prot · GK0944 · 1996-12-12 00:00:00 — Jag tycker att inläggytterligare styrker det jag har sagt tidigare, nämligenatt det är oerhört viktigt att vi avvaktar de här utred-ningarna, att vi väntar och ser hur arbetet fungerar utenär det gäller . Vad jag kan förståhar vi ganska olika uppfattningar om hur situationenär och vad det är vi skall utreda. Jag vill för min delavvakta och se, och sedan göra en total sammanväg-ning och helhetsbedömning när dessa utredningar ärfärdiga.Anf. 228 ():Fru talman! Jag kan då berätta för det ser ut i . De statliga myndigheternaoch verksamheterna har ställt till det riktigt rejält iBerit Andnors hemlän. Det är så på flera håll i inlan-det i , att detta inte fungerar. Det finns enserie av sådana här insatser som vi måste försöka sesom en helhet. På vilket sätt skall vi lösa det här?Berit Andnor har rätt i att massor med saker i minmotion är tillgodosedda - i varje fall nästan. Ocksåfru talmannen har en bra motion i den här frågan, därhon pekar på svårigheter som borde ses över. I Cen-terns partimotion talar man om en rejäl översyn avregionalpolitiken. När ni socialdemokrater var i op-position sade ni att ni ville ha en översyn, men i dagvill ni inte ha det. Det är märkligt.Anf. 229 ():Fru talman! behöver inte tala om förmig hur det ser ut i . Det känner jag mycket,mycket väl till - kanske något bättre än vad SiggeGodin gör.Vi vill avvakta de utredningar som pågår, och vivill också avvakta det arbete som pågår när det gällerEU:s strukturfonder. Jag är av den uppfattningen attden regionalpolitiska utredningen inte kan lösa deproblem som tar upp och anser skalllösas av denna utredning. De problem för kan inte lösas med hjälp av regionalpoli-tiska stöd.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutAU2 Utgiftsområde 19 Regional utjämning ochutvecklingMom. 1 (mål och riktlinjer för regionalpolitiken)1. utskottet2. 1 (v)Votering:224 för utskottet18 för res. 164 avstod43 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 147 s, 7 m, 21 c, 22 fp, 14 mp, 13 kdFör res. 1: 18 vAvstod: 2 s, 62 mFrånvarande: 12 s, 11 m, 6 c, 4 fp, 4 v, 4 mp, 2 kdMom. 4 (resurscentrum för kvinnor)1. utskottet2. 2 (fp, c, v, mp)Votering:163 för utskottet76 för res. 272 avstod38 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 150 s, 1 c, 12 kdFör res. 2: 1 m, 21 c, 22 fp, 18 v, 14 mpAvstod: 71 m, 1 kdFrånvarande: 11 s, 8 m, 5 c, 4 fp, 4 v, 4 mp, 2 kdMom. 6 (infrastruktur)1. utskottet2. 4 (v)Votering:221 för utskottet18 för res. 471 avstod39 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 150 s, 1 m, 21 c, 22 fp, 14 mp, 13 kdFör res. 4: 18 vAvstod: 71 mFrånvarande: 11 s, 8 m, 6 c, 4 fp, 4 v, 4 mp, 2 kdMom. 7 (näringsliv)1. utskottet2. 5 (fp)Votering:216 för utskottet22 för res. 572 avstod39 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 150 s, 22 c, 17 v, 14 mp, 13 kdFör res. 5: 22 fpAvstod: 72 mFrånvarande: 11 s, 8 m, 5 c, 4 fp, 5 v, 4 mp, 2 kdMom. 11 (organisation och lokalisering av statligverksamhet)1. utskottet2. 7 (c)Votering:181 för utskottet23 för res. 7106 avstod39 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 150 s, 4 fp, 14 mp, 13 kdFör res. 7: 22 c, 1 vAvstod: 71 m, 18 fp, 17 vFrånvarande: 11 s, 9 m, 5 c, 4 fp, 4 v, 4 mp, 2 kdMom. 13 (översyn av regionalpolitiken)1. utskottet2. 11 (fp, m, v, mp, kd)Votering:172 för utskottet139 för res. 1138 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 150 s, 22 cFör res. 11: 72 m, 22 fp, 18 v, 14 mp, 13 kdFrånvarande: 11 s, 8 m, 5 c, 4 fp, 4 v, 4 mp, 2 kdMom. 14 (företagsinriktade åtgärder, allmänt)1. utskottet2. 13 (kd)Votering:202 för utskottet13 för res. 1392 avstod42 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 149 s, 21 c, 18 v, 14 mpFör res. 13: 13 kdAvstod: 71 m, 21 fpFrånvarande: 12 s, 9 m, 6 c, 5 fp, 4 v, 4 mp, 2 kdMom. 