prot · GK0940 · 1996-12-06 00:00:00 — Arbetsgruppen har inrättatsoch börjat sitt arbete. har ytterligareskärpt sina insatser och har en mycket hög närvaro idet här området. Den övervägande majoriteten avdess resurser går just till att bevaka den här fråganoch att förhindra den här typen av tjuvfiske - ellerorganiserat rovfiske, som jag tror kan vara en korrektbeskrivning.Det är min uppfattning, efter mina diskussionermed min danske kollega, att man också från dansksida är orolig och bekymrad och mycket intresseradav att i arbetsgruppen driva arbetet så att vi kan få enlösning på problemet. Det finns dock delade meningarmellan och kring jurisdiktionen,vilken stat som egentligen har ansvaret. Det är ocksåsådana skäl som försvårar för vår kustbevakning atttillräckligt effektivt följa efter fartyg in på den danskasidan. Men detta är föremål för diskussioner i arbets-gruppen, och det är frågor som vi arbetarför att lösa. Jag kan bara än en gång försäkra att jag ärlika bekymrad som interpellanten och fiskarna i dethär området över vad som försiggår, och jag är fastbesluten att se till att det blir en ändring på det hela.Anf. 13 ():Fru talman! Jag hade inte tänkt ta någon mer re-plik. Men kom det fram något nytt i statsrådetssvar, nämligen att det finns litet olika syn från danskoch svensk sida på hur bestämmelserna skall tilläm-pas. Det var nytt för mig, och det gör det bara än merangeläget att börja med att lösa de grundläggandelegala förutsättningarna. Det kan naturligtvis bara skepå politisk nivå. I den delen borde det kanske varalättare att lösa de problemen först, så att sedan kust-bevakningen vet exakt vad som gäller. Om man intevet det är det ytterligare en försvårande omständigheti det här sammanhanget.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellation 1996/97:84 om kräft-pestbärande signalkräftorAnf. 14 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat mig omjag avser verka för att förordningen (1994:1716) omfisket, vattenbruket och fiskerinäringen ändras så attlydelsen fortsättningsvis innebär ett förbud mot ut-sättning av pestsmittade signalkräftor.Bestämmelser om utsättning av signalkräftor be-slutas av . Tillstånd för odling, utplante-ring eller flyttning av signalkräftor får enligt nuvaran-de bestämmelser i föreskrifter inte ges ivattenområden på , eller norr om . Sådant tillstånd får inte heller ges i vattenom-råden med eller i förbindelse med område med akutpest eller i förbindelse med område som harskyddsvärda bestånd av flodkräftor. Vidare får till-stånd inte ges i vattenområden som når in i ,områden där signalkräftor saknas eller där flod-kräftor bedöms vara ett möjligt alternativ.Kräftpesten drabbade . Under ti-den gjordes försök med restaure-ring av utslagna flodkräftbestånd. I flertalet fall miss-lyckades försöken, eftersom kräftpesten fick en snabbspridning. I debatten om kräftpesten framfördes möj-ligheten att importera och bygga upp bestånd mednågon annan kräftart som var resistent mot kräftpest.Fiskeriverket avstyrkte en sådanimport och utplantering.År 1959 fick emellertid i uppdragatt importera andra kräftarter för försök i svenskavatten. Åren därefter och framför allt efter år 1969genomfördes en ganska omfattande utsättningsverk-samhet, och enades och om att signalkräftor kunde användas förutsättning i pestdrabbade vatten under vissa förut-sättningar.Fiskeriverket har presenterat en kon-sekvensutredning om följderna av ett eventuellt för-bud mot utsättning av pestbärande signalkräftor. Iutredningen anges att det inte finnsnågon metod för utrotning av kräftpesten förutomanvändning av gift, vilket ger svåra bieffekter påandra arter och organismer. Vidare är kunskapen omkräftpestens spridningssätt än så länge begränsad.Enligt kan man inte med full säkerhetfastställa huruvida signalkräftor är pestfria. Ett total-förbud mot utsättning kan bl.a. medföra brist på kräf-tor med prisökningar och risk för okontrollerade ocholagliga utsättningar som följd.Jag kan med beklagande konstatera, precis