prot · GJ0952 · 1996-02-08 00:00:00 — Även om vi i dagkänner en stor oro inför den svajande bilindustrin, vetvi att industrin även kommer att utgöra enmycket stor del av vårt näringsliv. Vi vet också attkravet på kompetent personal ökar kraftigt. Jag harunder besökt en rad företag.Där har dessa problem kommit fram väldigt tydligt.Många har ifrågasatt det fria valet i gymnasieskolan.Jag är inte beredd att gå ifrån det, utan det gäller istället att se till att eleverna verkligen väljer dessaprogram. Något kraftfullt måste egentligen göras föratt få eleverna att inse att industrin är någontinghelt annat och mer intressant är sedanoch att den utbildning som leder dit är av hög kvalitet.Då måste de få en bra utbildning och bra praktik.Jag skall inte gå in på alla de argument som UlfMelin framförde. Om utbildningen är bra blir elevernanaturligtvis också bra ambassadörer för att få fler attgå in i den typen av utbildning. Men det handlar intebara om det. Jag vill gå litet längre och ställa en frågatill skolministern som handlar om att vi måste få uppintresset för teknik hos eleverna väldigt tidigt, egent-ligen redan i förskolan och sedan hela vägen genomhela skolsystemet, så att eleverna blir intresserade ochförstår att det här är någonting som det är värt attsatsa på. Det gäller inte minst flickor. Den diskussio-nen har vi ju fört många gånger.Problemet är i stor utsträckning att lärarna inte harkunskaper i teknik, och heller inteintresse - man har inte den utbildningen. Därför är detviktigt att teknik kommer in i all lärarutbildning.Hur skall vi alltså få fler elever att söka till in-dustriprogrammen, som ju är viktiga, och till tekniskutbildning?Anf. 27 Statsrådet ()Herr talman! Låt mig börja med frå-gor.Ulf är väl insatt i dessa frågor och gör enproblembeskrivning som jag i stora drag inte harnågra svårigheter att hålla med om. Men på en punktskiljer sig våra bedömningar åt. Jag tycker nämligeninte att man kan dra slutsatsen att signalen är glasklar,nämligen att arbetsplatsförlagd utbildning inte funge-rar.I ett flertal olika undersökningar konstaterar manatt det fungerar bäst på orter/platser och i de programsom hållit på längst. Det tycks alltså ta ganska lång tidatt upparbeta de kontakter och det samarbetsklimatsom är nödvändigt för att få en hög kvalitet och enfungerande arbetsplatsförlagd utbildning. Att vi kanse en sådan utveckling gör mig mera hoppfull.Vidare har jag tagit del av en undersökning somSvenska arbetsgivareföreningen gjorde . Avundersökningen framgår att en majoritet av de företagsom ingick i undersökningen över huvud taget intehade hört talas om arbetsplatsförlagd utbildning. Dettyder på att vi måste göra mycket stora insatser närdet gäller information till näringslivet och företagen.Det behöver naturligtvis ske på central nivå men ock-så, och kanske framför allt, på lokal nivå, i det lokalaarbetslivet.I samma undersökning från har man frågat företag om de vill ellergärna eller ganska gärna är beredda att medverkalokalt genom egna insatser på skolans område. 51 %har svarat att de gärna eller mycket gärna gör det.Bland storföretagen är siffran . När man frågarskolledare hur pass viktigt de tycker att det är medarbetsplatsförlagd utbildning - det har man frågat om,tror jag, i enkät - visar det sig att90 % av skolorna anser att hög kvalitet och arbets-platsförlagd utbildning är mycket viktiga.Jag är inte beredd att dra slutsatsen att signalen ärglasklar, dvs. att det inte skulle fungera. Men självfal-let finns det problem, och det fungerar inte tillräckligtväl. Men det bör finnas förutsättningar att förbättradetta. Jag tror att den viktigaste förutsättningen är kan få i gång ett samarbetsklimat mellan skolanoch arbetslivet.Jag tror att de förslag kan underlätta som Kommit-tén för gymnasieskolans utveckling har lagt när detgäller att det behövs en tydligare målbeskrivning förden arbetsplatsförlagda utbildningen. Jag tror nämli-gen att det här blir lättare om det finns lokala