prot · GJ0949 · 1996-02-01 00:00:00 — Det är bra, och jag ser positivt på attinvandrarministern kommer med ett brett program föratt söka olika vägar att stärka invandrarnas ställningpå arbetsmarknaden. Men jag vill varna för att ut-vecklingsarbetet bara sker i storstadsområdena. Jagtror att det ligger en fara i att inte låta den kreativitetsom finns i kommuner som , Karlskogaoch också få stöd. Man kan då tappa väldigtmycket av de fina idéer som finns i hela landet. Visstkan man få kreativitet utan extra pengar, men jag troratt den typen av stödinsatser som de 125 miljonernaspelar en viktig roll för att sätta fart på absolut nöd-vändiga processer.Anf. 152 Statsrådet ()Herr talman! Det finns också tankegångar i denriktningen, i hela det politiska utbudet. Arbetsförmed-lingarna har bl.a. fått extra resurser just för att ökapersonaltätheten i vissa områden, så att man bättreskall kunna förmedla och skapa kontakter mellanarbetsgivare och personer med invandrarbakgrund.Det är en viktig del i det här.Sedan har vi funderingar och gör överväganden påolika områden, och alla syftar till samma sak, nämli-gen att göra personer med invandrarbakgrund jämlikamed svenskarna i vårt samhälle. Det inkluderar ocksåde fall där vi kan se mycket påtagliga belägg för attdet sker en uppenbar diskriminering av människormed invandrarbakgrund.Anf. 153 TREDJE VICE TALMANNENDärmed har jag inte uppfattat någon ytterligarebegäran om fråga. Det har varit en lång frågestund,med inte mindre än 127 inlägg.Jag tackar statsråden för deras medverkan.AjourneringKammaren beslöt på förslag av tredje vice tal-mannen att ajournera förhandlingarna till dåinterpellationsdebatten skulle fortsätta.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 15.55.4 § Svar på interpellation 1995/96:40 om globallivsmedelssäkerhetAnf. 154 Jordbruksminister ()Herr talman! Mot bakgrund av det kommandetoppmötet om global livsmedelssäkerhet, som FN:slivsmedels- och jordbruksorganisation, FAO, anord-nar i , har frågatmig vilka åtgärder regeringen är beredd att vidta föratt aktivt skall bidra till att förverkliga be-greppet global livsmedelssäkerhet.Global livsmedelssäkerhet är ett stort och kompli-cerat ämne. Det handlar om mycket mera än att ökaproduktionen av livsmedel och att öka biståndet. LenaKlevenås fråga är omfattande. Den visar hur kompli-cerad frågan om global livsmedelssäkerhet är. Jag harvalt att inte svara på varje delfråga för sig, utan jaglämnar mitt svar i ett sammanhang.Det är ingen lätt uppgift att nå målet om globallivsmedelssäkerhet, som innebär "tillräckligt mednäringsriktig mat till alla människor ". SomLena Klevenås påpekar, lider ca 800 miljoner männi-skor av undernäring och ca 40 000 barn beräknas dövarje dag på grund av brist på mat och rent vatten.Detta kan inte få fortsätta. Det är nu vi måste vidtaåtgärder för att snabbt förbättra situationen för dessamänniskor och undvika att hamna i för-ödande katastrofsituationer med omfattande svält,överexploaterade naturresurser och förstörd miljö.Därmed skulle också antalet konflikter och krig ivärlden minska.Situationen är oroande, och vad jag sagt låterminst sagt dystert. I grunden är jag ändå optimistisk.Internationella forskningsrön tyder nämligen på att detfortfarande är möjligt att råda bot på situationen.Situationen är mycket allvarlig och hoten mot värl-dens naturresurser och den biologiska mångfaldenmåste tas på största allvar. Det finns, enligt min me-ning, anledning att inta en försiktig attityd samtidigtsom vi har anledning att vara optimistiska om att detfortfarande går att styra utvecklingen åt rätt håll.Kampen mot misshushållningen med jordens na-turresurser och kampen mot orättvisorna har fått enmera framträdande plats på de nationella och interna-tionella dagordningarna. Vid mina samtal med svens-ka bönder och konsumenter får jag ständigt bevis föratt även de anser att frågor om global livsmedelssä-kerhet är viktiga. Detta intresse måste vi ta vara på.Det har gjorts en del framsteg i strävan att