prot · GJ0980 · 1996-04-16 00:00:00 — För de228 000 aboriginerna finns det totalt ett 90-tal federa-la eller delstatliga stödprogram. Ett stort antal organi-sationer, finansierade av det allmänna, arbetar för attfrämja aboriginernas sak.Den australiensiska regeringen uppvisar en med-vetenhet om existerande problem och en hög ambi-tionsnivå när det gäller att åtgärda problemen. Dessafrågor ventileras också i en bred och öppen debatt ilandet.Det är naturligtvis också av värde att aboriginer-nas situation uppmärksammas internationellt.Jag är övertygad om att den australiensiska rege-ringen på bästa sätt söker finna lösningar på de pro-blem som aktualiseras i interpel-lation.Anf. 62 ()Herr talman! Jag får tacka för svaret. Det var långtoch ingående. Utrikesministern säger att ett aktivtarbete pågår, inte minst i FN, och att deltar idetta arbete för urbefolkningarna inklusive vår egensamebefolkning.Däremot håller jag inte med om att så mycket harförbättrats. Intentionerna att satsa mera pengar ärberömvärda, men jag har inte sett någon större för-bättring . Urbefolkningarna, som antas vara någotkring 250 miljoner, lever i de flesta länder på en lägrenivå än majoritetsbefolkningen. De har sämre skolor,bostäder, sjukvård, de tyngsta och lägst betalda arbe-tena. Utöver detta är de ofta förbjudna att tala sittspråk, utöva sin religion och behålla sina seder. Jagbehöver bara nämna västsaharier, kurder, tibetaner, ettantal urbefolkningar i , eller i somdet numera heter.Till de urbefolkningar som har det värst hör otvi-velaktigt aboriginerna i . Det är inga gamlauppgifter jag har. Aboriginerna utgör avAustraliens befolkning men svarar för merän av dödsfallen i fängelser eller i samband medpolisens verksamhet. omkringhalv ett hittades en 17-åring pojke hängd i sin cell i ettfängelse i . Det var det andra dödsfalletbland fängslade aboriginer i södra 1995.Pojken hade suttit i fängelse. I februari1993 rapporterade att ett opro-portionerligt stort antal aboriginer satt i fängelse.Speciellt unga drabbas även för obetydliga förseelser.En 15-åring blev t.ex. arresterad för att stulit glass ochfick sitta i säkerhetsfängelse i västa Australi-en. Barn till aboriginer löper 18,6 gånger större riskatt fängslas jämfört med andra ungdomar. I någrastater är mer än hälften av de fängslade ungdomarnaaboriginer. En minnessten i vittnar om aborigi-nernas mod i deras kamp för mänskliga rättigheter.Den restes , för knappt två årsedan, till minne av dem som dött i fängelse i Aust-ralien. Det är alltså väldigt många.Är utrikesministern beredd att i kontakter medAustralien ta upp frågan om aboriginernas förhållan-den?Anf. 63 Utrikesminister ()Herr talman! Frågorna om urbefolkningen behand-las både i våra bilaterala kontakter, och det kan gällaSverige och , och framför allt i internatio-nella fora. Där har varit aktivt ochkommer att fortsätta att vara det.Vad gäller just aboriginerna måste man ge ett er-kännande till den australiensiska regeringen, både denförra och den som har kommit till. Man ser medstort allvar på frågan. Det är inte lättlösta problem,men man försöker, och det tycker jag att vi skall ge enerkänsla för.Anf. 64 ()Herr talman! Jag är väldigt glad för dessa uppgif-ter. Jag är också övertygad om att det är så som utri-kesministern säger. har i många avseendenvisat handlingskraft när det gäller mänskliga rättighe-ter. Men det här har naturligtvis pågått ochdet har varit så dåligt . Uppfattningenatt de icke-vita är mentalt underlägsna de vita har intebara drabbat afroamerikanerna. När den vita mannenhar velat lägga under sig urbefolkningens territorier iAustralien och i har dessa behandlatsefter samma måttstock. För att med hedern i behållkunna tvångsförflytta, bestjäla och manipulera urin-vånarna har de vita betraktat dem som dumma ochomoraliska som inte kan tillåtas att stå i vägen förcivilisationen. När aboriginer har talat med sina för-fäder har man påstått att de är schizofrena och be-handlat dem därefter. De har ett helt annat sätt att sepå sina