prot · GJ0956 · 1996-02-15 00:00:00 — De har alltså samlats på en mycket liten yta ochhar väldigt stora svårigheter att fungera där.När utrikesministern säger att man har konsulteratUNHCR och att dessa människor saknar flyktingskäl,stämmer inte heller det överens med sanningen efter-som det är 19 personer i den här gruppen som har fåttasyl i . Därmed finns det åtminstone någrasom har passerat UNHCR:s bedömning.Den bedömning som har gjorts är mycket märklig.Om det nu skulle vara på det viset att dessa personerursprungligen inte hade asylskäl, har de det . I densituation de nu befinner sig i har de gått utmed sina krav. Det har bl.a. ägt rum demonstrationerhär i , i och på många fler håll ivärlden till försvar för dessa personers asylrätt. Dettahar sänts i iranska massmedier, och man har där för-klarat att dessa personer är landsförrädare. Det bety-der att även om de från början inte skulle ha haftnågra asylskäl kommer de att ha det när de deporterastillbaka till , eftersom de då kommer att betraktassom landsförrädare.Jag vill också till det lägga det faktum att vi haruppgifter från Amnesty om att närmare 700 personersedan 1984 har deporterats från till , ochav dessa har mer än 400 fängslats och ett stort antalavrättats. Man har alltså, anser jag, anledning att varaorolig för att en deportering innebär livsfara för de härpersonerna.Jag skulle också vilja ta upp de humanitära villko-ren för den här gruppen, där utrikesministern lyftefram att UNHCR har försett dem med mat och kläder.Jag har fått andra uppgifter, men jag hoppas natur-ligtvis att UNHCR gör detta - jag ser det som derasuppgift.Jag vill peka på ett speciellt problem, och det gäl-ler det stora antalet barn som finns här. Det är ungefär50 barn som har levt underdessa mycket svåra omständigheter. Det finns eniransk barnpsykolog, som lever i , som harsamlat in material, bl.a. teckningar, från dessa barn.Det visar sig att de flesta av de 210 teckningar somhar gjorts har olika våldsmotiv.Det är vapen, avrättningar, torterade människor ochtaggtråd. Det är de vanligast förekommande motiven.Teckningarna har inte beställts, utan de är gjordaspontant.Denne barnpsykolog har också på grundval av ob-servationer i gruppen gjort en analys som visar påmycket vanliga psykiska symtom, i form av mar-drömmar, ångest, sömnrubbningar osv. Det är alltsåen stor barngrupp som far väldigt illa.Jag har fått tillgång till dessa barnteckningar, ochutrikesministern kan få ta del av dem på diabild. Detär ingen rolig iakttagelse, eftersom det är uppenbartatt något måste göras för dessa barn.Jag vill då komma till den fråga som vi ofta disku-terar vad gäller både flykting- och utrikespolitik,nämligen att vi inte skall ta hit alla människor. Det ärnaturligtvis en omöjlighet att ta hit alla människor påflykt; vi skall agera på plats. Vi ställer från vår sidainte kravet att alla dessa människor skall få asyl iSverige, men vad gör man då på plats för att lösasituationen? Jag tycker inte att har gjort sär-skilt mycket.Jag vill ändå peka på att , trots har en flyktingkvot, bara för sedan sadeatt man inte ville uppfylla ens den kvoten. Det betyderatt inte ens vill använda de möjligheter somfinns.Jag undrar vad man gör på plats för att få andraländer att ta sitt ansvar. Det är uppenbart att den härgruppen människor har det väldigt svårt. Att de stan-nar i eller att de deporteras tillbaka till Iranmåste vara två utomordentligt dåliga lösningar.Anf. 10 ()Fru talman! och har underskrivit ettgemensamt dokument om utlämnande av flyktingarsig emellan. är mest intresserat, enligt vadsom framkommit, att få tillbaka kurder. är mestintresserat av oppositionella. Detta gäller oppositio-nella människor.Varför krävde inte EU eller varför ställde inteSverige krav på ett undertecknande av Genèvekon-ventionen innan fick ingå i tullunionen? Detär ett bland andra krav som anser att manskulle ha ställt angående mänskliga rättigheter i Tur-kiet.De flyktingar som sitter på socia-listpartiets kansli i