åstadkom-ma livsmedelssäkerhet och se-dan FAO grundades, men de har inte räckt eftersomproblemen har angripits med ett alldeles för snävtsynsätt. Jag tänker t.ex. på den gröna revolution somkraftigt ökade världens jordbruksproduktion menockså ledde till utarmning av jorden och inte alltidgynnade den fattiga befolkningen. Vi måste nu talärdom av misstagen och intensifiera våra gemen-samma insatser med nya synsätt i botten.Därför välkomnar jag det toppmöte om globallivsmedelssäkerhet som kommer att hållas i inovember . skall vid detta möte verka förenighet om att livsmedelsproduktionen i framtidensker med metoder som främjar en hållbar utvecklingav jordens naturresurser.Det går inte att komma till rätta med global livs-medelssäkerhet endast genom ökad produktion, tek-nisk jordbruksforskning och livsmedelsbistånd.Självklart skall det fortsatt produceras och forskas.När det gäller t.ex. att ta fram viktiga nya sorter av risoch majs är jordbruksforskningen av stor betydelse.Men den skall inte enbart ägna sig åt tekniska lös-ningar för att höja produktionen.Svält och undernäring beror i grunden på fattig-dom och dess orsaker. Det handlar främst om bristan-de köpkraft hos de fattiga och är således en fråga omekonomisk och social utveckling och om en rättvisfördelning. Arbetslöshet, låg produktivitet, brist påutbildning och sjukvård samt ojämlikhet mellan könenär exempel på de verkliga orsakerna till att människorsvälter.Vi politiker måste ta vårt ansvar, både på interna-tionell, nationell och lokal nivå. Vi måste övertygaopinionen om att global livsmedelssäkerhet är enfråga som berör alla människor.De största och djupaste problemen finns iu-länderna. I-länderna måste bistå med råd och prak-tiska ekonomiska insatser för att skallkunna ta sig ur den svåra situationen. Det gör vi bl.a.inom ramen för det internationella och svenska bi-ståndet. Men det räcker inte. De rika länderna i väst-världen måste vidta åtgärder på hemmaplan.Det handlar om fördelning, och det krävs att vitänker i nya banor. Vår egen syn på tillväxt och väl-färd bör diskuteras. Måste vi ha ökad jordbrukspro-duktion för att kunna dela med oss av maten? Kan vi ivästvärlden t.ex. fortsätta att äta kött i samma ut-sträckning som tidigare? Detta är exempel på fråge-ställningar som jag med hjälp av olika experter är ifärd med att undersöka och ta ställning till.Både vid FAO:s 50-årsjubileum i och un-der i framhöll jag attett kostsamt toppmöte, som samlar världens stats- ochregeringschefer, måste leda till konkreta resultat.Även uppfattning om fattigdomsbekämp-ningens betydelse för livsmedelssäkerheten och kvin-nornas viktiga roll lyftes fram.Kvinnor arbetar mycket. Ändå får kvinnor ochflickor mindre mat än män och pojkar. Kvinnorna stårför av livsmedelsproduktionen i de mest utsattaländerna i . Kvinnorna måste därför få deltaaktivt i utvecklingsprocessen inom sitt eget område.Hur skall man kunna vända flykten från landsbygden,så att männen inte tvingas i väg till de överbefolkadeoch hårt exploaterade områdena för att sökasin utkomst? Hur skall man kunna skapa alternativasysselsättningar på landsbygden? Hur skall kvinnornai kunna avlastas i sina alltför tunga arbets-bördor?Fortfarande utarbetas utvecklingsstrategier för utan att de människor som är direkt berördakonsulteras. Detta är fel. Bönderna i ärofta mycket medvetna och kunniga om uråldrigabeprövade metoder, som fungerar bäst i den egnajordbruksmiljön. Sådant skall man ta vara på och äventa lärdom av.Detta är exempel på områden som skallvidareutveckla och driva, närmast inför och undertoppmötet om global livsmedelssäkerhet, men även iett längre perspektiv. Vi måste också kämpa mot denföråldrade uppfattning som innebär att ökad produk-tion och livsmedelsbistånd är lösningen på globallivsmedelssäkerhet.Från svensk sida skall vi också kraftfullt verka föratt utvecklingen sker med målet att även bevara jor-dens naturresurser. från FN:s miljökonfe-rens i är en omfattande och konkret handlingsplanför hur de olika delmålen