prot · GK0943 · 1996-12-11 00:00:00 — Men där hög-skolorna inte har kommit så långt skall man kanske tadet litet lugnare, kanske samordna flera högskolor ochett universitet till en kraftfull enhet. Sedan låter manforskningen inom de små och medelstora högskolornainom denna enhet växa i lugn takt. Vi kommer säkerttillbaka till detta igen.I har vi samlat den tillämpade forskningenoch grundforskningen i samma enheter. De finns viduniversitet och högskolor och inte vid separata forsk-ningsinstitut. Det är säkert ett bra sätt att handskasmed relativt små resurser. Det är effektivt.Det är också viktigt att forskningsorganisationenär flexibel, men där har vi svårigheter med de storauniversiteten. Vi brister i flexibilitet och har inte rik-tigt bra möjligheter att anpassa vår forskningsorgani-sation efter förändringar i omvärlden. Framstegeninom forskningen sker snabbt, och man bör alltsåkunna ha ett relativt öppet system så att man snabbtkan lämna det som är gammalt och inte så bra längreoch i stället satsa på det som ser ut att ha en bra fram-tid.Forskarutbildningen måste hålla en god standardså att vi kan få en tillväxt av forskare. Här brister viockså.Låt mig kort ta upp dessa två problem.För att öka flexibiliteten och stimulera forskarut-bildningen decentraliserade den förra regeringenuniversitetsväsendet. Universiteten blev mer själv-ständiga. Det var en god tanke, men reformen genom-fördes för snabbt och utan ordentlig planering. Uni-versiteten gick ut i sin nya frihet med den gamla or-ganisationen kvar, med rektorsämbete, fakulteter ochlåsta tjänster. I stort sett är alla tjänster vid universite-ten fortfarande livstidstjänster. Den nuvarande rege-ringens forskningsproposition har inte tillräckligtuppmärksammat detta problem. Det saknas förslagom hur man skall komma ur den låsta situationen.Naturligtvis finns det många institutioner på vårauniversitet och högskolor som har en tätposition i deninternationella forskningen. Vi har bra forskning här ilandet. Men det finns också institutioner som harstelnat och tappat i kvalitet. Att föra över medel frånsådana institutioner till dem som håller hög kvalitetinnebär ett mycket stort problem med nuvarandefakultetsorganisation.Det skulle behövas dynamiska organisationer mednaturliga korrigeringsinstrument inbyggda. Ett steg irätt riktning vore att ersätta nuvarande tjänstesystemmed ett system där vi har många fler olika typer avtjänster och där tjänsterna har visstidsförordnande.Man bör också utnyttja möjligheten att låta oberoendeutländsk expertis göra utvärderingar av institutioneroch regelmässigt ha internationella experter som sak-kunniggranskare av forskninganslag. Detta är exempelför förslag som har avgett i ärendet.Vi föreslår också att får i uppdragatt tillsammans med universitet och högskolor arbetafram nya organisationsformer för högskolorna. Det ärnaturligtvis ingenting som regeringen kan åta sig attgöra.Forskarutbildningen sker huvudsakligen inomgrundforskningens domäner. Det är grundforskaresom svarar för utbildning av de nya forskarna. En välutvecklad grundforskning utgör också basen för entillämpad forskning av hög kvalitet. Utan grund-forskning är den tillämpade forskningen tillspillogi-ven. Det är därför viktigt att det råder balans mellangrundforskning och forskarutbildning å ena sidan ochtillämpad forskning å andra sidan.Sedan gammalt har den tillämpade forskningen iSverige varit förhållandevis stor. Genom tillkomstenav löntagarfondsstiftelserna och medlemskapet i EUhar denna obalans blivit ännu större. Vi användertotalt ungefär 50 miljarder till forskning, och av dessagår kanske 45 miljarder till tillämpad forskning, hälf-ten inom näringslivet.I det läget har regeringen föreslagit nedskärningarinom just grundforskningen. De är inte stora, men dethade naturligtvis behövts kraftiga tillskott. Nedskär-ningarna drabbar ganska hårt, därför att det rör sig omett redan ansträngt område.Carl brukar hävda att det är nödvändigt attockså forskningen tar sin del av bördan när