är just av den typen att dekommer att få stora problem om de återsänds till Iran.En del mister med all sannolikhet livet. Bland demfinns desertörer, personer från f.d. , medolika partitillhörigheter, från kommunistpartier m.fl.Varför får de inte ens ett tidsbegränsat uppehålls-tillstånd? Den iranska regeringen har stämplat dessaflyktingar som kontrarevolutionärer och landsförräda-re. Vilket straff de får vid en utvisning kan man baratänka sig. Dessa uttalanden har gått ut i flera europe-iska radiokanaler, t.o.m. i svensk text-TV. Där finnsockså flera tortyroffer.Jag har också talat med UNHCR här i ,och de tar ingen annan ställning än UNHCR i Turkiet.Det gör man sällan när UNHCR har tagit en ställning.Jag vet att utrikesministern inte kan lägga sig iUNHCR:s ställningstagande.I dag är det en väldig skillnad när det gäller flyk-tingar i . Det är nämligen polisen som först taremot dem, och det är en annan sorts polis än vår polis.Med kännedom om hur polisen arbetar där ryser jagvid blotta tanken.Enligt tillförlitliga källor har UNHCR inte hjälpttill med mat och medicin, vilket ocksåsade.Jag skulle önska att man återupprättade kvotflyk-tingsystemet och att tog tillbaka indrag-ningen. Där kan ändå påverka litet grand.Dessa flyktingar skulle kunna ingå i en grupp kvot-flyktingar. Men det är en annan fråga.Är utrikesministern beredd att ta upp den här frå-gan i förhandlingar med ? Det gäller mänskli-ga rättigheter. Det gäller ett land som är med i handel-sunionen, som man väl kan framföra klagomål tilleller åtminstone ställa frågor till.Vi har från flera partier skrivit till UNHCR i An-kara, och , till inrikesministern iTurkiet och även till här att vianser att man behöver ta krafttag för dessa flyktingar,lika väl som för dem som sitter i fängelse i är typiska sådana grupper som man skulle kunnaingripa för, dels genom att kräva en annan behandlingav dem, dels genom att ta upp fallet med flyktingaroch kvotflyktingar. Jag ställer en fråga om det tillutrikesministern.Anf. 11 Utrikesminister ()Fru talman! Det här är naturligtvis en väldigtkomplicerad fråga. Det är en fråga mellan ochIran, och naturligtvis den berörda gruppen. Men visom sitter på avstånd kan också få information, fram-för allt från den iranska gruppen själv och från demsom kämpar för deras sak. Som regering måste vi litatill FN:s myndigheter, och det är då FN:s flykting-kommissarie - som vi i alla andra sammanhang fästertilltro till och vikt vid. Det är vår kanal i detta sam-manhang.UNHCR har gjort en bedömning, och jag tyckeratt det är väldigt svårt att ifrågasätta den. Jag har i allafall inte något underlag för att kunna göra det. Manmåste göra en allsidig bedömning och inte bara lyssnapå några. Det är naturligtvis mycket lätt att visa att detär en utomordentligt svår situation, inte minst för debarn som finns där. Men här gäller det ändå att striktfölja reglerna för vem som är att anse som flykting.Därmed kan jag inte ifrågasätta UNHCR:s bedöm-ning.Det är ju bra om det finns länder som via UNHCReller på annat sätt har uttalat att man är beredd att taemot några, eller alla, i den här gruppen. Australienhar tydligen uttalat sig för det. Det gäller inte någonstor del av gruppen, men det är ändå välkommet.Enligt mina informationer har UNHCR också tagitpå sig ansvaret att hjälpa till med det materiella när deväl finns där, i avvaktan på att det skall bli en lösning.Jag tror inte att något resonemang om kvotflyk-tingar och skulle hjälpa i just den här situatio-nen. Allmänt sett menar jag, , attdet inte är rätt att beskriva det så att Invandrarverketschef har dragit in flyktingkvoten. Det har han ingetmandat att göra. Det är ett beslut av riksdag,och det skall följas.Anf. 12 ()Fru talman! Jag håller med utrikesministern om måste kunna gå till UNHCR och och lita på de uppgifter som finns. Men jag troratt det i det här fallet är speciella svårigheter, utifrånatt UNHCR i just har enorma svårigheter attarbeta och där den turkiska polisen och turkiska