prot · GJ0944 · 1996-01-24 00:00:00 — Det ger oss tidoch utrymme för en mer intensiv debatt om framtiden.Jag hävdar detta med bestämdhet även efter ett ochhalvt dygns ränteturbulens. I svensk demokrati måstevi ha rätt att diskutera framtidens riktlinjer på ettöppet och konkret sätt. Det är förutsättningen för attlyckas med nästa uppgift, nämligen att bekämpa ar-betslösheten. Socialdemokratins mål är att halvera denöppna arbetslösheten till år 2000.Detta är ett djärvt men realistiskt mål om alla godakrafter sluter upp kring det. Den ekonomiska styrkasom vi har byggt upp ger oss nu möjligheter att självavidta en rad åtgärder, detta utan att släppa kontrollenöver ekonomin. Kunskap, kvalitet och effektivitetmåste bli vägledande för en framtida tillväxtpolitik förfler jobb. Svensk företagsamhet skall konkurrera påvärldsmarknaden med kompetens, inte med låga lö-ner.Jag vill i replik till de företagsledare som har utta-lat oro säga: Det är bra försvensk företagsamhet att man flyttar resurser frånpassiv utbetalning till arbetslösa till aktiva åtgärderför en ökad utbildning och bättre kompetens. Därförskall en hel årskull, 100 000 människor ges möjlighetatt vidareutbilda sig inom , inom gymna-siet och på högskolenivå. Höjda energiskatter skallbidra till att finansiera detta utbildningsprogram.Det är enligt vår mening inte rimligt att människorsägs upp i kommunerna när det finns så väl eftersattabehov som hög arbetslöshet. Regeringens ambition ärdärför att kommunerna inte skall behöva minska per-sonalstyrkan . Utrymme för dettaskapas bl.a. genom att man skjuter kravet på balans ikommunernas budgetar till 1999.Genom att det skapas bättre och effektivare regleri försäkringssystemen är det möjligt att höja ersätt-ningsnivåerna till . Detta finansierasinom ramen för de nuvarande systemen. Det uppfatta-de tyvärr inte alla när beskeden gavs.Vi vill också åstadkomma rättvisa i skatterefor-men genom att ta bort taket för egenavgifterna, vilketger skattesystemet en mer utjämnande profil. Samti-digt höjs taket i sjukförsäkringen till tio basbelopp, såatt fler får ett bättre skydd. Värnskatten slopas 1999som utlovats för att man skall hålla fast vid den hög-sta skattesatsen om 50 %.Detta är några centrala punkter i en socialdemo-kratisk offensiv framtidssatsning för rättvis fördel-ning, välfärd och arbete. Dessa skall kompletterasmed kraftfulla insatser från svensk sida för att ävenden europeiska politiken skall inriktas på att bekämpaarbetslösheten.Det är med både lättnad och glädje som jag lämnardenna redovisning för och svenska folket.Jag känner också stor tillfredsställelse över att desvåra besluten har kunnat genomföras i samverkanmed andra partier och att breda majoriteter därmedhar kunnat skapas. Särskilt stor betydelse visade sigden uppgörelse ha som träffades mellan Socialdemo-kraterna och . Jag vill gärnauttala min uppskattning till och Cen-terpartiets riksdagsgrupp för ett modigt och rakryggatagerande.Herr talman! Detta är min sista partiledardebatt iriksdagen, och jag vill gärna tacka för de vänliga ordsom har riktats från denna talarstol. Med idenna riksdag som bakgrund vill jag gärna utnyttjadetta tillfälle att delge kammarens ledamöter någraerfarenheter av svensk parlamentarism och föränd-ringar i det politiska livet som jag ser som viktiga.Sverige är jämfört med de flesta länder i världengynnat av en lång demokratisk tradition som präglatsav stabilitet och inte oväsentlig värdegemenskapmellan partierna. Den nödvändiga blandningen avstrid och samverkan finns. Men viktigare är kanskeändå att redovisa det som jag ser som problem, jakanske t.o.m. faror, för vårt demokratiska system.Perspektivet är från mitt inträde i efter1964 års val - jag ser att några yngre ledamöter blek-nar - . Då ser jag någraganska dramatiska förändringar.För det första ser jag det alltmer uppdrivna tempotoch behovet av snabbhet i beslutsfattandet. Jag brukarförenklat uttrycka det som att vi förr hade en ATP-fråga . har vi tio