prot · GK0917 · 1996-10-23 00:00:00 — Att enanvänder turban och en annan inte behöver inte varanågot problem, men en sak måste alla ha gemensamt,och det är språket. Den som inte lyckas lära sig sittnya hemlands språk är dömd till utanförskap på för-hand. Därför måste alla, jag säger alla, resurser sättasin i för att även barn med invandrarbak-grund skall ges en reell möjlighet att få ett godkäntbetyg i svenska.Svenskan måste tränas i alla ämnen, alla läraremåste utbildas och göras medvetna om vilken bety-delse praktisk träning och tillämpning har. Språkun-dervisningen för föräldrar måste också förbättras såatt barnen redan tidigt får möjlighet att prata såvälsvenska språket som sina modersmål hemma. Mycketmer kan alltså göras - och måste göras! Ett gemen-samt språk minskar risken för segregation och är denbästa garantin för en positiv integration. Tyvärr väljerregeringen som vi ser det fel väg för att fler invandra-re snabbare skall lära sig svenska. Jag yrkar bifall tillreservation 9.När det slutligen gäller de timplansjusteringar förgymnasieskolan som regeringen föreslår, så tycker viatt det är en bra förändring. Timplanerna har visat sigvara alltför styrande för undervisningen, och en öpp-nare reglering av hur de skall tillämpas är välkom-men. Elevens behov av tid för att uppnå de fastställdamålen för en kurs måste vara det som är styrande,ingenting annat. Vissa behöver mer än den garantera-de nivån, andra mindre. Det orosmoln som vi kan seär att ekonomiskt trängda kommuner utnyttjar avreg-leringen till att minska undervisningstiden generellt.Därför är det viktigt att påpeka att man måste följaupp denna förändring noga, så att den inte leder tillkvalitetssänkande besparingar i stället för till denflexibilitet som den enligt förslaget är tänkt att göra.Anf. 108 ():Herr talman! Det har sagt tidigare att detta betän-kande tar upp väldigt många olika frågor som alla hardet gemensamt att de handlar om skola och studiefrå-gor men som annars inte i alla delar har så mycketmed varandra att göra. Jag vill börja med att yrkabifall till hemställan i betänkandet och avslag tillsamtliga reservationer.Utskottet skriver först i sin sammanfattning att detinte har något att erinra mot vad regeringen anfört omintegration av förskoleverksamhet, skola och skol-barnomsorg. Det är inte direkt någon överdrift. Jagskulle vilja påstå att vi egentligen vill understrykavikten av att dessa verksamheter närmar sig varandra.Skrivningen visar mer på det sedvanliga sättet att varaväldigt försiktig när det gäller att uttrycka sig än på envärdering av hur vi ser på frågorna. Vi ser det somväsentliga steg på en väg.Beatrice sade att det inte var någon idé att re-sonera om det här förslaget, eftersom det är ett icke-förslag. Jag vill påminna f.d. skolministern om att detändå är ett steg på vägen. Under tidsom skolminister togs det inga steg alls på vägen.Tvärtom motsatte hon sig mycket verksamt att detskulle utarbetas ett gemensamt måldokument, somändå är grunden för en samverkan mellan förskolaoch skola.Det är glädjande att konstatera att vi i dennakammare kan bli överens om att det är bra att detkommer fram ett måldokument. Det förefaller som attdet enbart är i socialutskottet som hysernågon slags tveksamhet mot detta. Jag tycker att detär bra att vi har kommit så långt. Det är en väldigtkonstig gräns som finns, eller i vart fall har funnits,ute i organisationerna förvaltningsmässigt och i depolitiska organen. Den är helt på väg att försvinna utei verkligheten.De allra flesta kommunerna har insett att förskolaoch skola måste ges förutsättningar att närma sigvarandra och samverka. De yttrar sig alltsomoftast både i gemensam politisk ledning för verksam-heten och förvaltningsmässigt. Det ser väldigt olika utpå olika ställen. Men syftet är detsamma,nämligen att se till att varje barns nyfikenhet och viljaatt lära tas tillvara oberoende av när lusten väcks.Förskolans och skolans olika kompetenser skall sam-verka för att ge barnen den bästa