prot · GJ09103 · 1996-05-31 00:00:00 — Varför aviserar man arbetslöshetoch friställningar inom livsmedelsindustrin? Nogmåste väl jorbruksministern vara medveten om detsom sker i verkligheten. Det är den problematiken jagville ta upp. Vi har en jättechans att öka sysselsätt-ningen inom livsmedelsbranschen, men det förutsätteratt vi tar vara på de möjligheter som öppnas genomdenna stora marknad. Då är det väldigt allvarligt omkonkurrenskraften hämmas på grund av politiskakostnader som vi i har ålagt produktionen.Det är den problematik jag vill ta upp. Annars delarjag uppfattningen att möjligheterna är stora. Jag hop-pas verkligen att jordbruksministern är beredd att setill att de möjligheterna tas till vara.Investeringsviljan är inte vad denborde vara. Den finns, men just på grund av det osäk-ra som finns när det gäller den snedvridna kon-kurrensen på vissa områden, t.ex. animalieproduktio-nens område, är man inte beredd att göra investering-ar. Man kan säga att medan gräset gror råkar kanskekon dö, och det är förödande för sysselsättningen.Jordbruksministern måste väl också med hänsyntill sin ambition och inställning, att möjligheterna ärstora, inse investeringsbehovet. Vad är jordbruksmi-nistern beredd att göra där? Är jordbruksministernberedd att arbeta för att vi utnyttjar de stimulansersom t.ex. danskarna utnyttjar på det området?Anf. 115 ()Herr talman! Jag kan faktiskt till en del hålla medom det jordbruksministern säger, att här finns möjlig-heter. Jag tror också att det faktum att man ständigtfrån jordbrukarnas sida lyfter fram svårigheter integör situationen bättre. Jag tror snarare att man skallgöra det vi borde göra, nämligen att våga tro på deegna produkterna, våga säga att vi har bra produkteroch ett mervärde i våra produkter och också våga ta utdet. Marknaden styr inte priset helt, utan svenskabönder måste våga ta ut pris för sina produkter.Jag och mitt parti anser att livsmedlen är för billi-ga . Livsmedel produceras till ett pris som gör attvi måste köra djuren och jorden väldigt hårt. Det blirdjur och miljö som får betala för de låga livsme-delspriserna. Det anser vi från är absolutförkastligt. Därför måste vi få ett jordbruk som mer äri harmoni med de ekologiska förutsättningarna.Till en del vill jag dock ge rätt,och det gäller utnyttjande av bl.a. miljöstö-den. Finns det ett stöd som, om det infördes i ,skulle gynna både djur och miljö är det ett generelltstöd till vall och bete. Det har diskuterats flera gångerhär i kammaren. Det skulle innebära att de böndersom finns framför allt i skogs- och mellanbygderna,mindre gårdar som ofta har djur, skulle kunna få ettstöd som delvis skulle kunna kompensera det ökadepris på spannmål som har blivit följden av ett ökatvärldsmarknadspris och som gjort att fodret har blivitdyrare. Det skulle också innebära att ett miljövänligtjordbruk skulle gynnas.Jag vill fråga jordbruksministern: det enmöjlighet att se över miljöstödet och införa ett gene-rellt stöd till vall och bete?Anf. 116 Jordbruksminister ()Herr talman! Jag vill först säga till att också jag ser vad som sker i landet. Det oroarmig mycket. Vi är till viss del överens, att det somsker innebär en utveckling som går åt fel håll. Mendet är i själva orsaksanalysen som våra uppfattningarskiljer sig åt.När nu situationen är allvarlig är jag självfallet be-redd att diskutera olika åtgärder för att komma tillrätta med problemen. I det sammanhanget vill jagockså beröra den - som vi från regeringen tycker -orimliga fördelning av stödet till jordbruket som harkommit till stånd, bl.a. beroende på de under senare årkraftigt höjda världsmarknadspriserna på spannmål.Det har lett till en kraftig överkompensation till dendelen av jordbruket och också till fördyrade kostnaderför animalieproducenterna.Jag är mycket intresserad av att åstadkomma enomfördelning så att en större del av resurserna kan gåtill den del av jordbruket som sviktar och somtill vissa delar har fått en mycket svårare situation. Jagär beredd att diskutera detta