somGudrun skriver i sin interpellation, att flod-kräftan är en rödlistad art och att beståndet reduceratsmed sedan seklets början. Orsaken till dennasituation är något som människan bär ansvaret för. Jagbeklagar att dagens bestämmelser inte gällde år 1959då signalkräftan introducerades. I så fall hade nuva-rande situation sannolikt inte uppkommit.Det pågår ett utredningsprojekt inom Fiskeriver-kets sötvattenslaboratorium vilket syftar till att visaom och hur kräftpest med säkerhet kan fastställas ochom det är möjligt att skilja mellan pestbärande ochpestfria signalkräftor. Som anger i sinkonsekvensutredning kan resultaten av det pågåendeprojektet föranleda omprövning av det ställningsta-gande som jag har redovisat.I avvaktan på resultaten av projektet inom sötvat-tenslaboratoriet är jag inte beredd attverka för ett förbud mot utsättning av pestbärandesignalkräftor.Anf. 15 ():Fru talman! Att man sätter ut pestsmittade signal-kräftor kom som en total överraskning för mig när vifick tag i den här frågan. Bakgrunden är att ungefär95 % av de flodkräftor som tidigare funnits i Sverigehar försvunnit på grund av kräftpesten. Därför harman bestämt sig för att introducera en ny art: signal-kräftan. Förutom att den är resistent mot kräftpestenär den en litet större och mer snabbväxande kräfta.Den är dessutom aggressiv, och konkurrerar ocksådärför ut flodkräftan.I dag har man satt ut signalkräftor i ungefär 3 000vatten i . Det betyder att dessa vatten numerahar rejält med kräftpest i sig, vilket gör att flodkräftaninte kan leva där.Det märkliga i sammanhanget är att det i 16 § fis-keförordningen står att man inte får sätta ut fiskarinklusive kräftor om det skulle innebära att man spri-der smittsam sjukdom. I det här sammanhanget ansesalltså inte kräftpest vara en smittsam sjukdom, efter-som signalkräftan redan är resistent mot den.Det känns mycket märkligt med tanke på att Sve-rige har skrivit på konventionen om biologisk mång-fald, där det bl.a. sägs att vi skall verka för att artersom lever i landet skall ha möjlighet att överleva isina bestånd och också få möjlighet att utvecklas i debiotoper där de skall kunna finnas. Det är ocksåmärkligt därför att man kan se att kräftpestsporernahar en kort livslängd. Det borde inte vara omöjligt attfå fria vatten.Fiskeriverket gjorde 1993 en undersökning av vadsom skulle göras för att vi skulle återfå flodkräftor istörre bestånd. Man säger att ett sätt skulle kunna varaatt öka restriktionerna vid utsättning och odling avsignalkräftor. Ett annat skulle vara att klassa flod-kräftsbeståndet som ett riksintresse. Ett tredje kundevara att hitta andra bestämmelser som gör att vi kanbegränsa smittsamma sjukdomar.Det känns litet grand, fru talman, som om man hargivit upp i denna fråga. Jag skulle vilja återkomma tillmina frågor. Skall vi verkligen ge upp när det gällerflodkräftan? Skall de ekonomiska intressena, framförallt sportfiskare som vill fiska kräftor, verkligen haföreträde? Det finns 32 firmor som levererarsättkräftor, som det heter, dvs. småkräftor som mansätter ut. Deras ekonomiska intressen är naturligtvisvitala, men skall de överväga framför de biologiskaoch miljömässiga hänsynen?Skulle vi inte behöva tänka om när det gällerkräftpest och utsättning av signalkräftor? Är det intedags att börja fundera på om det vi gjorde 1969 ochframöver kanske var fel, och om det finns en möjlig-het att hitta ett annat sätt att hantera kräftpesten?Jag förstår att det inte är en enkel fråga. Jag vetockså att man arbetar med den. Men frågan är om detinte vore dags för ett litet moratorium. Skulle vi intekunna säga att vi väntar med att sätta ut signal-kräftor? Under den tiden ser vi till att få en rejälforskning på området. Då kan vi försöka hitta ett sättatt bekämpa sjukdomen. Det är inte rätt som AnnikaÅhnberg säger, dvs. att det är gift som bekämparsjukdomen, utan det var gift man skulle använda föratt ta död på signalkräftor. Så står det i rapporten frånFiskeriverket. Vi kanske kunde hitta