prot · GJ0999 · 1996-05-24 00:00:00 — Det blir en ganska fiktivdiskussion om bortser från denomständigheten att mortaliteten, dödligheten, även om vi alla slutar röka. Iblandlåter det på som om så inte vorefallet.Jag har full förståelse för att socialministern intevill komma med några bestämda uttalanden kring deolika delfrågor som skall avhandlas. Vi får vänta påatt regeringen återkommer efter sina överväganden.Då får vi också bedöma vilka som tycker mest lika.Det som talar om visar det ki-neseri som vi hamnar i när vi slår in på hennes linje.Varje beslut som fattas om en ny reglering leder tillnya kryphål och nya interpellationer från BarbroWesterholm.Så länge många människor - särskilt unga kvinnor- röker i har vi ett problem. Vi bör göra storaansträngningar för att komma till rätta med det. Mennär man inte i omvärlden kan visa att linje med reklamförbud, åldersgränser ochandra typer av regleringar har varit framgångsrik börvi tänka oss för innan vi överger vårt traditionella sättatt arbeta. Vid en jämförelse med andra länder visardet sig ändå att det har varit framgångsrikt att arbetamed straffbeskattning på tobaksvaror, informa-tionsverksamhet och upplysningsverksamhet. Jaghoppas att man i regeringens överväganden i dettaärende också tar med denna huvudfråga.Kan vi bäst gagna saken genom nya typer av reg-leringar och kineseri? Eller är det bättre att hitta nyavägar så att vårt traditionella sätt att arbeta med tobakförstärks? Det synsättet hade även socialdemokrater-na, i varje fall fram till 1991.Jag ser fram emot att få ta del av resultatet av re-geringens arbete med dessa frågor.Det är nog riktigt att och jaghar ganska olika uppfattning om vad som är det bästasättet att komma till rätta med detta problem. Vi äralla överens om att det är ett folkhälsoproblem att alltför många människor i vårt samhälle röker.Anf. 29 ()Herr talman! Vi skall alla dö . Fråganär när och hur. Det handlar om för tidiga dödsfall. Dethandlar inte om någon angenäm död.Jag hade min första kliniska tjänstgöring på tho-raxmedicinska kliniken på . Därmötte jag kolleger - då rökte många läkare - som dogen långsam kvävningsdöd. Jag önskar inte någon attavlida vare sig i lungcancer eller i de lungblåsor somman får vid långvarigt tobaksbruk. Jag önskar inteheller några barn i det här landet att födas medmissbildningar på grund av mammans rökning. Detföds ett antal sådana barn. Det problemet är av störreomfattning än neurosedynkatastrofen i början av 60-talet.Jag tycker att förringar häl-soproblemet alldeles kolossalt. Men vi kommer nogaldrig att ha en gemensam syn på detta. Jag fästerdäremot stor tilltro till socialministern, som visar engrundinställning som är mer hälsobefrämjande.Tack!Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1995/96:211 om åtgär-der för lågutbildadeAnf. 30 ArbetsmarknadsministerMARGARETA ()Herr talman! har frågat migvilka åtgärder jag tänker vidta för att de aviseradeutbildningssatsningarna skall komma personer medlåg utbildningsbakgrund till del. också frågat mig om jag är beredd att skapa förut-sättningar så att de med den lägsta utbildningsbak-grunden får del av den aviserade utbildningssatsning-en.Syftet med den av regeringen aviserade utbild-ningssatsningen är just det som mig om. Ytterligare 100 000 personer skall fåmöjlighet till reguljär utbildning inom vuxenutbild-ning. De som har fått minst av samhällets ut-bildningsresurser skall prioriteras. Arbetslösa skall fåmöjlighet att skaffa sig en gymnasieutbildning.Redan i dag är det arbetsmarknadspolitiska upp-draget sådant att det är de mest utsatta grupperna isamhället som främst skall stöttas med insatser ochåtgärder från arbetsförmedling-ens/sida.Ett av det tydligaste målen för under innevarande budgetår är att särskilt arbe-ta aktivt med de långtidsarbetslösa. Det är i dennagrupp som vi finner de mest utsatta och de mestlågutbildade. Det är därför regeringen nu gör bedöm-ningen att arbetet med att stötta