prot · GJ0983 · 1996-04-19 00:00:00 — Menförhoppningsvis kan vi småningom få det hela underkontroll. Det är också mycket angeläget att man job-bar internationellt. Jag önskar också att kan fåtill stånd en gemensam syn i EU på kvicksilver. Vihar väl en hel del att uträtta i detta sammanhang. Menom försvinner våra undantag för kvicksilver.Till dess måste vi ha fått med de övriga länderna i EUpå vår syn på kvicksilver för att situationen inte ytter-ligare skall börja förvärras.Anf. 25 Miljöminister ()Herr talman! En total kontroll över kvicksilvrethar vi först den dag som vi kan gå ut och fiska i vårasjöar utan vara rädda för att få upp kvicksilvergäddor.Och det kommer naturligtvis att dröja ett antal år.Men däremot har vi kontroll över läget i den mening-en att vi har en bred förståelse för att kvicksilver skallavvecklas. Alla förslag, planer och beslut som riksda-gen har fattat kan vi nu se att vi successivt förverkli-gar, så att vi därmed också räknar med att få till ståndkvicksilveravvecklingen som vi har sagtoch att därmed också kan bli ett viktigt pilot-land i att visa att man kan avveckla kvicksilvret.Herr talman! Jag vill bestämt dementera det somGudrun sade sist, nämligen att EU på någotsätt skulle kunna tvinga att på något sätt återacceptera kvicksilver när våra undantagsregler harslutat gälla. Så är det inte. Vi arbetar hårt för att EUskall uppnå samma regler som inom dennafyraårsperiod. Om EU inte skulle ha samma reglersom inom räknar vi medatt vi på alla de områden där vi har undantag skallfortsätta att låta de undantagen gälla. När det gällerkvicksilver hyser jag inga farhågor för att EU kommeratt tvinga på en kvicksilverhantering som viinte vill ha.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1995/96:162 omkärnkraftssäkerhetenAnf. 26 Miljöminister ()Herr talman! har frågat mig omvilka åtgärder har vidtagit och vad regeringenavser att vidta för åtgärder för att minska risken förkärnenergirelaterade olyckor i närområde.Regeringen beslutade att engagerasig i de kärnsäkerhetsproblem och den bristande sä-kerhet vid flera sovjetiskbyggda kärnkraftverk somframkom i samband med sammanbrott.Från svensk sida var det då naturligt att främst riktainsatser till de tre baltiska staterna och framför allt tillLitauen som fått överta ansvaret för två av världensstörsta kärnkraftsreaktorer.Vid G i sommaren1992 antogs ett internationellt principprogram för stödtill länder med kärnkraftverk i Central- och Östeuropaoch det forna Sovjetunionen.G 7-länderna enades också om att upprätta enmultilateral kärnsäkerhetsfond att administreras avden europeiska , . Fondenskulle finansiera tekniska säkerhetsförbättringar ge-nom gåvobistånd. De 15 medlemmarna i fonden,däribland , har bidragit med samman-lagt 196,5 miljoner ecu.G 7-principerna, vilka antagits av med-lemsstater som principer för bilateralt kärnsäkerhets-stöd till , utgör utgångspunktför de svenska kärnsäkerhetsinsatserna i ochRyssland.Det svenska reaktorsäkerhetsstödet inriktas på treområden: myndighetssamarbete, indutrisamarbete ochtekniska förbättringar.Myndighetssamarbetet har framför allt omfattathjälp från SKI med uppbyggnad av den litauiska till-synsmyndigheten, VATESI, och stöd till myndighe-tens tillsynsarbete vid Ignalinareaktorerna. Arbetetinnefattar också stöd vid utformning av nationelllagstiftning och nödvändinga säkerhetsföreskrifter.Industrisamarbetet bygger på kontakter mellan Ig-nalinas organisation och svenska kraftbolag och in-dustriföretag. Syftet är att som arbete meddirekt säkerhetsrelaterade stödprojekt genomförsockså förmedla svenska erfarenheter av kompeten-suppbyggnad och organisationsutformning till . Det tekniska industrisamarbetet har bl.a.kommit att omfatta en genomgripande s.k. sannolik-hetsbaserad säkerhetsanalys av reaktorerna i avsikt attbl.a identifiera svagheter i reaktorkonstruktionen ochvid drift av reaktorerna. Vidare har ett omfattandeprovningsprogram för säkerhetsrelaterade rörsystemm.m. lagts