prot · GJ09115 · 1996-07-12 00:00:00 — Det skapas jobb runt om i världen, mångaarbeten, där villkoren för skapande är sådana att ska-pandet kan komma till stånd.Här i diskuterar vi hur vi skall dela på ar-beten som blir färre. Vi diskuterar det värdiga slutetpå arbetslivet, med arbetsmarknadsministerns ordval.Som om detta vore en lösning på alla arbetslöshetsbe-kymmer som tynger människor socialt och ekono-miskt! Uttrycket att vi skall ordna ett värdigt slutsäger nog mer om socialdemokratins underliggandeanalys av arbetslösheten än vad arbetsmarknadsminis-tern kanske själv insåg den där morgonen då tunganuppenbarligen slant.I , i och i växer,bubblar och sjuder det. Där får företagsamheten devillkor genom vilka det är möjligt att skapa den nyatryggheten. Om skall kunna erbjuda någon-ting av stimulans och utmaning till alla de hundratu-sentals människor som går sysslolösa måsteföreställningen om att skyddet är det centrala bytasmot föreställningen om att det är skapandet som ska-par tryggheten. Eller annorlunda uttryckt: Ingen lag-stiftning i världen kan trygga människors arbete omföretagen blir färre och saknar möjligheter att expan-dera.Fru talman! Det är detta som är bakgrunden till detprogram med 55 punkter som presente-rade långt innan regeringen kom med sin propositionsom nu debatterar. Det är 55 punkter ochkrav varav åtskilliga skulle kunna träda i kraft redanden om fattarrätt beslut.Fru talman! Detta är ett program som skulle skapaarbete - inte fördela otrygghet. Programmet har någracentrala punkter. En är att genom rimliga skattevillkorför företagen säkerställa att det är lönsamt att investe-ra mer. Det måste vara mer stimulerande att skaffa ettföretag och bygga ut det än att avstå från att ta riskeroch chanser. Så säger vi inte först och främst till följdav att vi skulle älska företagarna som sådana, utan föratt vi älskar det resultat som företagen kan åstad-komma.Regeringen säger däremot att detta inte spelar nå-gon roll. Man säger att det inte finns några exempel ivärlden på att denna politik har fungerat. Men letainte så långt bort, kära regering!För två år sedan kunde ni hitta de här hemma, därantalet arbeten till följd av lägre skatter och en libera-lare arbetsmarknad var på väg att bli fler. Ni vändeSverige en gång till! minskar antalet arbeten där-för att skatten stiger och arbetsmarknaden återregle-ras.Göran gillar inte att föreslårförhållandevis stora förändringar av arbetsrätten. Hanälskar att dra frågan om arbetsrätten i långbänk. Hanblundar, och han vill vinna tid. Han påminner om detre små aporna som man kan köpa i souvenirbutiker-na: Jag har ingenting sett, jag har ingenting hört ochjag har ingenting sagt. Det är bara det att den politi-ken är en politik för otrygghet, eftersom världen därute inte väntar på att skall vinna tid.Stelheterna på den svenska arbetsmarknaden gör - oavsett om , någon annan i regeringen vågar medge det - attföretagare inte vågar anställa så många som de egent-ligen skulle ha bruk av. I en enkät som ge-nomförts visade det sig att två tredjedelar av Sverigesföretagare skulle vara beredd att anställa fler om ar-betsrätten såg annorlunda ut. Därför säger vi modera-ter: Låt dem få chansen.Eller annorlunda uttryckt: Med vilken moraliskrätt säger regeringen att vi inte skall genomföra deförändringar som skulle kunna göra det möjligt förföretagen att anställa fler och därmed minska arbets-lösheten? Med vilken moralisk rätt släpas monstrenfrån 30-talet in i debatten som motiv för att säga: Nej,nej och åter nej; det kan vi absolut inte tänka oss?Moderaterna säger: Låt oss er-bjuda människor en möjlighet att anställas på andravillkor än de villkor under vilka en anställning i dagöver huvud taget inte kommer till stånd. Med vilkenmoralisk rätt säger eller JohnnyAhlqvist att vi inte skall ge företagarna möjlighet attanställa på dessa villkor, och att det är bättre attmänniskor fortsätter att gå utan arbete?Fru talman! Jag tror att nu borde varakommen då i vart fall lägger