yrkes-råd. tar, i sin egen utredning Höj ribban,upp just frågan om lokala samarbetsorgan. Han före-slår själv att detta icke skall regleras centralt. I ställetskall det växa fram på lokal nivå. Jag delar den upp-fattningen.Till vill jag säga att APU-frågan och de problemen inte kan lösas med en enkelåtgärd. Om det fanns en sådan enkel åtgärd tycker jagatt man med rätta skulle kunna beskylla mig somskolminister för att inte ha vidtagit den åtgärden. Menalla signaler - för att återigen använda ett modernt ord- tyder på att man måste lösa detta lokalt och att detbehövs olika lösningar för olika branscher och olikaprogram. Nyckeln är just samarbete.Ofta när man talar om samarbete brukar det sägasatt personkemin är viktig. Det tror jag gäller också isamarbetet mellan skola och arbetsliv. Men jag skullevilja lägga till ett annat begrepp: organisationskemin.Det är ju olika kulturer och väldigt olika organisatio-ner som skola och arbetsliv skall mötas i. Man följerolika rytm och har ganska olika sätt att se på denarbetsplatsförlagda utbildningen. Jag tror att ganskamycket arbete måste läggas ner på det mötet för attdet skall lyckas med den arbetsplatsförlagda utbild-ningen.När det gäller lärarutbildningen för lärare i yrke-sämnen delar jag uppfattningen att kompetenskravenbör höjas. Men beträffande de förslag som och som innebär en mycket kraftig skärpningav kompetens- och förkunskapskraven för utbildning-en i fråga är det ganska många remissinstanser som iremissvaren har ifrågasatt om kompetenskraven börhöjas så kraftigt som föreslås. Väldigt många remiss-instanser har varnat för de konsekvenser som det kanfå för rekryteringen. Det är just rekryteringen somoroar mig. Det är också den sak som jag tänker på närjag hänvisar till att den förra regeringen, den borgerli-ga regeringen, gjorde vissa motsägelsefulla insatser.När man tog bort rätten till en mera förmånligstudiefinansiering för dem som studerar till lärare iyrkesämnen blev nämligen effekten en ganska radikalminskning av antalet sökande till den utbildningen.Vid universitet t.ex. har det resulterat i att detär så få sökande att utbildningen i princip har lagtsner.Från frågorna om rekrytering kan vi självfallet intefrikoppla frågorna om kompetenskraven. Därförmåste man fundera rätt noga innan man går in och görförändringar som, enbart sett till kompetenskraven,kan vara berättigade. Vi måste ju också få tillräckligtmånga sökande. Annars riskerar vi en situation medobehöriga lärare i skolan. Remissinstansernas svartyder på att man kanske behöver fundera ett tag till.Jag delar dock uppfattningen att kompetenskraven börhöjas.Sedan helt kort till om rekry-teringen till industriprogrammet. Det finns en särskildarbetsgrupp, där de parter ingår som arbetat meddetta. Man har avlämnat sin första delrapport.Frågan om att öka intresset för teknik är en frågasom har diskuterats i många andra sammanhang ochsom jag gärna återkommer till. På nämnda områdegörs ganska stora insatser. Redan från de tidiga års-kurserna har vi ett nytt teknikämne. Vidare finns dets.k. för att stimulera intresset för na-turvetenskap och teknik, särskilt då med tanke påflickorna. Jag vet att lärarnas arbetsgivare, framförallt kommunerna, gör ganska stora insatser när detgäller fortbildning av lärare, bl.a. i ämnen som natur-vetenskap och teknik.Anf. 28 TREDJE VICE TALMANNENOm debattdeltagarna är beredda att avstå något li-tet vardera av sin taletid klarar vi den här debattenföre uppehållet för frågestunden och slipper därmedåteruppta debatten.Anf. 29 ()Herr talman! Jag tycker alltså att skolministern geren något glättad bild av hur det förhåller sig. Om manstuderar statistik som finns både från ochfrån , finner man exempelvis närdet gäller enkät att avskolledarna säger att eleverna får tillräcklig APU.Men studerar man statistiken litet mera, finner man attbara säger att man får ut eleverna i upp till15 veckor. Då tycker jag faktiskt att signalen är glas-klar: Det här är inte bra.Herr talman! Vi