möjliga starten.Staten har inte riktigt hängt med i utveck-lingen. När den nya läroplanen för an-togs hade det varit ett utmärkt tillfälleatt utforma ett gemensamt måldokument. Det villeinte den dåvarande majoriteten, och det blev inteheller något dokument. Mot bakgrund av att kommu-nerna ändå har avskaffat eller håller på att avskaffaden gamla sektoriseringen kan det tyckas att det integjorde så mycket. I en mening ligger det någonting idet som säger. Det har inneburit har prövat olika modeller, och det har gett osskunskaper och erfarenheter.Men det har också inneburit och innebär alltjämtatt det finns en stor osäkerhet om hur verksamhetenskall se ut och vad det är för regler som gäller. Dethar också yttrat sig i att barn i olika kommuner harvitt skilda förutsättningar. Dessutom tror jag att dethar gjort att vi har försatt viktig tid när det gällerutbildning och fortbildning av personal.Nu får vi ett nytt gemensamt måldokument för denallmänna förskolan, skolan och skolbarnomsorgen.Det skall presenteras av kommittén tidigt . Detär bra att vi så här långt är överens. Det för oss ipraktiken väsentligt längre mot bättre uppväxtvillkorför barn och ungdomar. Vi löser visserligen inte nufrågan om skolstart. Men i praktiken innebär det ändåatt vi väsentligen stärker den pedagogiska verksamhe-ten för alla barn och uppåt.Jag ser detta som ett första steg på en väg som le-der fram till en förstärkt pedagogisk verksamhet föralla barn. Ett gemensamt måldokument är grunden föroch kommer att underlätta för kommande steg närekonomi och andra resurser tillåter det. Jag är inte allsförvånad över LR:s undersökning har gett det resulta-tet. Jag är förvånad över att det inte är flersom säger sig vilja ha en tioårig grundskola och skol-start vid ålder.Undersökningen har dock inte ställt nästa fråga.När den har frågat om vad man tycker om ekonominsäger en överväldigande majoritet att man tror att detblir dyrare, och därom tvistar de lärde. Men nästafråga är inte ställd, nämligen den om prioriteringar.Det är klart att det också handlar om resurser. Jag kani stort instämma med många klokasynpunkter om verksamheten för barn och ungdomar.Men det är också nödvändigt att man också kan skaffafram resurserna när man säger att man vill göra enförändring. Där är vi inte riktigt än.Jag vill också inledningsvis ta upp en del av deandra synpunkter som har kommit fram i meddebattö-rernas inledningsanföranden. Det gäller först fråganom svenska som andra språk som en grund för tillträ-de till gymnasieskolan. Vi menar att det är kunskapeni svenska i sig som är viktig för att en elev skall kunnatillgodogöra sig undervisningen i gymnasiet. Det ärinte vägen fram till de kunskaperna som är viktig.Det är inte så att vi menar att det är oviktigt attelever kan svenska. Det är naturligtvis viktigt. Kan deinte det har de inte möjligheter att följa undervisning-en i gymnasieskolan. Med den nya läroplanen och denya kraven på uppföljning och betyget Godkänd blirsituationen en helt annan. Svenska som andra språkfinns som ämne därför att vi menar att elever medinvandrarbakgrund därmed lättare kan lära sig svens-ka språket med delvis en annan metodik och delvis ettannat innehåll.Trodde vi inte att det var på det sättet skulle viinte behöva ha två svenskämnen, utan då hade vi baraett. Att säga att den som har lärt sig svenska genomatt läsa det som andraspråk skulle behöva börja omoch komplettera i det andra ämnet som heter svenskaskulle göra det till en mycket tung uppgift för mångainvandrarelever.Jag vill också ta upp frågan om de lokala grenar-na. beskrev det i sitt inledningsanföran-de som kommunarrest. Det är ett tonläge som jag blevlitet förvånad över. Kommunarrest används i heltandra sammanhang. Sanningen är den att både visocialdemokrater och verkar vara tämli-gen överens om att vi behöver göra någonting för attråda bot på en situation som hotar att utvecklas till attkommuner och skolor använder lokala grenar som etttillhygge för att konkurrera om