ett sätta att se omsignalkräftorna har pest eller inte. Det är svårt ,men det borde kunna vara möjligt.Det skulle också kunna innebära att vi fick i gången produktion av signalkräftor för försäljning. Det ärnämligen det som skulle vara alternativet för dem somi dag föder upp sättkräftor. Det fascinerande är attFiskeriverket i sin rapport säger att en negativ effektav det skulle vara att det skulle skapa flera jobb. Desom i stället för att föda upp sättkräftor skulle födaupp signalkräftor till full storlek skulle vara tvungnaatt anställa folk. Jag skulle vilja säga att det snararetvärtom skulle vara en mycket positiv utveckling. Viskulle kunna skapa jobb även inom denna sektor.Jag är medveten om att vi i denna debatt inte kanfå fram ett slutgiltigt förslag, men låt oss diskuterasfrågan. Finns det någon möjlighet att göra annat ändet vi har gjort ?Anf. 16 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag tror att vi kan vara överens om har gjort misstag. Det framgick också avsvaret att det redan från början fanns delade meningarom huruvida man över huvud taget skulle ge sig in iatt försöka plantera in ett främmande bestånd i svens-ka vatten. Om vi då hade haft den insikt vi harom vad som egentligen ligger i begreppet biologiskmångfald och hur oerhört viktigt det är att vi är nog-granna och försiktiga när vi försöker ge oss på attförändra naturliga förhållanden hade processen för-modligen aldrig sett ut som den har gjort. Om dettakan vi vara överens.Jag vill också säga att jag tycker att det är viktigtatt vi diskuterar hur vi skall lösa problemen när vi nubefinner oss i denna situation. Jag tror inte att jageller myndigheter eller regeringen i sin helhet i dagsitter inne med de rätta svaren. Tvärtom finns det beredskap för att arbeta för att söka nå en bralösning. Vi har inte givit upp.År 1991 fick regeringens uppdrag attutreda om man kunde stärka flodkräftbeståndet. Dettauppdrag resulterade i att man kom fram med ett hand-lingsprogram i 13 olika punkter. Det resulterade ock-så i förändringar i föreskrifterna. De nuvarande före-skrifterna infördes . Jag tror att det finns anled-ning att säga litet grand om hur de ser ut - hur villko-ren för utsättning av signalkräftor är. Det hand-lar om en mycket begränsad utsättning.Som jag nämnde förut är det inte tillåtet att sätta utsignalkräftor på , eller norr om , i vattenområden med eller i förbindelse medområden med akut pest eller områden som harskyddsvärda bestånd av flodkräftor, i vattenområdensom når in i eller i områden där signalkräftorsaknas och där flodkräftor bedöms vara ett möj-ligt alternativ. Vi har åtminstone nått så långt med ettmoratorium att vi har sagt stopp och att vi inte skallgå vidare. Vi skall inte bygga vidare på en utsättningav bestånden. Vi skall tvärtom se till att vara ännumer restriktiva.Problemet är just att vi ännu inte kan skilja mellanpestfria och pestbärande signalkräftor. Det är om detsom försök pågår. Om försöken resulterar i att vi kangöra en sådan skillnad blir det givetvis omedelbartaktuellt med att införa ett förbud för de signalkräftorsom är bärare av kräftpesten. Så länge vi inte kan göradet innebär interpellantens förslag att vi inför ett total-förbud för utsättning av kräftor. Det kan också inne-bära problem. Det kan t.ex. leda till en ökad före-komst av olagliga utsättningar. Det finns ju också ettstarkt önskemål i vårt land om att det skall finnaskräftbestånd. Den svenska kräftan och det som därtillhör är ju en viktig del av den svenska kulturen.Jag kan försäkra interpellanten att också jag finnerdet mycket angeläget att arbeta vidare med frågan ochförsöka reparera de misstag som har gjorts.Anf. 17 ():Fru talman! Om vi skulle få just det talar om, nämligen ett förbud mot att sätta utsignalkräftor som inte är garanterat kräftpestfria, trorjag att vi får i gång en forskning som gör att vi snabbtkan skilja signalkräftor som är smittade från signal-kräftor som inte är smittade. finns det faktiskt enhel del bestånd av signalkräftor