prot · GK0929 · 1996-11-19 00:00:00 — Efter vad jag har förstått av interpellatio-nen, handlar frågeställningen om problemet att tar jobb för den privata marknaden när detgäller kyrkogårdar, osv. Vi måste kan-ske skilja på det ena och det andra.Jag menar att konkurrensneutraliteten i vilket fallsom helst uppfylls med råge genom den offentligadebatt som man kan ha när det handlar om ett verksom är demokratiskt genomlyst. Det skulle inte gå,oavsett om det var eller NCC, att diskuterakalkyler och resurser och jämföra de olika objektenhär i . Det går bara när det är en offentligmyndighet. Jag tycker att det är ett värde i sig.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1996/97:51 omhandlingsplan för . 77 Kommunikationsminister ():Herr talman! har frågat vad jag ochregeringen har för handlingsplan för att färjekatastro-fen med skall få ett värdigt slut för över-levande och anhöriga.Först regeringen , därefter regeringen och regeringen har på olika sätt för-sökt lösa de frågor som uppstått i anslutning till kata-strofen. Beslut av vikt har förankrats bland övrigapartier. Flera statsråd har fört samtal med anhörigaoch deras representanter. De anhörigas föreningar harstöttats med ekonomiska bidrag, och en särskild utre-dare har haft till uppgift att ge de anhöriga vägledningom hur de kan ta till vara sina intressen med anled-ning av katastrofen. Ett etiskt råd har även tillkallatsför att ge råd i de svåra etiska frågorna.En statlig myndighet, Styrelsen för psykologisktförsvar, har fått ett särskilt uppdrag att arbeta medatt fördjupa anhörigdialogen. Styrelsen har anställt ensärskild informatör för att arbeta med den fördjupadedialogen. Ett 020-nummer har inrättats för de anhöri-ga. De anhöriga har även informerats om vart de kanvända sig för att diskutera och lämna synpunkter etc.Nu arbetar styrelsen med att ta fram en särskild pro-jektplan för att, precis som regeringen och partiledar-na begärde, i samråd med de anhöriga söka få tillstånd en fördjupad dialog.Vad gäller fartyget och platsen för dess förlisningbeslutade regeringen att arbetet medatt övertäcka skulle avbrytas. Regeringengav även ett förnyat uppdrag att ombe-sörja bevakning vid platsen för fartygets förlisning.Ersta sjukhus har sedan tiden för varit ett stöd på det personliga planet för endel anhöriga och överlevande. Det arbetet är betydel-sefullt och är en viktig del i det totala arbetet. Erstasjukhus har sammanställt och skickat ut en enkätun-dersökning till de anhöriga i syfte att klargöra kata-strofens effekter vad gäller bl.a. kroppsliga och psy-kiska symtom. Undersökningen har översänts tillStyrelsen för psykologiskt försvar, som skall kommain med ett yttrande angående styrelsens möjligheteratt utnyttja materialet från Ersta.I arbetet kring förlisning är det bety-delsefullt att de anhörigas och överlevandes olikauppfattningar respekteras. Det är viktigt att lyssna ochförsöka fatta så bra beslut som möjligt - och att helatiden föra en dialog med de anhöriga.Anf. 78 ():Herr talman! Jag tackar ministern för svaret.I detta svar är det ett par saker som jag tycker ärbra. Jag tycker att det är roligt med erkännandet ochomnämnandet av Erstas personal.Jag gläder mig väldigt mycket åt de sista raderna isvaret: "Det är viktigt att lyssna och försöka fatta såbra beslut som möjligt - och att föra endialog med de anhöriga. "Som jag har förstått det, kommer detta litet välsent. De anhöriga har ju nu framförtklagomål på att de inte har fått föra den dialog som deså gärna skulle vilja föra med ministern och departe-mentet. Jag förstår att det tidsmässigt har varit svårtför ministern att klara det. Jag hoppas att Styrelsen förpsykologiskt försvar nu kan sköta det här på ett riktigtbra sätt och sedan för fram resultatet till departemen-tet och ministern, så att de får resultatet av detta.För övrigt tycker jag inte att svaret ger svar på minfråga i interpellationen, utan det är en redogörelse avvad som har gjorts. Det finns ingenting med om någonhandlingsplan för