särskilt utsatta grup-per i samhället nu kan vidareutvecklas i och med deaviserade utbildningssatsningarna.Regeringen återkommer i den s.k. sysselsättnings-propostionen till hur detta skall uppnås.Anf. 31 ()Herr talman! Jag tackar arbetsmarknadsministernför svaret på min interpellation. Svaret i kammarenhar kommit snabbt, och det är kanske skälet till attden mest komplicerade delen av min fråga inte ärsärskilt uttömmande besvarad.Vi är helt överens om att de med den lägsta ut-bildningen skall få del av de utbildningsresurser somCenterpartiet och regeringen har initierat i tillväxt-propositionen. Det är gott och väl, och det är bråttomatt se till att resurserna blir utnyttjade.Den grupp som jag i min interpellation är mest in-tresserad av kan inte rakt av tillgodogöra sig traditio-nell undervisning. I den gruppen finns människor medså grava läs- och skrivsvårigheter att det inte utansärskilda insatser är meningsfullt för dem att delta iundervisningen.De här människorna har redan misslyckats med attlära sig läsa och skriva tillräckligt bra för att tillgodo-göra sig en utbildning på gymnasienivå. Själva läs-ningen tar så och kräver så mycket att de intehar tillräcklig kraft för att också ta in innehållet itexten.Finns det i grundvux och komvux tillräckliga re-surser för att dessa människor skall få extra stöd ochden specialpedagogik som behövs för att de skall bliverkligt läskunniga?Läs- och skrivsvårigheterna beror inte på att dehär människorna är mindre intelligenta än andra, menläsinlärningen medför problem som de flesta intedrabbas av. Många lyckas dölja sitt handikapp menlider ändå svårt av att aldrig vara riktigt säkra när derör sig i okända miljöer. klarar de ettjobb mycket bra, men om de tvingas till arbetslöshetkan de ha svårare än Medelsvensson att få ett nyttarbete. Kraven på utbildning är större än förnågra år sedan. Kraven växer också ochdet gör att samhället måste stötta de här människornaännu mer om vi inte skall få ännu större grupper somstår utanför arbetsmarknaden.En annan grupp som ibland har problem med attläsa och skriva är invandrare. De kan ha en låg ellerobefintlig utbildning från sitt hemland. Upplevelser isamband med flykten kan också göra att de har svå-righeter med minnesfunktioner och annat. Att då påett främmande språk lära sig läsa och skriva kan varanästan omöjligt. Kan arbetsmarknadsministern tänkasig särskilda resurser för den här gruppen och i så fallvad?Om vi från samhällets sida inte vidtar några sär-skilda åtgärder för de här grupperna kan det leda tillatt de blir permanent ställda utanför arbetsmarknaden.De blir utslagna och även deras barn kan få problemliknande föräldrarnas. Det kräver resurser även i sko-lan, men den frågan får ställas till skolministern i ettannat sammanhang.Förutom utbildningsresurser krävs utbildning förhandläggare på försäkringskassa och arbetsförmedlingför att upptäcka och hjälpa den här gruppen männi-skor. De är ofta rädda att avslöja sitt handikapp ochduktiga på att dölja det. Det krävs också här insatserför att minska problemen både för individerna ochsamhället.Anf. 32 ArbetsmarknadsministerMARGARETA ()Herr talman! sade själv attvissa av de här frågorna borde ställas till skolminis-tern, och jag föreslår att hon gör det. Skälet till attsvaret på interpellationen kom så snabbt är att jag inteär här och då var det sista tillfället attbesvara den. Alternativet hade varit att inte kunnagöra det alls. Därav snabbheten, som i andra sam-manhang brukar uppskattas. Jag hoppas att MargaretaAndersson också gör det.När vi har tittat på vilka som är arbetslösa har detvisat sig att en överväldigande majoritet inte har tre-årig gymnasieutbildning. Vi har också sett att det somefterfrågas mer och mer för att man över huvud tagetskall få ett arbete är högre utbildning och arbetslivser-farenhet. Vi har tagit fasta på båda dessa saker. Ut-bildningssatsningen är en arbetsmarknadspolitiskinsats. Den skall gå till dem som är