en del av singamla historia till handlingarna och säger sig att en nytid är på väg att randas. Det går inte att lösa en ny tidsproblem och utmaningar med en gammal tids lösning-ar. Dessvärre förefaller regeringen , av debattenatt döma, att vara om möjligt ännu mer blockerad änvad många av oss hade hoppats genom att inte seförändringar och genom att vara låst av interna me-ningsmotsättningar mellan regering, parti och arbetar-rörelse i övrigt, kryddat med en ordentlig portion avrena klantigheter.Fru talman! En sådan politik är inte bra för landetsarbetslösa. Det finns, som jag tidigare sade, ett alter-nativ till detta klanteri som ställs under riksdagensomröstning . Då kommer varjeriksdagsledamot att få stå upp till prövning om haneller hon , nu i denna kammare, är beredd attmedverka till sådana åtgärder som bevisligen skullekunna skapa fler riktiga arbeten.Anf. 113 ()Fru talman! Det finns en sak som LO, och är helt överens om: Lägetpå arbetsmarknaden är dystert.Aldrig förr har vi haft en så hög arbetslöshet i mo-dern tid under en god konjunktur. Mer än var åttondeperson i arbetsför ålder står utanför den reguljäraarbetsmarknaden. Det finns knappast någon familj häri landet som inte är berörd av massarbetslösheten.Den är den massarbetslöshet som socialdemokraternai opposition lovade att de skulle hareducerat till öppen arbetslöshet, barade kom i regeringsställning.Efter snart två år av socialdemokratiskt styre ikanslihuset ser facit dystert ut: sysselsättningen mins-kar, arbetslösheten ökar, varslen är i starkt stigandeoch alltfler pessimistiska tongångar förljuds från såvälopinionsinstitut som företag. De många offentligan-ställda, som av socialdemokratiska landsting ochkommuner fått avsked, ångrar säkert att de trodde påden propaganda som Socialdemokraterna drev i 1994års valrörelse.Nu tvingas LO:s ordförande konstatera att mas-sarbetslösheten biter sig kvar. Ingenting tycks rådabot på bristande efterfrågan. Han beklagar den svagainvesteringsviljan och tillägger att sysselsättningenmåste öka och arbetslösheten måste minska. Ja, detvar ett understatement från LO-ordföranden, som intebara är facklig ledare, utan sitter i Socialdemokrater-nas innersta particirkel. Men vad som man inte upp-täckt vare sig i eller i socialdemo-kratiska VU är att svensk arbetsmarknad har så mångadisharmoniska inslag. Därför fungerar den inte bra.Arbetsmarknaden är stor och komplicerad medmånga brickor som lätt kan vicka åt fel håll. Jag harflera gånger påstått att det behövs tre stadiga pelareom vi skall få en arbetsmarknad i harmoni. De är enaktiv arbetsmarknadspolitik, ett positivt näringsklimatoch sunda, sanerade statsfinanser. När det gällerstatsfinanserna är vi ett stycke på väg. Intressant är attse att regeringen rent av fullföljer en hel del av vadAnne och den tidigare regeringen lade somgrund i det statliga ekonomiska saneringsarbetet.Visserligen vill man inte tala högt om det. Men detviktiga är att man i väsentliga delar försöker att följaupp Nathalieplanen.När det gäller näringslivsklimatet finns det häm-ningar på den socialdemokratiska kanten. Fortfarandesitter man fast i en förlegad syn på arbetslivet därmånga potentater, såväl fackliga som politiska, tror attvi kan hantera en ny och förändrad arbetsmarknadmed en arbetsrättslagstiftning som var tillämplig ochmöjlig under tillväxtåren och den stabila industritiden,långt tillbaka i tiden.Visserligen var fyrpartiregeringens arbetsrättsre-form försiktig. De främsta inslagen var förändradeturordningsregler, längre provanställning och stoppför facklig veto vid entreprenader. Men uppmjuk-ningen ledde till en smidigare situation för framförallt småföretagen, som inte var sena att ta fasta påförändringen. Sakligt sett en liten förändring, menpsykologiskt mycket värdefull. Det ledde till en kraf-tigt ökad sysselsättning under främst det sista rege-ringsåret för fyrpartiregeringen.Sedan kom återställarna. De var inte heller stora,men den psykologiska effekten var påfallande