döda och använder sig ibland, som vi vet, avandra saker än vi. När vi ber till i våra kyrkorkan det vara ungefär samma sak som när aboriginertalar med sina förfäder. Det är en form av samtal medandra makter. Det förekommer även i andra länderoch i andra religioner.Jag tycker att vi i västvärlden, de vitas värld, harett speciellt ansvar för urbefolkningarnas mänskligarättigheter då vi i alltför många fall varit delaktiga ieller orsakat förföljelse och folkmord. Det tydligasteexemplet är kanske indianer.För att hålla mig till aboriginerna: Jag har fäst migspeciellt vid dem, eftersom de har levt under så svåraförhållanden och blivit så illa behandlade. Jag vet attdet t.ex. är förbjudet att dricka sprit på öppen plats iAustralien. Men aboriginerna kommer inte in på kro-garna. Det är väl inte det viktigaste i livet, men trotsallt förhåller det sig så. Då fängslar man dem därföratt de har druckit på öppen plats. Det kan bli långva-riga fängelsestraff för sådant.Jag har fäst mig speciellt vid fängelser; detfinns ju andra saker man kan ta upp, t.ex. uranbryt-ningen i deras land, som också har skett i indianernasland och på annat håll, som innebär att urbefolkning-arna får vika från sina heliga platser. Det har varitväldigt svårt för dem bl.a. att hävda sig, att få en hög-re utbildning, på grund av diskriminering.Jag skulle önska att tog även några samtal,genom de möjligheter som utrikesministern har, vidträffar med andra regeringar och i det här fallet Aust-raliens regering. Vi har ju mycket berömmande ordatt säga om i andra fall, om modiga över-väganden, som gäller både kärnvapenbestyckade båtaroch bombprov. Men just i det här fallet har de oerhörtmycket att ta igen. Om vi kan ge dem en liten puffframåt vore det väl bra.På grund av den unika kunskap som urbefolkning-arna besitter om jorden och ekosystemen är det vik-tigt, inte bara av humanitära skäl, utan även för våregen överlevnad att förföljelserna och övergreppenstoppas och att de bereds möjlighet att leva vidaremed sina traditioner och sin kultur.I sammanhang där miljö och utveckling diskuterasär det viktigt att urbefolkningarna får göra sin rösthörd. Samtliga ekosystem, som speciellt har uppmärk-sammats internationellt , har haft gemen-samt att de bebos av urbefolkningar, som är direktberoende av dessa ekosystem för sin fysiska och kul-turella överlevnad. Det är därför omöjligt att skilja deåtgärder som sätts in för att skydda dessa ekosystem,med deras hotade djur- och växtarter, från urbefolk-ningarnas ekonomiska och mänskliga rättigheter.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1995/96:156 om re-lationerna mellan och de baltiska län-dernaAnf. 65 Utrikesminister ()Herr talman! har ställt tre frå-gor om svensk politik mot de baltiska staterna ochRyssland.Stödet till de baltiska ländernas fortsatta konsoli-dering av sin suveränitet är en huvuduppgift försvensk utrikes- och säkerhetspolitik. Denna uppslut-ning kring de baltiska staterna är en självklarhet. Detvar ingen tillfällighet att statsministerns första bilate-rala utlandsresa gick till . Detta illustrerar vårsträvan efter ett grannskapsförhållande med de baltis-ka länderna, som liknar det vi har medvåra nordiska grannar.Huvuduppgiften för svensk Baltikumpolitik underdet tidiga var att verka för att de ryskatrupperna lämnade de baltiska länderna och att ele-mentära statsfunktioner återuppbyggdes. Det säker-hetsfrämjande stödet spelar en fortsatt central roll iansträngningarna att befästa de baltiska ländernassuveränitet.Den viktigaste uppgiften för svensk Balti-kumpolitik är att bereda marken för de baltiska län-dernas inträde i EU och även i övrigt att medverka tillderas integrering i europeiska samarbetsstrukturer.Sverige har varit pådrivande när det gäller de baltiskaländernas associationsavtal med EU och var bland deförsta att ratificera avtalen. gäller det att se till attmedlemskapsförhandlingar med samtliga kandidat-länder inleds efter regeringskonfe-rensens slut. Ytterst har de baltiska staterna, liksomövriga