med företrädare för olikapolitiska partier. Det vore intressant att höra något omvad Moderata samlingspartiet har för idéer kring hurman omfördelar en del av det omfattande stödet frånt.ex. adeln i till småbrukare i skogs- och mel-lanbygder. Jag antar att det finns ett sådant intresseockså hos er.Självfallet måste vi föra en diskussionom de stöd som vi har. Används de verkligen på bästatänkbara sätt? Kan de styras om så att vi kan användade befintliga resurserna mer effektivt? Detta är sär-skilt angeläget att diskutera i när resurserna ärknappa.För dagen är jag inte beredd att svara vare sig iden ena eller andra riktningen när det gäller vallstöd.Jag är beredd att förutsättningslöst se över om detfinns möjligheter att åstadkomma en bättre fördelningmed de pengar som vi har, så låt oss se på den frågan.Jag vill också kort säga några ord om den princi-piella inställningen till andra länder som inom ramenför den europeiska gemenskapen får stöd som sedankan användas för en exportverksamhet. Det gällerförstås Finland.Jag har viss förståelse för att den omställnings-problematik som ställdes inför nödvändig-gjorde att man fick möjligheter till ett stöd under enövergångstid. Men jag är inte beredd att acceptera attden övergångstiden förlängs in . Syftetmed stödet var att det skulle underlätta en anpassning.Det var inte att det skulle leda till nyinvesteringar ochökad export t.ex. till vårt land. Jag välkomnar konkur-rens från andra länder, men i den delen är jag bereddatt hålla med . Det kan inte vara rim-ligt att ett land inom ramen för en gemensam marknadhar möjligheter att subventionera på ett sådant sätt direkt snedvrider konkurrensen. Därför är det vårambition i de fortsatta diskussionerna att hävda stånd-punkten att ett övergångsstöd skall vara ett över-gångsstöd som är begränsat i tiden och som inte skallkunna förlängas.Anf. 117 ()Herr talman! Jag tackar för det avslutande beske-det. Det är glädjande. Vi är av samma uppfattning, attett övergångsstöd skall vara ett övergångsstöd. Detfinska nationella stödet avsåg ju att stärka konkur-renskraften i . har man i stället utnyttjat detför att dumpa livsmedelspriserna i ett annat EU-land.Det kan ju inte vara förenligt med de grundprincipersom är gällande inom EU. Det leder inte heller på sikttill en positiv utveckling för . eller senarefår man problem.Annika undrade hur vi skulle kunna tän-ka oss att omfördela. Om hon bygger sitt resonemangpå den senaste veckans debatt i vill jagrekommendera att sätta sig in i pro-blematiken litet djupare. bedriver envilseledande propaganda, där man helt har utelämnatkostnaderna och hur EU-politiken fungerar på detområdet. Arealersättningarna är ju del av spann-målspriset. EU har sänkt spannmålspriset och gått inmed en ersättning från den sänkta nivån upp till dennivå där det skall vara någorlunda lönsamt att odlaspannmål.Sedan tog upp världsmarknads-priset som orsak. Det är ju inte heller riktigt sant. EUhar infört exportavgifter. Om adeln i - somAnnika tog upp som exempel - arbetade påden fria världsmarknaden skulle man plocka in åtskil-liga miljoner mer. Det rör sig om mer per kilospannmål. Så den propagandan är väldigt snedvridenoch väldigt olycklig både för statsrådet och för Sveri-ges bönder. Den debatten leder inte till någontinggott. Här måste man tala om sanningen och om vadsom gäller. Om vi inte gör det, kommer vi att få storaproblem med sysselsättningen inom branschen.Men jag tycker att det vore glädjande om statsrå-det ville följa upp detta på ett sakligt sätt. Där harstatsrådet ett ansvar. Ta det ansvaret! Och säg san-ningen, så kanske också journalisterna börjar att talärdom!Anf. 118 Jordbruksminister ()Herr talman! Vi kan vara överens om att kvälls-tidningsjournalistiken inte skall vara den som be-stämmer politiken. Det är inte medierna som skallfastställa dagordningen. Men jag tror och hoppas attvi ändå kan vara överens om att den förhoppning somman inom EU hade när man sänkte sina spann-målspriser och kompenserade med