prot · GK0943 · 1996-12-11 00:00:00 — Ett stortantal av dem saknar även funktionella kunskaper isvenska, matematik, engelska och naturvetenskap.Ytterligare 1 miljon människor saknar utbildningmotsvarande kärnämnena svenska, engelska, mate-matik och samhällskunskap i gymnasieskolan.Det är av detta skäl som anser att detär nödvändigt och riktigt med den stora satsning påvuxenutbildningen som sker.Antalet personer med kvalificerad yrkesutbildningbehöver också ökas. Den kvalificerade yrkesutbild-ningen anser vi vara särskilt viktig för landets mångamindre företag, som inte har samma möjligheter somde stora företagen att ordna utbildning internt. FrånCenterpartiets sida tycker vi att regeringen går förlångsamt fram när det gäller att bygga ut antalet plat-ser, vilket vi även påtalade vid behandlingenav den kvalificerade yrkesutbildningen. Vi har reser-verat oss till detta betänkande för ökat antal platser1998.Herr talman! Den nya gymnasiereformen kritiserasfrån många håll, och har i en undersökningredovisat att betygen i kärnämnena engelska, mate-matik och svenska varierar stort mellan de olika pro-grammen i gymnasieskolan. Detta har också tagitsupp tidigare i debatten. Högst betyg har eleverna påde naturvetenskaps- och samhällsvetenskapliga pro-grammen. Antalet icke godkända är högst på fordons-och industriprogrammen. Den här utvecklingen ärgivetvis mycket oroande.Vi vet att det pågår ett omfattande utvecklingsar-bete. I flera fall har samverkan mellan kärnämnenaoch respektive programs karaktärsämnen visat sigvara en väg för att nå bättre resultat på de yrkesinrik-tade programmen. Vi tycker också att det är viktigt attgå vidare och lösa de problem som finns. Detta harAndreas också tagit upp tidigare i debatten.Jag vill också beröra att det nu i flera kommunerstartar utbildningar eller gymnasieskolor med profile-ring om entreprenörskap och småföretagande. Dettaär mycket positivt. Det är ett problemorienterat ar-betssätt som präglar verksamheten, där lärarna formu-lerar arbetsuppgifter och problem som eleverna skalllösa. arbetar man främst inom de samhällsveten-skapliga programmen med denna inriktning, men denlångsiktiga tanken är att oavsett vilket program manvalt skall utbildning ges i entreprenörskap. Vi bejakardenna utveckling.Regeringen skriver i budgetförslaget: Regeringensviktigaste uppgift inom det samlade verksamhetsom-rådet är att inom varje verksamhet vidta kvalitetshö-jande åtgärder. Viktiga frågor är härvid bl.a. att fort-sätta följa och utveckla gymnasieutbildningen och attutveckla vuxenutbildningssatsningen.Herr talman! anser att ett viktigt sättatt utveckla vuxenutbildningssatsningen är att byggaut antalet platser för den kvalificerade yrkesutbild-ningen.Jag vill yrka bifall till reservation 4, mom. 51.Anf. 164 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja ställa en fråga tillMarie Wilén. Det gäller just den kvalificerade yrkes-utbildningen, som hon talade väldigt väl om. Honsade också att vill bygga ut den.Men ni i mörkar ganska mycket, där-för att ni ställer upp på regeringens förslag om plat-serna . Ni säger sedan i litet luddigaordalag att ni kan tänka er att bygga ut den kvalifice-rade yrkesutbildningen efter 1999.Centerpartiet har ju samarbetat med Socialdemo-kraterna när det gäller den här budgeten inom utbild-ningens område, och har mycket välta-ligt talat om den kvalificerade yrkesutbildningen.Vore det då inte konsekvent att försöka få till stånd enöverföring av platser från de 100 000 platserna - vivet båda att de inte kommer att fyllas - just till denkvalificerade yrkesutbildningen? I ert samarbete medSocialdemokraterna skulle ni kunna försöka påverkadetta.Vi vet att det finns ett stort behov. Vi får i kom-mittén säga nej till många bra projekt, som vi vet haren hög kvalitet, därför att det inte finns några platser.Jag tycker då att , som ofta talar om är konstruktiv osv., nu visar detta i handling. Minfråga är: Varför gör ni ingenting nu?Anf. 165 () replik:Herr talman! Det är sant, som säger, attvi har varit med om att driva på utvecklingen av denkvalificerade yrkesutbildningen. Jag tror att vi allatycker att det är bra. Vi vet också att det kommer tillfler platser än de 1 700 som var avsedda från början.Man bygger på, som tidigare sade, så attdet blir 4 500 platser 1998.Vi har också skrivit i vår reservation att vi vill haflera platser . Vi avser att fortsätta arbetet attdriva på för att kunna öka antalet platser. Det är inteför sent ännu, . 