34 (lagen om överlåtelse av förvaltningsupp-gift till en övervakningskommitté)I detta moment föreslogs lag om ändring i lagen omöverlåtelse av en förvaltningsuppgift till en övervak-ningskommitté. Eftersom ändringsförslaget innebaratt överlåtelse av myndighetsutövning fick ske till eninterregional beslutsgrupp, krävdes att riksdagensbeslut fattades antingen med tre fjärdedelars majoriteteller i den ordning som gäller för stiftande av grund-lag. Av förslaget framgick att lagen önskades bliantagen i ett enda beslut. För bifall härtill krävdesminst tre fjärdedelar av de röstande. Beslut fattadesgenom omröstning med omedelbar rösträkning.305 för bifall1 avstod43 frånvarandeAndre vice talmannen konstaterade att minst tre fjär-dedelar av de röstande hade röstat ja och kammarenhade således bifallit utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För bifall: 149 s, 68 m, 22 c, 22 fp, 18 v, 13 mp,13 kdAvstod: 1 mFrånvarande: 12 s, 11 m, 5 c, 4 fp, 4 v, 5 mp, 2 kdÖvriga momentKammaren biföll utskottets hemställan.AjourneringKammaren beslöt att ajournera förhand-lingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.7 § En arbetsrätt för ökad tillväxtFöredrogsArbetsmarknadsutskottets betänkande 1996/97:AU4En arbetsrätt för ökad tillväxt (prop. 1996/97:16)Anf. 230 ():Herr talman! Om de nödvändiga förändringarna iarbetsrätten sade den socialdemokratiska regeringen idet längsta likt "Ack, gånge denna kalk ifrånmig". Efter alla pinsamma turer ochsommaren 1996, då regeringen hoppades att arbets-marknadens parter skulle kunna komma överens omdet som alla vet att de är avgrundsdjupt oense om, harregeringen nu tagit giftbägaren till munnen och börjatsörpla ur den. Jag vill minnas att tömde sinkalk i ett enda drag. Han insåg det som socialdemo-kraterna inte fattar, nämligen att det sämsta man kangöra är att dra ut på pinan.Det förslag som regeringen nu äntligen har lagt påriksdagens bord bär det stolta namnet En arbetsrättför ökad tillväxt. Men det bidde bara en tumme. Detfinns mycket litet, om ens något, i detta förslag som ärägnat att öka den ekonomiska tillväxten. De av rege-ringen förslagna förändringarna kommer att få enytterst begränsad inverkan på arbetsgivarnas benä-genhet att nyanställa.Ändå måste ju socialdemokraterna rimligen haförutsett att de skulle komma att dra på sig facketsvrede för minsta försök att röra vid dess privilegier.Nu befinner vi oss i den situationen att de fackligaorganisationerna har hetsat till en folkstorm som intestår i någon som helst rimlig proportion till de mini-mala förändringar i arbetsrätten som vi har att taställning till. När man ändå riskerar ett rosornas krig -varför inte ta ett rejält grepp om det stora problemsom den rigida svenska arbetsrätten faktiskt utgör,statsrådet ? Varför ta denna strid för någotsom inte ens kvalificerar sig till att kallas en halvme-syr?I propositionen kan man läsa att arbetsrätten, somtillkom , behöver förändras och mo-derniseras. Regeringens problemorientering på s. 20 ipropositionen kan vi moderater i stort sett ställa ossbakom. Svensk ekonomi och arbetsmarknad har ge-nomgått avsevärda förändringar sedan 1970-talet.Företagen och deras anställda verkar i en alltmerinternationell miljö. Dagens öppna internationellakapitalmarknad har väsentligt ändrat förutsättningarnaför svensk ekonomi och svenskt näringsliv. Dagensarbetssätt, organisation och teknik hos företag ochoffentlig förvaltning är väsentligt annorlunda än för25 år sedan. Arbetsrätten måste utformas bl.a. medutgångspunkt häri, och företagens behov måste mötasav att kontinuerligt kunna anpassa sin organisationoch sin arbetsstyrka till förändrade förutsättningar ochbehov. De arbetsrättsliga reglerna skall också varautformade så att de inte försvårar för företagen attgöra nya satsningar och expandera.Så långt problembeskrivningen i propositionen.När det sedan blir fråga om att gå från ord till hand-ling är det som vanligt - socialdemokraterna vågareller orkar inte dra slutsatserna av sin egen analys. Deinser säkert att det var ett fatalt misstag att göra dens.k. återställaren inom arbetsrätten direkt efter makt-skiftet . Därigenom har regeringen delsförslösat dyrbar tid för och för svenskt nä-ringsliv men den har också bäddat för den låsta posi-tion i vilken den nu befinner sig.