skall ändå ha klart för oss att denarbetsplatsförlagda delen - utanför skolan - i densvenska yrkesutbildningen på gymnasienivå vid eninternationell jämförelse är mycket liten. Jag har intefunnit att något annat land, möjligen med undantag avStorbritannien, har en så stor andel yrkesutbildningskolförlagd.Förra året var det ju en hearing och departementethar upptäckt problemet. Därför måste hålla med mig om att det är ganska dåligt att dettar innan man kommer till skott och tillsät-ter en arbetsgrupp.Jag tror att det är oerhört viktigt att både och Svenska arbetsgivareföreningenförsöker få till stånd att de båda tar tag i problemet.Också jag inser naturligtvis att samverkan mellanskolan och arbetslivet skall ske på lokal nivå. Men jagtror att man ändå måste se till att signalen i det härfallet - för att en gång till använda det ordet - faktisktgår uppifrån och rakt ner.Jag har här Post- och , regering-ens officiella organ. togs där denna frågaupp. Det gäller då samverkan mellan skola och ar-betsliv och att denna samverkan måste intensifieras.Man tar också upp frågan om en ny roll för yrkeslä-rarna.Det går inte att föra resonemanget så som YlvaJohansson gör och säga: Om vi inte kan rekryteralärare, måste vi i stället sänka ribban. Vad blir det dåför utbildning och vilken kvalitet får då den utbild-ningen?Vi måste se till att vi har lärare som har de kun-skaper och den kompetens som krävs för den utbild-ning som riksdag har fattat beslut om. Vaddet i så fall handlar om är väl lönebildningen och attdet skapas karriärvägar för lärarna, så att läraryrketåterigen blir attraktivt.Anf. 30 ()Herr talman! Jag hoppas att det inte lät som att jagtrodde att APU-frågan kunde lösas med några enklaåtgärder. Det tror jag inte. Det är just därför att detinte är enkelt som det är desto viktigare att man arbe-tar mycket intensivt med den.Jag delar uppfattningen, och har också erfarenhetav, att där samarbetet mellan kommuner, näringslivoch skola har varit intensivt fungerarverksamheten bättre. Så är det ju. De gamla SSA-råden arbetade mycket bra. Där man haft en traditionfungerar det bättre än på andra ställen.Det är viktigt att man arbetar så intensivt sommöjligt med den här frågan. Det är bra att arbetsgrup-pen har lämnat en rapport om industriprogrammet.Jag hoppas att det leder till åtgärder så snart sommöjligt. Det är det som är det viktiga.Det är ett problem med intresset för teknik och in-dustri. Jag håller med om det. Vi har diskuterat detmängder av gånger och . Men på någotsätt är det ändå svårt att komma fram. Det är egentli-gen en kultur- och attitydfråga hur vi värderar olikaarbeten och vilken föreställning unga människor harom vad olika arbeten innebär. Jag tror att den ofta ärmycket felaktig. Därför är det viktigt att vi arbetarstenhårt med dessa frågor.Anf. 31 Statsrådet ()Herr talman! Jag delar uppfattning atten stor del av utbildningen behöver vara arbetsplats-förlagd för att man skall kunna upprätthålla en till-räckligt hög kvalitet och aktualitet i utbildningen, somjag sagt i mitt svar. Men jag delar inte upp-fattningen att vi i , om man jämför oss inter-nationellt, skulle ha en dålig utbildning i den meryrkesinriktade gymnasieutbildningen.Det vi kan se nu och det jag upplever när jag t.ex.reser både inom EU-länderna och inom och diskuterar med andra utbildningsminist-rar är att många andra länder nu tittar på vår nyagymnasieskola, inspireras av den och gärna vill taefter åtminstone delar av vår modell för utbildningen.Det tycks vara så att ju mer specialiserade kraven iarbetslivet är, desto mer generell behöver utbildning-en bli. Där har vi kommit långt. Om man har yrkeso-lympiaden i som utgångspunkt kommer mannaturligtvis att få andra resultat, bl.a. därför att de somdeltar där har gått den gamla gymnasieskolans yrkes-utbildning.Det är inte så att regeringen eller skolministern harväntat på att agera efter det att vi hade en hea-ring på departementet om APU-frågan. Redan innanvi hade den hearingen