ATP-frågor på ett år.Alltför snabba beslut riskerar att bli dåliga beslut. Jagmärker också en tydlig tendens till att felaktiga besluti dag får svårare konsekvenser innan beslutsfattarnafår chans att rätta till dem. Även när utvecklingen gåråt fel håll går det tyvärr snabbare.För det andra ser jag komplexiteten. Det var enk-lare förr att klart och tydligt se konsekvenserna avvarje beslut och reform. vävs olika frågor sam-man till ett ofta invecklat och otydligt mönster. Ettbeslut får dessutom ofta konsekvenser som varit svåraatt förutse.För det tredje har det internationella beroendetökat. Visst hade vi internationellt utbyte även på1960-talet. Men förflyttas enorma kapital-strömmar ständigt och sekundsnabbt över gränserna.Människor reser och i arbetet mer än nå-gonsin. Allt fler flyttar till andra länder för att studeraeller arbeta. har berikats som nation genominvandring och blivit mångkulturellt. Kommunismensmurar har fallit. har vi inte råd att odla densjälvgoda nationalismen. Det är en del av det globalasamhället, där nationsgränserna har mist sin ur-sprungliga betydelse. Det gäller en rad områden.Risken för spekulation mot ett enskilt lands valutamåste mötas gemensamt. Arbetslösheten kan på siktinte bekämpas av varje land för sig om man vill nåbästa resultat. I detta sammanhang krävs gemensam-ma ekonomiska och politiska beslut. Nedsmutsningenav kräver samarbete för att kunna hejdasoch för att vi åter skall få ett levande hav. Hålen iozonskiktet är ett globalt problem. En värld i fredmåste bygga på förståelse mellan folken för att allaskall kunna leva som goda grannar.För det fjärde ökar politikerföraktet. Jag delar denoro som uttryckte från talarstolen.En del av förklaringen har jag redan nämnt. Snabbhe-ten, komplexiteten och internationaliseringen riskerarnaturligtvis att öka avståndet och främlingskapetmellan väljare och valda. Här står vardagsdemokratininför utmaningar som partierna inte alltid klarar atthantera. Medlemmar känner sig överkörda, och sym-patisörer känner inte igen sina partier. Självkritikenmåste nog drivas ett steg till. Jag upplevde att förde in en ny sorts ekonomisk girighet i Sverige.Denna girighet kan få förödande konsekvenser försammanhållningen och solidariteten mellan männi-skor. Om medborgarna i denna situation upplever attinte heller politikerna lever som de lär blir demokratinbräckligare. När detta är sagt vill jag uttrycka enmycket bestämd mening. De allra flesta svenska poli-tiker är synnerligen hederliga människor som arbetarhårt och engagerat. Villkoren är inte särskilt glamorö-sa, vare sig jämfört med näringslivet eller med parla-menten i omvärlden.För det femte har massmedierna fått en förändradroll. Jag erinrar mig från tid somstatsminister att statsrådsberedningen skickade ut ettpressmeddelande där det informerades om att rege-ringen skulle anordna särskildapresskonferenser och att även TV skulle inbjudas.Medierna har lyckligtvis flyttat fram sinapositioner. råder ett mycket mer kompliceratförhållande och t.o.m. en kamp om den politiska dag-ordningen mellan politiker och journalister.Detta för demokratin så spännande ämne får jagbehandla litet utförligare vid ett annat tillfälle och i ettannat forum.Vad jag nu sagt ger en orättvis och alldeles förmörk bild av svensk demokrati. Men min avsikt varatt peka på problemen - inte att understryka depositiva dragen, som naturligtvis är klart övervägande.Det kan också vara tankeväckande att någon gånganlägga ett tidsperspektiv som är betydligt längre än30 år. Hattarnas ledare, , som bl.a.var kanslipresident och riksråd, skrev omkring 1750 isin dagbok att en rådsmedlem är oändligt utsatt. Hansfiender sårar honom. Förtalet fastnar vanligtvis. Mas-san blir hans domare. Tidens elände och händelsernasgång blir hans åklagare. Man anser sig kunna varahonom nådig när man nöjer sig med att avkräva ho-nom förödmjukande förklaringar till snärjande kom-mentarer som hans fiender sammanställt.Kanske är politikens villkor och problem ganskaså beständiga. Kanske har vi en benägenhet att tyckasynd om oss själva. Kanske är detta ett sätt att överle-va. Eller är det som min politiska lärofader, , en gång uttryckte det? Han sade: En stats-ministers vardag består till i att förhindra kata-strofer.