hur färjekatastrofen med Estoniaskall kunna få ett värdigt slut.Det som händer just , och som har hänt under entid, är att medierna målar upp motsättningar och an-klagelser, mellan regeringen-departementet och deanhöriga, mellan anhöriga osv.Man anklagar regeringen och man anklagar för att inte sköta detta på ett bra sätt. En-skilda skriver upprop i tidningarna med krav på ut-redning av handläggningen av Estoniakatastrofensefterspel. Det finns missförhållanden i haverikom-missionen. Det cirkulerar många, många rykten ochantaganden, bl.a. om vilken last Estonia hade och omdet är det som påverkar arbetet. Allt detta, sant ellerosant, ökar ju bara på och förändrar de anhörigassorg. Det blir en desperation som vänds till en vredemot politikerna. Detta är inte bra. Det är ju helt fel. Julängre tid som går, desto fler blir ryktena och speku-lationerna om vad det är som egentligen har hänt, vaddet är som händer och vad som skall hända.Dessutom fick jag precis innan jag gick in här ikammaren på Aktuellt höra att inte villfortsätta att bevaka haveriplatsen därför att det kostarför mycket. Det var ett förnyat uppdrag man fick såsent som . Man frågar sig nu: Finns det ingenplan för och inga tankar om vad som skall hända medEstonia och med gravplatsen? Skall man återupptaövertäckningen, skall Estonia vara en gravplats somständigt skall bevakas eller skall man bärga kroppar?Det är dessa frågor som de överlevande och de anhö-riga vill ha svar på. Det är denna ovisshet som skaparen så fantastiskt trist situation för dessa människor.Anf. 79 Kommunikationsminister ():Herr talman! Det har varit en oerhört traumatisksituation för många människor i vårt land när detgäller denna stora katastrof - en stor katastrof somingen hade kunnat förutse eller hade kunnat förutsekonsekvenserna av.Jag vill citera ett uttalande som gjordes här ikammaren : "Vi vet alla -statsministern sade det också - att det i denna frågainte finns rätt eller fel, sanning eller osanning. Allakänner hjälplösheten och förtvivlan, alla plågas av detbeslut som måste fattas. Ändå måste det fattas. Ingetoch ingen kan göra katastrofen ogjord. "Detta var ett citat ur ett ganska långt inlägg av denförre statsministern i samband med attregeringen redovisade det beslut som hade fattatssamma dag. Jag återger detta citat därför att jag tyckeratt det är en bra formulering av ett mycket svårt di-lemma som myndighetspersoner, personliga vänneroch människor i omgivningen alla står inför när detgäller de svåra beskeden och de svåra besluten efterm/s förlisning.Naturligtvis har de anhöriga och de överlevandegenomgått det största traumat och de största proble-men. Men det är många i och i våra grannlän-der som har haft en väldigt besvärlig tid efter detinträffade. Men ändå kan inget och ingen, som CarlBildt sade, göra katastrofen ogjord. Därför måste endel beslut fattas.Beslutet om övertäckningen kom till i en diskus-sion som handlade om gravfrid och möjligheterna attskydda gravfriden. Efter de kontakter som förekomunder våren, vilka dels gällde rättsprocesser, dels deanhörigas krav, fattade regeringen efter samråd medsamtliga riksdagspartier beslut om att skjuta uppövertäckningen. Det beslutet ligger fast och vi kan inte säga något om när det blir aktuellt att fattanågot annat beslut. Det beror bl.a. på att det är omöj-ligt att förutsäga hur rättsprocesserna kommer attutvecklas.Anf. 80 ():Herr talman! Det är helt rätt att det var en trauma-tisk händelse. Det var en händelse inför vilken manstod handfallen. Jag känner själv en väldig tveksam-het till vad man gör och vad man inte gör i en sådansituation.Statsministrarna i de regeringar som det hänvisastill i svaret, regeringen och regeringen ,sade i sina första uttalanden att Estonia skulle bärgas.Det är dessa uttalanden som de anhöriga har bunditupp som ett löfte som de vill gå vidare med.Att bärga är väl knappast möjligt. Ävenanhöriga och överlevande tycker enligt vad jaghar hört att det inte skulle vara realistiskt. Däremotvill de