upp och genomförs nu rutinmässigt avverkets personal med hjälp av svensk provningsut-rustning och svenska experter.De tekniska förbättringarna har framför alltkommit att avse förbättrat brandskydd i form av au-tomatiska brandlarm, nya sprinklersystem och infö-rande av brandsektionering och nya branddörrar i försäkerheten vitala utrymmen. Förbättringar införsockså för att avlasta trycket i reaktorutrymmet i hän-delse av rörbrott. Ett projekt har också påbörjats föratt förbättra skyddet mot olovligt tillträde till reakto-rutrymmena.Stödinsatserna på beredskaps- och strålskyddsom-rådet har bl.a. inriktats på att bygga upp nationellkunskap i de baltiska länderna för att dessa självaskall kunna utvärdera och bedöma radiologiska risker.I arbetet ingår också utbyggnad av ett automatisktsystem för larm vid förhöjda strålnivåer i ,, och . Målet är att få tillstånd ett heltäckande varningssystem runt Östersjönav den typ som redan fins i de nordiska länderna. SSIsom på svensk sida leder detta arbete samarbetar härnära med de danska, finska och norska stödprogram-men för Östeuropa.Inom området säkert omhändertagande av radio-aktivt avfall medverkar aktivt i arbetet medatt avveckla de två tidigare ubåtsövningsreaktorerna iPaldiska i . Arbetet leds som ett internationelltprojekt under svenskt ordförandeskap. I nordiskt sam-arbete pågår också en utvärdering av riskerna kring enutanavfallsdeponi i Sillamäe i . Deponin liggeri nära anslutning till och kan långsiktigtutgöra ett föroreningshot mot Östersjön.De tidiga svenska insatserna på reaktorsäkerhets-området i resulterade i att den multilateralakärnssäkerhetsfonden beslutade om attfinansiera åtgärder i Ignalinareaktorerna. Fondensprojekt bygger på och kompletterar de projekt somSverige redan initierat. Som villkor för fondens fi-nansiering angavs att reaktorerna av inte skallupprustas för utökad teknisk livslängd. Vidare skallreaktor 1 genomgå en säkerhetsgranskning, och driftav reaktorn bortom skall på säkerhetsmässigagrunder prövas av den litauiska tillsynsmyndigheten.Genom nordiska initiativ har fonden även belsutatom finansiering av säkerhetsprojekt i kärnkraftverkenpå och i Sosnovyj Bor i St. Petersburgs-området. Dessa projekt inleddes under hösten 1995.De villkor som knutits till projekten är kopplade tillsäkerhetsprövning av reaktorerna genom den ryskatillsynsmyndigheten och förutsätter att fortsattadriftstillstånd bygger på internationellt accepteradesäkerhetsprinciper.Av vad jag sagt framgår att har vidtagitoch är engagerat i åtgärder för att minska risken förkärnenergirelaterade olyckor i närområde.Samtidigt kan jag konstatera att den takt med vilkendessa åtgärder implementerats i berörda länder varitbetydligt lägre än vad vi hoppats på. Detta gäller intebara för bilaterala insatser utan i än högregrad för de internationella initiativ som tagits.Några skäl som troligen bidragit till trögheten ärbl.a de stora samhällsomvälvningar som skett paral-lellt i flera av de berörda staterna, vidare den stagna-tion i ekonomin som detta lett till och de begränsning-ar i nationellt rörelseutrymme som detta medfört.Samtidigt är jag övetygad om att det som gjorts harstor betydelse förallas vår framtida säkerhet och väl-färd.Anf. 27 ()Herr talman! Jag tackar miljöministern för svaret.Först vill jag säga att jag har frågat om vad Sveri-ge har vidtagit och vad regeringen avser att vidta föråtgärder för att minska risken för kärnenergirelateradeolyckor i närområde. Det har miljöministernuppenbarligen, och även energiministern, reflexmäs-sigt tolkat som att jag vill diskutera kärnsäkerheten,vilket delvis naturligtvis är fallet. Men jag noterar attjag inte får någon redovisning av hur regeringen t.ex.tänker medverka till att förändra energisystemen idessa länder så att man avvecklar reaktorer och där-med undanröjer risken för kärnenergirelateradeolyckor. Jag noterar det som en iakttagelse att det manfrån regeringens sida framför allt vill diskutera är