arbetslösa, alltsåkommer den dem som är lågutbildade till del. Det ärdet ena.Det andra är att man efterfrågar människor mederfarenhet från arbetslivet. Det är en omöjlighet omman aldrig kommer in i arbetslivet. Därför är vårandra tanke i det vi nu håller på med och så småning-om skall lägga fram för att det skall varalätt att kunna få ett jobb. Metoderna för arbetsmark-nadspolitiken skall också vara enkla och inte som väldigt regelstyrda, med många mål som i efter-hand skall av. Då upptäcker man att man kan-ske inte har lyckats uppnå alla de 13 mål som riksdagoch regering har satt upp. Det skall vara enklare. Detär det andra.Det tredje jag skulle vilja säga är att de som igrunden har ansvar för utbildningen är kommunerna.Det gäller även den allmänna utvecklingen i kommu-nerna. Därför har vi sagt oss att det måste vara enrimlig ordning att kommunernas inflytande på de härsakerna ökar. När det gäller utbildningssatsningen,100 000 reguljära utbildningsplatser, kommer därförkommunerna att ha ett stort inflytande. Det blir enspeciell satsning på de här platserna under fem år.Detta skall kommunerna i dialog med Utbildningsde-partementet klara ut.När det gäller arbetsmarknadspolitiken i stort ärdet min ambition att det lokala inflytandet för kom-munerna måste vidgas väsentligt.Anf. 33 ()Herr talman! Jag är tacksam över snabba svar. Jaghade kanske inte heller varit här och tyck-er att det är mycket bra att arbetsmarknadsministernhar lämnat ett svar. Jag tror att vi är överens och att viförhoppningsvis skall hitta fram tilllösningar.Men jag är alltså orolig för den här gruppen män-niskor. Den är större än vi tror. Det finns mångamänniskor som döljer att de inte kan läsa ochskriva. De har anhöriga som hjälper till. De har ettgott minne. De hör vad vi säger och minns vad de harlärt sig på det sättet. Därför är det viktigt att vi ocksåpå olika sätt letar rätt på de här människorna.Det är här jag tror att vi från arbetsmarknadssidanhar ett speciellt ansvar. Ofta är det när de har blivitarbetslösa, i kontakterna på arbetsförmedlingen, somde kan få den här hjälpen. Det är där man över huvudtaget kan upptäcka att någonting är fel. De går intefrivilligt och anmäler sig vare sig till komvux, till enstudiecirkel eller någonting sådant, även om man frånstudieförbundens sida arbetar en hel del med sådanahär frågor.Man behöver alltså leta rätt på dem och ge demmod att erkänna att de inte kan läsa och skriva ochsedan ge dem det stöd som de behöver. Det är därförjag har vänt mig till arbetsmarknadsministern med dehär frågorna, eftersom det är viktigt att man inomArbetsmarknadsverket och ute på arbetsförmedlingar-na är uppmärksam på de här problemen.Sedan måste man samarbeta med kommunernaoch se till att den här frågan löses på ett praktiskt sätt.Där behövs det också extra resurser, därför att de härmänniskorna inte kan sitta i en grupp med 10-12elever. De kanske behöver specialundervisning enskilteller i mycket små grupper. Det är därför jag funderaröver om arbetsmarknadsministern kan berätta någon-ting om att man från Arbetsmarknadsdepartementetssida kan gå in med speciella öronmärkta resurser tilljust den här gruppen.Anf. 34 ArbetsmarknadsministerMARGARETA ()Herr talman! Jag tror kanske att man måste skiljapå några olika saker här, dels den utbildningssatsningoch den förändring av arbetsmarknadspolitiken somvi nu är i färd med. Det är det ena.Det andra som beskriver är,såvitt jag förstår, en förstärkning av skolans insatserför dem med läs- och skrivsvårigheter och med andrasvårigheter.Det finns kanske också en tredje del, nämligen attpå arbetsplatser och bland arbetslösa försöka finnadem som inte självmant talar om att de har svårighetermed de här sakerna.Den första och den tredje delen faller inom mittansvarsområde. Mellandelen, med en förstärkning avskolans insatser, har jag svårt att uttala mig om, efter-som det är skolministerns område. Det är väl lämpligtatt ställa den frågan till henne.