stark.Det är ingen tvekan om att den förändringen har bi-dragit till betydligt minskad nyanställning jämförtmed vad som annars skulle ha varit fallet. Det är ma-kabert att vi nu har ett av de största över-tidsuttagen någonsin.När det gäller en aktiv arbetsmarknadspolitik hardet funnits en bred uppslutning i . Inte minstfrån sida vill vi påstå att vi har varit på-drivande alltifrån 70-talets regeringsperiod in i våradagar. Det är främst på politikens högerkant som manhar ogillat de arbetsmarknadspolitiska inslagen. Menvad värre är att Socialdemokraterna nu sviktar påsenare tid. Det gäller både försöken att åstadkommaett regelsystem som underlättar för ungdomar attkomma in på arbetsmarknaden,där flera misslyckadekoncept har prövats till förfång för de allt fler ung-domsarbetslösa. Det gäller också arbetshandikappade,där man i en svår arbetsmarknadspolitisk situationprutat långt mer än nödvändigt, med samhällsekono-miska och mänskliga bakslag som följd.Vi har en helt ny arbetsmarknad. Tillsvida-reanställningen blir alltmer sällsynt, och visstidsan-ställningen har explosionsartat ökat. Två av tre nyan-ställda har tidsbegränsat uppdrag. Antalet entreprenö-rer i och utom företagen är i stark framväxt. Interna-tionell influens påverkar oss, och ungdomars påmånga sätt större rörlighet har medverkat till ett för-ändrat mönster. Därför blir det än mer viktigt attstatsmakten är fingertoppskänslig och snabb till för-ändringar som är av nöden om det skall fungera. Därhar Socialdemokraterna enligt min mening haft enbesvärande bindning till en av arbetsmarknadensparter som gjort regeringen i många fall oförmögenatt handla.Under våren har regeringen gång på gång talat omden stora sysselsättningsproposition som skulle läggasfram . Men döm om min och andras för-våning då man före utsatt datummeddelade att man inte kunde leverera något rege-ringsförslag. Orsaken var att LO och SAF inte varöverens; en nyhet för regeringen, som inte observeratatt LO och SAF legat i luven på varandra hela detsenaste året!Att i en högkonjunktur så radikalt misslyckas ärnaturligtvis ett stort politiskt nederlag. Men värre äratt många människor, särskilt ungdomar, farit illaunder tiden. Det har varit en samhällsekonomisk på-frestning i onödan. befarar AMS att sysselsätt-ningen kommer att minska med nästan 30 000 perso-ner . Det är långt sämre än tidigare prognoser.Regeringens myckna tal om att sysselsättningen skulleöka med 70 000-80 000 personer under -95 och -96har kommit av sig.Regeringsförslagets enda nyhet är att en arbetslössom fyllt skall få möjlighet till tillfälligt arbeteinom offentlig sektor. Det kan knappast vara ett vär-digt slut på arbetslivet, för att citera arbetsmark-nadsministern. Att utföra arbeten som definitions-mässigt inte finns innebär en risk för att insatserna förpersoner i denna åldersgrupp på arbetsförmedlingenblir mindre, därför att man vet att 55-plus-lösningenstår till buds. Det finns faktiskt också en risk för attkommunerna säger upp mer personal än de skullebehöva med baktanken att man kan kompensera med55-plus-personal. Insatsen borde i stället, menar jag,hanteras inom ramen för ALU och utbildningsvikari-at. Jag tror att det vore en riktig väg. skulleman då inte rangordna in en ny åtgärd - en åtgärdsom i värsta fall i sin förlängning kan leda till att visnart också har ett arbetsmarknadens c-lag.Jag tror, fru talman, att det behövs en rejäl portionnytänkande - både förändringar i arbetsrätt och rentav andra ingångslöner för ungdom. I en hel del fallskulle det öppna dörren till arbetslivet för många ungasom tvingas vänta utanför i en passivitet somsnabbt skadar självkänsla och framtidstro. I de frå-gorna har det funnits en stark hämning, för att intesäga komplex, både hos socialdemokrater och i en delfackliga led. Men regeringen tycks inte ha någrahämningar när det gäller att börja i andra ändan ochskapa låglönejobb åt äldre arbetslösa. Man säger atthela 40 000 personer som fyllt skall in i sådanverksamhet till