justkärnkraftssäkerheten, inte energisystemens uppbygg-nad.Har jag nu sagt det, herr talman, vill jag göra ettannat konstaterande. Det är en bra redovisning av vadsom har gjorts , ungefär efter Tjerno-byl, av tidigare regeringar och den nuvarande rege-ringen. Men det är väldigt litet i svaret om vad mil-jöministern och regeringen avser att göra framöver,som faktiskt var den andra delen av min fråga ochsom jag själv skulle värdera som den viktigaste delen.Vad kommer att hända? Vad är regeringens ochmiljöministerns ambition på det området?Efter det konstaterandet blir det intressant att fålitet mer kött på benen när det gäller vilka pengar vitalar om. Hur mycket pengar har gått åt till det härarbetet tidigare? Vilka pengar tycker regeringen ochmiljöministern att det är värt att satsa framöver i dethär arbetet? Jag koncentrerar mig på kärnsäkerhetshö-jande arbetet, låt vara att det hade varit intressant attfå veta vilka ambitioner man skulle kunna tänka signär det gäller energisystemförändringar. Det kanskejag får återkomma till i något annat sammanhang ochdå se hur de olika satsningarna vägs mot varandra.Ytterligare en fråga som jag tycker det vore viktigtatt få besvarad är om miljöministern är nöjd med deområden man koncentrerar kärnsäkerhetshöjningen påfrån svensk sida i de aktuella länderna. Jag får somamatör lätt det intrycket - och det framgår av svaret -att man går i randområdet. Det är nog så viktiga sa-ker: brandskydd, branddörrar, larmanordningar, för-hållanden inne i reaktorinneslutningen. Det är själv-klart viktiga frågor men ändå inte i bokstavlig meningkärnpunkten. Frågan är: Har fått möjlighet attmedverka till säkerhetshöjande åtgärder inne i självareaktorn, som just är problemets kärna, eller håller vipå att vandra i randområdet? Vad beror det på i såfall? Jag kanske får möjlighet att återkomma till dendiskussionen alldeles strax.Anf. 28 Miljöminister ()Herr talman! Jag kan väl börja med att uppmanaLennart att utveckla sina frågor litet mer så attvi kan se vad syftar på. Får man enfråga på två meningar, får förlåta omvi inte lyckas tolka in alla de avsikter som han harhaft bakom dessa två meningar.När det gäller själva sakinnehållet tror jag att vi äröverens. Vårt mål med det här arbetet är att vi kort-siktigt skall förbättra situationen i de sämst ställdareaktorerna. Målet är att vi på också skallfå de dåliga reaktorerna avstängda ifall de inte uppnårinternationellt säker nivå. Då kommer vi in på detsom är den kanske allra viktigaste åtgärden: energi-systemen. Där är arbete enväldigt avgörande fråga.Precis som konstaterade i den tidi-gare interpellationsdebatten mot kan inteett land tala om för ett annat land att det skall stängasina kärnkraftsreaktorer. Däremot kan vi - det är minmycket bestämda uppfattning - påverka länderna iÖsteuropa genom att visa att vi själva tar vår kärn-kraftsavveckling på allvar. Därmed kan vi också få tillstånd ett samarbete med dem kring energisparande,kring alternativ och kring bättre energisystem. Det äralltså lättare att föra en sådan diskussion med länder-na i när vi visar att vi själva tar vår kärn-kraftsavveckling på allvar.Så till de frågor som mer direkt gäller kärnsäker-heten.Vad har det kostat? Uppskattningsvis runt 400miljoner kronor har vi från svensk sida betalat.Har vi åstadkommit några säkerhetshöjningar isjälva reaktorerna? Jag tror, herr talman, att LennartDaléus är medveten om den avvägning som vi gör närdet gäller säkerhetsarbetet i öst. Vi vill alltså inte gåin och förlänga livstiden på reaktorerna. Det handlarom en avvägning mellan att göra insatser som höjersäkerheten och att göra sådana insatser sominnebär att reaktorernas livslängd ökas.Anf. 29 ()Herr talman! När det gäller hur man ställer frå-gorna för att det skall framgå vad man menar vill jagsäga att min avsikt inte var att leka kurragömma medmiljöministern. Jag tyckte att frågan var rimligt ställd- jag skall återkomma till att miljöministern nu fak-tiskt också