fick den särskilda parlamenta-riska arbetsgrupp där själv ingår, Kommit-tén för gymnasieskolans utveckling, tilläggsdirektivatt särskilt titta på den arbetsplatsförlagda utbildning-en. har jag mottagit de första försla-gen från den kommittén, som bl.a. gäller just denarbetsplatsförlagda utbildningen.Frågan om samarbetet skola-arbetsliv är större änfrågan om den arbetsplatsförlagda utbildningen. Dethandlar om hela mötet mellan skola och arbetsliv, därden arbetsplatsförlagda utbildningen är en del, ochsjälvklart hänger de båda frågorna samman.När det gäller kompetenskraven för lärare i yrke-sämnen anser jag, som jag tidigare sade, att kompe-tenskraven bör höjas. Vi skall självfallet inte lägga osspå en nivå som är för låg i förhållande till de krav somställs i yrket och i den nya gymnasieskolan. Det ärinte så att man skall lägga en ribba för kompetenskra-ven på en viss nivå enbart för att kunna klara rekryte-ringsbehoven.Men det vore också oansvarigt av regeringen attinte lyssna på synpunkter. Den utredning som UlfMelin själv förestod har lagt fram förslag som i re-missopinionen har mötts av ganska många höjda var-ningens fingrar, om jag får uttrycka mig så, där manjust har varnat för problem med rekryteringen, och vihar redan ett läge där vi har svårigheter att rekryteratill yrkesutbildningen. Man bör då tänka efter ytterli-gare ett varv innan man föreslår nya åtgärder.Anf. 32 ()Herr talman! Låt mig först och främst klara ut ensak. När det gäller remissvaren på den utredning somjag hade förmånen att få leda, , var istort sett alla remissinstanser eniga om att man vartvungen att höja kunskaps- och kompetenskraven. Deten del stora kommuner var rädda för var lönekraven.Då kommer vi tillbaka till de resonemang som viförde i den förra rundan. Man måste se till att man haren bra lönebildning och därmed kan rekrytera lärare,men man måste också se till att det finns karriärvägarinom yrket även för lärarna.Vi är överens om att vi skall ha en yrkesutbildningmed kvalitet. Det är oerhört viktigt om skallkunna hävda sig att vi har en bra ungdomsutbildning.Det är min uppfattning att vi då måste se till att skolanskall sköta om den del som skolan är bra på och attarbetslivet skall sköta om den del som arbetslivet ärbra på.Om vi tappar kvaliteten ligger faran i två saker.För det första får många elever inte den arbetsplatsför-lagda utbildning som behövs för att upprätthålla kvali-teten i den del av utbildningen som rör arbetslivet. Fördet andra har hälften av yrkeslärarna förutom arbets-livserfarenhet inte en högre ämnesteoretisk kompetensän vad eleverna själva får när de lämnar skolan. Detsäger sig självt att det inte håller i framtiden.I svaret säger att arbetslivet förut-om krav på praktisk kunskap också ställer krav påhögre ämnesteoretisk kunskap i det yrke som manskall ha. Man får inte devalvera detta. Det är det jagär rädd för. Här måste vi ta krafttag för att se till attutbildningen fungerar. Det är oerhört viktigt.Jag hoppas att det nu inte kommer att rinna ut i ut-redningar och rapporter utan att det kommer en pro-position till där man skärper kraven för denhär gruppen av lärare. Man skall göra det nu.Tjänstunderlaget kommer då också att minska, somjag sade inledningsvis, och man kan klara av detta.Men det måste man göra . Det går inte att sitta ochvänta alldeles för länge.Anf. 33 Statsrådet ()Herr talman! Jag säger nu för tredje gången tillUlf att jag delar uppfattningen att kompetens-kraven i lärarutbildningen för lärare i yrkesämnen börhöjas. Det var man överens om i utredningen och hosremissinstanserna, och det är också regeringens be-dömning.Men vi har också fått varningssignaler. Man kanbehöva fundera ytterligare på hur och på vilket sättkraven skall ökas, och om det skall ske på just det sättsom föreslogs av utredning, innan vi tarställning.Fortbildning och kompetensutveckling av nu verk-samma yrkeslärare är oerhört väsentlig. Det är natur-ligtvis arbetsgivarnas ansvar att se till att den utbild-ningen kommer till stånd.