ekonominkräver nedskärningar på alla områden, och det kan julåta riktigt. har ett annat förslag för attlösa detta. Vi vill att balansen skall återställas mellangrundforskning och forskarutbildning å ena sidan ochden tillämpade forskningen å andra sidan.Vi förslår inrättandet av ett grundforskningsav-drag. Detta förslag har vi ställt tidigare iriksdagen. Avdraget görs vid källan på alla medel förtillämpad forskning och som sedan direkt överförssom förstärkning av grundforskning och forskarut-bildning.Totalt används ca årligentill forskning, om man bortser från näringslivetsforskningssatsningar. Låt oss som ett exempel tänkaoss ett grundforskningavdrag om . Det skulle geca . Om den fördelades så att hälftengick till forskningsråden och hälften till fakultetsan-slag, skulle det innebära ökning av de medelsom forskningsråden har att dela ut i forskningsan-slag.Det skulle också betyda förstärkningav fakultetsanslagen till forskning och forskarutbild-ning. Om förstärkningen till fakulteterna skulle an-vändas enbart till doktorandjänster skulle det innbäraatt man kan inrätta 2 500 nya doktorandtjänster. Helabehovet av nya doktorandtjänster uppfylls alltså ge-nom den här åtgärden.Grundforskningsavdraget skulle alltså lösa pro-blemet för grundforskningen och forskarutbildningenutan att statsbudgeten belastades med en enda krona.Priset är en rimlig rationalisering av tillämpad forsk-ning om . Den tillämpade forskningen får medråge igen det hela, eftersom man inom en snar framtidfår tillgång till kompetenta forskare.En annan viktig fråga som jag skulle vilja ta uppär hur regering och riksdag styr den tillämpadeforskningen mot för samhället viktiga områden. Detgäller ju att ta initiativ och se till att dentillämpade forskningen får en inriktning som gagnarsamhället. I årets budget har miljöforskningen tyvärrinte fått de satsningar som man kunde tro när manläser den avgivna regeringsdeklarationen.I nedskärningstider finns det dessutom en dynamiki hela det statliga verksamhetsområdet. När man talarom forskningspolitik är det viktigt att man också tittarpå de andra sektorerna och på vad nedskärningarnadär får för effekter.Låt oss som exempel titta på nedskärningarna in-om försvaret. Försvaret har en omfattande forskning,bl.a. inom FOA, . Där harman olika avdelningar som är framstående inom om-råden som rör sensorteknik, riskanalys, man-maskin-system, energisystem osv.I har vi föreslagit att man skall ta tillvara den här komptensen. När nedskärningar skerinom försvaret löper också FOA risk för nedskärning-ar.En avdelning har redan stängts, och andra löperrisken att minskas eller stängas. I stäl-let skall verksamheten ställas om till civil verksamhet.Vi har bl.a. föreslagit ett projekt som jag kannämna. Det gäller inrättande av ett centrum för miljö-teknik. Det skulle ske i samarbete mellan universitet,, och ena sidan och näringslivet å den andra. Det skulle haen inriktning mot att ta fram miljöteknik och att ut-veckla produkter som är miljöanpassade. Det skullegagna svenskt miljöarbete och svensk industri somskulle få en förstärkning genom att miljöanpassadeprodukter innebär en ökad konkurrenskraft på denframtida världsmarknaden.Till slut vill jag säga några ord om den nya tidenskrav på forskarutbildningar. Det duger inte längre attbara utbilda specialister. De problem som människanstår inför har en annan dignitet än för bara någradecennier sedan. En globalisering av problematikenhar skett på ett sätt som vi inte anade för 20 år sedan.Det krävs förståelse för hur de stora ekologiska sys-temen fungerar och vi måste ha en global solidaritet.Därför måste det i varje forskarutbildning ingå mo-ment av kunskap om ekologiska system, internationel-la perspektiv och gränserna för den mänskliga kun-skapen.Kunskapsteori är inte längre en lyx utan en nöd-vändighet för att människor som arbetar med t.ex.tekniska tillämpningar i stor skala skall förstå be-gränsningarna i människans kunnande och handlande.Förstår vi att det som vi vet inte är morgonda-gens