Återigen den första delen - utbildningssatsningenskall gå till dem som har lägst utbildning och är ar-betslösa.Om vi hoppar över den andra delen och går tillden tredje vill jag säga att det är klart att kommuner-na, men också de fackliga organisationerna har visagt, skall spela en aktiv roll i arbetet med att sökaupp dessa människor. Det är bara i en dialog med demsom man kan få fram vilka behov de har. Då hoppasjag att t.ex. de fackliga organisationerna kan nå degrupper som efterfrågar ochäven få klart för sig vilka behov de har.Återigen vill jag ta upp kommunernas roll, jag kaninte nog understryka den. Regeringen fattade i går ettbeslut om försöksverksamhet, där vi på uppdrag avriksdagen har utvidgat försöket från 10 kommuner tillatt låta 40 kommuner delta i projektet med en bättresamordning på lokal nivå, så att vi bättre kan utnyttjade gemensamma resurser vi har.Jag vet genom mina besök i olika kommuner är väldigt engagerad i de här frågorna, att ordnaför de mest utsatta. Det är bara det att regelverketmånga gånger har varit hindrande. gör vi alltsålättnader för 40 kommuner. Sedan skall vi utvärderaverksamheten och se om den inte leder till att färremänniskor blir arbetslösa. Möjligen hittar vi också depersoner som är i bäst behov av både utbildning ocharbete.Anf. 35 ()Herr talman! Jag tycker att de sista orden som ar-betsmarknadsministern sade låter förhoppningsfulla,att vi skall arbeta gemensamt mellan riksnivån ochkommunerna. Jag är också medveten om att det är påkommunnivån man har de största och närmaste kon-takterna med invånarna. Man kommer då att tillsam-mans arbeta med de här frågorna.Jag är också mycket glad att det har blivit 40 istället för 10 kommuner som får delta i det här projek-tet. Jag hoppas också att försöket blir så kort sommöjligt så att fler kan komma in i detta.Jag tror alltså på en decentralisering i det här fal-let. Jag hoppas för de människors skull som vi nutalar om att vi verkligen skall få en effektiv utbildningsom kan komma alla till del.Anf. 36 ArbetsmarknadsministerMARGARETA ()Herr talman! Bara en kort replik till det sista somMargareta nämnde. Det är också min för-hoppning att vi skall vinna snabba erfarenheter av de40 deltagande kommunerna för att sedan kunna vidgaverksamheten. Dagens ordning är inte särskilt bra.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1995/96:185 omgränsvärden för radioaktiv strålning m.m.Anf. 37 Miljöminister ()Herr talman! har frågat om socialminis-tern avser att verka för att vi får relevanta gränsvärdenbåde i och i EU, vad den svenska regeringenavser göra för att minimera hälsoriskerna efter Tjer-nobyl samt vilka effekter som kan påvisas på hälsan iSverige efter Tjernobyl.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som skall svara på interpellationen.Den 26 april 1986 inträffade i i Ukrainaden allvarligaste kärnkraftsolyckan i världen.Olyckan ledde till stora utsläpp av radioaktiva ämnensom deponerade i framför allt , Vitrysslandoch men även i övriga , däriblandSverige. I , och harolyckan resulterat i stora och smärtsamma påföljderför människors hälsa och levnadsförhållanden. Olyck-an har också lett till stora ekonomiska påfrestningar idessa stater.Den 26 april 1996 var det reaktor 4 iTjernobyl havererade. efter olyckan finnskvarstående konsekvenser i , framför allt iskogarna och insjöarna i de områden som erhöll storanedfall - , , och - samt inom efter olyckan finns det fortfarande vilt ochinsjöfisk som uppvisar högre halter av cesium-137 änLivsmedelsverkets gränsvärde på 1 perkilo. efter olyckan kasseras fortfarande ren-kroppar. framöver kan vi räkna medkvarstående konsekvenser i de områden som erhöll destörsta nedfallen.Livsmedelsverkets gränsvärden förlivsmedel som säljs i handeln gäller fortfarande. Detinnebär per kilo utom för vilt, ren,insjöfisk, svamp och skogsbär, för vilka gränsvärdetär 1 per kilo. Särskilda kostråd finnsför dem som konsumerar mycket av vilt, ren ochliknande. Det finns