arealersättningarhar inte riktigt infriats.Det är ju inte i första hand världsmarknaden somjag tänker på, utan jag tänker på att det inte blev deneffekt som man hade tänkt sig. Genom att sänka sitteget spannmålspris skulle man få en positiv effektockså för animalieproducenterna som skulle få sänktafoderkostnader. På så sätt skulle sänkningen avspannmålspriserna föras genom hela lantbruket ochkomma alla till del. Den effekten har inte utfallit pådet sätt som man hade tänkt sig, och det är beklagligt.Oavsett vad kvällstidningarna skriver har uppläg-get inte gått att förverkliga på det sätt som det vartänkt. Det bekymrar mig, därför att det - enligt minuppfattning - leder till en snedvridning av hur stödetfördelas. Det kommer inte riktigt till de delar av jord-bruket som det var avsett att komma till. Den diskus-sionen är jag mycket intresserad av att föra vidare, omman på den nationella nivån kan hitta ett sätt för att inågon mån korrigera dessa brister.Överläggningen var härmed avslutad.20 § Svar på interpellation 1995/96:209 om flyk-tingpolitiken och den kommunala ekonominAnf. 119 Statsrådet ()Herr talman! har frågat statsrådetPierre vilka åtgärder han tänker vidta i syfte attunderlätta för och andra större städer, där bl.a.ekonomiska problem skapas på grund av den fördaasyl- och flyktingpolitiken.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som skall svara på interpellationen.Med anledning av den stora flyktinginvandringenunder har bl.a. storstadskommunernafått en väsentligt större inflyttning av flyktingar änvad kommunerna har räknat med. Jag är medveten omatt det omfattande flyktingmottagandet kan ha med-fört stora påfrestningar, inte minst för Malmö.En central uppgift för den invandrarpolitiskakommittén har varit att analysera kostnaderna förflyktingmottagandet och övrig invandring och attdärvid överväga om kostnadsfördelningen mellan statoch kommun och mellan olika kommuner är rimlig.Den 17 april överlämnade kommittén sitt slutbe-tänkande till mig. Kommitténs utvärdering visar attkommunerna riskerar växande kostnader på grund avarbetslösheten bland invandrare även efter det att denstatliga ersättningen till flyktingmottagandet upphört.Kommittén anser att det är rimligt att dessa långsikti-ga kostnader, som bl.a. är en följd av den statligainvandringspolitiken, behandlas vid återkommandeöverläggningar mellan staten och kommunkollektivetom hur kostnader skall fördelas mellan dessa sektorer.Kommittén lämnar också vissa konkreta förslag omkostnadsomfördelning från kommunerna till staten förintroduktionen av flyktingar och invandrare i detsvenska samhället. Invandrarpolitiska kommitténsbetänkande kommer att skickas ut på en bred re-miss, bl.a. till ett stort antal kommuner. Avsikten äratt därefter ta upp frågan om kostnadsfördelningenmellan kommunerna och staten inför budgetåret 1998.Riksdagen har redan under innevarande budgetårsatsat särskilda medel, , för attinitiera insatser i framför allt vissa eftersatta och in-vandrartäta storstadsområden. Syftet med dessa insat-ser är främst att bryta den tilltagandesegregationen genom att stärka kompetensen och ökaarbetskraftsdeltagandet hos de boende i dessa bo-stadsområden. Regeringen beviljade den 28 mars1996 kommun högst förinsatser i två invandrartäta bostadsområden.Jag vill också påminna om att har avsattsärskilda medel för uppföljning av det kommunalaflyktingmottagandet. Regeringen har i detta syftetillsatt en arbetsgrupp med representanter för rege-ringskansliet, och . Arbetsgruppen har på basis av enurvalsundersökning i 41 kommuner i en tidigare rap-port konstaterat att den statliga ersättningen för deflyktingar som togs emot har täckt avseddakostnader för flertalet kommuner. Arbetsgruppen harunder genomfört en motsvarande urval-sundersökning avseende flyktingar mottagna år 1992för vilka den statliga ersättningen var avsedd att täckakostnader t.o.m. . Undersökningen bearbetasoch analyseras av arbetsgruppen, ochen rapport kommer att redovisas sommaren 1996.Jag vill slutligen