prot · GK0948 · 1996-12-18 00:00:00 — Då glömmer hon - och det är mycket honglömmer i sina inlägg om pensionsfrågan - att alla iriksdagen då representerade partier in-bjöds att delta i utredningsarbetet. De deltog i utred-ningsarbetet hela vägen fram , när deriktigt svåra frågorna ställdes, och två av partiernainte ville vara med därför att de från sina respektiveutgångspunkter tyckte illa om det. Även på denpunkten har fel.Anf. 257 () replik:Fru talman! I ett demokratiskt land kan man intehindra människor från att framföra sina åsikter, ochdet är heller inte meningen. Partierna är de organisa-tioner där man skall ge möjligheter för människor attkunna föra fram sina synpunkter.Vår partiledning har ansett att det på grund av denbreda uppgörelsen inte har blivit en sådan debatt somett sådant här viktigt ämne förtjänar. Därför har mangett möjlighet för alla våra partimedlemmar att sättasig in i förslagen och komma med synpunkter, och detär precis det som man har gjort. Det är därför som vinu diskuterar just dessa frågor.Jag tror inte att det kan finnas någon här som kanha någonting emot att man låter demokratin ha singång.Anf. 258 BO () replik:Fru talman! var det litet märkligt med KarinWegeståls inlägg. Jag tänker närmast på slutet, därhon tydligen anser att riksdagsbeslut inte är demokra-tiska.Sedan försöker hon inleda sin replik till mig medatt man i ett demokratiskt land inte skall hindra män-niskor från att framföra sina uppfattningar. Det är välsjälvklart! Vem har någonsin sagt något sådan? Detfinns personer i som är för diktatur, men vemhar seriöst framfört någon sådan uppfattning?Vad är det polemiserar mot? Jo,fru talman, det vet jag svaret på. Hon polemiseraremot vad jag och andra har sagt om att partier ochmänniskor skall hålla avtal. Vad hon själv har ägnatsig åt är att göra allt vad hon kan föratt se till att hennes partiledning inte fullföljer sinaavtal.Anf. 259 () replik:Fru talman! Jag borde nästan vara smickrad avden betydelse som läggs vid min enkla person.Det är faktiskt på det sättet att jag i tidningsdebat-ter med har fått höra att hela kritikenligger hos mig, och det är endast jag som är kritisk.Det är därför ganska skönt att kunna tala om att detinte alls är så.Alla politiska beslut kan ändras. Man kan intebinda ett politiskt beslut . Nya männi-skor kommer till tals. Det gäller t.ex. i denna kamma-re. Hälften av ledamöterna är nya sedan principbeslu-tet fattades . Det vore väl konstigt om inteockså de skulle kunna göra sin röst hörd utan skallvara bundna av beslut som fattats tidigare och somhar en mängd brister, som vi har sett under den tidsom beslutet har varat.Utgiftsområde 12Anf. 260 ():Fru talman! Pensionsfrågan är ett gott exempel påvad som händer när människors långsiktiga ekonomiblir helt och hållet en fråga om vad ett antal partieroch ett antal människor kan komma överens om idenna kammare eller i ännu mer slutna rum än detta.Vi får beslut som får enormt långtgående konsekven-ser för människors privata ekonomi att de är helt ochhållet utlämnade till vad som händer i politiken.För mig finns det nästan något beklämmande överdet faktum att en hel nation sitter och väntar på vadett rådslag inom Socialdemokraterna kan göra förSveriges pensioner. Det är ovärdigt människor somlänge har arbetat och länge skulle haft förutsättningaratt spara för sin egen pension.Detta utgiftsområde är ett annat exempel. Dethandlar om familjepolitiken, eller familjer och barn.Det är antagligen det mest personliga som vi överhuvud taget kan tänka oss i ett vanligt civiliserat sam-hälle. Det är någonting som i oerhört storutsträckning är inlindat i politik och politiska beslutoch påverkat av politiska beslut. Vi röstar faktiskt ommed vilken periodicitet vi skall föda våra barn, för attdet skall passa de bidragssystem som staten tycker ärlämpliga.I sin senaste bok skriver , eko-nomhistorikern från , om den förra svenska mo-derniseringsprocessen. Det är den gamla modernise-ring som vi i bästa fall läser om