Även i denna proposition talar regeringen om attdet är i de små och medelstora företagen som alla denya jobben måste tillkomma. Men hur ser då verklig-heten ut för en småföretagare i ?Låt mig citera valda delar ur ett brev från ConnyPersson, som driver i . Han skri-ver: "Jag har ett företag i elbranschen som drabbatshårt av lågkonjunkturen. Jag har minskat min personalfrån tio till tre anställda. Under hela processen har jaggått facket till mötes och följt turordningen trots attjag på så vis riskerat några av mina bästa killar. Kun-nigheten hos min personal är ju vad företaget leverav! När jag till slut i den förhandling, vars protokolljag bifogar, begärde undantag från turordningen föratt företaget skulle kunna leva vidare, säger facket attdet är bättre att företaget läggs ned. "Av ett stycke i 4 § i förhandlingsprotokollet kanföljande utläsas: "" - dvs. Svenska elektrikerför-bundet - "ser som sin uppgift att bara se till medlem-marnas intresse och inte till företagets bästa, och ärföretagets situation så dålig att det inte kan leva vida-re med mindre än att göra undantag i turordningenskall företaget läggas ned. "Åter till brev: "Att facket tyckerdet är bättre med tre arbetslösa och ett nedlagt företagän en arbetslös och ett livskraftigt företag som kanväxa och nyanställa är ju skandal. En ännustörre skandal är att de har lagen på sin sida. Denlagen heter Lagen om anställningsskydd. Jag kan inteför mitt liv förstå hur det kan påstås att LAS är bra omden kan driva företag i konkurs och göra människorarbetslösa. "avslutar sitt brev med att uppmanamig att som politiker och folkvald ta mitt ansvar ochse till så att LAS ändras. Den bollen vill jag nu passavidare till statsrådet . Tycker statsrådet attLAS är bra om den tillämpas så att livskraftiga företaggår i graven och arbetslösheten ökar?EL-PER köpte sig loss från turordningsreglerna.Det blev dyrt, förstås. Men företaget överlevde ochhar numera nyanställt. Det väntade man emellertidmed att göra tills tiden hade gått ut för företrädesrät-ten till återanställning. Där gick mycken tid till spilloalldeles i onödan, då flera elektriker i det av arbets-löshet hårt drabbade hade kunnat få jobb långttidigare.Ännu svårare är situationen för alla de företag sominte har kollektivavtal, vilket utgör av före-tagen i som har sammanlagt av allaanställda. De är till sista bokstaven bundna av detarbetsrättsliga regelkomplexet. De har ingen möjlig-het att muta sig loss från lagstiftningen.Den enda förbättring som erbjuds sistnämndaföretag är möjligheten till överenskommen visstids-anställning som beträffande en och samma arbetstaga-re får omfatta högst sammanlagt . Det tycker vi moderater är bra. Det är ett steg irätt riktning, men det är otillräckligt. Kan vi intekomma överens om, statsrådet , att utgångs-punkten för alla överväganden på detta område måstevara att det alltid är bättre att människor får arbetanågot än inte alls? För alternativet till visstidsanställ-ning är oftast inte tillsvidareanställning, utan det äringen anställning alls.Herr talman! I den borgerliga trepartireservationennr 1, till vilken jag härmed yrkar bifall, framhållerModeraterna, att vimåste börja med att återställa återställarna, dvs. åter-införa den arbetsrättsliga reglering som infördes avden borgerliga regeringen och som gällde under år1994. Detta bör ske omgående. Inte heller de reglernasvarar emellertid mot dagens behov. Det bör därförsnarast tillsättas en parlamentarisk utredning, som fåri uppdrag att utarbeta en modern arbetsrätt som äranpassad för 2000-talet.I den moderata partimotionen med anledning avpropositionen och i det särskilda yttrandet i betänkan-det från utskottets moderata ledamöter