sanning är vi i ett bättre läge. Vi måste ocksåförstå att de vetenskapliga teorier som vi har ,och vars prediktion vi litar på, kommer attbedömas som felaktiga eller ofullständiga. Utan denkunskapen kommer inte våra forskare att kunna delta iutvecklingen mot ett långsiktigt hållbart samhälle.Miljöpartiet har föreslagit en förändring av fors-karutbildningen så att ämnen som biologi och filosofinär det gäller kunskapsteori skall finnas med i allasådana utbildningar.Herr talman! Jag slutar här och yrkar bifall till re-servation 5 mom. 15, 19, 23 och 29.Anf. 10 SKÅNBERG (kd):Herr talman! Det är glädjande att utbildningsmi-nister är i och har följt debattenända begynnelse. Det är en artighet som vii oppositionen i utbildningsutskottet uppskattar.Om jag är rätt underrättad var med och firade nobelpristagarna vid den stora nobel-middagen. Några av samtidens mest framståendeforskare belönades för sin banbrytande grundforsk-ning. fick dessa pristagare kommentera densvenska regeringens forskningspolitik, och kritikenvar hård.Det som upprörde pristagarna mest var att medelöverfördes från grundforskningen till den mer riktadeforskningen. Kemipristagaren från brit-tiska sade: "Hade den politikenvarit rådande hade vi inte upptäckt vare sig laserneller vår egen arvsmassa. "Han tog upp som exempel. Där harregeringen skurit ned grundforskningen. Hansade: "Resultatet är att vetenskapen som vi kännerden hotas av utplåning. "Kemipristagaren från i , , hävdade att grundforskning-en i längden är lönsam för samhället. Det visar allastudier. Ändå är det en trend i västvärlden att spara pågrundforskningen.Fysikpristagaren från StanfordUniversity i gav följande varnande ord: "Deasiatiska länderna satsar nu enorma summor på grund-forskning. Troligen sitter det koreaner och kineser pånobelpristagarstolarna , medan amerikaneroch européer tvingas börja om från början. "Som jag nämnde i forskningsdebatten den 22 no-vember varnar vetenskapligt sakkunniga för att Sveri-ge genom nedskärningar på grundforsk-ningen riskerar att mista den vetenskapliga kompeten-sen att ens kunna utse nobelpristagare.Tillsammans med och Moderaternahar vi i reservation 10 påtalat att regeringen har hante-rat frågan om deltagande i storskaligt inter-nationellt forskningssamarbete mycket illa. Att sam-tidigt med förslag till om neddragningar avdessa forskningsanslag avisera en utredning om Sve-riges fortsatta deltagande i detta internationellaforskningssamarbete är obegripligt både för svenskaforskare och för våra internationella forskningspart-ner. Vi menar att regeringen måste ge besked såväl tillde berörda forskarna som till de internationellaforskningsorganisationerna att inte drar sig urforskningssamarbetet.I de allmänna riktlinjer som regeringen vill skallgälla för forskningspolitiken anges bl.a. att forskning-ens inriktning skall svara mot behoven i samhället, attforskningen skall komma till nytta och att högskolanssamverkan med det omgivande samhället skall öka.Dessa riktlinjer - tillsammans med nedskärningen pågrundforskningen, t.ex. med en femtedel på den bio-medicinska forskningen - är en form att politisk styr-ning och forskningssocialism som allvarligt riskeraratt beröva möjligheterna att följa västvärldensforskningsframsteg och än mindre vara ledande inomforskningen.Regeringen har inte förstått att det är just genomatt grundforskningen får resurser och slipper politiskapekpinnar som den blir till nytta om den är fri ochförutsättningslös. Det gamla sovjetsamhället illustre-rar ju på ett avskräckande sätt vad som händer omman försöker kommendera fram samhällsnyttig kun-skap. Inga femårsplaner i världen eller påbud frånhögsta kan ersätta den fria grundforskningen.Högskolans samverkan med det omgivande samhälletskall förvisso öka, men hur kan det komma sig attvikten av samverkan högskolorna emellan inte berörsmed ett enda ord?Regeringens ambition att med några få ord fångaforskningens mål och inriktning är enligt min meningdömd att misslyckas. Rent principiellt menar vi