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av tredje vice tal-mannen att ajournera förhandlingarna till då frågestunden skulle börja.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 14.01.8 § FrågestundAnf. 34 FÖRSTE VICE TALMANNENDå besvaras frågor av statsrådet , jus-titieminister , socialminister , finansminister , statsrådet , statsrådet och statsrådetYlva Johansson.Statsrådet svarar på frågor som rör re-geringens övergripande politik. Till de övriga statsrå-den ställs frågor rörande deras fackområden.VapenexportrådetAnf. 35 ()Herr talman! Jag har en fråga till an-gående rådet som skall granska vapenexporten.I dag har vi fått höra att regeringen inte har accep-terat vår nominering av . Jag skullevilja veta skälet till detta. Det har förekommit mångaskäl i tidningarna, bl.a. att skulleföreträda någon sorts särintresse, dvs. fredsrörelsen,att han inte skulle ha betalt in en medlemsavgift tillMiljöpartiet eller att han inte skulle vara parlamenta-riker.Jag undrar vilket skäl det är som har gjort att re-geringen vägrar att acceptera nomine-ring. Varför tar sig regeringen rätten att själv be-stämma vilka som skall representera de olika politiskapartierna? Skall det vara parlamentariker? Var finnsdet beslutet i sådana fall? Det är ju ett riksdagsbeslutatt partierna skall sitta med. Vilken rätt tar sig rege-ringen att själv välja bland andra partiers representan-ter?Anf. 36 Statsrådet ()Herr talman! Jag vill börja med att understryka attregeringen inte tar sig någon rätt. Regeringen är i sinfulla rätt att slutgiltigt ta ställning till vilka ledamötersom skall ingå i ett råd som är kopplat till en myndig-het där regeringen har det yttersta ansvaret. Det hadevarit en viss skillnad om det hade varit en parlamen-tarisk utredning. Då hade situationen tett sig annor-lunda.Jag har ju offentligt vid ett antal tillfällen redovisatskälen till detta. Det huvudsakliga skälet är att HenrikWestander inte har någon parlamentarisk anknytning.Jag har också sagt att det var märkligt att han, då hannominerades av , inte ens var medlem idet parti han skulle representera. Jag har också sagt atthan representerar ett särintresse, och då vill jag gärnaunderstryka att det inte är freden som är ett särintresseutan Svenska Freds.Om det var så att alla som inte var med i SvenskaFreds var mot freden skulle det innebära att drygt åttamiljoner människor i det här landet skulle fållas in påden sidan. Deras medlemsantal är ju ca 6 000.Det huvudsakliga skälet är alltså att han inte harnågon parlamentarisk anknytning. Det framgår avpropositionen i förarbetena till rådet och det har fram-gått i muntliga överläggningar med partikanslierna attvi har önskat en sådan koppling.Anf. 37 ()Herr talman! Jag förstår att en bred och djup kom-petens i dessa frågor inte är tillräckligt och att detmöjligtvis skulle kunna vara ett hinder att dela Miljö-partiets synpunkter i de här frågorna eftersom HenrikWestander står för exakt de värderingar och idéer somMiljöpartiet har när det gäller vapenexporten.Det huvudsakliga skälet är alltså att han inte ärparlamentariker. Då kommer några korta följdfrågor.Hur kommer det sig att man då accepterar f.d. parla-mentariker? Vad händer om sitter iSveriges riksdag efter nästa val? Är det då godkänt atthan är med i Svenska Freds- och Skiljedomsförening-en eller inte?Anf. 38 Statsrådet ()Herr talman! Om jag hade haft som skäl att inte tamed i rådet att han har vissa upp-fattningar i vapenexportfrågan är det ju litet märkligtatt jag är en av dem som tillsammans med regeringenhar slagits för att just , tillsammans medkds och Vänstern, skall få plats i rådet. Jag har nämli-gen gång på gång fått höra, och jag har vetat det ocksåsedan tidigare, att olika parlamentarikerhar samma uppfattning som i sak-frågan. Trots det är ni alltså mer än hjärtligt välkomnai rådet enligt regeringen. Men eftersom vi bedömer attdet är viktigt att det finns en koppling till parlamenteti mer