Ärade kammarledamöter, ni anar inte vad ni gåttmiste om!(Applåder)Anf. 50 ()Herr talman! Jag kan instämma i mycket när detgäller slutbudskap, inklusive denapplåd som följde. Men jag måste återkomma till denstrukturella massarbetslösheten, som är Sverigesstörsta problem.I dag står av den arbetsföra befolkning-en utanför arbetsmarknaden. Regeringen spådde självi tillväxtpropositionen att den siffran skulle bestå framtill . Motdraget är nu besvärjelser ochpolitiska ingrepp som redan misslyckats. Det senasteutspelet om att minska den öppna arbetslösheten tillhögst visar hur regeringen möter arbets-lösheten - med ord i stället för med handling. Jag ärallergisk mot sådana mål, är kommen-tar.Särskilt allvarlig är långtidsarbetslöshetens ut-veckling . Stora grupper ställs vidsidan av samhället och vänjs vid en tillvaro utan egnaförsörjningsmöjligheter. Ni socialdemokrater har etttungt ansvar för denna utveckling. Det är er regle-ringspolitik, påhejad av fackliga särintressen, somgynnar dem som redan har jobb men försvårar fördem som står utan jobb.Den yrvakna satsningen på 100 000 utbildnings-platser för 10 miljarder kommer inte att leda till till-växt och riktiga jobb om inte övriga förutsättningarför företagande och arbete blir bättre. Menman får, förstås, en tillfällig skenbar förbättring avarbetslöshetsstatistiken.I ljuset av helgens utspel framstår behovet av för-ändringar och nytänkande som än mera akut. Höjdaskatter och en ovilja att modernisera arbetsrätten gerinte nya riktiga jobb.Socialdemokraterna föreslår samma politik förmorgondagen som den som de misslyckades med . Det är samma högskattesamhälle, samma företa-garmisstro, samma hårdnackade försvar av regleringaroch samma tro på tillväxt och sysselsättning somskapas av politiker. Men den politik som drivit Sveri-ge in i krisen kan inte ta oss ur den.Efter det att vi moderater funnit att vi inte får ge-hör för våra konkreta förslag till strukturella reformerpå arbetslivets område har vi förordat en oberoendekommission med uppgiften att analysera orsakerna tillden svenska arbetslösheten och att se vilka åtgärdersom behövs för att vi skall komma till rätta med ar-betslösheten.Denna idé har tidigare viftats bort av regeringen,och gjorde väl det också i en replikhär . Men kan inte i sinsista partiledardebatt öppna för åtminstone litet nytän-kande? En expertkommission är väl inte för mycketbegärt i ett land allt mera illa åtgånget av massarbets-löshetens följder för individer, för samhällsekonominoch för statsfinanserna.Anf. 51 Statsminister ()Herr talman! Jag är mycket glad över att arbets-lösheten spelar en viktig roll i den här debatten ochskulle bara med några ord vilja ange varför jag ärövertygad om att återigen kommer att bli detland som går i spetsen för att finna nya metoder ochbekämpa det onda som arbetslösheten utgör. Jag gördet genom att ställa två mycket enkla frågor, som ärhelt avgörande för trovärdigheten i om vi skall lyckas:1. Finns det behov i och som viinte klarar att tillfredsställa men som bordetillfredsställas, som vi borde möta? Jag tror att alla ärberedda att svara ja på den frågan.2. Finns det människor som vill arbeta men sominte får arbeta, som inte ges den chansen ? Svaretär också där ett tydligt ja.Därmed anser jag att politikernas och demokratinsuppgift är att se till att behoven och människornasvilja till insatser kan komma samman. Jag säger inteatt det är lätt, men jag är fullständigt övertygad om attdet finns möjligheter att göra detta. Jag känner enstark förpliktelse för svensk socialdemokrati att, lik-som tidigare årtionden, ta ett stort ansvar i detta avse-ende. Men jag välkomnar andra partiers insatser här iSverige och partier i andra delar av som