att detinte är fel att ha riktlinjer för mål och inriktning. Där-för har vi valt att inte markera vårt avståndstagande ien reservation, men vi vill här i debatten understrykaatt vi är skeptiska till regeringens förmåga att förståforskningens villkor. Vidare vill vi markera vårt av-ståndstagande från det överdrivna nyttotänkandet igrundforskningen. Forskningen skall självfallet bli tillnytta, men det blir den just genom att vara fri.Vidare tycker vi naturligtvis, tillsammans med allaandra i och i forskarsamhället, att den tek-niska forskningen är dyrbar och självklar. Men vi villockså mer än regeringen betona vikten av forskninginom humaniora.I sin proposition säger regeringen att anslagen tillhumaniora, inklusive kultur och medieområdet, underden senaste tioårsperioden har ökat . Detmåste dock ses mot bakgrund av att humaniora haroch har haft en mycket blygsam tilldelning med ettutgångsläge på mindre än 500 miljoner kronor1986/87. har anslagen till humaniorasjunkit. Regeringen betonar att antalet forskarutbilda-de under i har ökat från ca 10 000 år1970 till nära 25 1990. Denna ökning har dockinte kommit humaniora till del. Regeringen räknarinte ens i kalkylen för antalet forskarutbildade i be-folkningen fram med någonsom helst tillväxt av antalet forskarutbildade i huma-niora. Regeringen vill frysa nivån till 3 000-4 000forskarutbildade inom humaniora av 50 000 forskar-utbildade totalt.Vi kristdemokrater anser att humaniora bör priori-teras eftersom detta område ger oss viktiga ickemate-riella värden som självförståelse, historiskt perspektivoch psykologisk, teologisk och filosofisk reflexion. Iett allt mer teknologiskt samhälle behöver vi fler, intefärre, vetenskapligt skolade humanister.Det nya modeordet för året är genusforskning. Vikristdemokrater vill framhålla ett verklighetsnära ochpraktiskt sätt att befrämja jämställdhet mellan könenföre luftiga tankebyggnader. Mannen är t.ex. oftanorm i medicinsk forskning. Vi vill betona vikten aven medicinsk forskning som utgår från kvinnornasfysiologi och därigenom direkt och på ett nära sättkan lösa kvinnors hälsoproblem.Det är av största vikt att forskningens landvin-ningar kommer en bredare allmänhet till godo. Detkan nås på många sätt. i forsknings-rådsnämnden fick jag god inblick i Källaseriens ut-givning. I samma anda vill vi kristdemokrater att detskall införas en ordning med obligatoriska populärve-tenskapliga sammanfattningar till doktorsavhandling-ar, som t.ex. skall finnas tillgängliga i databaser och isärtryck i bibliotek och bokhandlare. Detta kan inteenskilda högskolor och universitet själva besluta omså att det får ett landsomfattande genomslag, menregering och riksdag kan. Det menar vi också skallgöras.Som vi tidigare nämnt i motion och tidigare anfö-randen välkomnar vi regeringens förslag om en par-lamentarisk utredning som skall belysa forsknings-etiska problem. Det är en direkt uppfyllelse av vad vimotionerade om 1993. Vi menar att det är viktigt attde etiska överväganden som regeringen skall göra ärförankrade i den kristna etiken och västerländskahumanismen, på så sätt som redan besluta-de 1994 när det gällde riktlinjerna för skolans läro-plan.Med tanke på det stora engagemang för samhäll-sinsatser som finns inom ideell verksamhet och deförväntningar som finns på att denna verksamhet skallkunna bidra till lösningar på växande sociala, eko-nomiska och demokratiska problem anser vi kristde-mokrater att forskningen inom detta område bör pri-oriteras. Likaså borde ha uttalat sig förstatens ansvar för den grundläggande idrottsforsk-ningen.När det gäller forskningsstiftelserna har vi krist-demokrater med kraft deklarerat att vi tar avstånd frånCarl Thams korståg mot de fria forskningsstiftelserna.Vi har yrkat avslag på förslaget att regeringen skullekunna avsätta styrelseledamöterna och ersätta medegna.Den inställningen hyser vi ännu ivrigt, men vitvingas konstatera att Socialdemokraterna fått stöd avVänsterpartiet och genomför sitt förslag. I detta lägevill vi