skall nås. En stor del avdessa faller inom FAO:s verksamhetsområde, menäven andra FN-organ och biståndsgivare berörs i höggrad. skall arbeta för att omglobal livsmedelssäkerhet skall resultera i en liknandeform av resultatinriktad handlingsplan. Ett slutdoku-ment som bara innehåller en mängd vackra ord gårinte att försvara.Anf. 155 ()Herr talman! Jag tackar jordbruksministern försvaret. Jordbruksministern har valt att inte svara påmina fem specificerade frågor var för sig, utan harsvarat i ett sammanhang. Jag accepterar den ordning-en, även om frågan om vad kan göra i EU harblivit helt obesvarad. Men det kanske inte spelar såstor roll. Jag tror att vi måste finna lösningar och sättatt arbeta på alla plan, och det kanske inte spelar såstor roll om vi inte just specificerar på vilketplan vi skall börja med de här lösningarna.Vi är eniga i mycket, tror jag, t.ex. hur vi ser påproblemet med global livsmedelssäkerhet. Det är ettnytt begrepp som lanseras. Frågan är så stor att detnästan är förmätet att ta upp och diskutera den. Sam-tidigt måste de viktiga frågorna diskute-ras. Därmed inte sagt att jag har någon lösning elleratt vi kommer fram till en lösning här i dag.Men det är ändå så oerhört viktigt att inte bara be-skriva hur det står till, som både jag och jordbruks-ministern har gjort i många sammanhang, och somman kortfattat kan sammanfatta i att 800 miljonermänniskor i inte har mat för dagen, att40 000 barn dör av svält . Det är någontingfruktansvärt ohyggligt som vi har vant oss vid ochvant oss vid att förtränga så att det aldrig är någonnyhet och aldrig diskuteras. På något sätt måste viändra på detta och därom är vi eniga. Det som återstårefter all beskrivning är det som brukarkalla HKVD-frågan, hur-kommer-vi-dit-frågan. Hurkommer vi till en lösning på det här problemet?Jag tycker att det mesta i ministerns svar är bra,men det är en sak som jag inte gillar. Det är när honsäger att man skall inta en försiktig attityd. Det tyckerinte jag. Jag tycker om att hon säger att vi skall ha nyasynsätt, skapa opinion, ta vara på det intresse somfinns hos bönderna och att vi skall fundera över vadtillväxt är. Men om man vill förändra opinioner ochförändra attityder kan man inte inta en försiktig atti-tyd, då måste man i alla fall själv vara säker på vill det man håller på med.De nya synsätten är oerhört viktiga. att det är utifrån den världsbild som en männi-ska har, och som en politiker har, som hon agerar.Man kan nästan säga att verklighetsuppfattningen ärså viktig att den är den värld man lever i.Det är mycket som brister i vår verklighetsupp-fattning. Jag kan ta ett exempel från en som jag trorny förening som heter Den goda jorden - dialogen.Det gäller en verklighet som vi ofta förtränger ellersom vi inte bryr oss om. Vi pratar ofta om BNP, till-växt och sådant, men här pratar man om någontingsom kallas för NPP, nettoprimärproduktion. Det ärnågonting fullkomligt grundläggande. Det betyder dentotala fotosyntesproduktionen på hela jorden, minusden energi som växterna behöver för sitt eget uppehäl-le. Det kallas alltså nettoprimärproduktion. Det är vadvi alla som inte är växter, som inte klarar av fotosyn-tesen, har att leva av.På ett eller annat sätt lägger vi redan nu genom våraktivitet beslag på av den potentiella landbase-rade nettoprimärproduktionen. Om bara är vidubbelt så många. Med bibehållen standard, ekono-misk aktivitet och liknande - alltså inte någon ökadstandard, utan bara bibehållen, med alla klyftor ochallting - skulle vi ha lagt beslag på av den härnettoprimärproduktionen. Det är fullkomligt omöjligt.Människor kan inte ensamma ta i anspråk åtta tionde-lar av all den verksamhet som alla planetens arter haratt leva av. Det är sådana grundfakta som vi så lättbara tränger undan. Om vi hade det litet mer tillgäng-ligt tror jag att vi skulle angripa den här frågan på ettbättre sätt och inte behandla naturen som om den varen förhandlingspart.Jordens vänner tycker jag är en grupp människorsom jordbruksministern