mili-tären i stor utsträckning styr och reglerar vad de fåroch inte får göra.Jag menar dock att i det här fallet ändåkan göra en hel del. Exemplet visar ju attett land kan erbjuda sig att ta ett visst ansvar där deinblandade parterna - och - inte vill göradet. Jag tycker att i viss mån skulle kunnarehabilitera sitt dåliga rykte i efter avvisning-en av Åselefamiljerna genom att svenska ambassadeni visade engagemang och gjorde en insats föråtminstone dessa flyktingar.Jag skulle vilja återvända till den fråga somRagnhild Pohanka reste och som också fanns med imin interpellation, nämligen vad gör och vadvi gör inom EU för att påverka . Jag tyckernämligen att det som står i utrikesministerns svar ärväldigt magert.En viktig del i den diskussion vi hade se-dan när accepterade tullunionen mellan EUoch var att man skulle påverka de mänskligarättigheterna genom integration snarare än genomisolering. Det är bara det att de förändringar som harskett i är väldigt marginella.Jag vill alltså upprepa frågan: Vad gör vi för attTurkiet skall acceptera såsomden gäller i världen i övrigt? Det är helt oacceptabeltatt de får göra sin egen tolkning och ha egna undantagpå det här området. Här måste agera!Görs det ingenting från svensk sida förutom denhär aktionen på EU-nivå med trojkan och vissa över-läggningar? Finns det inte möjlighet för UD och densvenska regeringen att trycka på i samband med besöki ? Jag tycker att det här är mycket angeläget!Anf. 13 ()Fru talman! De här interpellationerna hör ju näraihop. Vad gör i EU för tar jag alltsåupp i samband med nästa svar.Jag vill betona att vi inte tänkt oss att Sverigeskulle ta emot alla de hundra flyktingarna. Vi hartänkt att skulle ta emot en del och visa det, förofta följer länder med när sådant här händer.Jag vet att inte kan göra det här. Vihar själva en högre flyktingkvot på förslag. Men vivar också med och beslutade om den som finns. Ibörjan av året har man ju inte använt så mycket avden, och därför skulle man kunna fylla på med någraav dessa flyktingar och även med dem som sitter ifängelse i . 14 Utrikesminister ()Fru talman! Jag är inte den som skall diskuteraflyktingkvotsfrågor med . Det är enannan ministers område. Men jag vill ändå erinra omatt flyktingkvoten faktiskt har med UNHCR att göraoch med vilka som av UNHCR bedöms vara flykting-ar.Hur påverkar vi ? Det man kan göra frånen talarstol i ett annat parlament är att tydliggöra vilkakanaler vi kan använda oss av. Vad som sedan exaktsägs via dessa kanaler och när man kunnat påverkaoch till vilket resultat är väldigt svårt att redovisa.Vi har den bilaterala kanalen: direkta samtal medden turkiska regeringen. Kabinettssekreterare besökte för snart en månad sedanoch förde då naturligtvis samtal även om mänskligarättigheter. Även flyktingar togs upp - det var jumycket aktuellt just då.Inom EU kommer vi nu sedan tullunionen kom tillden att ha regelbundna möten där EU ochTurkiet möts, både på tjänstemannanivå och på politi-kernivå. Då kommer dessa frågor systematiskt upp.Organisationen för säkerhet och samarbete i ,, är en annan kanal att använda, liksom Euro-parådet.Det finns alltså kanaler att använda. Det är på detviset hela integrationsarbetet kan fungera: genom attvi använder alla de fora som finns för att argumenteraför ökad respekt för mänskliga rättigheter. Det finnsinga genvägar! Det är så det måste gå till. Även i ensådan här fråga är det den metoden vi måste tro på.Anf. 15 ()Fru talman! Jag vet att dessa kontakter pågår ochatt man från regeringens sida har gjort en del an-strängningar. Men jag menar ändå att man måste hållafast vid huvudfrågan. När man accepterade tullunio-nen mellan och var det med förhoppning-en att därmed kunna påverka även de mänskliga rät-tigheterna och att öka respekten. Hur långt skall vi gå,? Skall vi inte kräva några egent-liga förändringar utan börja diskutera om vi skall hakvar tullunionen?Man måste fråga sig vad gör. De föränd-ringar som gjorts är mycket marginella. Häromdagenhade vi besök här i riksdag från den rättigheter, som arbetar undermycket svåra förhållanden. Det framfördes då att deförbättringar som görs är ytterst marginella och attsituationen är oerhört svår.Min fråga kvarstår alltså. När kommer regeringenatt eventuellt omvärdera nödvändigheten av att hakvar tullunionen? Vilka medel kan man annars sättain mot för att åstadkomma respekt för mänsk-ligt liv?Anf. 16 Utrikesminister ()Fru talman! Får jag erinra om att tullunionen är enoch en halv månad gammal.