ha ett slutgiltigt beslut. Skall Estonia vara engravplats ute i havet? I så fall vill de att den skallbevakas så att den inte kan plundras. Skall man bärgade kroppar som över huvud taget går att bärga, ta uppdem och identifiera dem så att de kroppar som går attfinna kan begravas? De anhöriga vill ha beslut om ettav dessa två alternativ , eftersomde tycker att det nu har gått tillräckligt då defått olika signaler. Dessutom har de anhöriga intetyckt om detta med övertäckning. Det var ju en väl-digt stor majoritet som sade nej till övertäckningen.Det var väl också det som bl.a. bidrog till att över-täckningen avbröts.Att man kommer fram till ett beslut om hur manskall förfara med Estonia så att de anhöriga kan slut-bearbeta sin sorg är ytterst viktigt. Om jag är rättunderrättad väntas lägga framsin utredning i januari.Tala om för de anhöriga att ettslutgiltigt beslut kommer att fattas i början av 1997och att de då får ett klart besked! Det är viktigt attverkligen fullfölja den dialog med de anhöriga somutlovas i svaret, att föra den fortlöpande och att ta tillsig de anhörigas synpunkter.Anf. 81 Kommunikationsminister ():Herr talman! Den här debatten påminner litetgrand om den debatt som fördes under höstmånaderna1994; det gäller att komma fram till ett beslut och attkunna lämna ett slutgiltigt besked. Det var de kravsom ställdes då.Jag tror att vi måste inse att denna enorma kata-strof egentligen aldrig kommer att nå fram till ett slut.Detta är någonting som vi i och i våra grann-länder kommer att få leva med under resten av vårgenerations levnad. Den här typen av katastrofer kanicke få ett slut.Det sätt på vilket vi tillsammans kan bearbetadetta i det offentliga - jag talar då inte omden individuella dialogen med de närmast berörda -är att faktiskt se till att gemenskapen över Östersjönfortsätter och att vi arbetar med sjösäkerheten, så attde människor som drabbades av denna fruktansvärdaolycka inte har dött alldeles förgäves.Anf. 82 ():Herr talman! fattades ett politisktbeslut utan någon dialog med de anhöriga. Jag tolkarkommunikationsministerns svar så, att man kommeratt ha en tät och intensiv dialog med de anhöriga viaStyrelsen för psykologiskt försvar. Då kan man kom-ma fram till ett beslut som kan accepteras av de an-höriga och de överlevande.Jag tror inte heller att katastrofen som sådankommer att få ett slut - inte så länge någon som haren anhörig som omkom lever. Däremot kan den få ettpolitiskt slut. Det kan bli ett politiskt slutgiltigt beslutom hur man förfar med de kroppar som finns ute vidEstonia och om hur man förfar med den begrav-ningsplats som utlysts ute i havet.När stjälpte i tog innan det politiska beslutet varfärdigfattat. Där kom man till beslutet att bärga krop-par. Sedan var den delen av katastrofen avslutad. Deanhöriga var nöjda med att de fick ta upp och ta hemde kroppar som man hittade och begrava dem.Jag har uppfattningen att de anhöriga och deöverlevande efter denna färjekatastrof också kommeratt få finna sig i det beslut som fattas. Jag vet att detbeslut som de helst vill att man fattar är att man bär-gar de kroppar som går att bärga. Möjligheten attfortsätta att ha platsen som en bevakad gravplats finnsockså. Det innebär andra aspekter, t.ex. ekonomiska.Det beslutet måste fattas politiskt. Man måste vara såstark att man kan fatta ett beslut om detta.Anf. 83 Kommunikationsminister ():Herr talman! Det har fattats ganska många politis-ka beslut i denna fråga. Vi måste inse att de faktisktinte accepteras av alla, men de har ändå varit nöd-vändiga att fatta. Det beslut som ligger fast innebär attgravfrid råder. Platsen där Estonia sjönk är en grav-plats för svenskar, estländare och alla andra medbor-gare som omkom där.Däremot tror jag inte att vi i fortsättningen kom-mer att få en annorlunda dialog än den som har varitunder . Jag tycker att det är viktigt att dendialog som har pågått skall skall få fort-sätta i SPF:s former. Jag vill ge SPF en chans attutföra sitt arbete på ett så bra och hyggligt sätt sommöjligt.