verkligen skulle ta i anspråkför att försöka sprida de nya synsätten och påverkaopinionen. De har gjort beräkningar på miljöutrymme.Jag tar upp det i min interpellation. Det miljöutrymmesom varje människa har överskrider vi svenskar långt.Om alla människor är lika mycket värda, om allamänniskor skall ha samma utrymme för sin konsum-tion innebär det för t.ex. köttkonsumtionen, som kanpassa bra att diskutera i det här sammanhanget, kött och inte 180 som vi nu har.En annan viktig fråga som jag vill ta upp, om vibortser från världsbilden, gäller ekologiskt jordbruk.Vi har , och ministern tar upp i sitt svar attvi måste ha en bärkraftig och uthållig jordbrukspolitiköver hela världen. Jag skulle vilja återge det StenEbbersten har sagt: Det vi i kanske bäst skullekunna verka för i det globala perspektivet är att visaatt det i en modern industristat, ett samhälle som vårt,går att komma i harmoni med biologi och ekonomi,att det går att ordna livsmedelsförsörjningen och jord-bruket så att de inte kommer i konflikt med biologiskaoch ekologiska lagar, utan t.o.m. kan utgöra en för-stärkande del i det stora ekosystemet i biosfären.Ytterligare frågor som är av oerhörd vikt och somjag får återkomma till är vattenfrågan, vår konsumtionoch vår tillväxt. Jag återkommer till detta.Anf. 156 Jordbruksminister ()Herr talman! Först några ord om verklighetsupp-fattningen. Det är klart att den är grundläggande. Detvi vet är vad den statistik och de siffror som gäller nusäger. Tittar vi på t.ex. befolkningsstatistiken vet vi attvi 1990 var 5,3 miljarder människor på jorden. Vad vi kan anta är att vi - detta enligtFAO:s antaganden - är 7,6 miljarder människor ochår 2030 är vi 8,5 miljarder.Tittar man på utvecklingen ser man att befolk-ningstillväxten var . ärden litet mindre, nu är den 1,7 %.Tittar man på tillgången till mat ser man attspannmålsproduktionen ökade med40 % i och i exempelvis.Om man tittar på alla tillgängliga prognoser som görsför framtiden visar de att spannmåls- eller matpro-duktionen inte ökar i samma takt som folkmängden.Vi får alltså mindre att dela på per person.Det stora frågetecknet här är . Då kan maninte använda sig av en verklighetsuppfattning, för vivet inte hur verkligheten blir. Här finns det mångafrågetecken. Kommer de att minska sin spann-målsproduktion och köpa mer spannmål utifrån? Detpåverkar i så fall de andra blocken, jag tänker på EUoch , vi som är exportörer av spannmål. Detpåverkar spannmålsbalansen och därmed världsmark-nadspriset på spannmål. Det kommer att gå upp.Hur kommer kineserna att äta? De blir ju såmånga fler, och deras materiella standard väntas växa.Kommer de att fortsätta att äta vegetabilier, ellerkommer de i ökad utsträckning att gå över till anima-lier? Också detta får en väldig påverkan på EU:s,och , men för den delen också Austra-liens och , jordbruksproduktion.Så till frågan om vad man kan göra i EU. Jag villgärna ge en kommentar där. Jag brukar säga att allthänger ihop, beroende på vilken syn man har i de härfrågorna. Men jag måste säga att jag inte är riktigtklar över vilken syn som är realistisk när det gällerKina och söder om . Beroende på vilkensyn man kommer fram till drivs en viss linje i EU.Hittills har det i EU funnits ett överskott, vilket hardumpats i tredje världen. Det har dumpats, med ex-portstöd från EU till de här länderna, till väldigt lågapriser. Detta har lett till en avfolkning av landsbygdenoch till en proletarisering i städerna. Det har nämligenvarit mera lönsamt att köpa mat på marknaderna ihuvudstäderna än att bli bönder och odla på landsbyg-den; detta alltså just på grund av den politik som EUoch har fört.Plötsligt har världsmarknadspriset blivit litethögre, så det är kanske inte för dagen det som är detmest aktuella. Men med detta vill jag visa hur detglobala perspektivet, den globala synen, påverkarockså besluten i respektive, får vihoppas, i USA.Anf. 157 ()Herr talman! Befolkningsökningen är naturligtvisett stort problem när det gäller att se till att alla män-niskor