i historieböckerna,den som skulle ta från det gamla jordbruks-samhället in i det moderna industrisamhället. Det varen omvälvning som säkert var minst lika stor som denomvälvning vi ser . Den berörde människorminst lika mycket och påfrestade människor minstlika mycket som den vi ser i dag.Han beskriver att den politiska ledningens förmå-ga den gången att modernisera inte låg i attden var smartare och klokare än vad vi är . Denlåg i att det fanns en grundläggande känsla av att manhöll sig till någonting gott i det gamla när man ge-nomförde den nödvändiga moderniseringen. MauricioRojas talar mycket om att det fanns en bro mellan detgamla och det nya. Det nya var inte ett brott från detgamla.Jag tror att den metafor han ser i den svenska ut-vecklingen har en ganska starkt bäring på det vi bordese , att förnyelsen och moderniseringen är abso-lut nödvändig och ingenting att skämmas det minstaöver, eller ens huka sig inför genom bisarra flosklerav typen "det utomordentligt ansträngda statsfinan-siella läget" eller andra saker vi kan säga för att moti-vera att vi inte alls vill göra detta som vi är mitt uppe iatt göra.Vad som har hänt efter den förändring som Mau-ricio beskriver är att människorna i harförändrats och att de politiker - som vi alla är - somhar att diskutera de förändringarna har förändratsmycket mindre. Medborgarna har blivit mycket merkapabla att fatta egna beslut än vad de var då.Det ligger ingen moralisering eller någonting konstigti detta.Vi har mer välutbildade människor i Sverigeän vad vi hade . Vi har mer välinformera-de, mer kritiska, mindre undergivna och mindre auk-toritetsbundna människor i än vad vi hade iseklets början. De svenska medborgarna är i dagkapabla att fatta helt andra beslut, de vill fatta heltandra beslut och litar allt mindre på att andra kan fattade besluten än vad människor i trodde förnågra decennier sedan.Också våra villkor har förändrats. Våra, dvs. poli-tikernas möjligheter att styra folket har förändratsdramatiskt. Det finns lika goda anledning-ar för vanliga svenskar att tro att i den här församling-en i sitter människor som besitter de yt-tersta sanningarna om hur det borde vara. På godagrunder säger många människor: Vi kan själva. Vibehöver inte andra som fattar besluten åt oss.Löftenas trovärdighet har nog devalverats rätt or-dentligt under , också detta pårätt goda grunder. Länge levde vi i en tillvaro där vihade gott om pengar. Vi kunde fördela resurser tillnya angelägna saker.De pengarna finns , trovärdigheten i delöftena finns och därför reagerar männi-skor som de gör. När vi fattar besparingsbeslut får vihamstringseffekter i stället. Det säger någonting omvad den moderna politiken gör när vi inte är kapablaatt möta människor.Internationaliseringen har dessutom gjort att det ärså många beslut som vi möjligen skulle önska att vikunde fatta i , men som helt enkelt äromöjliga att fatta här. Det vore elegant om litet flerpolitiker i den här kammaren sade till människorprecis som det är: Vi kan inte och vi vill inte längregöra det vi en gång gjorde. Vi döljer oss inte bakomflosklerna om att vi tyvärr inte har råd. Det är bra attvi inte längre har råd, tycker jag.Lärdomen är faktiskt ändå att staten i god meninginte längre är pålitlig. Det gäller många områden. Detsäger inte att staten är dålig, det säger bara att stateninte längre kan ta det ansvar som staten en gång togdärför att människor själva kan och vill ta en såmycket större andel av det samlade ansvaret.Jag tror att vi återigen står inför sådana ganskastora förändringar. Vi borde se på dem med sammafrimodighet som vi gjorde förra gången vi modernise-rade - inte därför att det är oproblematiskt,inte därför att det inte leder till många svårigheter förmånga människor, utan därför att alternativet till attförnya, förändra och modernisera vore så mycketvärre.Jag tror att det finns en bred frustration i Sverigeöver vad som händer just . Vi behåller formen förden politik som vi är vana vid, men vi urholkar