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 1996/97:62 omGotlandstilläggetAnf. 84 Kommunikationsminister ():Herr talman! har frågat mig om jagnu är beredd att genom regeringen återkomma med enlösning av frågan om avvecklingen av högstprisregle-ringen och Gotlandstillägget - detta mot bakgrund avatt godstransportföretagen för att kompensera sig förminskningen känner sig föranledda att höja fraktpri-serna till och från Gotland.Bakgrunden till frågan är att har beslutatom avveckling av högstprisregleringen och Got-landstillägget. Avvecklingen skall ske med 0,2 pro-centenheter med start den 1 januari 1997.Högstprisregleringen skall gälla ända till dess attavvecklingen av Gotlandstillägget är helt slutförd.Av regeringens proposition om riktlinjer för upp-handling av Gotlandstrafiken framgår att regeringenavser att ge berörda myndigheter i uppdrag att följaupp avvecklingen av Gotlandstillägget och högstpris-regleringen. I detta sammanhang bör särskilt de mind-re gotländska företagens konkurrensvillkor och ut-vecklingsmöjligheter belysas. Myndigheterna börårligen rapportera avvecklingens effekter till rege-ringen.Det är för tidigt att dra några slutsatserom effekterna av Gotlandstilläggets avveckling. Re-geringen har dock för avsikt att noga följa de berördamyndigheternas rapportering om avvecklingens effek-ter. Om effekterna visar sig bli negativa för Gotlandsnäringsliv är regeringen beredd att då återkomma ifrågan.Anf. 85 ():Herr talman! Jag tackar kommunikationsministernför svaret. Det kommunikationsministern tar upp, dvs.att regeringen har för avsikt att följa de berörda myn-digheternas rapportering om avvecklingens effekter,är bra. Kommunikationsministern säger också attregeringen är beredd att återkomma i frågan om effek-terna blir negativa för näringsliv.ASG och representerar tillsammansca av det reguljära godsflödet. De har aviseratatt den första avtrappningen av Gotlandstilläggetmedför fraktprisökningar på . Vis-bydistriktet har i brev till sina kunder från den 30oktober aviserat att de måste kompensera detunderskott som uppstår 1997 vid nedtrappningen avGotlandstillägget med 23 procentenheter.Totalt subventionerar Gotlandstillägget godsfrak-terna till och från med ca 60 miljoner årligen.Nu försvinner en tredjedel på grund avnedtrappningen.Den höjning som har aviserats innebär att mandirekt kan konstatera att effekterna blir negativa förGotlands näringsliv om ingenting görs. Vid behand-lingen av riktlinjerna för upphandlingen av Gotland-strafiken erinrade sig trafikutskottet med anledning avmotioner de möjligheter som staten har att omgåendemotverka uppkomsten av eventuella problem. I debat-ten i kammaren sade vi att vi såg det som ett löfte attregeringen skulle återkomma omgående. anser viatt regeringen måste infria löftet och göra någontingför att förhindra de negativa konsekvenserna.Gotlandstillägget och högstprisregleringen ärkomplicerade frågor. Det har jag inte minst insett närjag nu har försökt sätta mig in i de olika reglerna. Jagkan också tala om att ingen annan enskild fråga harengagerat så många gotlänningar som denna. Jag haraldrig i ett enskilt ärende fått så många påringningar,kontakter och brev från gotlänningar som när detgäller fraktkostnaderna. Många är oroliga och undrarhur vi med de höjda fraktpriserna skall kunna konkur-rera med våra produkter och hur vi skall kunna ut-veckla vårt näringsliv och småföretagande när trans-portkostnaderna höjs så mycket. Oro finns för attföretag låter bli att utveckla sig eller etablera sig påGotland om vi får höjda fraktpriser. I slutändan är detsysselsättningsmöjligheterna på som hotas.Jag måste erkänna att jag inte kunde förutse attfraktkostnaderna skulle höjas i den omfattning som nuföreslås. Jag tänkte mig också att högstprisregleringenskulle dämpa höjningarna. När jag nu har satt mig in ifrågan inser jag att högstprisreglering inte har denbetydelse som man skulle kunna önska sig. Det sägerjag med tanke på den 5-procentiga