eleverna.När jag läser den moderata reservationen kan jaginte upptäcka någonting annat än att villatt det uttryckligen skall stå att det är somskall ta ställning till vilka lokala grenar som skall fåha riksrekrytering. Det är egentligen ingenting annatän det som ligger i utskottsmajoritetens förslag. Därstår att det är regeringen eller den myndighet somregeringen tillsätter som skall göra det. Jag föreställermig att det inte kan vara någon annan än just Skolver-ket.Att det är nödvändigt att göra någonting i dennasituation är alldeles klart. Det finns nästan 500lokala grenar. har sagt att inte ens hälftenuppfyller kraven enligt gymnasieförordningen. Detkan knappast vara bra. Det visar sig också att innehål-let i många av de lokala grenarna mycket väl skullekunna rymmas i de nationella grenarna.Det är inte någon bra situation när man på det härsättet slåss om eleverna över kommungränser. Det geren yvighet i systemet som är mycket svåröverblickbar.Det handlar inte om vår möjlighet att överblicka, utandet handlar om elevernas möjlighet att göra det. Jagskall inte nu inledningsvis göra fler kommentarer. Jagkanske får tillfälle att återkomma i replikskiftet.Anf. 109 (m) replik:Herr talman! Först till frågan om ett gemensamtmåldokument för barnomsorg och skola. Det är riktigtatt den borgerliga regeringen valde att sätta fart påarbetet i den läroplanskommitté som fanns genom atttydliggöra att det handlade om en läroplan för skolan.Det fanns en sådan utredning tillsatt. Det brådskadepå grund av decentraliseringen, och arbetet hade gåttlitet grand i stå.En av svårigheterna som fanns var just övergång-en mellan en frivillig verksamhet och den obligatoris-ka . Jag tyckte att det var oerhört väsent-ligt att någorlunda snabbt få fram en läroplan somkunde fungera i den moderna skolan. Dessutom finnsdet en ideologisk skiljelinje mellan socialdemokrateroch moderater som vi inte riktigt har kommit in på idebatten och inte gör nu heller förrän det finns någraförslag. Vi anser inte att kollektiv uppfostran i sam-hällets regi är att föredra i så stor utsträckning somsocialdemokrater åtminstone har förordat.Det gör att man ibland bekymrar sig litet över den härtypen av samhälleliga dokument som rör sånt somföräldrar kan bestämma över själva.Under den borgerliga regeringens tid gav vi i upp-drag åt såväl och som andra myndigheteratt öka samarbetet. Inte minst när det gällde lärarut-bildning påpekade vi det orimliga i att det verkar somom förskollärare och grundskollärare utbildas för attarbeta med vitt skilda varelser. Såvitt jag kan uppfattasaken gäller det samma barn.Vi har diskuterat svenska 2 förut, och det är upp-benbart att ni socialdemokrater inte förstår kurspla-nernas nuvarande roll. Problemet med att jämställasvenska 2 med svenska är att ni uppmuntrar elever tilltaktikval, vilket kan leda till sämre resultat.I nästa replik får jag återkomma till kommunarres-ten, som vi nog fortfarande inte är överens om.Anf. 110 () replik:Herr talman! Jag har en fråga till trodde att vi var överens om att det är bra med ettgemensamt måldokument för förskola, skola ochskolbarnomsorg. Jag har tolkat reserva-tion som att ni snarare vill foga till en anmärkning omatt det är viktigt att det finns alternativ i verksamhe-ten. Den saken har vi ju diskuterat ganska mycketförut i dag.Är det på detta sätt, eller skall jag tolka BeatriceAsks replik som att hon tycker att ett gemensamtmåldokument och ett närmande mellan dessa bådaverksamheter snarare är ett uttryck för önskemål omen kollektiv uppfostran och för att vi fråntar föräld-rarna deras ansvar? Detta är viktigt.Jag undrar vad det är för fel på att lära sig svenskai ämnet svenska 2. Är det ändå inte kunskapen isvenska, möjligheten att använda svenska språket föratt skaffa sig andra kunskaper, som är det viktiga fören elev som kommer till gymnasieskolan?Anf. 111 (m) replik:Herr talman! Vad vi tycker om ett gemensamtmåldokument beror på hur förslaget kommer att se ut,om det handlar om kollektiv