får mat för dagen. Men det är egentligen intedet som jag ville diskutera här , eftersom detkanske är att se grandet i broderns öga men inte bjäl-ken i sitt eget. Vår konsumtion ökar ju i samma takt.Fattigdomsbekämpningen är en oerhört viktig frå-ga när man skall försöka se till att människor harmöjlighet att skaffa sig mat. Det är jag den första attstryka under. Men när vi ser fattigdomen i u-ländernatycker jag att vi gör en felanalys. Visäger ju att vi skall höja de fattiga folkens standard tillsamma nivå som vår. Det måste vi göra, men vi sägerinte att det faktiskt är omöjligt att höja alla männi-skors standard till samma nivå som vår. Vår nivå ärnämligen för hög. Jorden klarar inte ens nu att vi somär ungefär 1 miljard människor lever på den standardsom vi lever på. Skulle alla jordens fem sex miljardermänniskor leva på samma nivå som vi när det gällerstandarden, skulle jorden drabbas av en ekologiskkollaps. För att klara att lyfta de fattiga folkens nivåtill vår behövs det fyra fem jordklot till, och det går jualdrig.Samtidigt som vi naturligtvis ser till att tillväxtenkommer i gång i de fattiga länderna måste vi verkli-gen diskutera detta. Jag önskar jordbruksministern alllycka när hon skall försöka göra det i regeringen och idet socialdemokratiska partiet. Vi måste alltså disku-tera vår materiella standard och vårt tal om alla män-niskors lika värde. måste vi fundera övermed vilken rätt vi tillåter oss själva en standard, t.ex.på matområdet, som inte är ekologiskt uthållig.Jag är också den första att stryka under på dettamed att varje land borde ha rätt att försörja sin egenbefolkning med mat. Jag är inte särskilt förtjust ilivsmedelstransporter över jordens yta. Självklartskall varken EU eller - och inte heller någraandra länder - dumpa billiga livsmedel och billig sädoch därmed förstöra möjligheterna för fattiga bönder iu-länderna att producera sin mat. Något sådant vill desvenska bönderna - och för den delen inga bönder -inte bli utsatta för. Självklart skall varje land ha rättatt försörja sin egen befolkning. Det ligger ett oerhörtstort värde i att man känner självtillit.En sak i detta sammanhang vill jag emellertid attvi först noga kontrollerar, och det är vattentillgången.Vi som lever i de industrialiserade och rika ländernaär också väldigt rika på vatten. ,som är expert på detta område, säger att vi har blivitvattenblinda. Jag tror att vi är det. Vi är ju som män-niskor faktiskt själva en del av vattnets kretslopp.Allting drivs ju med vatten, inte minst växtligheten.Det finns länder där vattentillgången är för liten.Redan nu har vi dessutom problem med bevattning-sjordbruken där man misshushållar med vatten ochdär vattnet inte räcker till. Jorden räcker inte till utanblir försaltad eller försumpad. Detta är ett stort pro-blem. Jag är osäker på om man verkligen kan gå frammed den enkla lösningen att bara säga att varje folkskall försörja sig självt. Vi måste nog också på ettannat sätt analysera om det verkligen är möjligt i allaländer. Om detta är möjligt vill jag verkligen att vigör det.För att återkomma till det här med tillväxten kanjag säga att det nog är så att när tillväxten i ett landökar, äter människor mera kött. Så är det i . Viser med förskräckelse bilden framför oss att alla kine-ser börjar äta en biff eller ett ägg eller börjar köra bil.Vi inser alla att då kommer det inte att hålla.Just detta faktum tycker jag gör att vi själva bordefundera på vår egen livsstil. Vi har kanske kommitdithän att det finns andra, viktigare, värden att kämpaför än ökad materiell tillväxt.Anf. 158 Jordbruksminister ()Herr talman! pekar här på enmycket kontroversiell punkt: Kan man höja de fattigafolkens standard till vår nivå, eller måste vi tänka ossatt sänka vår standard?Jag, liksom , hör till dem som ifrå-gasätter talet om att standarden för hela jordens be-folkning skall kunna höjas till europeisk/västeuropeisknivå. Jag tror inte att detta är möjligt. Det skulle juförgöra mycket av våra resurser. Då får man ställa