inne-hållet mer och mer. Jag tycker nog att den frustratio-nen t.o.m. då och då kommer till uttryck här i riksda-gen. Vi pratar om saker och ting som vi vet har alltmindre värde i verkligheten.Vår , som har utnämnt hennetill, som gästar då och då bekymrar sigmycket över att politiken inte längre gör av politikengjorde . Och det har hon ju alldeles rätt i. Vadsom då och då fascinerar mig ganska mycket är varförTherese inte ställer den andra frågan: Ni som en gångtrodde att ni kunde och som därefter bevisade att niinte längre kunde - varför lämnar ni inte ifrån ermakt och säger att vi andra är kapabla att lösa detsjälva?I stället kräver hon att de auktoriteter hon intelängre litar på skall fortsätta göra allt det som de bru-kade göra och t.o.m. göra ännu mer än de gör i dag.Så kan man bara göra i ett samhälle som inte har velatlära att det är mer än bara politiken som har föränd-rats. Människor har förändrats i , och det ärväldigt bra.Vad är då vägen framåt? Jag tror att det i grovadrag finns tre vägar framåt på det här området.Den ena är den nuvarande vägen där vi behållerallting till formen men urholkar innehållet alltmer. Viskapar alltfler människor som på alltmer goda grunderhar skäl att vara riktigt besvikna. Vi antyder gång pågång att löftena finns, att vi skall återställa allttill en bättre ordning.Den andra vägen är det dramatiska brottet där visäger: Tyvärr, ni är lurade. Vi har inte längre råd ochvi tänker inte längre uppfylla våra löften. Det är ett mycket brutalt brott.Den tredje vägen är att på allvar försöka lära avdet vi har lärt oss under det här århundradet och sägaatt politiken har ett visst ansvar, ett visst inflytande,en viss roll att spela, men människor kan såmycket mer själva. Det handlar om att modernisera degamla modellerna, att behålla generella system somgör att det är lönsamt att arbeta så att människor intedrabbas av tröskeleffekter och så att människor inteluras att använda mer pengar än vad systemen ärtänkta för - för att tala om precis detta utgiftsområde.Men måste vi ta hänsyn till att männi-skor har individualiserats - detta larviga ord somanvänds bara för att säga att människor är be-redda att fatta beslut om sina egna liv i långt störreuträckning än vad människor var . Individualise-ringen bör få konsekvenser också för politiken. Poli-tikerna säger: Vi kommer alltid att hjälpa er i de yt-tersta fall där det behövs. Men vi kommer också att setill att det finns institutioner som gör att ni i förstahand kan hjälpa er själva och ta ansvar för er egenvälfärd.Det är den vägen som jag tror att måstebörja vandra. Det gäller i extremt hög grad den politiksom kretsar kring våra familjer, vad som händer när vifår barn och hur vi planerar vår ekonomi och vårlivscykel, som det egentligen handlar om. Jag tyckeratt det är stötande att politiken har ett så stort infly-tande som politiken har i dag.Våra konkreta budgetalternativ finns i ett särskiltyttrande. Det gäller alla de olika yrkanden som finnsunder anslagen A1 och A2, samt när det gäller under-hållsstöd och delpensioner. Det faktum att de ligger iett särskilt yttrande innebär inte att de är av mindrevärde än reservationerna, utan skälen är rent tekniska.Anf. 261 ():Fru talman! Låt mig börja med att säga att UlfKristerssons, som jag kanske skall kalla det, spontanaanförande har mycket litet att göra med alla barnfa-miljers och alla barns trygghet i vårt samhälle. Visstär det sant att man skall kunna välja, visst skall mansom barnfamilj ha stor valfrihet att hantera sin situa-tion som man vill. Men att tro att alla problem lösersig bara vi får valfrihet tror jag är att skjuta skyhögtöver målet.Fru talman! Som jag har sagt tidigare i ett tidigareanförande har en heltäckande budget somstimulerar till nyföretagande och flera jobb, samtidigtsom de sämst ställda måste skyddas.Inom barn- och familjeområdet föreslår Folkpar-tiet ökade utgifter på 2,4 miljarder för att täcka utgif-terna för ökade barnbidrag och flerbarnstillägg.Uppgörelsen