uppfostran eller omprinciper för att fler barn skall få del av den stimulanstill inlärning som alla behöver för att lyckas bättre,vilket jag hoppas.Dessutom tror jag att det är olyckligt när personalsom arbetar med samma barn i olika kommunalaverksamheter inte förstår varandra och inte kankoppla ihop verksamheterna på ett vettigt sätt. I detfallet kan ett rätt utformat måldokument vara bra.Vi har avgett våra reservationer och tycker att detär viktigt att få det konkreta förslaget innan vi harnågra synpunkter.Visst är det jättebra om man lär sig svenska viasvenska 2 också. Men om det bara är metoden dethandlar om, , varför kan man då intekräva att de skall prövas mot samma betygskriterier?Det måste väl i slutändan vara kunskapen som skallmätas? Jag är rädd för att den förändring ni gör inne-bär att man accepterar A- och B-svenska, och det ärmycket allvarligt och farligt.Dessutom är det så att många invandrarelever kla-rar av att få undervisningen i ämnet svenska, men dekommer att lockas till taktikval. De kommer nämligenatt kunna skaffa sig bättre betyg i svenska 2 än i äm-net svenska, och det är en typ av taktikval som jaginte vill stimulera.Vi är inte överens om de lokala grenarna. Ni sägeratt det finns kvalitetsproblem och säger att vi inte harnågra andra förslag än att skall tycka till.Men vad vi saknar är alltså kvalitetskriterier för inrät-tande av lokala grenar som är tuffare än de som finns . Men ni socialdemokrater har valt att stoppa ele-verna vid kommungränsen, och det är litet sorgligt.Anf. 112 () replik:Herr talman! Jag tror att elever med invandrar-bakgrund precis som de har gjort framgentkommer att välja den form av undervisning, svenskaeller svenska 2, som de tror bäst förser dem med ettspråk som de kan klara sig på. För mig är det ganskasjälvklart att det är innehållet och inte ramen somskall spela roll för intagning till gymnasieskolan.Beatrice ! Vad är skillnaden mellan er reser-vation och utskottsmajoritetens skrivning när detgäller detta med kommunarrest? Också ni säger att detmåste till en begränsning, och ni har sett faran i denhär utvecklingen.Ni säger också, precis som vi, att vi behöver enmöjlighet till riksrekryterande lokala grenar för sådanutbildning som annars inte kommer till stånd, där detannars inte finns underlag i kommunerna för att be-driva undervisning. Det handlar om små yrkesutbild-ningar och andra varianter. Men ni säger att Skolver-ket och inte regeringen skall fatta beslut om vilkagrenar som skall vara riksrekryterande.En effekt av förslaget som vi lägger fram är natur-ligtvis att skall ta hand om detta. Jag för-står inte upprördheten. Jag tror att ni har skrivit reser-vationer mer för att ni vill reservera er än för att vifaktiskt är oense i sak. Till på köpet tar sådana överord som kommunarrest. Det är ett sättatt beskriva verkligheten som riskerar att skrämmamänniskor snarare än att reda ut förhållandena.Anf. 113 () replik:Herr talman! tog upp frågan ommåldokumentet. Vi tror att det är bra. Om vi nu skalldiskutera vem som kunde har infört det, kan jag sägaatt Socialdemokraterna kunde ha gjort det redan1991, när man införde den flexibla skolstarten. Detfanns också en reservation från bl.a. ,och om att manborde införa ett gemensamt måldokument för barnom-sorg och skola.Jag tror att det hade varit ett bra stöd för alla somjobbade med dessa frågor, eftersom det kom ett väl-digt snabbt beslut, som presenterades enbart som enbesparingsåtgärd.Om vi nu ser framåt, tror jag att detta måldoku-ment är viktigt. Vi får hoppas att det blir bra; manjobbar ju med det nu.Jag undrar vad menar när hon sä-ger att de ser detta som väsentliga steg på en väg. Dåär frågan: Vad är nästa steg på denna väg för Social-demokraterna?Anf. 114 () replik:Herr talman! tycker att vi borde harinfört ett gemensamt måldokumnet redan 1990-91. Dåtillsattes en utredning som bl.a. hade uppdraget attutforma den nya läroplanen som ett gemensamt mål-dokument för barnomsorg och skola. Om vi innan