utvecklar vivåra riktlinjer för den grundläggande förnyelsen avarbetsrätten, som är nödvändig bl.a. för att häva mas-sarbetslösheten.En av hörnstenarna i detta förnyelsearbete måstevara att kollektivavtalens roll förändras. Vi vill se enordning där den enskilde själv avgör om han eller honönskar företrädas av en facklig organisation eller villsvara för förhandling och uppgörelse med arbetsgiva-ren på egen hand. Det innebär att kollektivavtalensräckvidd begränsas till att omfatta dem som uttryckli-gen utbett sig om att bli företrädda på detta sätt. Ensådan ordning står bäst i överensstämmelse med Eu-ropakonventionen om mänskliga rättigheter, som nuär en del av svensk lag.I alla civiliserade länder är rättigheter av olikaslag tillförsäkrade individen. Det är unikt för Sverigeatt dessa rättigheter i stället har förbehållits de fackli-ga organisationerna, vilket har förorsakat stelheteroch bristande anpassningsförmåga. Det är faktiskt enmänsklig rättighet att själv få träffa de civilrättsligaavtal som man önskar ingå och att slippa bli bundenav avtal som man inte önskar ingå. Om man - som iSverige - tar ifrån människorna dessa rättigheter inne-bär det att man har omyndigförklarat hela den svenskabefolkningen och förslavat den. Detta är ohållbart.Den mer långsiktiga förändringen av arbetsrättenbör ersättas med ett fåtal stadganden som alltid skalliakttas i anställningsförhållanden. Till dessa skall denenskilde personligen eller genom den organisation tillvilken han har uppdragit att föra talan, genom för-handling med arbetsgivaren lägga till andra, indivi-duella anställningsvillkor av betydelse. De grundläg-gande stadgandena skall medge erforderlig flexibilitetmen vara utformade så att arbetstagaren kanföra talan i domstol om stadgandena inte iakttas.Turordningsreglerna bör avskaffas. En sådan för-ändring understryker att varje medarbetare är unikoch har rätt att behandlas därefter. Kravet på att enuppsägning skall vara sakligt grundad bör kvarstå.Men om uppsägningen har varit sakligt grundad finnsdet inget som helst skäl att behålla företrädesrätten tillåteranställning. Denna rätt "har ansetts rättvis", skri-ver regeringen i propositionen. Till dem som anser attden är i högsta grad orättvis hör emellertid ungdomar,invandrare och andra som ännu inte har fått in en fotpå arbetsmarknaden. För alla dem har den s.k. trygg-hetslagstiftningen blivit en otrygghetslagstiftning, entröskel mot arbetslivet som ofta är oöverstiglig.Konfliktreglerna måste ses över. Som de ärutformade motverkar de en sund lönebildning. Reg-lerna tillämpas på ett sätt som tydligt avspeglarbristen på balans mellan parterna på arbetsmarknaden.Många talare före mig har understrukit attdet inte är genom arbetsmarknadspolitik som vi kanskapa alla de hundratusentals nya jobb som Sverigebehöver. Det är sant. Men det är också sant att mangenom en rigid och otidsenlig arbetsrätt effektivt kanförhindra tillkomsten av alla dessa jobb. Det är därförhög tid att börja prioritera de arbetslösas intressenföre fackets privilegier.Herr talman! Jag står bakom samtliga moderatareservationer i betänkandet men yrkar som sagt bifallendast till reservation nr 1.Anf. 231 ():Herr talman! Få politiska uppgifter är nu viktigareän att modernisera de regler som styr den svenskaarbetsmarknaden.Nuvarande lagstiftning bidrar till att cementeramassarbetslösheten och problemen med lönebildning-en. Skadeverkningarna märks på många olika sätt.Arbetsgivare drar sig för att anställa. Småföretagaretvingas att betala dryga skadestånd därför att de harmissförstått snåriga regler. Människor som en gånghar hamnat utanför arbetsmarknaden har mycket storasvårigheter att ta sig in på arbetsmarknaden igen.Lönesättningen avspeglar dåligt såväl det samhälls-ekonomiska utrymmet som produktivitetsutvecklingeni skilda branscher och företag.I ett sådant perspektiv framstår regeringsförslagetom arbetssätt som otillräckligt. Visserligen