nämna det nya utjämningssyste-met för kommuner som trätt 1996. Systemetinnebär bl.a. att det sker en utjämning för strukturelltbetingade kostnadsskillnader, vilken baseras på ettantal faktorer som påverkar kostnaderna i olika verk-samheter. För verksamheten Individ- och familjeom-sorg ingår andelen finska respektive utomnordiskamedborgare i just dessa faktorer.Anf. 120 ()Herr talman! Jag tackar för svaret på min interpel-lation.Skälet till att jag har tagit upp detta problem fördiskussion med statsrådet är den, i jämförelse medandra europeiska länder, närmast unika asylpolitikensom vi har bedrivit i . Jag vill också påstå attdet är en politik som saknar gehör hos en majoritet avsvenska folket.Det har förekommit många siffror i debatten, ochdet är lätt att förvillas. Men jag vill bara ta en siffrasom exempel på unika agerande. Räknat per100 000 invånare beviljade , enligt UNHCR,1 275 asyler . Som nummer tvåpå rankinglistan kom med 330 beviljadeasyler. beviljade 242, 152 och Fin-land 98 asyler.Jag har förståelse för att många frågar sig hurSverige kan ha de resurser som tydligen så mångaandra länder i saknar. Men är det som detär. Vi kan inte ändra på tidigare beslut, utan vi fårleva med desamma.Det är dock glädjande att man nu verkar ha ändratuppfattning när det gäller att hjälpa kommunerna. Densom har fått asyl i skall på något vis tvingasatt vara kvar på den ort man blivit anvisad till underen . Det är självklart att man skall kunna ställadetta krav på en person som har erhållit skydd i vårtland.Malmö har tagit emot tre fyra gånger fler asylsö-kande än vad man har tecknat avtal om med . löper tiden ut förstaten att stå för en del av utgifterna. Därefter fårMalmö kommun själv stå för utgifterna helt och fullt.Man beräknar att det kommer att kosta 100-120 mil-joner kronor. Då är inte de kostnader inräknade somgäller de personer för vilka avtalen löpte ut tidigareoch också dem som har kommit utöver tecknade avtal.Herr talman! I det korta perspektivet ser man ing-en ljusning, eftersom arbetslösheten bland svenskar ärstor och ännu större bland asylbeviljade.Kommunerna bör inte ansöka om pengar för detantal asylbeviljade som de har tecknat avtal för, där-för att de har vetat vilka regler som gällde. Men motde kommuner som fått ta emot ett antal människorutöver avtalet tycker jag däremot att staten skall varamer generös.Om regeringen kommer att agera negativt, kom-mer tyvärr förståelsen för den svenska asylpolitikenatt minska ytterligare.Jag har två frågor till statsrådet. De skall inte ledafram till något ministerstyre. Har statsrådet någratankar på att ersätta för de beräknade kostna-derna, dvs. Är regeringenberedd att initiera det förslag som har kommit frånFlyktingpolitiska kommittén om att införa ett systemsom innebär att en asylbeviljad i huvud-sak måste vara kvar på anvisad ort?Anf. 121 Statsrådet ()Herr talman! Jag kan inte föregripa resonemangenkring ersättningsnivåerna och fördelningen mellan statoch kommuner, utan jag vill hänvisa till det inledandesvar som jag redan har gett i frågan.Förslagen i Invandrarpolitiska kommitténs betän-kande kommer, som jag har sagt, att gå ut påremiss till ett stort antal remissorgan. Jag avvaktarremissorganens ståndpunkter. Först därefter kommerjag att ta ställning till fråga.Anf. 122 ()Herr talman! Jag har både hört och läst det svarsom statsrådet har presterat. Men jag hoppasändå att han inser att det kan misstänkas vara en rättspridd uppfattning bland medborgarna, framför allt ide kommuner som verkligen har tagit det stora flyk-tingansvaret, att i de beslut som fattas börredovisa pengar och inte bara ta ansvar . Manhar ju vetat att många asylbeviljade tyvärrhar svårt och kommer att få mycket svårt att få ettjobb och att själva klara sig ekonomiskt. Därför är detviktigt att staten även ekonomiskt fullföljer den poli-tik som är beslutad av riksdagen.När det gäller den andra frågan vet jag att jag hadeen debatt med statsrådet . Då varhan total motståndare till att tvinga någon person ibörjan av en asylbeviljningstid att stanna kvar på den,som hade kommit fram till, bästaorten från synpunkt.Herr talman! Låt oss anta att en asylsökande somkom till , eller fick fråganom han för att få asyl i skulle acceptera attstanna i t.ex. på en viss ort, då tror jag säkert att100 % hade svarat ja.Tyvärr är det inte så . Vi vet hur det ser ut iverkligheten, vilket har skapat enorma problem för ettantal större kommuner i Sverige.Jag hoppas att och regeringen även medplånboken ställer upp och tar det ansvar som kommu-nerna har tvingats göra.