som faktiskt är pest-fria, såvitt jag har förstått. En sak som sker närman sätter ut de nya småkräftorna, vilka inte är garan-terat pestfria utan snarare garanterat pestsmittade, äratt vi också smittar ned signalkräftbestånd som harlyckats bli fria. Det är en mycket olycklig situation.Vi kan se att även signalkräftan påverkas av mångaandra miljöhot. Det innebär att signalkräftan, i ochmed att den är pestsmittad, har ett starkt påverkatimmunförsvar. Det gör att signalkräftorna nu börjarbli mer mottagliga för andra sjukdomar. Det innebäratt vi kan få en situation där det kanske inte är kräft-pesten utan andra sjukdomar som slår ut signalkräf-tan. Det skulle alltså även för signalkräftans del varabetydligt bättre om vi minskade mängden kräftpest.Naturligtvis är det just det svenska med kräftan,som säger, som gör att vi vill ha denkvar. Men jag är av den bestämda uppfattningen attvi, så länge vi fortsätter att sätta ut pestsmittade sig-nalkräftor, ökar på mängden kräftpestsporer i de3 000 vattnen. Vi får inte i gång någon utveckling motfria signalkräftor. Jag anser att det läggs en död handöver verksamheten. Det är det bestående som består,trots att alla vet att det bestående inte är bra. Vi måstehitta en väg ur den situation som har uppkommit.Det finns tyvärr ett liknande fall , nämligenVarroa hos bisamhällen. Vi står i precis den situationsom vi gjorde -59 eller -69 med flodkräftan. Vi kundese att vi hade ett problem med en sjukdom, men vi toginte tag i det. Precis likadant känns det nu med bis-jukdomen Varroa. Det händer ingenting. Stora eko-nomiska intressen spelar större roll än det faktum atten sjukdom börjar spridas. Detta är en diskussion somhar förts i denna kammare. Jag tyckeratt man ser en mycket tydlig parallell. Det kan leda tillatt vi hamnar i en situation som vi har svårt att ta ossur.Om ett moratorium , tills vi vet hur manskiljer signalkräftor som har pest från signalkräftorsom inte har pest, leder till att vi får i gång en industrisom ser till att leverera bordsfärdiga signalkräftor ochatt det också kan leda till nya jobb, borde det varamycket positivt. tror jag att man måste ta tilllitet drastiska åtgärder för att komma till rätta medproblem som synes svåra att komma till rätta med.Varken eller jag är ansvariga fördet som har hänt . Kunskapenhar ökat rejält när det gäller införandet av främmandearter i miljö och natur. Vi vet att det oftast påsikt leder till problem. Vi vet också att många av denya arterna slår ut de arter som finns tillsammans meddem. Så är också fallet när det gäller kräftorna.En del som håller på med dessa frågor säger inte är helt konsekvent när det gäller att sätta utsignalkräftor i vatten bara där det redan finns signal-kräftbestånd. Man sätter också ut i vatten som börjarbli fria från pest men där det inte finns kräftor. Låterman de vattnen vara ett tag borde det, med tanke påatt vilsporer har en kort överlevnadstid, vara möjligtatt där återintroducera flodkräftan. Med de regler vihar blir det nästan omöjligt att återintroduceraflodkräftan, därför att man sätter ut signalkräftor somär pestsmittade i områden där man inte borde ha dem.Det finns kanske inte någon större anledning attförlänga den här debatten. Det här är bara ett förstaförsök att smaka på frågan, som jag är övertygad omatt vi får återkomma till. Men jag skulle önska en litetmer offensiv hållning. Finns det verkligen ingen möj-lighet att göra mer än att acceptera status quo?Anf. 18 Jordbruksminister ():Fru talman! Om det vore så enkelt som interpel-lanten föreställer sig att åter få till stånd stora ochlivskraftiga flodkräftbestånd är jag säker på att detredan hade hänt. Det är inte politisk ovilja eller bris-tande intresse som lägger hinder i vägen, utan det ärdet faktum att man inte har fått bukt med problemen.Forskningsresultat kan man inte tvinga fram. Dethandlar om biologiska resurser. Vi måste hela tidenlära oss mer för att förstå hur de fungerar och för attkunna lösa problemen. Det är inte så att om vi