a-kasseersättning.Socialdemokraterna talade ju ofta förr med darr pårösten om att de som har byggt upp landet skall hagoda villkor. Men här snubblar man i retoriken och,vad värre är, också i praktiken. Regeringen skullemera ägna sin energi åt att öppna den arbetsmarknadsom finns inom handel och service och industriföre-tag, där unga människor skulle kunna få en god start.Det var en filosofi som den förra regeringen drev medstor framgång. Om den öppenheten hade funnits frånregeringens, och för övrigt också parternas, sidaskulle trycket på den offentliga kommunala arbets-marknaden kunna minska. Då skulle, , de äldre - ofta kvinnlig arbetskraft - kunnabehållas till avtalsenliga, eller skall vi säga anständi-ga, löner. En sådan ordning skulle inte bara vara klokutan också djupt mänskligt positiv.Arbetsmarknadspolitiken kan inte ensam bära dendjupa och svåra svacka vi befinner oss i. Näringspoli-tik och ekonomisk politik är centrala element, menarbetsmarknadspolitik är ett viktigt komplement förtillväxt och jobb. Jag delar den uppfattning som skriver om på s. 3 i Aftonbladet.Hela sidan är för övrigt intressant att läsa. Men vi serdet som allvarligt att regeringen har så svaga ambitio-ner att man nästan har resignerat inför att attackeramassarbetslösheten. Vi är på väg, om inget snabbthänder, att gradvis vänja oss vid en hög arbetslös-hetsnivå. Vi från sida kan inte accepteraen sådan hållning. Vi menar att arbetslösheten går attbringa ned, men då måste man ha en klok och samladpolitik som kombinerar tillväxt med offensiv arbets-marknadspolitik.Vi tror däremot inte att lösningen på problemetmed att ge alla ett arbete är förkortad arbetstid. Deivriga förslagsställare som pläderar för en sådan ord-ning är ofta oklara i sitt besked om hur det skall fi-nansieras. En del är t.o.m. beredda att kombinerainförandet av en 6-timmarsdag med en 25-procentiglöneökning. Det hindrar inte att man av en rad andraskäl behöver reducerad arbetstid, t.ex. vid föräldra-skap, studier, partiell sjukdom osv. Men Sverigesproblem, fru talman, är inte att vi som nation jobbarför mycket, snarare tvärtom. Vi skulle behöva öka vårtotala arbetsinsats både för att höja produktion ochkunna saluföra varor, men också för att kunna ge vårdoch omsorg i många eftersatta områden inom olikasektorer.Fru talman! Den fråga som har stört Socialdemo-kraterna och LO mest är onekligen problemen kringa-kassan. Sammanblandningen av fackliga och poli-tiska intressen har försvårat hela handläggningen. Denstatliga utredningen är distanserad, för att inte sägadesavouerad. Knappast har någon fråga haft en merasvängig bana än frågan om a-kassan under senare tid.Den statliga och obligatoriska arbetslöshetsförsäk-ringen, som sjösattes av den förra regeringen, har avden socialdemokratiska ministären skrotats underåterställandets täckmantel. Den statliga utredningen,som om skulle vara klar, har helt ställts åtsidan. Regeringen överraskades av oppositionensoffensiv. Man ville ha en proposition, när man nublev snuvad på den första.Det enda som var klart när propositionen ladesfram var en nedkämpad socialdemokratisk riksdags-grupp som pressats att säga ja till förslagen - ävendem man var tveksam till. Klart var också Centernsöversvallande stöd. Visserligen ligger man i a-kassefrågan långt från reform, mentrollformeln är nu "för landets intressen". tarju fullt ansvar, särskilt för den socialdemo-kratiska regeringspolitiken.Låt oss se vad anrättningen innehåller. Det blirsvårare att komma in i kassan och svårare att få fort-satt ersättning. Den bortre parentesen införs. Social-demokraterna gick ju till val på att a-kassan skulleåtergå till det som varit. Fyrpartiregeringens allmännaobligatoriska försäkring från -94 hade så många svag-heter, enligt socialdemokraterna. När beslötom den allmänna statliga försäkringen var Socialde-mokraterna oerhört kritiska. En förändring av regel-systemet för ersättning vid arbetslöshet kräver nog-grannhet, omsorg och analys, skrev Socialdemokra-terna