Överläggningen var härmed avslutad.21 § Svar på interpellation 1995/96:222 om flyk-tingfientliga lobbyorganisationerAnf. 123 Statsrådet ()Herr talman! har frågat migvilka initiativ jag är beredd att ta när det gäller rasis-tiska organisationer samt vilka åtgärder regeringenavser vidta för att motverka dessa grupper.Låt mig börja med att säga att jag delar RagnhildPohankas oro över rasismen, de rasistiska organisa-tionerna och dessas verksamhet i vårt land. Vi upple-ver nu en omfattande arbetslsöhet, osäkerhet införframtiden och misstro mot politiker. Denna situationutnyttjas medvetet och allt oftare av rasistiska indivi-der eller grupper, bl.a. genom att invandrare ellermänniskor med annan hudfärg utpekas som skyldigatill dagens problem.En anledning till särskild oro är att det finns teck-en på att de organiserade rasisterna under senare tidbörjat byta strategi. Man har lämnat den allra grövstaoch mest vulgära retoriken och lägger nu i ställetmedvetet stor vikt vid att uppfattas som "rumsrena".Det är därför viktigt att avslöja, att bakom den nyafasaden ryms fortfarande den grova rasismen och deodemokratiska strävandena.I regeringsförklaringen sägs att rasismen, vid si-dan av arbetslösheten och segregationen, är det mestoroande problemet i dagens samhälle.En första förutsättning för att rasismen långsiktigtskall kunna bekämpas är naturligtvis en effektiv lag-stiftning.Vissa länder har valt att förbjuda rasistiska organi-sationer. I har vi av flera skäl valt en annanväg, nämligen att förbjuda rasistiska och liknandeyttringar. Det finns flera orsaker till detta. I grundenligger att det är regeringens bestämda uppfattning attrasistiska organisationer bäst bekämpas genom enöppen och fri debatt och inte genom att åsikter under-trycks. Erfarenheter från andra länder, som förbjuditrasistiska organisationer, visar också att sådana för-bud inte har haft någon påtaglig effekt. Dessutomfinns risken att organisationer som förbjudits fortsät-ter sin verksamhet underjordiskt och att de därför blirsvårare att övervaka. Att följa rasistiska organisatio-ner är en prioriterad uppgift för vår säkerhetspolis.Den svenska linjen är alltså att i stället genomlagstiftning förbjuda rasistiska och liknande yttringar.För att lagstiftningen skall fungera effektivt måste denockså tillämpas. Inom rättsväsendet har på senare tidriktats en ökad uppmärksamhet mot brottslighet medrasistiska eller liknande förtecken.En annan viktig del i arbetet mot rasistiska grup-per är att invandrare och flyktingar ges goda förut-sättningar att integreras i samhället. Kampen motrasism är visserligen inte en "invandrarfråga" utanmera en fråga om grundläggande mänskliga och de-mokratiska rättigheter. Men för att rasism och främ-lingsfientlighet långsiktigt skall kunna bekämpaskrävs att den tilltagande segregatio-nen av invandrare och flyktingar bryts. Den som stårutanför upplevs alltid som hotande - och upplever sigsjälv som hotad.Invandrarpolitiska kommittén har lagtfram sitt förslag med åtgärder på olika samhällsområ-den för att underlätta integrationen. Efter remissbe-handlingen kommer regeringen att återkomma tillriksdagen med förslag till en förbättrad integrations-politik.I detta sammanhang överväger regeringen möjlig-heterna att inrätta en central funktion, som skall verkadrivande, samordnande och uppföljande för insatsernai samhället mot rasism och främlingsfientlighet.Att förebygga och motverka rasism och främ-lingsfientlighet