kan mansäga att små steg tas i rätt riktning. Men jag tillåtermig ändå att betvivla regeringens påstående i propo-sitionens rubrik, att det kommer att bidra till ökadtillväxt. De förändringar som föreslås är de som harblivit kvar efter många konflikter inom såväl det so-cialdemokratiska partiet som mellan partiet och rege-ringen å ena sidan och å andra sidan mellan partietoch fackföreningsrörelsen, främst LO.Låt mig först, herr talman, ange några speciellautgångspunkter. Min uppfattning och övertygelse äratt anställningsskyddsregler måste utformas efteravvägning mellan olika intressen. Arbetstagarenmåste kunna känna trygghet i anställningen, att maninte riskerar att förlora sin anställning på godtyckligagrunder. Tryggheten i anställningen skall ge den en-skilde möjlighet att planera sitt liv. Särskilt viktigt ärdet om arbetstagaren exempelvis skall bilda familjeller på annat sätt binda sig för ekonomiska åtagan-den, t.ex. köp av hus eller lägenhet. Det är viktigt medtrygghet i anställningen för löntagarna.För en företagare gäller det att kunna driva sitt fö-retag under vitt skilda förhållanden. Företagarenmåste kunna anpassa sin verksamhet efter konjunktur-förändringar och andra förändringar som påverkarföretagets lönsamhet. Det innebär bl.a. att det kanfinnas behov av att ha varierad personalstyrka vidolika tidsperioder. Vidare bör de arbetsrättsliga reg-lerna vara så enkla att det är lätt att förstå sig på dem.I annat fall finns det en risk för att en arbetsgivareavstår från att anställa ny personal, eftersom dennehar svårt att avgöra hur reglerna påverkar företaget iolika situationer.Denna avvägning mellan arbetsgivares och arbets-tagares intressen innebär att man måste finna en punktdär dessa intressen balanseras mot varandra på ett välavvägt sätt. Denna balanspunkt kan variera från tid tillannan. Därför är det viktigt att anställningsskyddsreg-lerna konstrueras så att de blir flexibla. Det viktigasteoch effektivaste sättet att uppnå ett flexibelt system äratt låta parterna ute på de lokala arbetsplatsernakomma överens om anställningsvillkoren. Sådanaavtal bör inte vara låsta av centrala kollektivavtal,eftersom det på många arbetsplatser skulle inskränkamöjligheten att träffa lokala uppgörelser.För att komma till rätta med en del av den obalanssom råder i dagens system bör de regler som fyrparti-regeringen genomförde, vilka Socialdemokraternasedan tog bort, återinföras. bör en utredningtillsättas för att se över hur en framtida mer flexibelarbetsrättslagstiftning bör se ut. Utredningen börarbeta förutsättningslöst. Syftet med utredningen skallinte vara att föreslå försämringar i anställningsskyddetutan att skapa en modernare arbetsrätt, som beaktarsåväl den enskildes berättigade intresse av anställ-ningstrygghet som företagets intresse av flexiblareoch smidigare anställningsregler. Dessutom finns deten stor grupp som far illa under nuvarande system,nämligen de som är utanför arbetsmarknaden. Vemtalar för de arbetslösa när fack och arbetsgivare disku-terar arbetsrätt? En ny, modern, lagstiftning är nöd-vändig.Riksdagen beslutade att det skullefinnas möjlighet för arbetsgivarna att undanta tvåpersoner från turordningen sist in, först ut. Föränd-ringen hade stor betydelse inte minst för småföretag,som på detta sätt fick en chans att överleva. Trotsnedskärningar av personalen fick man behålla s.k.nyckelpersoner. Men som vi vet återställde Socialde-mokraterna denna förändring när de återkom hösten1994. Det blev till stor skada för många småföretag,och ytterst för deras anställda.Nu kan man säga att förändringen som beslutades1993 inte var särskilt stor. Men psykologiskt betyddeden mycket. På samma sätt kan man säga att återstäl-laren inte var en stor förändring, menpsykologiskt var den negativ och den slog hårt motrekrytering och nyanställning.Tre av de tidigare regeringspartierna, som hållerHörnlunds reform i helgd, anser att LAS skall