om skattereformen in-nebar kraftiga höjningar av det allmänna barnbidra-get. Men vi vet att höjningarna inte kom attfullföljas fullt ut. Barnfamiljerna har som regelmycket kärv ekonomi och svårt att få ekonomin att gåihop. Detta visar inte minst regeringens beslut attbetala ut barnbidragen . Som om det skullevara någon lösning! Ja, möjligen för stunden.Sammantaget innebär regeringens familjepolitikett hårt slag mot barnfamiljerna och anseratt vi måste leva upp till de löften som ställdes ut vidskattereformen. Jag vill påstå att regeringen saknarrimlig förmåga att göra besparingar som inte slår motde mest utsatta grupperna. mål ärju att alla skall spara utan urskiljning och utan hänsyntill förmåga.Som jag tidigare också har sagt anser Folkpartietatt ersättningsnivån i sjukförsäkringen och föräldra-penningen skall höjas till redan fr.o.m. den 1januari 1997, alltså före regeringens eventuellagenomförande. Många barnfamiljer och sjuka far illagenom alla de indragningar som görs. Det är nu dagsatt återgå till en åttioprocentig föräldraförsäkring.Fru talman! Av och till försöker regeringen göraen stor affär av jämställdheten. I samma andetag fö-reslår man ett borttagande av stimulansbidraget imamma- och pappamånaden. hävdar manatt pappa- och mammamånaden visst skall vara kvar.Detta kommer att innebära att ytterligare papporkommer att avstå från att stanna hemma med sinabarn, inte därför att de är emot jämställdhet utan där-för att den krassa verkligheten gör sig påmind. Famil-jerna behöver alla de pengar som kan tjänas in ochtyvärr tjänar fortfarande män mer än kvinnor. Därmedblir ju förlusten större, och därför avstår männen frånatt ta ut sin pappamånad. Vi anser därför att föräldra-penningen för pappa- och mammamånaderna - de tvåmånaderna - skall vara , men regeringen sägernej.Folkpartiet har sagt nej till regeringens förslag tillreformerat underhållsstöd, dels därför att förslaget varorättvist, dels därför att båda föräldrarna skall ta ettgemensamt, helt ansvar för barnen.Det är fel att konstruera ett underhållsstöd där intebåda föräldrarna tar ett gemensamt ansvar utan attstaten får svara för en del av stödet även för de föräld-rar som har ekonomiska förutsättningar att klara för-sörjningen själva. Vi begärde därför ett nytt förslag.Vi ansåg att man kunde göra ytterligare besparingarpå ca 200 miljoner kronor.Fru talman! har vi i vårt utskott ta-lat om de fördelningspolitiska konsekvenserna. Jagvill påstå att regeringen inte har bemödat sig om att sepå de konsekvenserna i barn- och familjepolitiken.Därför har nog resultatet blivit som det har blivit.Fru talman! Avslutningsvis vill jag återigen på-minna om att de svagaste i samhället bör skyddas iförsta hand. föreslår att vårdbidraget förhandikappade barn skall räknas upp med full hänsyntill inflationen fr.o.m. . Med dessakorta synpunkter vill jag hänvisa till att vi i ett särskiltyttrande redovisat alla våra förslag när det gäller denekonomiska tryggheten för barnfamiljerna.Anf. 262 ():Fru talman! Sedan regeringen tillträdde har åtskil-liga försämringar skett i den ekonomiska trygghetenför familjer och barn - förutom den höga arbetslöshe-ten. har sänkt barnbidragen, sänkt kom-pensationsnivån i föräldraförsäkringen och genomförtandra försämringar som inte enbart drabbar barnfa-miljerna, men som även slår mot dem. Den viktigasteär nog försämringen för kommunerna som dignarunder konsekvenserna av de höga socialbidragskost-naderna som tränger ut barnomsorg och skola.En förutsättning för kvinnors frigörelse är en brafamiljepolitik. En bra familjepolitik bygger på attföräldrarna delar på ansvaret för barn och familj.Intresset från papporna att vara hemma tillsammansmed sina barn har varit svalt. Det finns mångaanledningar till det. En kan vara att män tjänar mer änkvinnor, och att det därför blir ett ekonomiskt avbrottför familjen som kan vara svårt att klara av. En annananledning kan vara att papporna utsätts för tryck påarbetsplatserna. Ett sätt att stimulera