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1995/96:52 om Turki-etAnf. 17 Utrikesminister ()Fru talman! har frågat mig omjag avser verka för en förbättrad situation avseende demänskliga rättigheterna i och vad den svenskaregeringen gjort för att förbättra situationen iTurkiet. har också frågat på vilketsätt arbetar inom EU avseende respekten förde mänskliga rättigheterna samt om jag avser att följaupp familjen öde i Turkiet.Låt mig inledningsvis slå fast att situationen avse-ende de mänskliga rättigheterna i är fortsattotillfredsställande. somHuman rapporterar omgrova kränkningar och övergrepp.Samtidigt kan jag konstatera att under detsenaste halvåret tagit vissa steg mot ökad demokratioch en förbättrad situation avseende de mänskligarättigheterna. antog det turkiska parlamen-tet en grundlagsreform som innehöll flera lagändring-ar i denna riktning. genomfördesen förändring av den turkiska terroristlagen, vilkenhar fått till följd att omkring 140 politiska fångarfrisläppts.Det är uppenbart att dessa reformsteg är små motbakgrund av den samlade MR-situationen. Man kandock säga att landet sakta rör sig i rätt riktning. Denturkiska regeringen har också un-derstrukit att förändringarna skall ses som en börjanpå ett långsiktigt och långtgående reformarbete.Låt oss uttrycka den starka förhoppningen att dennya regering som är under bildande i fortsätteratt arbeta för samma mål!Fru talman! Den har sedanmånga år aktivt arbetat för att påverka attförbättra situationen avseende de mänskliga rättighe-terna. Detta arbete fortsätter.En viktig kanal för påverkan är den bilaterala dia-logen där vi för fram våra synpunkter och diskuterarhur vi bäst stöder reformarbetet. Som exempel kan jagnämna att som ett resultat av denna dialognyligen bett oss bistå med kunskaper om ombuds-mannasystemet och med synpunkter på hur kriminal-vård skall bedrivas. Dessa frågor diskuterades underkabinettssekreterare besök i ibörjan av året och följs nu upp under våren.Andra viktiga kanaler utgörs av multilaterala forasom , Organisationen för säkerhetoch samarbete i - - och Europarådet.Arbetet genom dessa organisationer sker, liksom i denbilaterala dialogen, genom att vi ställer krav och er-bjuder lösningar. Jag fick för mindre än sedantillfälle att här i närmare utveckla hur arbe-tet i dessa organisationer kan bedrivas och vill därförbara konstatera att arbetet fortlöper med fortsatt starktengagemang.Sedan tullunionsavtalet med trädde i kraftvid årsskiftet har ytterligare en kanal för dialog ochpåverkan öppnats. I överenskommelsen om tullunio-nen ingår att den politiska dialogen mellan och skall breddas. Detta forum er-bjuder stora möjligheter att på såväl regeringsnivåsom expertnivå tydliggöra EU-ländernas syn påmänskliga rättigheter i . kommer attarbeta för att denna dialog skall bli så effektiv sommöjligt.Beträffande frågan om familjen öde iTurkiet vill jag erinra om att regeringen förraåret prövade en ny ansökan om asyl. Regeringen fanndå att omständigheterna inte tydde på att familjernaskulle löpa risk för förföljelse vid ett återvändande tillhemlandet och att det inte heller förelåg tillräckligahumanitära skäl för att familjerna borde få stanna iSverige.I oktober förra året beslutade den europeiskakommissionen för de mänskliga rättigheterna i Stras-bourg att inte ta upp familjernas klagomål till fortsattprövning, eftersom klagomålen ansågs uppenbartogrundade. Beslutet, som var enhälligt, innebar att detinte skulle föreligga någon