166 () replik:Herr talman! Vi kanske lägger in litet olika värde-ringar i att "driva på". Jag kan bara konstatera attplatserna inte räcker. De är njuggt tilltagna. De som äri gång nu kommer att få samma antal platser ,och det innebär att det knappast tillkommer några nyaplatser över huvud taget för 1997.Jag har svårt att förstå varför inte ,som är så konstruktivt och tar ansvar för landet, harsett till att man förde över fler platser av de 100 000till den kvalificerade yrkesutbildningen. Vi vet kan bygga ut den ganska så rejält och att de plat-serna och de utbildningarna kommer att vara kvalita-tivt sett mycket bra. Jag kan ana, herr talman, att desom går dessa utbildningar också kommer att få arbe-te. Det tycker jag borde ligga i intresse,så att vi kan minska - inte den öppna arbetslöshetenutan den totala.Anf. 167 () replik:Herr talman! Jag vill bara upprepa att det väl ärpositivt om vi är flera som jobbar för att driva på dethär. Vi har kommit längre än vad som föreslogs frånbörjan, och det har jag inte uppfattat att man motsättersig. säger vi att vi vill ta ytterligare steg 1998, ochdet tycker jag borde vara positivt också ur i så fall.Anf. 168 ():Herr talman! I vissa kommuner är det indivi-duella programmet det tredje största gymnasiepro-grammet. Tyvärr är detta sällan ett uttryck för ettgenuint intresse för att skapa ett eget program mednya ämneskombinationer. I de flesta fall är det up-penbart att det riskerar att bli ett program där de sominte platsar, dvs. inte har godkänt i svenska, engelskaoch matematik från , kan placeras.Det är också ganska märkligt att man nu gör klas-ser av ett individuellt program. Är det ett individuelltprogram skall det vara för en enskild person och olikaför alla.Detta är knappast något som man kan lasta gym-nasieskolan för. Det är snarare symtom på bristerna idagens grundskola. Dessa effekter hade man möjligt-vis kunnat förutse. Det visar sig nu att gymnasiere-formen borde ha kombinerats med ett förberedelsear-bete i , i syfte att höja den generella kun-skapsnivån i teoretiska ämnen.När skallet nu går mot gymnasieskolan och be-tygssystemet tycker jag ändå att vi skall komma ihågvarför vi bytte betygssystem, varför vi gick ifrån detrelativa systemet, där femmorna tog slut, och närnågon blev bättre var det nödvändigt att någon annanskulle bli sämre. Så tolkades det, ibland t.o.m. i såsmå enheter som klasser. Vad vi ville ha var ju ett merkvalitativt system, ett system som skulle styra bortfrån snuttkurser, fylleriövningar och multiple-choice-frågor till ett system som premierade att elevernaskaffade sig överblick, såg samband, kunde se sam-manhang, ett system där varje elev själv bedömdes isin egen kunskapsutveckling, inte i förhållande till hurandra i samma klass utvecklades.Med detta system finns förutsättningar att ha kri-terier som på förhand kan meddelas elever och föräld-rar. Om jag är elev skall jag kunna få veta vad jagskall prestera för att bli Godkänd, Väl godkänd ellerMycket väl godkänd i ett ämne.I den processen har kanske , som ju ärprimärkommunal, inte riktigt förstått det gigantiskaåläggande den fick genom att det dessutom sades attden som skall in på ett gymnasieprogram måste varagodkänd i svenska, engelska och matte och att maninte fick lämna skolan utan det. Det är ett gigantisktekonomiskt åtagande för primärkommunen, som manännu långt ifrån fullgör och som kräver helt andraarbetssätt, en helt annan individualisering tidigt igrundskolan.När nu skallet på betygssystemet går förstår jag attdet finns