kanmedverka till att skapa både teorier som behövs ochpraktiska reformer.Om det är något som skulle ha lockat mig att varakvar i ledande ställning i politiken, så är det denna,som jag ser det, historiska uppgift. I stället för att nusom det sista inbjuda till fortsatt polemik vill jag baragöra markeringen att här finns det faktiskt utrymmeför alla som vill bidra konstruktivt.Anf. 52 ()Herr talman! Jag förstår att serlandningsbanan framför sig, men han svarade inte påmin fråga utan for ut i ett resonemang om vad manskulle kunna göra.Ja, gärna diskussioner i en expertkommission ellerpå annat sätt politiskt om vad som är förutsättningenför mera arbete. Men det kan inte gärna vara innehål-let i ert utspel . Det innehåller ju en kraftigskattehöjning vad gäller arbete, men kanske framförallt vad gäller företagen. Höjd energiskatt i föreningmed en förtida avveckling av kärnkraften skulle avse-värt minska möjligheterna till nya jobb.De föreslagna skattehöjningarna fogar sig till de60 miljarder som redan beslutats sedan Socialdemo-kraternas återkomst till regeringsmakten.Kontrasten är då stor till löfte ivalrörelsen, att den verkliga summan skulle bli 3,7miljarder och att skatterna inte skulle drabba någonfattig. Men har ett vanligt hushåll, medt.ex. en metallarbetare och en sjuksköterska som bådajobbar heltid, fått en skattehöjning med 1 000 kronorper månad. Det är precis vad vi moderater förutspåd-de, men detta bestred före valet.De skattehöjningar som föreslås för högre in-komsttagare ingår i spelet för att blidka partivänstern.Det framgick av nyårsbudskap tillsvenska folket. Men då hade en utredning just påvisatatt ytterligare skärpningar av det redan rekordhögaskattetrycket driver såväl kapital som företag ochmänniskor ur landet. Statsministern borde lyssna tillsin gamle finansminister socialdemokrater borde vid det här laget vetaatt läget för låginkomsttagarna inte förbättras av högaskatter för andra. För en regering som ser höjd ut-bildningsnivå och ökad kompetens hos befolkningensom nödvändiga för tillväxt och sysselsättning bordehöga marginalskatter vara bannlysta.Ericssonchefen säger i en artikel iDagens Nyheter om Perssonplanen - jag ser attGöran skrattar - "Perssonplanen förödande".Nya skattehöjningar tvingar exportindustrin att flyttautomlands. Vi riskerar att högutbildade tekniker ochexperter väljer bort Sverige.Ingvar är fortfarande partiledare. Hankan göra en sista insats. Det är att dra tillbaka Pers-sonplanen innan det är för sent.Anf. 53 ()Herr talman! Jag skulle vilja hinna med någraförtydliganden som gäller Persson-Carlsson-planen.Det ena handlar om 100 000 nya utbildningsplatser,vilket jag tycker är alldeles utmärkt. Vi har över enmiljon människor här i som saknar gymnasie-kompetens och som säkert skulle vilja ha det.Men det förutsätter också en ekonomisk trygghetsom gör det möjligt för dessa människor att gå in i enutbildning. Jag tänker på människor som inte är såunga att de går i gymnasieskolan, bor hemma och blirförsörjda av sina föräldrar. Jag tänker på människor imedelåldern och i övre medelåldern som behöver haen höjning av utbildningsnivån, kompetensnivån ellervad man vill kalla det. Det måste finnas försäkrings-system eller studiestöd som ligger på en nivå sommöjliggör detta. Där undrar jag hur ni resonerar.I dag ser det inte ut så. har vi den situationenatt på grund av nedskärningarna i a-kassa och de ef-fekter detta har fått på studiestöden har människor,inte minst kvinnor, tvingats lämna utbildningsplatser.När man dessutom har genomfört försämringen att tabort barntilläggen är det många som har fått lämna enutbildning som de väldigt gärna skulle vilja ha. I stäl-let har de fått gå in i en passiv arbetslöshet. Det vardet ena.Det andra som jag skulle vilja fråga om gäller den diskussion som äntligen försbland litet fler om . Det finns en väx-ande kritik. Vi har framfört den länge, men börjarfler och fler röster höjas mot idén att ha en ekonomiskoch monetär union för hela av just