kandidatländer, själva ansvaret att leva upp tillEU:s medlemskapskriterier. Den svenska regeringenkommer på olika sätt att bistå dem att uppfylla de avEU uppställda villkoren för medlemskap.I frågor rörande behandlingen av de förhållandevisstora rysktalande befolkningsgrupperna är det viktigtatt regeringarna i och visar generosi-tet. stöder integrationen av de ryskspråkigagrupperna, bl.a. genom bidrag till språkundervisning.Att långsiktigt säkra de baltiska ländernas välståndoch integration i är en uppgift som är för storenbart för eller för de nordiska länderna. Detkärvs också ett uthålligt europeiskt och amerikansktengagemang - något som regeringen konsekventverkar för.Herr talman! Den enskilt viktigaste faktorn förframväxten av ett nytt samarbets- och säkerhetsmöns-ter i är att det demokratiska och ekonomiskareformarbetet i fullföljs. Omdaningsproces-sen i har ännu inte resulterat i varaktig sta-bilitet. Framgångar varvas med bakslag. Reformpoli-tiken ifrågasätts från många håll. Många inslag ikommunistpartiets politiska program inger oro.Inom utrikespolitiken finns oroväckande tecken påett skärpt tonfall. Statsdumans uppseendeväckanderesolution om ogiltigförklarande av Sovjetunionensupplösning kunde inte undgå att väcka internationellareaktioner. Jag noterar dock med tillfredsställelsepresident klara avståndstagande från statsdu-mans agerande.Det brutala kriget i är en påminnelseom att demokratiska metoder för konfliktlösning ochrespekt för mänskliga rättigheter ännu inte har fastatraditioner i . Den har iklara ordalag, såväl offentligt som direkt till den ryskastatsledningen, upprepade gånger fördömt det ryskaagerandet och de grova kränkningarna av de mänskli-ga rättigheterna. På samma sätt har vi inom EU verkatför tydliga avståndstaganden från krigföringen.Sveriges förbindelser med är intensiva,och vår dialog är öppen och förtroendefull. Besöksut-bytet är livligt. Den svenska politiken gentemotRyssland kännetecknas av fasthet och konsekvens.Utgångspunkten för vårt och EU:s agerande måstevara att ta fasta på den ryska statsledningens önskanatt integreras i . Detta uppnår vi bäst genom enpolitik som bygger på samarbete, dialog och stöd förreformsträvandena.Samtidigt måste vi sätta klara gränser och ställakrav på att lever upp till de principer fördemokrati, mänskliga rättigheter, mellanstatligt um-gänge och fredlig lösning av konflikter som alla Eu-ropas stater bekänner sig till.I EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikarbetar för ett både breddat och fördjupatsamarbete med . Denna strävan är dock för-enad med klara förväntningar om att iakttarde gemensamma europeiska principer och värderingarjag nämnde. Denna inställning har utgjort grundvalenför för , som skall antasvid . Den svenskaregeringen har aktivt engagerat sig i utarbetandet avdenna handlingsplan, som täcker demokratifrämjandeåtgärder, mänskliga rättigheter, handel, ekonomi ochrättsfrågor.På det regionala planet har regeringen tagit viktigainitiativ för att stärka samarbetet och säkerheten i vårtnärområde. Det säkerhetsfrämjande biståndet till iförsta hand de baltiska länderna har ökat och samti-digt breddats till att omfatta bl.a. nordvästra grundval av den särskilda propositionen och riks-dagsbeslutet om samarbetet med Central- och Östeu-ropa utarbetas nu landstrategier för enskilda samar-betsländer. En strategi för har antagits. Inle-dande diskussioner om Rysslandsstrategin fördes iMoskva för två veckor sedan.Sverige har under sin ordförandetid i Östersjörå-det sökt att ytterligare intensifiera det regionala sam-arbetet. Målet är att skapa ett tätt nätverk av samarbe-te och dialog mellan länder. InomÖstersjöpolitiken vill vi främja utvecklingen av enstabil och demokratisk region, värna om miljön ochskapa ytterligare förutsättningar för handel och eko-nomisk tillväxt. Det svenska initiativet att sammankal-la regeringschefer till en särskild kon-ferens i speglar vår vilja att geytterligare dynamik åt dessa strävanden.Herr talman! Vi uppmuntrar