mycket arbete kvar att göra - vidareutbild-ning för lärare, diskussion om kriterier; jag tror ocksåatt det faktum att man minskade antalet steg gjordedet svårare. Men glöm inte de övergripande tankarna!Vi var ju här ändå överens om att detta var ett viktigtbeslut för framtiden. Det här är en del i det stora.Här börjar man nu prata om att det är självklart attkärnämnena inte kan läsas lika i alla programmen. Vifår inte gå på det! Då använder man sig inte av tiden.Det är självklart att kurs A i svenska för den som äroerhört teoretiskt inriktad kan läsas snabbare än sam-ma kurs i ett fordonsprogram. Men om man anslården tid som behövs för ungdomarna i fordonspro-grammet är det möjligt också för dem att få godkänt ikurs A i svenska. På den punkten ger jag mig inte entum. Och det finns massor av gymnasieskolor i landet,som jag har varit på eller som jag har hört talas om,där detta funkar alldeles utmärkt. Så använd tiden ochanvänd de möjligheter som finns!Ett annat verktyg som jag tycker att man har an-vänt dåligt, både i och i gymnasieskolan,är att de lärare som arbetar i de "svårare" områdenaskall ha högre kompetens och bättre ersättning. Debästa lärarna skall arbeta i de svåra områdena! Så ärdet ju inte alls . placeras de yngsta vikarierna,de som kanske inte ens är lärarutbildade, i "svåra"områden som , för att ta ett exempel hem-ifrån . Självklart skall de allra mest kompetentalärarna finnas där.Lektorer, både i gymnasiet, i och ikomvux, tror jag också är en viktig faktor för att höjakvaliteten och ta till vara de möjligheter som finns attanvända t.ex. tiden.Till skillnad från , som jag förstod varmer inriktad på att man kanske skulle befria vissaprogram från kärnämnena, tror jag att det är oerhörtviktigt för ungdomarnas och för framtidens skull att viinte ger oss i den frågan. Det vill jag hårt poängtera.Anf. 169 ():Herr talman! Den beslutade vuxenutbildnings-satsningen har väcktväldigt stora förväntningar. Jag hoppas att de kommeratt infrias.När vi talar om 100 000 nya platser är det egentli-gen 25 000 nya platser . De andrafinns redan i systemet, och det sker endast en omför-delning mellan olika utbildningsanordnare.Eftersom har debatterats vid fleratillfällen här i kammaren vill jag i ställetförsöka vara väldigt konkret och diskutera satsningar-na särskilt utifrån ett folkhögskoleperspektiv.Situationen för folkhögskolorna sedan en längretid präglats av både ryckighet och brist på förutsäg-barhet. Det har försvårat planeringen och också ska-pat en hel del oro hos personalen som det gått åtmycket energi för att hantera. Innevarande läsår, medsänkta stats- och landstingsbidrag och en kraftigtminskad uppdragsutbildning, har inneburit att alltflerfolkhögskolor har akuta ekonomiska problem.Situationen är faktiskt besvärlig. Varsel om uppsäg-ningar av både lärare och annan personal kan bliföljden.Nu säger regeringen att man räknar med att kom-munerna skall använda folkhögskolorna och studie-förbunden när de nya platserna i skallfördelas. har jag försökt fåkontakt med ett antal folkhögskolor och kommunerför att få veta litet mer om situationen. Jag gör natur-ligtvis inte anspråk på att det här skall vara en full-ständig bild av förhållandena, men jag tycker att detfinns tendenser som är så pass tydliga att jag gärnavill belysa det här problemet i kammaren.Enligt Kommunförbundets halvårsrapport omkommunernas ekonomiska läge, och även om manrent matematiskt räknar ut vad 2,7 miljarder gör på100 000 platser, kan man räkna med att varje utbild-ningsplats på gymnasienivå betingar ett pris på25 . Av dessa räknar man,enligt de uppgifter jag har fått, ofta bort somkostnader som kommunen har för att hålla i det här -administration, kanske; jag vet inte vad man skallkalla det. Då blir det faktiskt väldigt litet kvar perutbildningsplats. Jag får det till 20 000-25 000 kr.Det är faktiskt hälften av det ordinarie stats- ochlandstingsbidraget.Jag kan som jämförelse nämna att de särskildaanslagen till kurser för arbetslösa, som