kränkning av Europakon-ventionen angående skydd för de mänskliga rättighe-terna om familjerna avvisades.I sitt beslut konstaterar rege-ringen att det inte inträffat någon förändring av avgö-rande betydelse i familjernas situation. Liksom i juni1995 var därför regeringens bedömning att familjernainte riskerade förföljelse vid återkomst till Turkiet.Regeringens strävan är att hålla så god uppsiktsom möjligt över mänskliga-rättighets-förhållanden.Detta sker bl.a. med hjälp av våra ambassader. Sam-tidigt har vi varken möjlighet eller skyldighet att in-dividuellt följa alla avvisades öden. Bara till Turkietverkställdes över 100 beslut om avvisning under föraåret. Inte i något av dessa fall har vi emellertid fåttuppgift om att den avvisade skulle ha utsatts för för-följelse eller inhuman behandling.Anf. 18 ()Fru talman! Jag får tacka utrikesministern för detlånga och omfattande svaret. I slutet av svaret står detatt regeringens strävan är att hålla så god uppsikt sommöjligt över MR-situationen i de olika länder somman skickar människor tillbaka till, något som äroerhört svårt med tanke på det undantagstillstånd sområder bl.a. i den turkiska delen av Kurdistan.Där pågår ju faktiskt ett inbördeskrig - något somdet talas med ganska små bokstäver om. Där befinnersig 300 000 soldater, och bränns byar ned,och människor tvingas på flykt till storstädernas slu-mområden. Antalet har med råge passerat mil-jonstrecket, och uppgifter på över två miljoner intern-flyktingar finns.Hur skulle kunna hålla reda på hur det gårför bl.a. avvisade kurder, som utgör det absoluta fler-talet av de utvisade? Det går nog att ha uppsikt översymbolfallet Sincari, men där går nog gränsen.Att utrikesministern säger att det inte skulle hahänt någonting förvånar mig mycket.Bl.a. har ju tiden gått. Lång tid bör vara ett skäl för attfå stanna. Barnen mår mycket sämre. De har blivitförsvenskade och mår mycket sämre av att skickas utför som går. Läkarintygen talar sitt tydligaspråk.Miljöpartiet anser att Sincari skall få återvända,men det skulle inte betyda att allt med att återsändakurder till vore gott och väl.Som jag betonade i går i en debatt är inte tortyrensamt tillräckligt för att man skall få stanna, och inteheller i , eller rase-rade byar. Inte ens alla dessa skäl tillsammans räckerför att man skall få asyl i . Om det är så tasden gamla frasen "icke trovärdig" till.Se i stället på den hopplösa situation kurderna iTurkiet lever i: inbördeskrig, etnisk förföljlse, ja ut-rensning, kulturell och språklig kollapspolitik, hopp-löst internflyktingalternativ, ekonomisk utarmning,hälsosituationen och destruktion av kurdernas livsme-delsförsörjning genom minor och utbrända byar.Kurderna kan leva gott i sitt land när det gäller fö-da, därför att de har den viktigaste naturresursen i sinaberg. Det är vatten. Där fanns nötlundar, fruktodling-ar, porlande bäckar och får och getter längre upp ibergen. Men vågar de knappt arbeta med djur ochodlingar där människorna finns kvar.Fru talman! Utrikesministern talar om att det finnsövrigt att önska vad gäller MR-situationen i Turkiet.Turkarna använder samma taktik som man gjort åt-minstone , efter militärkup-pen. Man talar med kluven tunga. Man talar om för-bättringar och vidtar försämringar. Man talar omskärpta lagar mot olika negativa särbehandlingar,skärper den negativa särbehandlingen ochökar trycket på aleviter, kurder och oppositionella.För att återgå till ambassadörerenas övervakningarvill jag säga att de inte alls alltid får resa fritt i landet.Informationen kan silas ordentligt innan den når fram.Den situationen har jag mött både hos ambassadören iKina och hos ambassadören i , bl.a. De harinte rätt att resa fritt. De kan fråga oss om vi får åkafritt och be oss berätta när vi kommer tillbaka. Deavlyssnas ofta, för att inte säga oftast.Jag vill inte tvivla på utrikesministerns starka en-gagemang, men på s. 3 i svaret står endast att Sverigekommer att arbeta för att denna dialog skall bli såeffektiv