reformprocessen iRyssland och stöder konsolideringen av de baltiskaländernas suveränitet. Vi talar klarspråk både medRyssland och med de baltiska länderna. Det kan gällaatt överdrivet kritiserar de baltiska staterna,framför osakliga krav eller gör antydningar om re-pressalier, lika väl som att de baltiska länderna behö-ver göra mer för att leva upp till EU:s krav på med-lemskap.Möjligheterna att nå resultat i svensk Baltikum-politik bestäms i hög grad av utvecklingen i Ryssland.En negativ utveckling i skulle kringskäramöjligheterna att skapa förtroendefulla grannrelatio-ner mellan alla länder i . Med enpositiv utveckling i skapas förutsättningarför ett stabilt mönster av samarbete och säkerhet ihela , liksom i hela Europa.Anf. 66 ()Herr talman! Jag ber att få tacka utrikesministernför det utförliga svaret. Det var mycket bra i svaret.Det finns egentligen ingenting jag kan invända mot idetta svar.Orsaken till interpellationen är att vi iakttar enganska oroväckande utveckling i retoriken i Ryssland.Vi ser rödbruna krafter, som för fram argument somär mycket obehagliga. Vi har t.o.m. hört dem somformulerar sig i termer av att man skall göra preventi-va attacker in mot . Det är en ton och etttonläge som vi inte är vana vid i modern, civiliseradeuropeisk debatt.Detta är negativt också i . Vi bör tänkaoss in i situationen för länder som haft sovje-tisk ockupation. För dem kan det vara svårt att tapressuttalanden och uttalanden med lugn och distans,vilket det är lättare att göra på den här sidan . Debattläget i skapar sina problem. Dekan t.o.m. sägas förgifta atmosfären i de baltiskaländerna. Det försvårar också de baltiska ländernasmöjligheter att föra en generös och klok minoritets-politik, därför att perspektivet förvrids och den natio-nella överlevandefrågan tvingas in i centrum i tänkan-det. Särskilt, som sagt, om man har haft en lång ocku-pation är det naturligt att så sker.Därför är det nu så väldigt viktigt att vi i ,EU och hela västvärlden just har den tydliga och klarapolitik som utrikesministern också framhöll i sittinterpellationssvar. Det behövs ett mycket tydligt stödför rätt att vara suveräna stater. Vi börfrämja deras snara medlemskap i och inom ramenför den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikenständigt främja ett aktivt stöd för de tre baltiska län-derna. Det behövs också parallellt därmed en mycketaktiv dialog med Ryssland.Jag vill särskilt framhålla detta, därför att manibland litet slarvigt kan tro att man inte skall främja ensådan. Utrikesministern sade också i sitt svar, så ud-den är inte riktad mot henne, att vi just skall hållauppe dialogen och både i den svenska dialogen och iden gemensamma dialogen i EU betona just de prin-ciper varpå det europeiska samarbetet bygger. Härskall vi erinra om FN-principerna, Parisstadgan ochEuroparådets princip. Vi kan aldrig acceptera på-tryckningar. En stormakt kan aldrig försöka att medett grovt språk antyda framtida åtgärder. De skallaldrig kunna påtvinga sin vilja eller försöka få sinvilja igenom i små, angränsande länder.Vi skall erinra oss mellankrigstidens förbannelse -ursäkta ordet, herr talman. Då rådde en situation därman talade om inflytelsesfärer och säkerhetszoner.Man försökte att på kartorna rita upp vem som skulleskaffa sig zoner av säkerhet kring sig själva. Vi kanaldrig och får aldrig någonsin gå tillbaks till denna30-talets onda princip. Det är faktiskt varje land somsjälvt avgör sina säkerhetsarrangemang. Det minstaoch det svagaste landet har rätt att självt formulera sinsäkerhetspolitik. Det är inte som skall avgö-ra huruvida t.ex. skall gå med i NATO ellerej. Det är inte heller som skall avgöra detta,utan det är faktiskt en sak för och Estlandsfolk att avgöra, i det fallet naturligtvis tillsammansmed NATO.En annan fråga som jag vill avsluta detta förstainlägg med är att säkerhet skall vara hel ochodelbar. En orsak till exempelvis engage-mang i är ju att vi tar ett fullt ansvar för säker-hetsarbetet i andra delar av . Det är inte enangelägenhet