folkhögsko-lorna har haft, gav ca per utbild-ningsplats och att en komvuxplats, inklusive detkommunerna satsar, kostar ca 44 000 kr.Det betyder att i den här stora vuxenutbildnings-satsningen måste vi realistiskt räkna med mindrelärartäthet. I bästa fall, räknat på en 20-grupp, skulleman kanske kunna få ut 20 lärarledda undervisnings-timmar , eller också får man öka undervis-ningsgrupperna betydligt. Alternativet skulle vara komprimerar studietiden till en fören helårsstudieplats.Visserligen kan man variera innehållet - det inserjag också - med färre lärarledda timmar och mer avhandledning och självstudier. Men problemet är att destuderande som är studieovana, och som ibland ocksåhar mycket negativa erfarenheter från den egna skol-tiden, också har behov av mycket lärarstöd. Jag tänkerdå tillbaka på den tidigare debatten här , då vipratade om vuxna med läs- och skrivsvårigheter sombehöver oerhört mycket stöd och handledning. För dehär eleverna är tiden en mycket viktig faktor när detgäller själva inlärningsprocessen. De behöver bådeför att bearbeta och också för att befästa sina kunska-per.Jag skulle då vilja fråga : Kanman tänka sig att olika utbildningar i Kunskapslyftetfår kosta olika mycket beroende på elevernas förkun-skaper och studievana? Jag tror i så fall att det interiktigt har nått fram till alla kommuner.Jag är litet rädd för att själva upphandlingssyste-met inte är tillräckligt flexibelt. Jag beskyller interegeringen för det, men på något sätt borde man göranågonting och uppmärksamma de här problemen -innan det är . Dessutom har jag förstått attkommuner ibland hänvisar till lagen om kommunalupphandling och behovet av att konkurrensutsättaverksamheter som finansieras av skattemedel. Då fårdet billigaste anbudet uppdraget, oavsett vad det finnsför behov och utan att kvaliteten säkras.Jag är rädd att elevernas individuella behov ochönskemål, som var så viktiga i den här satsningen,endast marginellt kommer att kunna påverka upp-handlingen och valet av utbildningsprogram. Jag hardessutom stött på att man i vissa kommuner vill läggaöver själva rekryteringen på skolorna, och det omöj-liggör de individuella utbildningsplanerna där mansätter den studerande i centrum och utgår från hanseller hennes behov, resurser och intressen.Till sist skulle jag vilja fråga: Hur skall den upp-sökande verksamheten, som är en så viktig ingrediensi , räknas in? Skall den räknas in i de2,7 miljarderna? Och vad skall räknas som uppsökan-de verksamhet - introduktionskurser, känn-dig-för-kurser osv. ?Nu ser jag att min talartid är slut.Anf. 170 ():Herr talman! har vi fått ett gymnasium för alla.98 % av ungdomarna fortsätter från tillgymnasiet. Den nya gymnasiereformen är flexibel isin struktur. Det finns stort svängrum för val av un-dervisningsmetoder och ämneskombinationer. Den ärkursutformad, vilket innebär att man kan ha en indivi-dualiserad undervisning och rätta studietakten efterelevens möjligheter och förutsättningar. Det skullekunna vara ett gymnasium på elevernas egna villkor.Möjligheterna är goda.Men blev det här nu ett gymnasium för alla? Re-formen genomfördes snabbt - alltför snabbt. Lärareoch skolledare fick aldrig tid att ställa om undervis-ningsmetoder och organisation för de nya uppgifternamed nya elevkategorier. har i sitt budget-förslag föreslagit en ordentlig satsning på fortbildningav lärare, dvs. att man verkligen får resurser för enfortbildning som skulle ha skett tidigare men somnaturligtvis skall stimuleras nu i stället.Ett akut problem är alltså bristen på förberedelserför gymnasiereformen. Ett annat problem utgör dennya målstyrningen med målrelaterade betyg, sommånga har berört här. Godkänd anges iform av en liten lista på delmål som vart och ett skallvara uppfyllt för att betyget Godkänd skall kunna ges.Tolkningen av de här målen är inte alldeles lätt attgöra. De flesta lärare har också uppfattat att tolkning-arna skall göras lika för en viss kurs oavsett i vilketprogram kursen ges. Betyget i matte eller