svarar på det som gällde de attityderna. Jagkan inte låta bli att tycka att det är intressant att se vadman först griper sig an när man svarar på en sådan härfråga. Det är möjligt att miljöministern har gjort detsom är det naturliga, men jag tycker att det ger enuppfattning om den tankebild som finns i det svenskasystemet i förhållande till de länder som vi nu talarom.Jag är väldigt glad över att miljöministern nu medeftertryck sade, att skall man ha någon chans att varatrovärdig i sitt agerande internationellt måste man visaatt man menar allvar med att avveckla den svenskakärnkraften. Där är miljöministern och jag uppenbar-ligen överens.I det fortsatta svaret från miljöministern uppstoden ny fråga. Jag uppfattade det så, att miljöministernsade att vi vill att de skall stänga reaktorer om dessainte håller en internationellt säker nivå. Är det så vivill arbeta, eller har vi någon svensk norm som så attsäga går före vår bedömning av de internationellanormerna när det gäller de reaktorer vi talar om?Sedan vill jag återkomma till frågan om man harvidtagit de säkerhetshöjande åtgärderna inne i reak-torn. Den frågan var inte heller utslag av någon kurra-gömmalek, utan jag menar faktiskt allvar med den.Jag delar uppfattningen att vi inte skall arbeta så, attvi förlänger existensen av de här reaktorerna - det ärinte det jag menar. Men när vi går in och medverkartill säkerhetshöjande åtgärder så kan vi antingen hållapå med just larmanordningar, branddörrar och liknan-de, eller också kan vi ägna oss åt de mer vitala mo-menten inne i reaktorn, inte alls i avsikt att öka reak-torns livslängd utan därför att det är de vitala säker-hetsproblemen i själva reaktorn som är intressanta.Det finns de som säger att man från svenskt nä-ringsliv från tid till annan icke är så intresserad av attmedverka i just det arbetet. Skulle det inträffa enolycka i en reaktor i där svenskt näringslivhar varit med i arbetet med säkerhetshöjningen skulledet naturligtvis kunna ge ett dåligt resultat i synen påden svenska industrin.Därför undrar jag igen: Är det så att när viarbetar med de här frågorna har en begränsning av ivilka delar av ett kärnkraftverk vi kan medverka iarbetet? Får vi bara medverka när det gäller branddör-rarna, ringklockorna och alarmsystemen eller får vimedverka till kortsiktiga förbättringar inne i självareaktorn? Jag har ingen som helst önskan att vi skallmedverka långsiktigt i det arbetet.Det tycker jag är en fråga som är avgörande förvårt förhållningssätt i arbetet. Får vi bara arbeta medde enklare momenten i randområdet till reaktorn ärdet faktiskt, om icke ett spel för galleriet så ändå enväsentligt mindre vital och angelägen arbetsuppgift.Jag skall strax återkomma till några detaljer i detarbetet, herr talman.Anf. 30 ()Herr talman! Jag begärde ordet närmast för att un-derstryka vikten av det som tidigareframhöll, nämligen att vi inte avgränsar kärnsäker-hetsdiskussionen för snävt.Utgångspunkten är ju att de grafitmodererade re-aktorer som vi har i vårt närområde, Sosnovyj Borutanför och i , är an-läggningar som innebär ett latent säkerhetshot motSverige. Det är anläggningar som har en så bristfälliggrundkonstruktion att det inte heller går att göra demsäkra, med våra mått mätt.Det finns ju branschfolk i som är av upp-fattningen att de hjälpinsatser vi nu gör i praktiken ärfelaktiga, därför att de invaggar oss och ryssar ochlitauer i en falsk säkerhet när det gäller vad som gåratt åstadkomma med de här reaktorerna. Jag delar inteden uppfattningen. Jag tycker att vi skall göra de härinsatserna, men vi bör ju också vara medvetna om attdet här naturligtvis finns ett slags konflikt. Det ärsvårt att avgränsa just de åtgärder som inte i praktikenmedverkar till att man ökar reaktorernas livslängd.Jag har ingen kritik mot regeringen i detta avseende,men jag tror att det är viktigt att man fortlöpande förden diskussionen.Det var också anledningen till att jag - nu blir jagkanske något mer kontroversiell