för de näraliggande länderna. På sammasätt är inte ansvaret för säkerheten i Östersjöområdetenbart svenskt, nordiskt eller nordeuropeiskt. Detta ärett helt europeiskt ansvar och också ett, som jagtyckte att utrikesministern väl betonade, amerikansktdelansvar.Anf. 67 Utrikesminister ()Herr talman! Riksdagsdebatter kan vara viktigaför att spegla skillnader i politiken. De kan också iväsentliga frågor vara viktiga, därför att man markerarenighet. Jag välkomnar denna interpellation, därför attjag för har fått redogöra för hur vi just nuser på dessa frågor, som är så väsentliga, nämligenvåra kontakter och relationer med såväl sommed de baltiska länderna. Men det är också en möj-lighet att komma överens i alla väsentliga delar. Dettror jag är bra för frågans fortsatta hantering, eftersomdet är andra länder med i bilden hela tiden.Det viktigaste av det som sadeär hur vi faktiskt ser på säkerheten i , sommåste vara hel och odelbar. Därför var detta en viktigfråga när vi inom EU förberedde den stora konferen-sen om , . Stabiliteti den delen av är nämligen också någontingsom direkt påverkar oss. Vi utgår från att det vi gör ioch omkring på samma sätt är ett hela Eu-ropas intresse, även där med tillägget att skallvara inblandat. Med den utgångspunkten arbetar vi ikontakter med de baltiska länderna och menockså i kontakter med alla andra västeuropeiska län-der som är inblandade.Jag har funnit att det finns stor respekt för detsvenska arbetet vad gäller att skapa goda grannskaps-relationer i Östersjöområdet.Anf. 68 ()Herr talman! Eftersom detta är en punkt kring vil-ken jag och utrikesministern är mycket eniga, vill jagfortsätta med att tala om just det hela ansvaret. Dethar här i ibland vädrats tankar, bl.a. av enf.d. kollega till fru utrikesministern, om att man justskulle ha särskilda säkerhetszoner som vissa länderskulle bära ett särskilt ansvar för. Därför är det ange-läget att här i tydligt markera att vi har etthelhetsansvar för säkerhet. Det är inte del-lösningar som är angelägna.Däremot har av naturliga skäl ett särskiltengagemang i sitt närområde, på samma sätt somandra länder har ett engagemang för sina nära gran-nar. Det är naturligtvis inte samma sak som idéernaom säkerhetszoner eller något slags uppdelningar avdet europeiska området i sådana zoner. Därför ställerengagemanget mycket stora krav på just attklart, tydligt och med kraft driva dessa frågor, därföratt det kanske är vi själva i det nordiska området somser detta och oroar oss över det. Jag märker inte minsti att man där kanske tar det litet lättare.Man ser det inte på samma sätt och har det inte likatätt inpå sig. Jag vill uttrycka förhoppningen att utri-kesministern i varje fora tydligt och klart framfördessa punkter, därför att det är kritiska frågor och kanbli väldigt kritiska frågor för säkerhet.Låt oss också konstatera att vi skall utarbeta ensäkerhetsordning för . Vi har ju så enigt sagtatt vi skall ha en gemensam europeisk säkerhetsord-ning. Detta innebär i sin yttersta konsekvens att detlilla landet som inte kan försvara sig självt måste hatrygghet i en sådan säkerhetsordning. Det är självakvintessensen med en europeisk säkerhetsordning. Vivet inte hur den kommer att se ut. Vi befinner oss i ettskede där vi söker oss fram. PFP eller NATO etc. kankomma att innebär detta, men det vet vi inte. Därförär det kanske klokt att inte nu springa åstad och uttalasig om detta. Men arbetet på en sådan säkerhetsord-ning måste ligga i centrum för det svenska generellaengagemanget när det gäller säkerhetspolitiken i Eu-ropa.Herr talman! Låt mig också säga att vi skall dra enannan slutsats. Den kanske inte riktigt hör hemma iden här debatten, men jag tar ändå upp den. Vi måstenämligen förbereda oss på att det kan gå rejält illa,tyvärr. Det kanske inte ens är sannolikt, men det kangå rejält illa. Om de mest oroande tecknen slår in, kanju revanschismen växa sig stark i ett land som kan hamilitär styrka att göra allvar av revanschismen.Detta ställer krav på vårt sätt att