i sin motion. Man tillade: Kvinnorna skulledrabbas särskilt, liksom nytillträdande ungdomar.Ersättningsnivån skulle sänkas, osv.Av den försäkring som återställdes efter 1994 årsval finns inte mycket kvar. I stället för att lägga framett samlat förslag som föregåtts av noggrannhet, om-sorg och analys, för att tala med s-motionärernas ord,har man steg för steg gjort stora ingrepp i försäkring-en. Detta har skett utan någon föregående redovisningav motiven. Det är också svårt att läsa sig till vadreglerna innebär. Socialdemokraterna beskyllde underoppositionstiden fyrpartiregeringen för att försäkring-en var byråkratisk och krånglig. Den försäkring somnu blir resultatet av ideliga ändringar är långt merkrånglig. Det är regler och undantag från undantagen!Den som vill försöka ta reda på de bakomliggandemotiven får göra djupdykningar i flera årgångar avriksdagstryck och andra förarbeten. Socialdemokra-terna i arbetsmarknadsutskottet skall dock hållasräkning för att man erkänner svårigheterna och atträttstillämpningen är näst intill omöjlig. Det är intealltid så lätt här i världen, men det tyder, fru talman,på att socialdemokraterna i arbetsmarknadsutskottetbesitter en rejäl portion integritet.Vilka är det då som drabbas? Jo, de som Social-demokraterna sade sig värna vid det tillfälle då fyr-partiregeringen lade fram sitt heltäckande förslag.Personer som inte lyckats få ordentligt fotfäste påarbetsmarknaden får alltså svårare att komma in iförsäkringen. Som regeringen tänkt sig det skulle ivissa fall inte ens ett permanent halvtidsarbete varatillräckligt. Det är betydligt hårdare regler än i fyrpar-tiregeringens allmänna obligatoriska försäkring. Detblir särskilt svårt för dem som har oregelbundna ar-betstider: personer i vikariatspooler, springvikarieroch liknande. Alldeles tydligt är att det slår hårtfrämst mot många kvinnor.Regeringen talar om det stora . Viskall utbilda oss ur krisen, sägs det från kanslihuset.Samtidigt införs regler i a-kassan som slår mot demsom tar ledigt för att studera och har oturen att bliarbetslösa. De kan gå miste om inkomstrelateradersättning. De som protesterade mot fyrpartiregering-ens reform har långt större anled-ning att vara missnöjda i dag.Förvisso behövs det förändringar i a-kassan. Denskall vara ett skyddsnät vid omställning, och denbehövs vid arbetslöshet och förändringar i arbetslivet.Jag tror, fru talman, att det behövs en stor portionnytänkande. Det behövs förändringsberedskap. Detbehövs ett kompetenslyft. Det behövs smidigarearbetsrättsregler. Det behövs ett skattesystem för före-tag som gynnar arbete och sparande. Vi behöver allaen god vilja till gemensamma tag för att nå ett av deviktigaste målen: att ge möjlighet för alla att ha etteget arbete.Anf. 114 ()Fru talman! har vi samlats för att fatta de be-slut som skall halvera arbetslösheten till år 2000.Detta möte - det har sagts tidigare, men jag vill gärnaupprepa det - är framtvingat av moderater och folk-partister som vill utnyttja den höga arbetslösheten iSverige till att bl.a. försämra arbetsrätten och a-kassan. Det framgick inte minst av Per Unckelsmycket ideologiska tal alldeles nyss.Den socialdemokratiska regeringen har i alliansmed tagit den kastade handsken ochpresenterat en proposition som i stort består av en radaviserade förslag som skall komma i höstens budget-proposition.Jag vill säga redan nu att en del förslag är bra.Men på inget område finns det något förslag sominnebär att arbetslösheten kommer att minska underhösten. Det finns inget förslag som inte kunde hahanterats av höstriksdagen. Jo, ett förslag träder ikraft med omedelbar verkan; det införs t.o.m. retro-aktivt. Det gäller den bortre parentesen i a-kassan,treårsregeln, som skall börja gälla från den 1 januari1996. Det innebär att alla som är arbetslösa och vardet nu har förbrukat mer än av sinersättningstid. Det handlar om mer än 360 000 perso-ner.Beslutet om en bortre parentes innebär enligtAMS att 30 000 personer utestängs från rättentill