och polemisk - i denförra interpellationsdebatten försökte peka på denoerhörda fara som ligger i att vi i börjar av-veckla våra reaktorer. På en internationaliserad el-marknad kan det komma att innebära att vi i praktikenmedverkar till att förlänga livstiden på de osäkra reak-torerna i vårt närområde genom att vi drar undanproduktionsresurser här hemma. En sådan utvecklingvore naturligtvis utomordentligt beklaglig, kanske intefrämst för den svenska samhällsekonomin utan medutgångspunkt från det hot för vår säkerhet och vårmiljö som reaktorerna utanför ochIgnalina medför för Sverige.Anf. 31 Miljöminister (S) (s)Herr talman! När det gäller det sista tycker jag attdet är viktigt att understryka att vi aldrig kommer attkunna ersätta reaktorerna i öst med svensk kärnkraft.Ignalina, som jag själv har besökt, har fyra gånger såstor kapacitet som t.ex. , och det finnsmånga andra kärnkraftverk i öst. Det är inte de insat-serna vi skall inrikta oss på i första hand, utan när viletar efter en långsiktig lösning är det faktiskt ocksåfråga om energibesparande åtgärder.Jag tror att jag tidigare i har använt ex-emplet med skillnaden i elförbrukning mellan invå-narna i och invånarna i skillnaden är väldigt markant, och det beror intepå att invånarna i har en mycket högrelevnadsstandard utan på att man där har ett oerhörtmycket större slöseri med el. Det är en viktig insatsfrån vår sida att hjälpa till också med energisparande.Vi kan aldrig fatta beslut om att avveckla reakto-rer i andra länder, men vi kan samverka med andraländer för att visa hur man hanterar en kärnkraftsav-veckling, och det är det effektivaste instrumentet föratt också på få bort osäkerheten kringenergifrågorna i - det vidhåller jag.Jag blir litet bekymrad av debatten om säkerheten.Man uttalar sig här nästan litet förklenande om en delav de svenska insatserna när man ifrågasätter om detverkligen är några viktiga insatser som görs när manhåller på med branddörrar och liknande. Det verkarsom om det vore något av kringinsatser. Jag skullevilja säga att det är oerhört viktiga insatser - det ärväldigt grundläggande delar av säkerheten. Fungerarinte t.ex. brandskyddet ordentligt kan ju oerhört småincidenter få väldigt allvarliga följder. De åtgärdersom vi har vidtagit är de åtgärder som har den störstarelevansen för säkerheten. Vi tar åtgärderna i tur ochordning med hänsyn till deras relevans för säkerheten.Men vi skall inte gå in och försöka bygga om de öst-europeiska kärnkraftverken från grunden. Det tror jaginte att verkligen kan mena heller,även om hans frågor skulle kunna tyda på det. Detskulle nästan innebära att vi satsade i nya investe-ringsprogram i de östeuropeiska kärnkraftverken, ochdå förlänger vi deras livstid.Vi måste alltså hitta lösningar som ökar säkerhe-ten, har högsta relevans men inte förlänger livstiden.Sedan finns det ett problem, som också den svens-ka regeringen har understrukit och som inte minstIngvar tog upp med t.ex. . Det finns nämligen utrustning som vi gärnaskulle se användas, och som det svenska näringslivetgärna skulle sälja till exempelvis , men sominte fungerar så länge inte skriver underansvarskonventionen. När det gäller detta har vi vidupprepade tillfällen försökt påverka Vitryssland.Det viktiga är dock att vi gör allt vi kan frånsvensk sida för att minska de akuta hoten och riskernai andra kärnkraftverk, som vi försöker hittaett energisystem som både för vår del och för Östeu-ropa är så bra och uthålligt för framtiden som möjligt.Anf. 32 ()Herr talman! Till måste jag sägaatt närheten till reaktorn fortfarande spelar en avgö-rande roll för säkerhetssynen. Vill man undanröja detpotentiellt största hotet från kärnkraft mot Sverigeskall man naturligtvis undanröja de svenska reakto-rerna. är det förstås rimligt att man arbetarmed närområdet i övrigt.Jag kan försäkra miljöministern att vi inte har nå-gon delad uppfattning om säkerheten. Jag vill verkli-gen inte tala förklenande om vare sig branddörrareller