna behandlas när honläggs in på sjukhus för hjärtbesvär.Förklaringen ligger i att forskare tycker att kvin-nor är svårare att pröva på grund av deras hormon-cykler och annorlunda livscykler. En sådan livscykelär att kvinnor kan få barn, och då är detta också enorsak till att det är lättare att fastställa medicinskavärden efter manskroppen. Forskningen bedrivs avmän, för män och på män. När det gäller försök medmöss och råttor används t.o.m. handjur av sammaorsaker.Det är viktigt att både kvinnor och män utgörgrunden för normering inom främst den medicinskaforskningen. Detta kommer att bidra till att minskaohälsotalet och medverka till en bättre helhetsbild avkvinnan, med skillnaden i biologi, vilket är av bety-delse för både arbete och fritid.Herr talman! Jag vill härmed yrka bifall till re-servation 9 till betänkandet som gäller Miljöpartietsmotion.Anf. 105 ()Herr talman! liberalerna har underdebatten om mom. 12 i SoU11 inte ändrat uppfatt-ning i sakfrågan. Vi ser det som mycket angeläget attpersoner som på olika sätt har kommit i sådan bero-endeställning till en rörelse eller en person att de heltförlorat makten över sin egen vilja och vid försök attfrigöra sig fått svåra psykiska problem - så svåra attde t.o.m. gjort självmordsförsök eller begått själv-mord - får den hjälp och det stöd av hälso- och sjuk-vård och socialtjänst som de behöver.Eftersom vi är ett parti som gått i bräschen och ifrontlinjen när det gäller att värna om människorsgrundlagsskyddade fri- och rättigheter, vill vi intemotsätta oss återremissen av SoU11. Vi kommeralltså att rösta för en sådan återremiss.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 9 §. )9 § Tystnadsplikt inom enskild familjerådgiv-ningFöredrogsSocialutskottets betänkande 1995/96:SoU12Tystnadsplikt inom enskild familjerådgivning (prop.1995/96:117)Anf. 106 ()Herr talman! Jag vill nöja mig med att yrka bifalltill reservationen.Anf. 107 ()Herr talman! I kommunerna har det blivit alltvanligare att familjerådgivning läggs ut på entrepre-nad, men socialtjänstlagen stadgar bara omtystnadsplikt för familjerådgivare i regi.Regeringen vill nu ändra lagen så att både tyst-nadsplikt och anmälningsplikt även gäller privatarådgivare.Ändringen omfattar såväl socialtjänstlagen somrättegångsbalken och sekretesslagen. Miljöpartietinstämmer i vad regeringen anfört om behovet avlika regler mellan kommunala och privata rådgivare.Men vi vill lyfta fram kritiska aspekter på regering-ens bristfälliga definition av begreppet familjerådgi-vare.I lagförslaget står det att kommunen skall sörjaför att familjerådgivning genom försorgeller annars genom lämplig rådgivare kan erbjudasdem som begär det. Med familjerådgivning avses idenna lag en verksamhet som bedrivs av det allmän-na eller yrkesmässigt av enskild.Som regeringen skriver i sin proposition, hållerfamiljerådgivningen i hög kvalitet. Ofta ärdet psykologer och kuratorer med mångåriga erfa-renheter och långa vidareutbildningar som bedriverdenna rådgivning.Miljöpartiet instämmer i att det är angeläget attbehålla denna höga kvalitet.