bedriva vår utri-kespolitik, försvarspolitik och vår samlade säkerhets-politik. Därmed tror jag tyvärr att det från regeringenssida nu finns anledning att förbereda sig på detta. Dethar en konsekvens som jag vill tjata om, nämligen attdet inte är klokt att i det här läget dra ned sin framtidaförsvarskapacitet. Det är klokt att behålla den nivåsom vi har och inte nu försvaga den.Anf. 69 Utrikesminister ()Herr talman! I alla försvarspolitiska frågor är visom bekant inte överens. Den frågan får GöranLennmarker fortsätta diskutera med försvarsministern.Däremot är vi överens i den grundläggande utrikes-politiska frågan.Självfallet är det som händer i nu så av-görande för säkerhet att vi alla följerdet med stor noggrannhet. Det gäller naturligtvispresidentvalet och vad det resulterar i, men det gällerockså hela valkampanjen. Man kommer att kunna visahur gediget demokratin har fått utbredning i landet.Man skall inte ropa på vargen, utan man skall istället, tycker jag, se till de positiva möjligheterna,även om vi inte på något sätt skall vara naiva. Vimåste också ha andra scenarier i bakhuvudet. Jag trorinte att vi gör utvecklingen något positivt om vi labo-rerar för mycket omkring det. Vi skall i stället på allasätt genom de partikontakter vi kan ha och i alla dediskussioner vi har med människor i göraklart vilka positiva demokratiska förväntningar vi harpå det landet.Anf. 70 ()Herr talman! Det är korrekt. Man skall inte ropapå vargen. Det är nog riktigt att man inte skall blialarmistisk. Däremot är det klokt att för sig självförbereda för alternativ som inte alltid är så behagliga.Det ligger ju i själva säkerhetspolitikens natur att manså måste göra.Jag skulle vilja avsluta detta meningsutbyte meden iakttagelse som jag tror är viktig för alla oss somdeltar i debatten och som har följt den. Engagemangethar gått som en röd tråd genom debatten. Sverigeengagerar sig faktiskt. Vi blundar inte, vi håller inteför öronen och vi försöker inte springa bort i säker-hetspolitiken. Vi skall faktiskt nu se till att Sverigespelar en aktiv och konstruktiv roll för att främjasäkerhetspolitiken också i vårt närområde, och också itider när det kan bränna till och bli allvarligt.Vi har kommit långt ifrån den gamla tiden, då manpå något sätt i ett slags neutralitetstänkande skullehålla sig borta och förskjuta diskussionerna om obe-hagliga problem. är tiden inne för ett starkt euro-peiskt engagemang. skall ta till sig och bärasitt delansvar för den europeiska säkerheten. Det är ettviktigt och riktigt steg som vi har tagit.Anf. 71 Utrikesminister ()Herr talman! Det har skett fantastiska förändringari . Muren har fallit. Det ger oss möjligheter tillsamarbete som vi alls icke tidigare hade. Det har givitSverige möjlighet att gå in i EU. Det ger oss ocksåmöjligheter att ha ett helt annat samarbete bara i Ös-tersjöområdet. Det är självklart att vi i , somalltid har haft ett så starkt internationellt engagemang,nu med liv och lust kastar oss in i detta. Det gällerinte bara politiker - riksdag och regering - utan detgäller i hög grad hela det svenska folket.Att ha goda grannskapsförbindelser med de trebaltiska länderna, med och med lik-som med dem som vi traditionellt har samarbetat medrunt , är en självklarhet. Vi skall göra allt vikan för att stimulera en positiv utveckling i de länder-na.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1995/96:126 om detökande narkotikamissbruketAnf. 72 Socialminister ()Herr talman! har frågat statsrådetMaj-Inger om hon är beredd att ta initiativtill en bred mobilisering i det svenska samhället isyfte att förhindra att narkotikan får fäste i Sverige.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jagsom skall svara på interpellationen.Jag delar uppfattning att densvenska narkotikapolitiken varit framgångsrik, och attdet har visat sig att det går att bryta en negativdrogutveckling.Målet för den svenska narkotikapolitiken är ettnarkotikafritt samhälle. För att kunna nå detta målkrävs en mängd olika insatser på alla nivåer.