detskälet att man ser att planerna på att så strikt anpassaländernas ekonomier kolliderar med det faktum att vihar stor arbetslöshet i de flesta länder. Man ser detsom direkt kontraproduktivt att införa detta. Inteminst i den takt som man nu har tänkt sig.Jag har också hört att , som sitterhär, har sagt någonting om att hade vi den rörlighetenpå arbetsmarknaden att en finsk bonde kunde bytajobb med en fransk vinodlare skulle detta möjligenvara bra. Men ser inte situationen ut så, och jagtror heller inte att den inom överskådlig tid kommeratt se ut så.Allt fler ekonomer höjer kritiskt rösten, inte minstfrån andra länder, inte minst från . Dettamenar jag borde leda regeringen till att börja omvär-dera synen på EMU.Jag skulle vara väldigt glad om jag kunde få någrasignaler i den här frågan. Som det är nu är vår kursinställd på detta. Det skulle vara önskvärt om mangjorde en omorientering i den här frågan. Vi har juvelat att regeringen skall ta upp detta på regeringskon-ferensen. Det har vi inte fått gehör för . För-hoppningsvis kommer en diskussion ändå inom dehögre sfärerna av EU-politiken. Men de här frågornaskulle jag gärna vilja ha besked om.Anf. 54 Statsminister ()Herr talman! Det går inte att få ytterligare 100 000människor i utbildning utan att man också åstadkom-mer en lösning av den studiesociala frågan. Hur detskall gå till får vi emellertid återkomma till.När det sedan gäller EMU har jag upprepadegånger från denna talarstol klarlagt vad min, regering-ens och det socialdemokratiska partiets uppfattning är,nämligen att vi skall ha så bra underlag som möjligtoch så mycket fakta som det går att få om både eko-nomin och vilka länder som kvalificerar sig innan vitar ställning. Det som har hänt de senaste veckornabara bekräftar att det har varit en klok linje.Beslutet skall slutligt fattas i denna riksdag. Där-med kan vi känna oss trygga i att vi har skapat enbeslutsprocess i denna svåra och viktiga fråga som göratt vi på bästa sätt kan tillgodose intresse.Jag observerade att nu plötsligthar börjat åberopa ekonomer, när de börjar bli tvek-samma till EMU. Jag har nog lärt mig att man intebara i denna fråga, utan i de flesta frågor skall varalitet skeptisk till ekonomer.Anf. 55 ()Herr talman! Jag delar den uppfattningen. Meneftersom jag vet att regeringen hartagit så oerhört stort intryck av vad just dessa ekono-mer har sagt utgår jag från att ni också fortsättnings-vis, när de nu ändrar uppfattning, tar intryck. Det varmin utgångspunkt. Jag hoppas faktiskt att ni gör detoch förstår att detta inte är något bra projekt.Problemet med detta projekt, , ärju att ni driver det som om vi hade fattat beslutet,innan vi har fattat beslutet. Det innebär att vi ändå fårleva med verkningarna av någonting som ännu intehar beslutats. Det är ingen bra ordning. Det kommeratt vara svårt att reparera skadorna. Ett nytänkande fårman stilla bedja om, även om det blir byte på partile-darstolen.Min tid är ute - inte som partiledare, men i talar-stolen - och jag vill tacka för dedebatter som vi har haft och för det mycket konstruk-tiva samarbete som vi också hann bedriva . Jag hoppas att den tillträdande partileda-ren känner sig fri till sinnes och utan fördomar går in iett konstruktivt arbete för att lösa våra gemensammaproblem.Anf. 56 ()Herr talman! , som jag har kvar avmin taletid, hinner man säga mycket. Jag skall inteanvända tiden för att replikera utanför att tacka honom.Under vårt samarbete har jag lärt känna dig somen mycket rak person med ett starkt engagemang. Detär ganska lätt att ha att göra med sådana människor.Det innebär självklart inte att man får glömma sinaegna värderingar. Du är ansvarskännande. Vi beund-rar alla på vilket sätt du tog över efter den tragiskahändelsen då mördades. Det var en svårstund för landet, för ditt parti och för dig personligen.När man för samtal med behövsdet inte så mycket protokoll. Du har haft protokolls-bekymmer med andra partier, men inte med oss, omjag säger så. Handslag