ersättning. Det blir present till allaarbetslösa så här i semestertider!Och på vilket sätt kommer det här att minska ar-betslösheten? Och vart skall alla dessa 30 000 perso-ner ta vägen? Till kommunernas socialbyråer? Ellerhur har ni tänkt?Håller regeringen nu på att förverkliga EU:s Es-senpunkter? De säger ju att det behövs mer incitamentför att arbetslösa skall skaffa jobb. Håller regeringenpå att förverkliga en borgerlig arbetsmarknadspolitik?Kommer det att ge nya jobb att ge sig på de arbetslö-sa?A-kasseförslaget innehåller mer än en bortre pa-rentes. Det innebär också att det blir svårare att kvali-ficera sig in i systemet. Det drabbar i första handungdomar, kvinnor och invandrare. Det blir ocksålägre ersättningsnivåer för stora grupper av arbetslösai och med att man inför nya beräkningsgrunder. Ochdet finns ingenting som tyder på att det här skulleskapa nya jobb. Tvärtom - lägre ersättningsnivåerminskar efterfrågan, vilket i sin tur påverkar syssel-sättningen negativt. Det är, som LO:s ordförandesäger, inte värdigt en socialdemokratisk regering.LO, TCO och a-kassornas samorganisation har iett brev till arbetsmarknadsutskottet vädjat om attriksdagen inte skall fatta något beslut om a-kassan . Det är mer än 3,5 miljoner löntagare som bersocialdemokraterna besinna sig, att ni inte skall gåden politiska högern till mötes och genomföra deraspolitik. arbetar en utredning som kommer att seöver hela a-kassesystemet. Varför kan vi inte vänta påresultatet av den? Varför måste det enda förslag somträder i kraft med omedelbar verkan bli ett beslut sominnebär ytterligare försämringar för arbetslösa?Det finns många myter när det gäller att bekämpaarbetslösheten. En av de mest spridda, som förs framgång på gång, är att arbetsrätten skulle vara ett hinderför att skapa nya jobb. Det är främst ochSAF som står för den mytbildningen, men även Folk-partiet och sällar sig till den skaran- detta trots att det inte finns några som helst beläggför att arbetsrätten är ett hinder. Tvärtom visar det sigatt länder som avreglerat arbetsrätten, t.ex. ,inte har sett någon effekt på arbetslösheten. I ställetökade antalet visstidsanställningar i förhållande tillantalet tillsvidareanställningar.Vad som bekymrar mig är att socialdemokra-terna, trots tal här , verkar vacklai sin inställning till arbetsrätten. Det säger jag motbakgrund av att löntagarna är den svagare parten påarbetsmarknaden. I ett läge med hög arbetslöshetförstärks löntagarnas underläge. säger densocialdemokratiska regeringen: får ni förhandlaom arbetsrätten! Alla vi som förhandlat vet att i enförhandling får man ge och ta. Och vad skall lönta-garna sälja? Sin möjlighet att krävaobjektiva skäl för uppsägning? Rätten till turordning?För att sätta ytterligare press på löntagarna sägerregeringen: Om ni inte kan förhandla fram en ny ar-betsrätt presenterar vi inte något sysselsättningspro-gram. Det var meddelandet i maj.Det här tycker jag är en ren utpressning mot Sve-riges löntagare. Ett bra och flexibelt arbetsliv krävertrygga arbets- och anställningsförhållanden. Då växerkreativiteten och viljan att utvecklas, och det är vadSverige behöver. Då krävs det också att de lagar somstyr arbetslivet utvecklas, så att yttranderätten säkrasoch inflytandemöjligheterna ökar, och det kan aldrigbli föremål för förhandling - här krävs lagstiftning.Det här är en insikt som vi i delademed Socialdemokraterna ända , mensedan har man tydligen börjat lyssna på andra signa-ler, för plötsligt har man börjat betrakta löntagarnasberättigade krav på trygghet och inflytande som enförhandlingsfråga.Vad jag menar är att regeringen är på fel väg. Denär inte bara på kollisionskurs med arbetarrörelsenstraditionella värderingar - den saknar också insikt omvad som kan leda ut ur arbetslösheten. Det ärinte avreglerade arbetsmarknad. Det ärinte försämrade a-kasseregler. Det skapar bara etttudelat samhälle, där samhällsklyftorna ökar och deninhemska konsumtionen minskar. I stället krävs detnya grepp.