baravill tillräckligt mycket så klarar vi av att lösa det härproblemet, utan vi måste faktiskt försöka öka vårakunskaper och verkligen nå till kärnan i problemet.Där kan jag försäkra att det pågår ettintensivt arbete.Jag tycker inte att det är korrekt att påstå att ing-enting görs. har efter regeringens upp-drag lagt fram ett handlingsprogram, och det finnshela tiden ett stort intresse av att vi skall kunna fålivskraftiga bestånd av flodkräftan tillbaka. Vi harfaktiskt också satt stopp när det gäller signalkräftor såtill vida att vi inte accepterar att signalkräftor skallsättas ut i vatten där de inte redan finns.Vi kan inte göra ogjort det som redan är gjort,men vi kan begränsa problemen till de vatten där viredan har släppt ut signalkräftorna. Det är precis detvi gör i avvaktan på att vi skall nå ännu längre medforsknings- och utvecklingsarbete. Här är det verkli-gen inte så att det står stilla eller att ingenting händer,utan arbetet pågår intensivt. Men jag återkommerockså gärna till en fortsatt diskussion i dessa frågor.Anf. 19 ():Fru talman! När vi återkommer hoppas jag att deslutsatser som kommit fram till i sinkonsekvensutredning omvärderas något, för där kanman se att det negativa man framför inte är det biolo-giska eller miljömässiga utan det är enbart det eko-nomiska. Naturligtvis måste vi väga miljömot ekonomi, men det här är en klassisk fråga: Hurtungt skall det ekonomiska väga?Jag tror inte, som jordbruksministern säger, att detär lätt att återfå flodkräfta. Därtill är jag för biologisktkunnig. Däremot tror jag att det blir mycket svårt attåterfå kraftfulla bestånd av den rödlistade, akut hota-de arten flodkräfta om inte något annat sker än detsom sker . Jag är mycket medveten om, AnnikaÅhnberg, att det för att få ett starkare bestånd av flod-kräfta i krävs omfattande åtgärder. Mångagånger kommer man att misslyckas, men det finnskanske en möjlighet om vi verkligen försöker.Det är 32 personer som lever på att föda uppsignalkräftor. Man kanske kunde tänka sig att pånågot vis ekonomiskt kompenserar dem för att manförbjuder utsättning under . Det kanskekunde vara något som den biologiska mångfalden ärvärd. Man kanske skall se över hur stort det ekono-miska bortfallet är för de här personerna och se omden bedömning som har gjort av förde-lar och nackdelar - där nackdelarna alltså enbart ärekonomiska - är en riktig avvägning. Skall vi kanskeväga den biologiska mångfalden och miljön litet tyng-re den här gången?Jag är också medveten om att det förekommerforskning. Men i och med att viljan att ha kräftor isvenska vatten är så stark tror jag också att viljan attlösa problemet skulle öka ytterligare om vi införde ettmoratorium på utsättning av kräftpestsmittade signal-kräftor, just därför att vi vill ha kräftor i våra svenskavatten.Jag förstår att vi inte kommer längre den härgången. Jag är glad att vi har fått en diskussion omfrågan, för det finns många som är intresserade av denhär frågan i . Det är många som hör av sig. Vifår väl se vad framtiden utvisar och vad som sker.Anf. 20 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag vill bara avslutningsvis konstateraatt det i den proposition med strategi för biologiskmångfald som regeringen har lagt fram och som riks-dagen har antagit sägs mycket tydligt att de miljö-mässiga målen skall ges en lika stor tyngd som deekonomiska målen. Det måste självfallet vara strate-gin också när vi arbetar med den här frågan.Men vårt problem, som vi har berört flera gångerhär, är att vi har en situation som beror på att man intetidigare hade den insikten eller gjorde den värdering-en. Det gäller inte enbart den regeringen eller de poli-tikerna, utan hela samhället befann sig i en annaninriktning, och man hade inte insett betydelsen avdetta.Vi vet betydelsen av det . Vi skall göra vårtbästa för att reparera tidigare misstag. Vi är överensom målen. Vi är möjligen inte överens om exakt vilkametoder vi skall använda för att nå dit. Men vi skallnu i första hand avvakta den vetenskapliga rapportenfrån . Sedan skall vi återkom-ma till den här diskussionen i syfte att lösa det härproblemet. Vi skall åter få bestånd av flodkräftor iSverige.6 § Svar på interpellation 1996/97:86 om natur-och kulturmiljöstödet till lantbruketAnf. 