har gällt och har räckt. Detuppskattar vi.Dessutom har du rötterna kvar. Det påverkar dig iutbildningspolitik och annat. Jag skall inte nämnanågra hemligheter. Du håller på i vått ochtorrt.Jag skall bara sammanfattningsvis säga att du ären parlamentariker i ordets bästa mening, som makteninte har förmått att deformera. Jag vill kvittera ditttack för gott samarbete. God tur i fortsättningen!Anf. 57 ()Herr talman! Det skapas en god och vänlig stäm-ning i slutet av debatten. Det är därför inte så lätt attbörja ta upp det som jag hade tänkt säga. Men IngvarCarlsson skulle väl tycka att det var märkligt om allabara strök honom medhårs. Han skulle nog börjaundra vad som hade hänt.Jag tycker att politisk pedagogik är väldigt intres-sant. Det är helt uppenbart att ärmycket duktig på det. Det är alltså ett berömmandeord. fattar vi nog alla att han har bestämtsig för att på något sätt slå fast ute i det svenska folk-hemmet att vi 1994 befann oss vid avgrundens rand.Det kom , det kom förra gången, det kom förrför-ra gången. Om man började räkna de gånger dettasagts skulle det bli en försvarlig mängd.Svensken ute vid TV-apparater och vid radioappa-rater skall verkligen få klart för sig att när IngvarCarlsson och Socialdemokraterna tog över, då befannvi oss vid avgrundens rand. Jag kan se att statsråd harfallit offer, och varför skulle då inte folk ute i stugor-na ha fallit offer för detta?Innerst inne vet såväl som den nunickande arbetsmarknadsministern att vägen till dennaavgrund - om vi nu skall använda det uttrycket somIngvar använde - har beträtts . Vi vetju att ni gärna citerar i sådana härsammanhang. I ytterst av är t.o.m. MonaSahlin fri att säga det. Man skall tydligen lämna rege-ringen för att våga tillstå det. Då blir det kanske flersom kommer att tillstå detta framåt mars, vad vet jag.Så är det ju. Det var inte 1994 som det gjordes nå-got gigantiskt hopp och så stod sedan svenska folketvid någon sorts rand. Svensk ekonomi har ju missköttsoch - för att inte använda de drastiska uttrycken -släppts i väg under 25 år.Jag kan inte heller låta bli att påpeka att Socialde-mokraterna visade ju inte - bortsett från krisförhand-lingarna - tillnärmelsevis den följsamhet mellan 1991och 1994 som visar visavi Socialde-mokraterna. I stället stod ni där och kände er väldigtförnöjda och jublade över att den borgerliga regering-en behövde stöd någonstans ifrån, och så motadeslystet nydemokraterna fram. Hur skulle det ha tett sigom fyrpartiregeringen hade vädjat om ert stöd när detgällde att sänka bidragsnivåer och försäkringsnivåertill ?Lyssna nu vid TV-apparater och radioapparater!Ni kan väl ana vilka demonstrationer vi då hade attmöta i och annorstädes.Detta vill jag ha sagt, därför att jag inte tycker attdet är bra att det skall befästas ute i stugorna att vi1994 befann oss vid avgrundens rand. utsökta möjligheter 1991-1994 att se till att dettainte hade skett.Sedan gäller det framtiden. Det avslutande sjoket iIngvar tal var mycket intressant att lyssnapå när han hade lämnat detta med avgrunden.Jag hoppas innerligt att förnyarna skall kunna taöver och att traditionalisterna skall komma litet ibakgrunden. Det är pedagogiskt skickligt gjort avGöran att nu lägga fram Perssonplanen för attvisa traditionalisterna vad som händer om de vinner.Det var naturligtvis pedagogiskt briljant gjort. Jag ärhelt övertygad om att det nu kommer att gå lättare förGöran vid kongressen, och det har han säkertinsett - han har ju varit skolminister. Jag önskar alltsåärligt att förnyarna skall kunna göra sig gällande.Människor måste få mer att säga till om själva närdet gäller barnomsorg, skola, äldreboende, arbetstiderosv. Det finns en kreativitet hos individerna, en unikförmåga hos var och en som vi måste ta till vara ochsom samhället behöver nyttiggöra sig. Jag tror, herrtalman, att det tillhör den mänskliga konstitutionen attvilja råda mer över sin tillvaro än vad som harvarit fallet.Anf. 58 ()Herr talman! Jag skall också vara vänlig.