som möjligt. Vad innebär det? Min frågakvarstår helt obesvarad. Vad ämnar genomvår utrikesminister tillföra detarbetet? Hur kommer fortsättningsvis attarbeta inom , och FN för att Tur-kiet skall förbättra MR-situationen?Har utrikesministern inte tagit till sig det faktumatt åtta parlamentariker fängslats och dömts till fäng-else? De behandlas förmodligen - ja, säkert - oändligtmycket bättre än andra fängslade oppositionella inomlandet, men detta om något visar det diktatoriskautövandet av makten i landet och behandlingen avMR-frågor.Den 2 februari 1989 skrev under konven-tionen mot tortyr. Här borde en tyst minut följa. Dåskyllde man på bristen av utbildning inom fångvår-den. Det har gått . Ingenting har hänt. Man torterar systema-tiskt i och utanför turkiska fängelser. Det behövs mer än en dialog, även om det ärett sätt att arbeta.Varför krävde man inte undertecknande av Genè-vekonventionen före tullunionen? Både EU och Sve-rige hade en enorm möjlighet att påverka innan Tur-kiet kom in i unionen, men hur skall vi kunna påverkanu annat är genom dialog? Man kunde krävt förbätt-ringar innan de fick få med.Det hade varit en annan situation. Jag vet inte vil-ken ställning vi hade tagit i då, men nutyckte vi att det var helt olämpligt att skullegå med.Anf. 19 ()Fru talman! Jag vill också tacka utrikesmininisternför svaret. Jag skall beröra situationen i stort i Turkietoch inte det flyktingärende som är så aktuellt. Jaginstämmer helt och hållet i det inlägg som andre vicetalman gjorde i den extra flyktingpoli-tiska debatten här i kammaren nyligen.Det är sant att det gjordes vissa förändringar iTurkiet före beslutet om tullunion, som utriksminis-tern säger, om än enligt de allra flesta bedömare avkosmetisk art. De har egentligen inte givit någonverklig förbättring av de mänskliga rättigheterna.Ragnhild Pohanka beskrev så mycket av det, så jagskall inte upprepa alla de exempel på kränkningarsom finns.Jag kan berätta att jag deltog i en resa till islutet av för att titta på situationen när detgäller mänskliga rättigheter. Allt det som man hadehört innan bekräftades. Jag stärktes i min övertygelse.Jag fick intrycket att situationen egentligen var värreän vad jag trodde.Jag var väldigt tveksam till att skullekomma med i tullunionen av den anledningen att mandärigenom skulle legitimera ett land som så uppenbartbryter mot alla de internationella konventioner somrör mänskliga rättigheter som har undertecknats. Jagtyckte verkligen att först skulle ha visat flerbevis på förbättringar av den situationen.Men finns beslutet, och måste vi naturligtvisarbeta efter det på bästa sätt och försöka trycka på såmycket som möjligt genom alla de kanaler som finns.Efter detta beslut kan människorna i se attingenting har förändrats. Det finnsingen regering, och det är osäkert om man lyckas attbilda någon. Men trycket på de organisationer somarbetar för mänskliga rättigheter ökar. Som ett exem-pel kan jag nämna att staten gjorde samtidiga kontrol-ler för att se vad man höll på med vid de fyra rehabili-teringscentrumen som rättig-heter i har på olika ställen. Men man kundeinte fälla dem för någonting. Stiftelsens dokumenta-tion om kränkningar redovisas i en rapport.Det var från början en liten bok som har växt ochblivit större varje år.Under vår vistelse besökte vi ministeriet. Man sa-de då att rapporten skulle granskas. Sedan skulle mankomma med motargument i en rapport för att visa attdet förekom uppenbara fel i stiftelsens rapport. Någonsådan rapport har inte kommit. Det visar på inte kan bevisa att det finns några felaktigheter istiftelsens rapport.Man tolererar över huvud taget ingen kritik. Så ärdet fortfarande. Alla de människor som tvångsförflyt-tas från sina hem i sydöstra lever i socialmisär. De har inga bostäder och inga jobb. Barnen harinte några möjligheter att gå i skolan. Hälsotillståndetär mycket dåligt.Undantagstillståndet består. Det ger ännu störremöjligheter att fortsätta att kränka mänskliga rättighe-ter.