denutredningen kommit fram till sitt resultat hade klämt imed ett måldokument för barnsomsorg som ocksåinnehållit en läroplan för skolan, hade det nog upp-levts som något häftigt, både här i kammaren och inteminst ute i verksamheterna.Vad vi däremot gjorde med GöranPersson som skolminister var att införa möjlighetenför föräldrar att bestämma om deras barn skulle börjaskolan . Det var ett frivilligt val.Sedan fick vi en borgerlig regeringmed en moderat skolminister, och händeingenting på detta område. Tvärtom togs frågan omett gemensamt måldokument bort ur utredningensdirektiv. Det var ett steg tillbaka, vilket har försenatdetta. Det beklagar jag, men är vi framme ochskall kunna få ett måldokument. Det tror jag är bra förverksamheterna.För övrigt tycker jag att hade mångakloka synpunkter i sitt inledningsanförande. Jag ärövertygad om att sådana synpunkter skall kunna fin-nas med i ett sådant måldokument. De synpunkternadelar vi nog allihop.Anf. 115 () replik:Herr talman! Jag fick ändå inte svar på frågan vil-ket nästa steg på den här vägen är. Jag är fortfarandenyfiken på vad socialdemokraterna har för nästa stegpå den här vägen. Det vore bra att få veta det för attavskaffa en del av den osäkerhet som råder. Alla barnhar inte tillgång till den mjuka flexibla ingången somman pratar om. Skolan är ju fortfarande främst utfor-mad för sjuåringarna och där passar inte sexåringarnain. Däremot pågår ju ett arbete för att jämna ut detta.Men jag tror att det behövs besked om vad det är somgäller.Anf. 116 () replik:Herr talman! Jag tror att många går och väntar påett sådant besked. Det är jag övertygad om. Men jaganser i alla fall att det inte är möjligt att fatta besluthär i kammaren om sexårsstart i skolan. I den fråganär vi inte överens med kommunsektorn som ändå ärde som skall genomföra detta. Det skulle vara i direktkonfrontation med dem. Vi är ju så beroende av att detycker att detta är viktigt och bra. De allra flesta tyck-er att det skall vara så här. skapas det ju ändåutrymme ute i kommunerna för en vidgad pedagogiskverksamhet för sexåringar.Jag är övertygad om att den dagen när den eko-nomiska situationen ser bättre ut både för landet ochför kommunerna kommer detta att vara en av de frå-gor som står ganska högt upp på dagordningen. Menvi kan inte gå ut och lova något . Vi är ganskanoga med att inte sprida löften omkring oss som viinte har täckning för. tar vi ett steg. Sedan får viåterkomma när det finns möjligheter att ta nästa steg.Anf. 117 () replik:Fru talman! Skolreformer har ju alltid införts upp-ifrån. Den här skolreformen är ett undantag. Denväxer fram underifrån därför att man har upptäcktbehovet av integration mellan de olika skolformerna.Jag tycker att det är ett väldigt bra sätt. att det finns en osäkerhet, men jag tror att denberor på att alla tror att det måste vara lika - att detmåste se precis likadant ut i alla kommuner och i allaskolor. Det är väl bra att det inte gör det. Låt det fåfortsätta!Vi har försatt viktig tid för fortbildning, sade EvaJohansson också. Kommunen ansvarar förfortbildningen. I väldigt många kommuner där manhar kommit en bit på väg upptäckte man snabbt beho-vet av fortbildning och har sett till att de olika perso-nalkategorierna får utbildning tillsammans. Sex-årsstart skall vara en möjlighet och inte en plikt, anservi.Svenskundervisningen bekymrar mig väldigtmycket. Den fungerar ju inte . Man behöver baraåka tunnelbana för att höra att ungdomar med invand-rarbakgrund inte kan tala svenska. Det är kanskeden största anledning till den segregation vi har. Där-för måste vi faktiskt försöka vara litet ödmjuka ochhitta nya och annorlunda sätt att få bättre undervis-ning i svenska. Jag har själv undervisat i svenska 2och tycker självfallet att det är viktigt att den svensk-undervisningen finns, speciellt i början när mankommer hit. Men tänk er att en unge som börjar sko-lan när han är och har kommit hit från ett annatland får budskapet att han skall fortsätta att läsa andraspråk