prishöjning somBilspedition gjorde 1994. Den höjningen anmäldestill och till såsomstridande mot högstprisförordningen. Konkurrensver-ket fann inte att höjningen stred mot konkurrenslagen.Sjöfartsverket fann att det fanns anledning att antabrott mot högstprisregleringen och överlämnade ären-det till åklagarmyndigheten i . Där avskrevman i sin tur ärendet då brott inte kunde styrkas, ef-tersom det inte gick att fastställa något entydigt frakt-pris på fastlandet. Transportkostnaden bestäms frånfall till fall efter förhandlingar med transportköpareoch transportsäljare. Frakten är unik för varje trans-port. Faktorer som rådande konkurrenssituation spelaren viktig roll.Att denna fråga är svår visar inte minst det faktumatt Gotlandstillägget ifrågasatts . Rege-ringsförslag om en avveckling har presenterats förriksdagen två gånger tidigare - 1986 och 1992. Dåavslogs förslagen, och trafikutskottet anförde attGotlandstillägget borde behållas i avvaktan på resulta-ten.Min avsikt är inte att vi skall riva upp det beslutsom fattade om den nedtrappning som skallgälla från 1997.Anf. 86 Kommunikationsminister ():Herr talman! Det här är en komplicerad fråga. Dethar ju den tidigare behandlingen också visat. Det harockså tidigare kunnat visas att det mesta av pengarna iGotlandstillägget faktiskt har gått till företag som harkört mest på fastlandet och minst på . Det varju inte det som var meningen.En sak som man också måste komma ihåg är attdet faktiskt råder konkurrens vad gäller transporternatill och från . Frågan är om ett transportföre-tag kan höja fraktpriserna hur mycket som helst utanatt något annat företag i så fall är intresserat av att gåin för att göra en bra affär.Hur det än är med det, har vi för avsikt att lägga utett uppdrag . Det är interiktigt färdigdiskuterat om det uppdraget skall gå tillNUTEK eller till . Som jag ser detblir det förmodligen ett samråd mellan dessa tvåmyndigheter. Det betyder att de får en rapporterings-skyldighet när det gäller utvärderingen av vad somhänder. Det är det sätt som det går att lösa frågan påmed de riksdagsbeslut som föreligger. Då följer viriksdagsbeslutet om uppföljning och kommer i gångmed en gång. Vi kan inte lägga ut ett sådant här upp-drag innan det faktiskt har börjat att gälla.Anf. 87 ():Herr talman! Jag tackar för att regeringen är be-redd att lägga ut ett uppdrag . Jag troratt det är det som är det nödvändiga här. En lösningpå konkurrensproblemet med Gotlandstillägget skullekunna vara att en myndighet får de medel som Got-landstillägget inbringar, och att dessa medel sedanfördelas bland de företag som har extrakostnader isamband med Gotlandstrafiken. Det är också kost-nadsneutralt för staten att göra så.Jag vet också att det finns seriösa företag på Got-land som har gått ut med upphandling för att försökafå konkurrens, men jag har kunnat konstatera att in-tresset är väldigt litet i de svar som kommer in. Detkommer in väldigt få svar. Det företagen ser framförsig är att de måste minska på andra kostnader om deinte får stopp på höjningen av fraktkostnaderna. Detskulle innebära att man måste säga upp personal.Vi har många frakter där det handlar om storakvantiteter och låga kilopris. Jag tänker på sådant sommorötter och lök. Där drabbar fraktkostnaderna väl-digt hårt. Sedan finns det också tillverkningsföretagsom har fraktkostnader båda vägarna, både till Got-land och från Gotland.Jag sade förut att det inte alls var min mening attriva upp beslutet, men man måste hålla blickarna pådet här. Därför känns det väldigt bra att kommunika-tionsministern är beredd att ta tag i det här redanfr.o.m. 88 Kommunikationsminister ():Herr talman! Självklart är det viktigt att hållablickarna på den här frågan. Det finns beräkningarsom har gjort som tyder på att det inteär riktigt rimliga proportioner mellan de aviseradechockhöjningarna på frakter till och från ochdet minskade bidraget. Därför är det som jag ser detväsentligt att också tittar på det här.Det är både för gotlänningarna och för dem