engelskaskall sättas utifrån samma målkriterier för eleven påfordonstekniskt som för eleven på naturvetenskapligtprogram.Nu har de första betygen satts. Statistiken visar attpå de teoretiska programmen ligger betygen i kär-nämnena högt, medan många är underkända i yrkes-förberedande program - på vissa program ivissa ämnen.Jag tror att betygsättningen är ett av gymnasiesko-lans problem. Egentligen är den ett alldeles onödigtproblem. Allt det besvär som betygsättningen vållaroch de negativa effekter som betyg kan ha - vägs detverkligen upp av fördelarna?Förespråkare för betyg brukar hävda att betygenbehövs dels som ett pedagogiskt instrument - de ärmotivationshöjande - dels som urvalsinstrument förantagning till högre utbildning. Eftersom de som skallfortsätta på högre utbildning alla har Väl godkänteller mycket Väl godkänt i sina kritiska kärnämnen ärbetygen som urvalsinstrument inte av något störrevärde. Och för de underkända är de i varje fallinte motivationshöjande.Vi i vill gärna avveckla det här be-tygssystemet. Dessutom tror vi att tolkningen av må-len måste göras med hänsyn till vilka program målenär formulerade för, och det påverkar naturligtvis i höggrad också undervisningen och inte bara betygsätt-ningen.Kontakten med näringslivet i gymnasiet är ett nyttoch bra inslag. APU, den arbetsplatsförlagda utbild-ningen, är under utveckling, och den har uppskattatsfrämst av eleverna. Utvärderingarna visar att elevernaär mycket nöjda, skolan är minst nöjd och arbetsplat-serna mittemellan.Vad är det då i APU som stimulerar eleverna så? Jagtror att det är en aspekt på kunskap som skolan intehar. Att få vara med vuxna på en arbetsplats, hörapratet och ljudet, känna dofterna av en verkstad ellerbutik, följa ett led i produktionen, ha fikapaus, upple-va jargongen på en arbetsplats, få prata med vuxnaarbetskamrater och kunder och sedan komma hem ochsätta sig vid middagsbordet och konstatera att maninte har kommit från skolan utan från jobbet - det gerkunskaper för ungdomar i denna ålder. Det är kun-skaper som vi inte ens har tänkt oss att föra in i sko-lans läroplaner.Sådana här tankar aktualiserar frågan om det ärlämpligt att låta alla barn och ungdomar passera helatonårstiden utan att få en ordentlig närkontakt medverkligheten som arbetslivet utgör. APU är dock enmycket liten del av gymnasietiden. Är det inte ettkonstigt steg ut i verkligheten som en svensk 18-åringtar i skolan och kanske på dagis?Är det verkligen ett naturligt sätt att närma sig vuxen-livet?En utvärdering av APU och erfarenheterna frånlärlingsplatser och vissa individuella program gerkanske underlag för en omprövning av om en skolaför alla verkligen måste innebära att alla skall gå iskolan . Varför kan inte åtminstone vissa fåjobba ett tag och gå i skolan senare? Livslångt lärandehandlar ju just om det. Man skall kunna lära sig närman är motiverad i stället för när man är sugen på attkomma ut och se litet av verkligheten, oavsett ålder.Det spelar ingen roll om man är 16, 22 eller 50 år.Jag skulle vilja säga något om yrkesutbildningar-na. Jag tycker att det är dåligt beställt med yrkesut-bildningarna i . I gymnasiet talar man omyrkesförberedande utbildningar. Vart har alla gamlayrkesutbildningar tagit vägen? En del finns kvar. har blivit universitetsanknutna - en del av vårdyr-kena, hushållskunskap, lärarutbildningar, psyko-logutbildning osv. Man måste fråga sig om det är bra.