larmanordningar. Men jag tror ändå att det är enrimlig bedömning, som även görs av dem som brukarkallas för branschfolk, att det handlar om olika mo-ment. Branddörrar och larmanordningar i all ära, mende säkerhetsfunktioner som är relaterade direkt tillreaktorn är ändå litet mer avgörande.Miljöministern svarade inte på om hon också harhört resonemangen om att svenskt näringsliv ochsvensk industri skulle vara tveksamma till att varamed i ett sådant arbete, just för att det skulle kunnainnebära ett bakslag för dessa aktörer i den händelsedet inträffar en olycka i en reaktor där de har varitinne och medverkat. talar jag alltså just om arbe-ten inne i en reaktor.Det här är ett dilemma; jag håller med om det.Miljöministern inte bara snuddar vid utan pekar ocksåpå det här dilemmat med gränsdragningen. Jag menarverkligen detta: Det är ett dilemma att hitta den häravvägningen. Men min fråga är ändå om vi har lyck-ats hitta rätt balans när det gäller att finna områdendär vi kan medverka till att undanröja de akuta risker-na. Jag vill understryka att jag inte talar om de lång-siktiga.Sedan undrar jag en sak till, litet mer parentetiskt.Vi har ju faktiskt sovjetiskbyggda reaktorer rätt näraäven i vårt närmaste östra grannland. Finns det någonanledning att kommentera det, miljöministern? I Fin-land finns det också sådana här gamla sovjetiska reak-torer. Vi kan väl anta att läget inte är hotande, menkanske miljöministern har någon kommentar till demockså.Anf. 33 ()Herr talman! Det jag fann angeläget att understry-ka var att även om vi försöker hjälpa upp situationen iLitauen och i skall vi inte genom de insatservi kan göra förledas tro annat än att dessa insatser ärmarginella. De här reaktorerna har en grundkonstruk-tion som gör att de egentligen inte borde drivas i dag.Det här gäller inte bara kärnkraftsområdet utanenergiområdet i stort. Runt om gränser finnsdet lediga produktionsresurser som har sådana miljö-effekter att de aldrig skulle tillåtas i . Det är judet som gör att frågan om en förtida avställning avsvenska kärnkraftsreaktorer får den här internationellamiljöaspekten över sig.Redan i dag importerar vi i praktiken kärnkraftselfrån . Om vi avhänder oss produktions-resurser genom att stänga svenska reaktorer ärdet klart att risken ökar att vi skapar ett underskott idet svenska elsystemet som ökar importen österifrån.Därmed riskerar vi att förlänga livstiden ytterligareför dessa reaktorer som inte borde få gå ens i dag.Jag har också varit i och haft möjlighet attdiskutera de här frågorna med företrädare för denlitauiska regeringen. har det ingen relevans i dageftersom överföringsförbindelserna inte finns, menvisst sade man mellan skål och vägg att om ni stängerav era fina reaktorer så är det klart att vi gärna ställerupp och exporterar el till er.Jag tror att det är oerhört viktigt att vi tar miljö-och säkerhetsfrågorna på ett sådant allvar att vi inteförsätter oss i en sådan situation.Anf. 34 Miljöminister ()Herr talman! När det gäller det senaste MikaelOdenberg sade har jag inte alls samma bild av stäm-ningen i våra baltiska grannländer. När vi har förtdessa diskussioner har vi kunnat se ett väldigt stortintresse för . Det harvisats intresse för hur man skall kunna hitta gemen-samma lösningar när det gäller att avveckla kärnkraf-ten. Det är också oerhört mycket enklare att ta ensådan diskussion med våra grannländer om vi självaär beredda att ta samma steg.Jag vill också återigen dementera att det skullehandla om en förtida avveckling. Det handlar om attvi inte skall stå i en situation där alla svens-ka kärnkraftverk är gamla och där vi faktisktkan ha allvarliga säkerhetsproblem eftersom det är försvårt, både ekonomiskt och tekniskt, att göra en väl-digt snabb avveckling av samtliga reaktorer samtidigt.Det viktiga för oss när det gäller det internationel-la arbetet är att hjälpa till med de säkerhetshöjandeåtgärderna. Där tycker jag, , att vi haren så bra balans som det går att ha.