som kö-per och säljer med naturligtvis viktigt atthålla de totala fraktkostnaderna nere så mycket sommöjligt. Det kan man göra med en öppen och brakonkurrens. Jag är övertygad om att Konkurrensver-ket också kommer att hålla ögonen på det här.Anf. 89 ():Herr talman! Det tror jag också. Ingen är glad åtde höjningar som föreslås. Man säger att manmåste göra på det här sättet för att täcka kostnaderna.Men om man i stället gjorde så att pengarna användestill de ökade kostnaderna i Gotlandstrafiken så skulleman komma ifrån bekymret med att det är företag sominte kör på som tjänar mest på Got-landstillägget.Det är ingen, inte på i alla fall, som tyckerom det här med att Gotlandstillägget står på fraktsed-lar över hela landet. Det är dålig reklam för Gotland.Vi skulle gärna vilja se ett annat system, och har pekat på att Got-landstillägget borde försvinna. Men det har inte sagtatt det skall tas bort utan att ersättas med någontingannat, utan det har sagt att man måste göra på ettannat sätt.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1996/97:54 om asyl-politikenAnf. 90 Statsrådet ():Herr talman! har ställt en frågamed anledning av ett enskilt ärende där en personefter avslag på ansökan om uppehållstillstånd pågrund av humanitära skäl hållit sig undan och sedantill slut fått uppehållstillstånd. frågarmig om regeringen avser att verka för att familjemed-lemmar som utvisas skall kunna återkomma och fåasyl.I har vi höga ambitioner för utlänningsrät-ten. Den måste präglas av humanitet, förutsägbarhetoch konsekvens i rättstillämpningen. För trovärdighe-ten är det viktigt att beslut som fattas också verkställs.Det är ett problem när någon som fått ett avslagsbe-slut bekräftat i andra instans håller sig kvar i landet.Denna principiella uppfattning står inte i motsätt-ning till att de humanitära omständigheterna i enskildafall kan leda till uppehållstillstånd för den som hållitsig undan. Detta förutsägs också i lagen. Av utlän-ningslagen 2 kap. § 5b framgår att en ansökan omuppehållstillstånd får bifallas om ansökan grundar sigpå omständigheter som inte har prövats förut i ärendetoch på att det skulle strida mot humanitetens krav attverkställa beslutet om avvisning eller utvisning. Detär enligt min mening viktigt för att migrationspoliti-ken skall uppfattas som legitim att en konsekventrättstillämpning förenas med stor känslighet för hu-manitetens krav.Detta har skett i det beslut som tarupp. Jag vill framhålla att det i sådana fall inte ärfråga om behov av asyl, dvs. om skydd mot risk förförföljelse eller liknande omständigheter i hemlandet.Det är fråga om humanitära skäl för uppehållstillståndåt personer som på annat sätt är i en mycket allvarligsituation. Nya omständigheter i övrigt kan också hatillkommit som får betydelse och där det nämndalagrummet är tillämpligt.Självfallet gäller de allmänna reglerna i utlän-ningslagen för anhöriginvandring också i detta fall.Dessa ger dock inte här någon rätt till återförening iSverige, och regeringen avser inte att ta något sådantinitiativ som syftar på.Anf. 91 ():Herr talman! Jag tackar för svaret. Jag erkänner attjag avsåg ett enskilt ärende, nämligen Sincaris. Detvar i och för sig inte den här familjens riktiga namnnär man sökte asyl i , utan man tog det förstnär man kom hit. Jag förstår att statsrådet inte kan gå isvaromål när det gäller ett enskilt ärende - även omjag har märkt mer än en gång att statsrådet när detpassar gärna går in på enskilda ärenden.Jag kan notera att praxis har inneburit att om manerhåller ett utvisningsbeslut, baserat på vad som ändåmåste sägas vara mest generösa asyl- ochflyktingpolitik, och inte accepterar detta utan gömmersig, så har man ändå stora chanser att få sin önskan attfå stanna kvar i uppfylld.Jag frågade i min interpellation om man i framti-den kunde tänka sig att även fäderna Sincari skulle fåmöjlighet att stanna. Det blir inte så säger statsrådet,men jag är inte säker. Dessbättre hade deras kvinnoroch barn större kurage och initiativförmåga.