gessamma lydelse som 1994. Det är viktigt att peka på attdet i många fall är nödvändigt att kunna göra avstegfrån turordningen. sker det genom avtal mellanarbetsgivare och fack. , SAF och PTK,har undersökt detta. Då framkom det att av pri-vattjänstemän fyllda som sades upp under 1995och , kan man finna att drygthälften, eller , sades upp på grund av överens-kommelse om avsteg från principen sist in, först ut.Trygghetsrådet har även funnit att det främst är ismåföretagen man inte kan lösa tvister om turord-ningen genom förhandlingar. Det är ytterligare ettskäl till att det är så viktigt med möjligheten att kunnagöra undantag från LAS beträffande turordningsreg-lerna.Folkpartiet har såväl i opposition som i regerings-ställning hävdat att blockadmöjligheten mot enmans-företag bör tas bort. Så skedde också under den förramandatperioden. Vi menar att det inte är rimligt atttillgripa blockad mot företag som inte har några an-ställda. Blockaden står inte heller i rimlig proportiontill vad man vill uppnå med den. Även detta är ettpsykologiskt hinder för många som är eller planeraratt bli småföretagare. Vi förordar också på dennapunkt att den bestämmelse som gällde 1994, och somåterfanns i 41 § MBL, återinförs för att förhindrablockader mot enmansföretag.Skadeståndsreglerna i MBL har ändrats på arbets-tagarsidan när det gäller den s.k. 200-kronorsregeln.Nu återstår det att se över skadeståndsreglerna påarbetsgivarsidan. Som de nu är utformade, kan t.ex.en småföretagare drabbas mycket hårt vid bagatellar-tade brott mot de kollektiva skadestånden, dvs. ska-destånden till fackliga organisationer vid brott mott.ex. vissa varsel- och underrättelseskyldigheter somoftast saknar betydelse för den enskilde.Jag beklagar, herr talman, att ryktena från stats-rådsberedning och departement om att en sådan för-ändring var på gång kom av sig. Min förhoppning äratt det här skall kunna komma i fråga mycket snart.Jag vill fråga statsrådet om det inte finns skäl att föradenna fråga på tal och rent av skriva ut en växel här ikväll.Jag tror att det är viktigt att de arbetsrättsliga ska-deståndsreglerna anpassas till företagens storlek ochomsättning. Dagens regler är utformade så att ett litetföretag riskerar att drabbas av för företaget högaskadestånd för relativt små förseelser. hardessa förseelser berott på att småföretagarna inteförmått tolka regelns innebörd. För mindre företag ärdet, med hänsyn till omsättningen, ofta kostsamt att tahjälp av olika former av sakkunskap. Det är viktigt attdet sker en översyn, och man kan inte bortse från atten ändring av dessa regler indirekt skulle kunna ledatill att en del företag törs nyanställa i högre grad än idag.Ett vanligt argument mot att införa den nya an-ställningsformen är att den kommer att utnyttjas avvissa företagare, och att vissa företag i fortsättningenbara kommer att anställa personal med denna anställ-ningsform. Detta augment bygger på den felaktigaföreställningen att småföretagare regelmässigt skullevara oseriösa och att de försöker utnyttja systemet sålångt möjligt. Jag tror att det är felaktigt och dessutomgrovt förenklat att påstå detta. Men det drivs av såvälvissa politiker på ytterkanten som av vissa fackligaföreträdare.För företagen är arbetskraften en mycket viktiginvestering. En felrekrytering kan bli svårhanterlig.Detta gäller särskilt för de små företagen. Det är vik-tigt för överlevnaden att ha kunnig och duktig perso-nal. Sådan kunskap tar tid att bygga upp. Därför är detrationellt och viktigt för företagen att behålla persona-len under längre tid.Förändringar av arbetsrätten är bara en av fleralösningar för att skapa ett bättre klimat för fler arbetengenom företagande. Även företagspolitiken måstereformeras. Man bör vid införandet av nya reglerutreda vilka konsekvenser ett nytt förslag kan få. Somexempel kan nämnas den förlängda tiden för arbetsgi-varinträde som beslutats när det gäller sjuker-sättningen.