21 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen tänker vidta för att förenkla ad-ministrationen av miljöstöden till jordbruket. Bak-grunden till fråga är länsstyrelsernaskritik mot hur miljöstöden fungerar.Först vill jag nämna att miljöprogrammet fungerari full omfattning först fr.o.m. . Erfarenheternahittills är därför relativt begränsade. Intresset frånlantbrukarnas sida har i allmänhet varit stort, även omantalet ansökningar har varierat mellan de olika mil-jöåtgärderna i programmet. Särskilt stort har intressetvarit för en av de mest omdebatterade miljöåtgärder-na, nämligen den för att bevara värdefulla natur- ochkulturmiljöer.Miljöprogrammet skall medverka till att nå miljö-målen för jordbruket. Som alla nya ersättningssystemlider även miljöprogrammet av vissa"barnsjukdomar" och har därför fått utstå viss kritik.Miljöprogrammet och tillämpningen av detta kannaturligtvis förtydligas och förbättras efter hand. Enomfattande översyn och utvärdering av miljöpro-grammet i sin helhet genomförs nu och kommer attredovisas . Värdefull kunskap till-förs därmed arbetet med att successivt förbättra pro-grammet.Som jag sagt i kammaren är regeringenmycket angelägen om att syftet med miljöstödet upp-fylls och att regelverket medverkar till detta på etttydligt sätt. Regeringen har därför gjort en tidig över-syn i syfte att förenkla och förtydliga reglerna. Änd-ringarna, som träder i kraft , innebär enanpassning till men även till nationellabehov på så sätt att regelverket getts en tydligare ochmer enhetlig utformning och att möjligheterna att tahänsyn till enskilda förhållanden ökat.Det svenska odlingslandskapet är rikt och varierat.God kunskap om utbredningen av olika naturtyperoch kulturmiljöer i landet och deras värden är därfören viktig förutsättning för en riktig fördelning avinsatta miljöåtgärder. Särskilda inventeringar ocherfarenheter av de tidigare ersättningssystemen förNOLA och landskapsvård har därför tagits till varasom ett viktigt underlag för att målstyra de olika mil-jöåtgärderna till områden med höga värden.Kunskapen om bevarandevärda områden förbätt-ras successivt. Detta är särskilt angeläget för att be-döma anslutningen till stödet för bevarande av värde-fulla natur- och kulturmiljöer och för att budgeteramedel för åtgärden. Det är viktigt att denna kunskaptas till vara när stödet ses över i samband med utvär-deringen, så att en bättre fördelning av tillgängligamedel kan göras inför nästa femårsperiod.Till skillnad från har lantbrukarna nu ini-tiativet att ansöka om stöd om villkoren uppfylls.Länsstyrelsernas roll har förändrats men är fortfaran-de lika viktig för att vägleda och informera lantbru-karna och erbjuda de kunskaper som lantbrukarenbehöver för att skötseln av odlingslandskapets värdenskall bli den avsedda.Enligt min mening visar detta på förtroende förlantbrukarens egna möjligheter att öka sin kompetenspå området. I vilken grad de uppsatta målen för mil-jöprogrammet nås bör därför analyseras innan mergenomgripande förändringar i arbetssättet vidtas.Miljöprogrammet omfattar hela 1,5 miljarder kro-nor , vilket är betydligtmer än vad som fanns tillgängligt tidigare. Jag menaratt programmet är ett mycket användbart instrumentför att öka miljöengagemanget hos lantbrukaren ochbevara odlingslandskapets värden genom miljöanpas-sade brukningsmetoder. Behovet av utbildning ochinformation till berörda lantbrukare kommer att varastort . Satsningarna på information,utbildning och demonstrationsprojekt om odlings-landskapets värden och skötsel har därför utökatsväsentligt i miljöprogrammet. För vissa av miljöåt-gärderna i programmet är sådan utbildning obligato-risk. Länsstyrelsernas kompetens kommer till stornytta i det arbetet.Anf. 22 ():Fru talman!