kräver också omfattande opinionsbil-dande arbete. Detta måste vara brett förankrat, varauthålligt och långsiktigt och bedrivas på olika sam-hällsområden och på olika nivåer över hela landet.Myndigheter, kommuner, folkrörelser, fackföreningar,kyrkor och samfund, skolor och enskilda individer görredan i mycket stor omfattning viktiga insatser. Menjag tror också att många skulle kunna engagera sig änmera. Det är också min förhoppning att folkrörelser-na, inte minst idrottsrörelsen, kommer att öka sittengagemang för alla människors lika värde och möj-ligheter.För de organiserade rasisterna är ungdomar denviktigaste målgruppen. Det är därför glädjande attungdomars egna initiativ att arbeta mot rasism harväckt så stort engagemang. Men än 10 000 ungdomarhar anmält intresse för att delta i det arbete som på-börjades genom kampanjen . Drygt 130 lokala arbetsgrupper har startat.Särskilt glädjande är att ungdomarna nu har beslutatatt låta kampanjen gå över i permanent verksamhetgenom att de bildat en egen självständig organisation.I detta sammanhang kan också nämnas att skol-ministern förbereder en arbetsgrupp inom regerings-kansliet med uppgift att bl.a. komma med förslag tillhur skolans arbete med frågor kring demokrati ochtolerans skall kunna stärkas.En annan arbetsgrupp knuten till regeringens barn-och ungdomsdelegation arbetar med frågor kringrasistiskt våld. kommer dennaarbetsgrupp att låta göra en undersökning om hurrasistiska organisationer arbetar gentemot skolan ochhur de använder skolan för sina syften.Jag kan vidare nämna att det inom Justitiedepar-tementet har gjorts en översyn av lagen om förbudmot politiska uniformer mot bakgrund av senare tidsanvändning av bl.a. nazistiska symboler som uttryckför rasism och främlingsfientlighet. Regeringen harför avsikt att lämna en proposition iämnet till riksdagen.Sammanfattningsvis vill jag alltså säga att mycketredan görs för att motverka rasistiska organisationer,både inom och i övrigt. Men jag ärockså övertygad om att det krävs ett ökat engagemangpå många håll.Ungdomarna har visat vägen. måste också vivuxna engagera oss på allvar!Anf. 124 ()Herr talman! Jag vill tacka för svaret, som var bå-de innehållsrikt och långt. Jag känner en viss opti-mism när jag läser om integrationsministerns enga-gemang i dessa frågor. Rasistiska individer och grup-per utnyttjar medvetet allt oftare situationen ochskyller de problem man har på flyktingarna. Tidigarevar det bristen på bostäder. är det bristen på arbe-te. Det står i vissa tidningar att rasismen har bytt an-sikte. Det har den egentligen inte gjort, för det gamlaansiktet finns kvar. Men den har övergått till andragrupper i samhället, som företräder en smygrasism.Målet är dock detsamma, att underminera demokratin.Jag håller också med om att det är nödvändigtmed en effektiv lagstiftning. Själv lutar jag åt att manskall förbjuda rasistiska organisationer. Invandrarmi-nistern säger att de då går under jorden. Men detmesta försiggår underjordiskt . Jag är interiktigt säker på att jag har rätt, men jag känner starktför detta.De brott vi talar om är ju bara symtomen. Ett för-bud, eller en vaccination mot rasism, kunde kanskebota själva sjukdomen bättre. Vaccinationer måsteföretas i skolor, bland grupper som vi här har nämnt.Det är mycket bra att man inrättar en central funk-tion som skall verka drivande och samordna de grup-per som vill det i arbetet mot rasism och främlingsfi-entlighet. Det kommer naturligtvis att uppstå tillfälli-ga grupper, t.ex. i skolorna, och denna funktion skallverka drivande i det arbetet.Det omfattande opinionsbildande arbetet är kan-ske det allra viktigaste, även i skolorna. har skrivit ett utkast om hur skolan skallarbeta i denna fråga. Det är det allra viktigaste, arbetar med detta i skolan. Det sägs att våra ungdomar inte är engagerade.Det tror jag är alldeles fel. De är oerhört engagerademot rasism. De är också engagerade i miljöfrågor i enungdomsriksdag. De politiska ungdomsförbunden harkanske färre medlemmar .