Även de utbildningarna har fjärmat sig från verklighe-ten. Jag tror att t.ex. lärarutbildningar skulle må braav att hamna närmare skolmiljön och ha erfarna läraresom lärare i utbildningen, som också kunde vara brayrkesförebilder. Det gäller i sanning väldigt mångayrken.En viss ovilja att organisera utbildning bottnar iföreställningen att yrkesutvecklingen på arbetsmark-naden sker så snabbt att yrken blir omoderna. Mantalar om att yrkesutbildningar skall ersättas med flex-ibla utbildningar som håller många vägar öppna, etc.Det tror jag är tveksamt. Jag tror att vi överskattarsnabbheten i utvecklingen.Man kan se efter hur det ser ut i vardagen när mangår i butiken, åker med bussen, ser bilar osv. Det ärungefär samma typ av arbeten som vi ser nu som för20 år sedan. Så stor är inte skillnaden för alla demsom arbetar i , sjukvården, målare, bygg-nadsarbetare, frisörer, busschaufförer, kassörer, af-färsbiträden, många hantverkare osv. Vissa av yrkenahar försvunnit och andra har ändrats, men jag tror attyrkeskaraktären finns kvar. Trögheten är påfallande.Med hänsyn till det som jag har sagt här bordekanske just lärlingsutbildningar och yrkesutbildningari företagsmiljö vara ett bra alternativ. Vi har frånMiljöpartiet begärt att man skall utreda möjligheternaatt frigöra och effektivisera yrkesutbildningar somförlagts till universitet och högskolor.Jag skall avslutningsvis väcka ytterligare en tankenär det gäller vårt sätt att betrakta yrkesutbildningar.Kanske måste man i skolan mer se till de arbetsmöj-ligheter som samhället erbjuder. Vi ser en förändring iriktning mot mindre traditionellt lönearbete. Arbets-lösheten är stor, och ingenting tyder på att den i fram-tiden kommer att minska om vi håller fast vid den typav lönearbete som vi har. Antalet industrijobb, t.ex.,kommer ingalunda att öka igen.Samtidigt får vi antagligen ställa in oss på en till-varo där arbetstiden kommer att förkortas. Vi ägnarmindre tid per capita åt lönearbete och får mer fritid.Vi kommer att kunna ägna oss åt enmängd olika saker. Man kan hjälpa varandra, delta isocialt arbete, ideellt arbete och göra småreparationer.Vi kommer att ägna oss åt miljöarbete av alla de slag.Allt detta fordrar naturligtvis också utveckling avgoda egenskaper för att det skall ske på ett bra sätt.Kanske skall den kompetensen värderas litet högreoch näringslivets krav litet mindre med tanke just påhur den framtida vardagen kommer att se ut för flerta-let människor.Nästan alla talare här talar om gymnasieskolansom en nödvändighet med tanke på näringslivetsökade krav på arbetskraften. Visst är det så, mengymnasieskolan har så många andra uppgifter. Om nuhela svenska folket skall passera gymnasieskolan,vilket ju är tänkt, är det nog bra med en mer mångfa-cetterad syn på den utbildningen. Vi skall vara försik-tigare med att utsätta eleverna för ett värdesystemsom så ensidigt värderar visa intellektuella färdigheteroch i stället låta de värderingar som gäller i samhälleti ett litet vidare perspektiv få genomsyra också gym-nasiet. Jag tror faktiskt att vår syn på yrkesutbildningmåste ändras i takt med att vår syn på arbete ocksåändras.Anf. 171 ():Herr talman! Det känns onekligen litet märkligt attvara tillbaka i utbildningsutskottssammanhang här ikammaren. Det känns också roligt. Det som är spe-ciellt märkligt är att höra att Socialdemokraterna haren annorlunda ton jämfört med vad vi upplevde underförra perioden, när allt var eländes elände när detgällde utvecklingen inom skolan. Jag minns en hea-ring där vi talade om tillståndet i skolan. Det är kan-ske fler som drar sig den hearingen till minnes ochvad det var som åstadkom den.När detta är sagt vill jag komma in på gymnasie-skolans område. Vi talar om en skola som har genom-gått flera stora förändringar . När viser på måluppfyllelsen för den nya gymnasieskolankan vi konstatera att den är god vad det gäller atterbjuda många ungdomar upp till ett allsidigtutbud av gymnasieprogram. gick 98 %av alla elever som slutat vidare till gym-nasiet. Det är oerhört glädjande. Vi kan jämföra medatt det 1979 endast var som gick vidare. Hösten1995 kom av eleverna in på sitt första val, vilketockså är ett glädjeämne. Vi kan konstatera att den nyagymnasieskolan i flera stycken fungerar bra och enligtde intentioner som hade vid beslutet ,men vi kan inte heller blunda för att det finns en helrad problem. Det är problem som är av så grundläg-gande art att man utan tvekan kan säga att det behövsen hel del justeringar.I den officiella utvärdering som Utbildningsdepar-tementet svarat för ser det mest ut att vara frid ochfröjd.