inga gemensamma gränsvärdensom gäller för samtliga EU-länder för radioaktivtcesium i livsmedel. För import från tredje land tillEU-land finns däremot ett gemensamt gränsvärde på600 becquerel per kilo för ett antal angivna livsmedeloch per kilo för barnmat tillverkad avdessa livsmedel samt mjölk och mjölkprodukter.Dessa gränsvärden avser endast livsmedel som blivitförorenade till följd av Tjernobylolyckan.Inom EU finns också förordningar som är tänktaatt tillämpas efteren eventuell ny kärnkraftsolycka. Dessa förordningaranger något högre gränsvärden och beaktar fler radio-aktiva ämnen än vad som gäller förimport från tredje land till följd av Tjernobylolyckan.Trots den allvarliga olyckan är halterna av radio-aktivt cesium i de allra flesta livsmedel som säljs iden svenska handeln långt under gällande gränsvär-den. Detta styrks av undersökningar som har utförtsav och Livsmedelsverket.Dessa undersökningar visar på halter av högst någonbecquerel per kilo för livsmedel som säljs i handeln.De gränsvärden som gäller i och i EU ärsatta i syfte att skydda människors hälsa. De skillna-der som finns mellan de i fastställda gräns-värdena för försäljning och EU:s gränsvärden vadgäller import från tredje land samt efter enolycka är av mindre betydelse i detta sammanhang.Då radioaktiviteten i de allra flesta livsmedel somsaluförs ligger avsevärt under gällande gränsvärdenoch dessa gränser är satta med hänsyn till folkhälsanfinner jag ej några skäl att ytterligare ta upp fråganom gränsvärden.Eva har också frågat vilka effekter på hälsansom kan påvisas i efter olyckan och vad re-geringen avser göra för att minimera hälsoriskerna.Det radioaktiva nedfall som följde efter ledde inte till några akuta skador. Någraandra hälsoeffekter som dödsfall i cancer till följd avolyckan har heller inte observerats eller förväntasobserveras. Detta beror på att de cancerfall som upp-kommer av andra orsaker tusenfalt överstiger detantal cancerfall som förväntas geupphov till.Regeringen får via myndigheter som , , , m.fl. information om hälsoriskerna ochsituationen i efter Tjernobyl. Hälsoriskernabedöms som mycket små, även i ett längre tidspers-pektiv.En viktig uppgift för myndigheterna är att följahur radioaktiviteten avtar i människan. Detta gör mangenom att mäta radioaktiviteten hos ett antal personersom ingår i en kontrollgrupp som representerar ettgenomsnitt av den svenska befolkningen. Även spe-ciellt utsatta grupper följs.En annan kontrollåtgärd är att genom forskningöka kunskapen om radioaktiva ämnens spridning inaturen, främst till älg och rådjur i skogsekosystemet,samt att försöka finna förklaring till varför cesiumhal-ten i insjöfisk, men även i älg och rådjur, minskar sålångsamt.Tjernobylolyckan ledde till avsevärda utsläpp avradioaktiva ämnen, och drabbades genomolyckliga omständigheter av relativt stort nedfall.Spåren av olyckan kommer att kunna observerasunder framöver i form av radioaktivitet ivilt, insjöfisk, renkött m.m. Trots den allvarligaolyckan visar alla bedömningar att inga observerbarahälsoeffekter kommer att uppstå i vårt land.Anf. 38 ()Herr talman! Jag tackar för svaret.Effekten av EU tar att se, sade AndersBjörck i går i radion. Effekten av Tjernobyl tar merän att se; vi vet inte hur det tar innanvi ser effekten av det. 600 000-800 000 människorhar med risk för sina egna liv räddat oss från ännustörre effekter av Tjernobyl än vad vi kan ana genomatt använda sina egna kroppar till att slänga in grafit ihärden.Det radioaktiva molnet från Tjernobyl passeradeSverige och släppte ned avdet totala cesiumnedfallet hos oss.Jag har Tjernobyl i mitt blod, säger , en 16-årig flicka från . Dagarnaefter olyckan känns ända in i benmärgen. Jag minnsrädslan och oron. Jag minns att jag hejdade 5-åringenfrån att ta ut cykeln. Inga tussilagor fick plockas.Fågelkvitter blandades med geigermätarens knastran-de som övergick i ett tjut vid 1 000 mikroröntgen.Becquerel, mikroröntgen, curie, gray, helkroppsmät-ning - alla dessa ord blev vardagsord.Herr talman! Inga akuta skador uppstod i Sverige.Inga dödsfall i cancer har observerats eller förväntasobserveras. Hälsoriskerna bedöms som mycket små.Så säger miljöministern i svaret. Några människor harkontrollerats, och man skall fortsätta forskningen ochöka kunskapen om de radioaktiva ämnenas spridning inaturen.Vi vet, både och jag, att effekterna ärkvar, speciellt bland vilt. Jag har försökt gå in i Soci-alstyrelsens register. Tyvärr finns det bara statistikfram . Vad man har funnit är att det var enviss ökning 1987 av Downs syndrom och leukemi,men efter 1992 finns det inga statistiska uppgifter atttillgå.Herr talman! Lika länge som det funnits kärntek-nik har det funnits vetenskapsmän utanför denna sfärsom anser att joniserande strålning i mycket lågadoser har effekter på människors hälsa som är 10-20gånger större än vad strålskyddsmyndigheterna anger.Att joniserande strålning i låga doser kan ha skadligaeffekter på arvsmassan är man överens om, liksom attdetta kan ge upphov till cancer och ärftliga skadorsom visar sig först i senare släktled.Vissa forskare anser att joniserande strålning kanha ytterligare negativa effekter. Strålningseffekternaper dos kan vara våglängdsrelaterade, dvs. olika förolika radionukleider. Detta kan ha särskild betydelsenär det gäller intern strålning, där radionukleider nårmänniskan via födan. Skillnaden kan också förstärkas,eftersom olika grundämnen anrikas helt olika i organ,celler eller mindre strukturer inom cellerna. En ök-ning genom ett tillskott av kärnteknisk strålning skullekunna få en relativt stor effekt, eftersom cellernabehöver för att anpassa sitt radikalskydd. Det gårinte att bortförklara kärnteknisk strålning som någotofarligt bara för att det ligger i samma storleksordningsom bakgrundsstrålning. Då bortser man från attstrålningseffekterna per dos kan vara våglängdsrelate-rade.Denna omvärdering skedde i sam-band med nya rön från Japanstudierna. ochTjernobyl skiljer sig nämligen åt i utseende. Detförsta var en brandstorm, och det andra var en explo-sion med radioaktivt utsläpp av tunga partiklar medlång halveringstid - därav omvärderingen om strål-ningens påverkan.Vad jag vill säga är att det finns en extremt be-gränsad definition av strålningsskador, och det är densom man utgår från.En rådsförordning har alltså redan fast-ställt de tak för acceptabel radioaktivitet i mat somskall gälla efter "nästa Tjernobyl". Dessa värden ärmycket högre. Man kan undra vad de baserar sig påoch vad det är för ena som tar fram dem. Vad jagförstår är det ICRP, International Commission onRadiological Protection, och det är en kommissionsom består av 13 självutnämnda män. Det är vad desäger som ligger till grund för bedömning.Min fråga var alltså: Hur kan man minimerahälsoriskerna efter Tjernobyl, men även riskerna frånden kärnteknik som fortsätter att släppa ut en helmassa radioaktiva ämnen ?Anf. 39 Miljöminister ()Herr talman! Jag kan instämma med iatt vi kan se att effekterna lever kvar. Vi har båda storerfarenhet av , där vi har kunnat se dehär effekterna.Jag tycker dock det är viktigt att understryka attnär vi talar om effekterna efter Tjernobyl är det tvåolika sorters effekter det handlar om. Vi har dels derena hälsofrågorna, och de gäller , dels deproblem som har uppstått i och som jag ocksåtycker är väldigt allvarliga, även om de inte inklude-rar direkta hälsofaror.Det var den stora oron som uppstod efter olyckan.Det var vreden och sorgen i stora delar av Sverigeöver att man inte längre kunde utnyttja naturen på detsätt som man var van att göra. Plötsligt blev det allrahälsosammaste sättet att leva, nämligen att själv odlasina grönsaker och själv fiska upp sin fisk, ett mycketutsatt sätt att leva. Jag tyckte att det var mycket all-varligt och ett stort bekymmer.Men jag tror inte att vi skall göra ont värre genomatt säga att det är ännu större risker för människorshälsa i än det faktiskt är.