papporna att taföräldraledigt och vara hemma tillsammans med sinabarn har varit den förhöjda ersättningen underpappamånaden som inte heller kunnat bytas bort. Denhar i viss utsträckning kompenserat för inkomstbort-fallet och gjort det möjligt för papporna att varahemma åtminstone en månad.Nu tas den förhöjda ersättningen bort underpappamånaden medan kvoteringen ligger kvar, vilketvi i och för sig tycker är bra. är för enutökad kvoterad föräldraförsäkring, men vi anser attdet är viktigt att den förhöjda ersättningen finns kvar.Nu riskerar vi att mammorna är hemma i elva måna-der, medan pappan struntar i att ta ut sin pappamånad.Vi tycker därför att det är en mycket dålig jämställd-hetssatsning att sänka ersättningsnivån för pappamå-naden.Fru talman! Det förslag inom familjepolitikensram som genererar mest telefonsamtal och fun-deringar är det nya underhållsstödet. Vänsterpartietstår bakom det förslaget. Vi tycker att det är en viktigprincip att båda föräldrarnas ekonomiska ansvar försina barn betonas. Lever man i ett äktenskap medgemensamma barn tvingas man ta ekonomiskt ansvarför barnen. Det är därför självklart, anser jag, att manska fortsätta att ta det ansvaret även efter en skilsmäs-sa. Det nya underhållsstödet baseras på att den under-hållsskyldige betalar en procentsats på sin senasttaxerade inkomst i underhållsstöd.För vissa underhållsskyldiga blir detta ett pro-blem, eftersom man mellan faststäl-landet av den taxerade inkomsten och fastställandetav underhållsstödet kan ha blivit arbetslös, dvs. denverkliga inkomsten kan ha sjunkit drastiskt.Ett enigt socialförsäkringsutskott ansåg att det ärväsentligt att noga följa effekterna avseende föräld-rarnas ekonomiska situation och andra konsekvenserav reformen. En sådan konsekvens som redan nu kanurskiljas är om en underhållsskyldigs lön sjunkit av-sevärt på grund av t.ex. arbetslöshet.Inkomstbegreppet är föremål för enutredning som förväntas bli klar . Under tidenbör alla åtgärder vidtas för att åstadkomma en flexibellösning. Ett sätt vore att försäkringskassorna får di-rektiv att vara generösa medanstånd och eftergift. Eftersom underhållsstödet skallomräknas bör inte detta medföra några störreekonomiska konsekvenser för samhället. Ett annat sättvore att göra som i studiestödssystemet. Vid beräk-ning av återbetalning där tas hänsyn till om inkomstenminskat väsentligt, dvs. har inkomsten sjunkit med15 % beräknas återbetalningen på årets inkomst, vil-ken självfallet måste styrkas.Ett sådant beräkningssätt vid fastställandet av un-derhållsstöd skulle innebära att de föräldrar som blivitarbetslösa efter det att den taxerade inkomsten fast-ställts skulle få sitt underhållsstöd beräknat på denverkliga inkomsten. Självklart måste detta även gällaomvänt. Har man fått väsentligt höjd inkomst måstedet också uppges.Det viktigaste är dock att problemet får en lösningnu. Jag har ställt en skriftlig fråga till biträdande so-cialministern, och det är synd att hon inte är här för dåhade vi kanske kunnat få ett svar i dag.Det nya underhållsstödet innebär också en mycketpositiv nyhet för några ensamstående föräldrar, näm-ligen för dem som är efterlevande till utländska makardär det inte utgår någon barnpension från den avlidnemakens hemland. har nämligen beslutat attunderhållsstöd skall utgå till sådana barn som inteerhåller barnpension. När jag ringde och berättade detför den mamma som var orsaken till min motion ombarnpensionen, blev hon överlycklig och vågade förstinte tro på vad jag sade. Men är hon övertygad ochmycket glad och tacksam för lyhördhet.Fru talman! Även på detta utgiftsområde, ekono-misk trygghet för familjer och barn, kan vi genom dennya budgetprocessen inte yrka bifall till våra avvikan-de åsikter genom att vi inte tillåts reservera oss. Hadejag kunnat det skulle jag ha yrkat bifall till Vänster-partiets särskilda yttrande där vi vill behålla den för-höjda ersättningen för pappamånaden och där vi ock-så vill att semesterlönefaktorn skall ingå i den