formell mening, beroende på rådets uppgifter,har det varit utslagsgivande att inte hardenna koppling.Om, mot förmodan, skulle bli parla-mentariker får vi väl ta ställ-ning till frågan då. Men i det läget är det alldelessjälvklart att skulle ha sista ordet. Jagskulle sannolikt även i det läget i en diskussion medMiljöpartiet försöka att avråda från att nominera ho-nom. Med det är något helt annat. I det läget skulleMiljöpartiet ha sista ordet.Anf. 39 ()Herr talman! Jag tycker att det sista inlägget näs-tan var skrämmande. Vad är det i som gör att regeringen skulle avråda oss frånatt låta ingå i det här rådet somparlamentariker efter nästa val? Är det då inte tillsyvende och sist att han har kompetens i dessa frågorsom gör att ni är rädda? Varför är ni rädda för kompe-tens?Anf. 40 Statsrådet ()Herr talman! Jag har fattat det så att de ledamötersom nu har tagit plats i rådet är minst lika kompetentasom . De har sannolikt dessutom enbredare kompetens eftersom samtliga har eller harhaft erfarenheter av arbetet i denna riksdag. Jag menaratt det är en utomordentligt viktig egenskap i det arbe-te som skall genomföras i rådet.Jag skall gärna svara även på den andra frågan.Jag tror, och tycker, att en person som nomineras avett parti, som inte ens är medlem i partiet när hannomineras och som representerar en organisation somhar fört ganska hårdhänta bataljer med något ellernågra av de företag som har anledning att söka till-stånd hos rådet att exportera vapen naturligtvis inne-bär ett bekymmer. Det är inte det avgörande skälet.Jag vill gärna understryka det, men det vore fel avmig att påstå att inte även detta skulle vara ett pro-blem för rådet. Rådet skall ju ha förtroende i parla-mentet, helst i samtliga partier, dessutom skall det haförtroende hos allmänheten och det skall också haförtroende hos de industrier som ansöker om undantagfrån vapenexportlagen.Låt mig upprepa en sak. Om det hade varit enparlamentarisk utredning där man skulle diskuteravapenexportens framtid, dess vara eller icke vara,vore situationen helt annorlunda än . Men den ba-taljen skall icke stå i detta råd som är till för att ge rådtill den myndighet som har att ta detta ansvar.Anf. 41 ()Herr talman! Jag skulle vilja fortsätta på sammatema, nämligen om vapenexporten och om vem somfår sitta i vapenexportrådet.Jag undrar om vi kanske skulle skicka HenrikWestander till EU för att förhandla om den svenskavapenexportpolitiken. Det borde i alla fall vara lämp-ligt. Det har nämligen kommit ett förslag om EU:sframtida krigsmaterielindustripolitik till . Det är skrivet av Bangemann och vanden Broek. Det är ingen rolig läsning vare sig för densom liksom vill stoppa vapenexporteneller för den som vill ha kvar de stränga regler som vihar i Sverige.Min fråga till statsrådet är: Om den härfrågan kommer upp på regeringskonferensen - ämnardå lägga in sitt veto mot att vapenexportreg-lerna skall harmoniseras och göras gemensamma?Anf. 42 Statsrådet ()Herr talman! Med den djupaste respekt för HenrikWestanders kunskaper i ämnet tror jag ändå att vilåter andra personer sköta diskussionerna, både påhemmaplan och i EU.Jag tror snarare att det finns skäl för attdelta i en diskussion om harmoniseringen av vape-nexportreglerna. På det viset kan faktisktförsöka vinna gehör för sina mycket stränga praxis-regler och sin mycket stränga vapenexportlag. Vikommer efter bästa förmåga - vi har redan börjat - attförsöka påverka arbetet. Jag tror inte att man i börjanav en sådan förhandling skall hota med att kasta inveto. I stället skall man naturligtvis delta i processenoch försöka förhandla sig fram till resultat.Anf. 43 ()Herr talman! Det är klart att man kan sitta med vidförhandlingsbordet och diskutera frågorna. Men jagtycker ändå att linje skall vara mycket tydlig.Om de här frågorna kommer upp under regeringskon-ferensen skall vi redan nu meddela att vår linje stårfast. Vi skall använda alla våra goda argument för attbehålla vår stränga lagstiftning på detta område.