sigfrågan: På vilket sätt kan vi förändra våra levnadsva-nor och vårt konsumtionsmönster, och hur skall denopinionsbildningen gå till utan att det sker på ett så-dant sätt att det framkallar skräck och domedagspre-dikningar, så att människor blir väldigt rädda? Räddamänniskor är inte benägna att ändra på sig.Inför toppmötet har regeringen beslutat att tillsättaen nationalkommitté bestående av parlamentarikeroch personer från olika organisationer. Kommitténsuppgift är att vara ett opinionsbildande organ. Underdet här året fram till höstens toppmöte skall man för-söka beskriva precis det som och jaghär talar om. Jag för min del tänker vara ute mycketpå skolor. Det viktigaste i det sammanhanget tror jagär att börja med barnen. Barnen förstår mycket brasådana här saker och är de som är mest solidariska avalla. Ungdomar ute i olika europeiska länder t.ex. bliri allt större utsträckning vegetarianer eller veganer.De protesterar mot djurens förhållanden. De proteste-rar också därför att de ser det här i ett globalt per-spektiv och ifrågasätter om vi i den rika världen kanäta kött i samma utsträckning som tidigare.När vi äter kött - åtminstone gäller det fläsk ochkyckling - äter vi ju djur, som i sin tur äter sammasaker som många människor, nämligen spannmål ochvegetabilier. Det här är en mycket kontroversiell frågamed tanke på att vi i andra sammanhang pläderar förstöd till producenter av just fläsk och kyckling ochuppmuntrar till export, t.ex. från , av den härtypen av råvaror.Det handlar alltså inte bara om att producera meramat och om att producera maten i de här delarna avvärlden, utan det handlar också - kanske då meragrundläggande - om fördelningen av andra saker:fördelningen av arbetstillfällen och av rikedomar iövrigt, såsom naturresurser. Det handlar också omfördelningen av makt och hälsa eller sjukvård. Härkommer återigen kvinnornas viktiga roll in. På senaretid har det ju visat sig att i de där man satsarpå kvinnorna och ser till att de får utbildning och enbättre hälsa är motståndskraften större mot en even-tuellt kommande svältkatastrof. Därför är det ocksåett viktigt inslag i vår biståndsverksamhet.Just nu sitter en utredning som har i uppgift att sehur kvinnans roll i biståndsarbetet kan stärkas.Anf. 159 ()Herr talman! Jag är oerhört glad att FAO skall an-ordna ett toppmöte om livsmedelssäkerhet, att manhar lanserat det nya begreppet, att man än en gångförsöker ta itu med den enormt svåra frågan. Det äroerhört viktigt. Jag delar jordbruksministerns upp-fattning om att kvinnornas roll när det gäller att se tillatt människor får mat är oöverskattad.Jag gläder mig också åt att vi förmodligen snartkommer att få en proposition om ett sjätte biståndsmåldär man tar upp jämställdheten och kvinnors roll somen viktig del i biståndet. Om inte kvinnor i de fattigaländerna har tillgång till t.ex. krediter kan de aldrigkomma i gång med någon form av verksamhet somkan ge mat. Det är oerhört viktigt att de småkreditersom finns verkligen kommer många kvinnor till del.Jag har själv sett exempel på hur en kvinna genom attfå tillgång till pengar motsvarande några hundra kro-nor kunnat köpa sig en gris, föda upp den och heltplötsligt komma på fötter och sedan driva detta vida-re.En annan sak som är väsentlig är naturligtviskvinnors arvsrätt. I många länder har kvinnor inte rättatt ärva vare sig pengar eller mark. Det är sådanasaker som vi naturligtvis måste stödja på olika sätt.Jag gläder mig mycket åt att jordbruksministernvågar hålla med mig i så stor utsträckning som hongör. Det här är en svår och kontroversiell fråga. Vi harinte tänkt tillräckligt i de här banorna. Det är oerhörtviktigt att vi vågar göra det. Vi kommer inte vidareom vi inte vågar ha en verklighetsbild som är så näraverkligheten som möjligt. Då går det inte att förträngasanningarna.Jag kan inte låta bli att i det här sammanhangetnämna den heliga kon. När jag gick i skolan skrattadevi gott åt den heliga kon och tyckte att indierna varfåniga som hade heliga kor.