sjuk-penninggrundande inkomsten.Anf. 263 ():Fru talman! Jag vill säga en sak till . Människorna har inte förändrats så mycket ge-nom århundradena. Nog kunde mina föräldrar, somvar födda , och deras jämnåriga - alla desom jag träffade i grupper och enskilt - fatta beslut.Det fattades inte möjligheter att göra det, och de gjor-de det också. Den utveckling som har varit genompåverkan på politiken är alldeles fantastisk. Det serman om läser litet historia. Vi kan inte heller skyddaoss mot krig eller övergrepp genom kunskaper. Det ärnågonting annat som skall skydda oss och skapa ettbra samhälle. Det är värme, känsla och kärlek. Kun-skaper sitter inte i vägen, men ensamma kan de integöra så mycket.Många barnfamiljer har genom försämringar i so-cialförsäkringarna, minskningar av bostadsbidragsamt borttagande och försämrande av flerbarnstilläg-gen drabbats hårt av de senaste årens nedskärningar.Barnfamiljer är dock inte en homogen grupp. I vårtförslag till förändring av trygghetssystemen tar viavstamp i ståndpunkten att de som är låginkomsttaga-re skall skyddas från ytterligare försämringar av sinekonomi.Vill också återinföra flerbarnstilläggen successivt.Det är bara de som är födda efter i årsom har förlorat det.80 % av föräldrarna i betalar inte statliginkomstskatt. För dessa vore ett beskattat allmäntbarnbidrag en ekonomisk förbättring gentemotdagsläget. Vi anser att det i ett första steg kan genom-föras inom ramarna för anslag A1 genom att ett höjtbeskattat barnbidrag på per barn och månadinförs. Detta medför att större delen av barnbidrags-mottagarna får en förstärkning i sin privatekonomi.Vi vill att ersättningen i föräldraförsäkringen un-der skall vara på in-komster upp till 4,2 basbelopp och för inkomstdelardärutöver . Vi föreslår att den höjningen införsfrån den 1 juli 1997.Vi anser även att taket i föräldraförsäkringen börsänkas till 6,5 basbelopp. Detta medger en budget-förstärkning med 70 miljoner 1997 och med 140miljoner för de kommande två åren.Ca 40 000 föräldrar erhåller ersättningfrån föräldraförsäkringen på enbart garantinivå. Den-na har legat kvar på per dag under många år.Dessa föräldrar, som till är ensamstående kvin-nor, är unga, studerande eller nyanlända flyktingarsom genom försäkringens arbetslinje inte hunnit kva-lificera sig för en högre ersättning.Miljöpartiet anser att föräldraförsäkringen bör in-nehålla ett högre mått av grundtrygghet. Vi föreslårdärför en höjning av garantinivån till ett perdag. Genomfört medför det att budge-ten måste förstärkas med 480 miljoner och med 960miljoner 1998 och 1999.För att delvis finansiera vårt förslag till ökadgrundtrygghet i föräldraförsäkringen vill vi avskaffade med ersättning enligt enbart garantini-vå som finns i försäkringen . I stället vill vi infö-ra lagstadgad rätt till föräldrar att vara lediga i sam-manlagt 18 månader. Garantidagarna används istor utsträckning för att genomföra besök i skola ochhos barnomsorg samt till att möjliggöra sporadiskledighet i andra fall. Det är en mycket viktig möjlig-het för småbarnsföräldrar att den kan kvarstå.Avvecklandet av garantidagarna i föräldraförsäk-ringen medför en budgetförstärkning med 250 miljo-ner första året och sedan med 500 miljoner per år.Regeringens nya lag om underhållsstöd är vi stortmed på. Det kommer att skapa en större säkerhet vadgäller uppföljandet av utgivna barnbidrag men en alltstörre osäkerhet för den förälder barnet inte bor hos.Vi instämmer i regeringens ansats att man menar attförsörjandet av egna barn måste vara ett högt priorite-rat åtagande, lika angeläget som att betala inkomst-skatt. Vi menar dock att den nya lagen riskerar attgenom de hårda kraven på återbetalning av utgivetunderhållsstöd medföra att den underhållsskyldigeföräldern inte får råd att träffa sina barn. Vi vill bl.a.att man i större utsträckning än vad som tagits upp ilagförslaget skall kunna göra avdrag för resor av ochtill umgänge med barn samt att den ursprungliga pro-memorians högre grundavdrag bibehålls.