rädda så mycket som möjligt från och yrkar därför på att den änd-ring av stiftelselagen som gav regeringen befogenhetatt ändra stiftelseförordnandena skall nyttjas så, attinte regeringen utser styrelseledamöterna utan att enordning utarbetas så att styrelserna förnyas genom enelektorsförsamling av forskare. Även den politiskaklåfingrigheten att regeringen skall utse professorerställer vi oss tveksamma till. Detta bör vara universi-teten och högskolorna förbehållet.I mitt anförande om forskningspolitik vill jag nå-got beröra det som faller under detta område i utbild-ningsutskottets betänkande UbU1 som skall debatte-ras och som min kollega att kommentera.Vi kristdemokrater välkomnar fasta forskningsre-surser för de mindre och medelstora högskolorna.Men när det handlar om principer för fördelningen avforskningsresurser mellan mindre och medelstorahögskolor är det mycket oklart på vilka grunder rege-ringen fördelat forskningsresurserna. Vissa högskolorfår stora belopp, andra får inget eller litet tillskott.Särskilt anmärkningsvärt är just att inte fått någon förstärkning av resurserna fram till1999. Det beslutsunderlag som regeringen presente-rade är för svagt, närmast obefintligt. Regeringen böråterkomma med bättre underlag.Ett annat problem som vi tar upp i UbU1 är lärar-bristen vid universitet och högskolor som regeringeninte verkar ta på allvar. Under denna tidväxte antalet lärare med enbart . Alltför mångaav lärarna är dessutom inte disputerade. Både ett ökatantal lärare och deras pedagogiska och vetenskapligameritering bör prioriteras.Herr talman! Jag yrkar bifall till Kristdemokrater-nas reservationer 6 och 10 i UbU3.Anf. 11 ():Herr talman! "av forskarglädje" är ru-briken på den skrift som givit ut för att högtidlighålla att detgått rådet inrättades 1946. Rubriken syftarnaturligtvis i första hand på de enskilda forskarnasarbete och arbetstillfredsställelse. Men jag tycker attden också borde kunna ses i ett mera övergripandeperspektiv.Svensk forskning befinner sig i den absolutafrontlinjen. har de statliga forskningsansla-gen inom teknikområdet ökat , inom medi-cin och inom naturvetenskap med 33 %.Det är definitivt inte bara kvantiteten som bör impo-nera. Svensk forskning håller också en erkänt myckethög standard i internationellt perspektiv. Det visar enrad utvärderingar som t.ex. forskningsråd och andragör av forskning inom olika områden. Det framgårockså av de erkännanden som många svenska forskarefår av det internationella forskarsamfundet. Och sistmen inte minst tar det sig uttryck i de forskningsresul-tat som framgångsrikt kan utnyttjas av våra företagoch samhällslivet i övrigt.Talet om att det skulle vila en kall hand översvensk forskning är sanslöst. har aldrig haft såmånga forskare som , inte heller så många forskar-studerande under utbildning för framtida verksamhetinom forskning.I den av ledda jämmerdalsdebattenom svensk forskning har det påståtts att skulleha drabbats av forskarflykt. Också detta påståendevilar på lösan sand. Det finns förvisso ingen heltäck-ande statistik över forskarnas internationella rörelse-mönster. Att sådan statistik saknas ligger närmast isakens natur. Att röra sig internationellt är så vanligtoch naturligt för forskarna att det inte finns någonegentlig anledning att särredovisa detta. Men det finnsändå vissa uppgifter som kan belysa situationen. Des-sa uppgifter visar att tendensen faktiskt är att Sverigetar emot fler forskare än som lämnar landet.Högskoleverkets statistik över internationellt utby-te bland doktorander visar att det /95 varmer än dubbelt så många utländska doktorander somkom hit som det var svenska doktorander som resteut. Uppgifter från för läsåret1994/95 visar också att betydligt fler personer medforskarutbildning flyttar till än som flyttarhärifrån.Under treårsperioden kommer svensk forskning atttillföras väsentliga resurser. Det är en kraftig ökningav forskningsanslagen . Det har det ocksåvarit . Kraftfulla insatser görs bl.a. på infor-mationstekniken. Det gäller