ända tills han går uppe på gymnasiet. Vad gerdet för signaler? Han skulle ju få reda på att han fårbörja där för att snabbt lära sig svenska. Sedan kom-mer han att få gå över och läsa tillsammans med sinaandra kamrater i andra ämnen. Barn är ju oerhörtreceptiva. De kan lära sig språk om de får vara till-sammans med sina andra svensktalande kamrater såmycket som möjligt.Anf. 118 () replik:Fru talman! Det finns nog ingen som inte harmärkt att det finns ungdomar, och även vuxna, somhar problem med det svenska språket, . Men jag kan inte förstå vad det är som blirbättre av att vi säger att de inte får gå vidare till gym-nasiet med de kunskaper som de ändå har fått godkäntpå i svenska som andraspråk. Det finns ju ocksåmånga som har ett godkänt betyg. Problemet är desom inte har detta betyg. Dem hjälper vi ju definitivtinte genom att stänga vägen för alla dem som har ettgodkänt betyg. Jag förstår inte riktigt detta. Vi ärtämligen överens om att vi skall jobba med att förbätt-ra svenskundervisningen.Anf. 119 () replik:Fru talman! Jag tycker att vi låser in dem i ettsystem. Vi ger dem inte tillräckligt med incitament,om jag får använda det ordet som är så tråkigt, till attlära sig och vilja gå över till den vanliga undervis-ningen. Vi förutsätter från början att de skall fortsättaatt läsa svenska som andra språk t.o.m. uppe på gym-nasiet som kärnämne. Det är fel budskap vi ger dem.Jag vidhåller det.Anf. 120 () replik:Fru talman! Om hade rätt till enny replik skulle jag ha frågat vad det är som låser in.Den enskilde eleven tar själv ställning till i vilkenform han skall läsa svenska. Det är ett erbjudande tilldessa elever att läsa det endera som svenska eller somsvenska 2. Men de kunskaper de har skaffat sig i detsvenska språket är lika mycket värda oberoende avvad ämnet heter. Det är innehållet och inte ramen somär det viktiga.Anf. 121 Statsrådet ():Fru talman! Vi har länge haft en situation där vihar talat om att barn blir skolmogna. Jag kommer ihågnär jag själv skulle börja skolan. Då fick jag genomgåett skolmognadstest för att se om jag var tillräckligtmogen för att börja i skolan.Jag tycker att begreppet skolmogen är ett uttryckför en helt förlegad syn på skola och på barn. I ställetför att vänta på att barnen skall bli mogna att börja ien skola som är fix och färdig måste det vara skolansom skall anpassas och bli mogen att ta emot barnet iden form som barnet befinner sig i och möta de behovoch de förutsättningar som barnet har. Skolan måstevara till för barnen och inte tvärtom.Det är också viktigt att komma ihåg att barns lä-rande inte börjar i skolan. Barns lärande börjar frånderas första stund. Även verksamheten i förskolan haren mycket viktig roll i barns lärande.När vi deltar i internationella jämförelser och in-ternationella studier kan vi konstatera att ochandra, framför allt nordiska länder, som har en omfat-tande barnomsorg och förskola klarar sig mycket väl ijämförelse med de länder där man i stället börjarskolan tidigare. Det är inte så att de barnen har lärt sigmer. Av det tycker jag att man kan dra slutsatsen attdet inte är vad man kallar verksamheten utan innehål-let i verksamheten som är det viktiga för vilket stöddet egentligen ger för barns lärande och utveckling.Den proposition som behandlas drar ju bara påett ganska övergripande sätt upp vissa riktlinjer ochprincipinriktningar för det ganska stora reformarbetesom vi nu arbetar med inom Utbildningsdepartemen-tet. Barnomsorgen har förts över från Socialdeparte-mentet till . Det innebär attvi nu också inleder ett större förändrings- och utveck-lingsarbete av barnomsorgen.Det kommer att innehålla flera olika delar. Alladelar är ännu inte färdiga, men några delar är heltklara. kommer att bli den myndighet somfår hela ansvaret som statlig myndighet att hanterabarnomsorgen och hela skolväsendet.Det utvecklingsarbete och de utvecklingsinsatsersom initierats från kommer i fortsättningenatt omfatta barns hela lärande och utveckling, ocksåbarnomsorgen.