bl.a. SUNET, det svenskauniversitets- och högskoleväsendets gemensammadatanät, och biblioteksdatabassystemet LIBRIS. Förett mycket viktigt tillskott svarar forskningsstiftelser-na med sina 25 miljarder i kapital. Reservanternas ochandra klagandes tal om dränering av grundforskning-en och att stiftelsernas resurser inte kan användas förgrundforskningsändamål bygger i bästa fall på enmissuppfattning och i värsta fall på ren illvilja. Sålun-da framgår t.ex. av stadgarna för den största stiftelsen- - att dess insatser"kan avse såväl ren grundforskning som tillämpadforskning, samt inte minst områdena däremellan".Skiljelinjen mellan grundforskning och tillämpadforskning är ibland diffus. Det visar bl.a. det upp-märksammade inlägget från 599 biomedicinska fors-kare. Som praktexempel på svensk grundforskningnämner de framtagandet av magmedicinen Losec. Isjälva verket är detta läkemedel och många andra etttypiskt exempel på målinriktad fattade riksdagenbeslut om att demokratisera forskningsstiftelserna. Dedemokratiskt valda organ som förser forskarsamhäl-let, inklusive stiftelserna, med ekonomiska resurserfår nu också inflytande över resursernas användning.Härigenom möjliggörs en samordning av de totalaforskningsresurserna till gagn för såväl forskarsamhäl-let som samhället i stort. Regeringen har också hand-lat snabbt när det gäller de nya styrelsernas samman-sättning. Samtliga ordföranden har redan utsetts.Det här innebär att man kommer i gång med verk-samheten och möjligheterna till samordning mycketsnabbt. Det glapp som många har talat om behöverinte bli särskilt stort, om ens något.Forskningspropositionen ger med hjälp av mate-rial från ett internationellt perspektiv påsvensk forskning som är intressant. De samlade utgif-terna för forskning och utvecklingsarbete inomOECD-området har minskat under första halvan av90-talet, från i genomsnitt av bruttonational-produkten till . I de flesta länder beror detta påminskade offentliga anslag, medan näringslivet bättrehar kunnat bibehålla eller i vissa fall öka sina insatser.I är BNP-andelen till forskning och utveck-lingsarbete 3,4 %.Det finns en rätt stor uppslutning kring den svens-ka modellen i forskningspolitiken. Den går ut på attövergripande forskningspolitiska beslut skall fattas avstatsmakterna, medan organ med sakkunskap inomberörda områden beslutar om närmare medelsfördel-ning och verksamhet.Forskningen vid de mindre och medelstora hög-skolorna får egna forskningsresurser. Här har densocialdemokratiska regeringen tagit kraftfulla initia-tiv, och det är positivt att sluter uppkring den linjen.Moderaterna motsätter sig denna satsning ochhävdar att ett litet land som inte kan splittrasina forskningsresurser. Förvånansvärt nog är Miljö-partiet också med på den vagnen. Kreativa forsk-ningsmiljöer kan enligt bara skapas vidde stora universiteten. Detta är en kunskapssyn somtillhör det förflutna. I själva verket har universitetenskunskapsmonopol redan brutits. Det sker bl.a. genomutvecklingen av informationstekniken.Kreativitet tycks för denna nattståndna kunskaps-syns proselyter vara detsamma som kvantitet. Dehänvisar till att forskningen måste bedrivas i miljöersom har "kritisk massa". Med kritisk massa menas attforskningsmiljöerna måste vara "stora" -definitionsmässigt tydligen så stora att de inte kanuppnås vid de mindre och medelstora högskolorna.Här tror jag att moderater m.fl. akademiska belackarefallit offer för en optisk villa.Jag är själv ledamot i styrelsen för Lunds universi-tet - störst i och kanske i . Här finnsnaturligtvis några - men inte särskilt många - institu-tioner med stora laboratorier och mycket personal.Men de flesta institutionerna är relativt små. Mångahar bara något eller några tiotal anställda. Än mindreär naturligtvis de egentliga forskningsmiljöerna, dvs.forskargrupperna.Det är med andra ord direkt felaktigt att dra slut-satsen, att bara därför att som sådant ärstort mätt i ekonomisk omslutning och personal skulleforskningsmiljöerna därmed också vara stora.