prot · GJ09101 · 1996-05-29 00:00:00 — Granskningenav licensavtal m.m. visar att de farhågor man kunnathysa i allt väsentligt är riktiga.Mest uppenbart är detta när det gäller de renasamarbetsavtalen. I flera fall innebär avtalen att det ärdet andra landets regler som gäller för vidareexport.Det kan t.ex. röra sig om ett svenskt företag som sam-arbetar med ett franskt företag om att utveckla ochproducera ett stridsvapen gemensamt. I tillståndet frånregeringen står det att tredjelandsexport är tillåtenenligt samarbetslandets regler. Svenska vapen hamnarpå så sätt utom räckvidd för det svenska regelverket.Motiveringen från regeringen för att ge denna typ avtillstånd är ofta starka försvarspolitiska skäl. Med denmotiveringen går det att komma runt mycket av regel-verket.Det kan också handla om att rena affärsintressenfrån samarbetslandet direkt övertrumfar den svenskaståndpunkten i fråga om listan över möjliga mottagareav vidareexport. Detta innebär att export via samar-betslandet kan komma till stånd till länder som inteskulle godkännas för direktexport från . Ettsådant fall är klart belagd i den gemensamma text ibetänkandet som alla är eniga om. Här handlar det omatt den svenska ståndpunkten fått ge vika. Det harockså framkommit att partiledarna i Utrikesnämndenkört över den rådgivande nämnden sedan samarbets-landets regering vägrat acceptera de svenska in-skränkningarna.Därutöver finns det ett antal fall där man kan se attkrigsmaterielsinspektionens och regeringens attitydnär det gäller de s.k. länderlistorna blivit mer generösän vad som är brukligt för direktexport.En slutsats man kan dra av denna granskning är attdet finns en allvarlig brist i regelverket. Det saknasnämligen formella möjligheter att avbryta ett tillståndom förhållandena förändras i ett land som listats sommöjlig mottagare för vidareexport från samarbetslan-det. Om t.ex. diktaturen i hamnar på en sådanlista, och situationen när det gäller de mänskliga rät-tigheterna avsevärt förvärras, eller rent inbördeskrigutbryter, kan licenstillverkade svenska vapen ändålugnt fortsätta komma in den här vägen. Detta är entyp av händelse som inträffar relativt ofta. Det bordedärför finnas en möjlighet att dra in tillståndet, t.ex.genom en särskild klausul i det ursprungliga samar-bets- och tillståndsavtalet.I mitt inledningsanförande sade jag att Omanären-det kanske är det mest solklara ärendet i åretsgranskningsbetänkande. Som jag ser det är det heltuppenbart att regeringen har tänjt på regelverket långtutöver intentioner och utöver vad som varavsett från början.De välkända massarresteringar som förekommit iOman måste betecknas som grova och omfattandekränkningar av de mänskliga rättigheterna. utfrågning av höllt.o.m. han med om att det var en riktig beteckning.Men sedan förde han in begreppet "långsiktighet" istället. Det är någonting helt nytt - ett helt nytt be-grepp och en innovation från för attkomma runt regelverket igen. Det måste enligt honomfinnas en långsiktighet i kränkningarna. De måstealltså upprepas ett visst antal gånger - hur många ärokänt - innan de riktigt skall räknas.Som jag ser det är detta helt oacceptabelt. I riktlin-jerna talas det om förekomsten av kränkningar, ochinte om tendenser. Enligt riktlinjerna är de mänskligarättigheterna ett absolut begrepp. Kränkningarnamåste bedömas i varje enskilt fall. Det går inte attsnacka om långsiktighet eller tendenser för att slippaha kvar detta kriterium i praktiken.Det andra tydliga övertrampet från regeringens sida gäller följd- och kompletterings-leveranserna. I tidigare riktlinjer och diskussioner iriksdagen har följdleveranser definierats som am-munition. I ett senare skede har det talats om att ettsammanhängande system också skulle kunna godkän-nas som följdleverans. Men tar regeringen dentidigare exporten till som intäkt för att dettaskulle vara en kompletteringsleverans. Det är ocksånågonting helt nytt. Det har kanske förekommit lik-nande övertramp tidigare, men det är första gångenKU granskar just denna typ av nya regeltolkningar.I grunden handlar detta om ledningssystem förluftvärn till patrullbåtar. Ledningssystemen i sig ärhelt oberoende av varandra. har sedan tidigarepatrullbåtar på vilka man använder svenska lednings-system, men där finns också patrullbåtar på vilka mananvänder andra länders ledningssystem. Ledningssys-temet i sig är alltså bara till för den båt det är avsettatt fungera på, och har därför inget samband med detidigare system som har exporterats. En del av dessahar exporterats via för att kringgå reglerna.Det är uppenbarligen ny stridsmateriel som expor-teras. Den har inte något direkt samband med tidigareexport. Detta kan därför inte kallas för vare sigföljd- eller kompletteringsleveranser, om man harnågon som helst avsikt att bevara det svenska språketsmening intakt. Men det kanske inte är avsikten.Nu när KU:s granskning är genomförd tycker jagatt det mest allvarliga är att KU i efterhand sanktione-rar regeringens agerande, och på så sätt medverkar liberalisering av reglerna för vapenexporten. Det ärdetta ansvar som framför allt Socialdemokraterna ochModeraterna tar på sig i konstitutionsutskottet.Jag tycker att det är dåligt. Det borde inte gå tillpå det sättet när beslutar om nya regler ochnya tolkningar som skall gälla. Det borde gå till på etthelt annat sätt. Ändringar bör föreslås i propositioneroch motioner till . Det bör inte gå till så attKU "krypsläpper" igenom nytolkningar från regering-en i de här frågorna.Jag yrkar bifall till reservationerna 3, 5 och 7.Anf. 49 ()Fru talman! Regeringens tillstånd om export avdet s.k. 9 LV-systemet till är ingen lätt uppgiftatt bedöma. På den punkten tror jag att vi alla äröverens.Anledningarna till detta är flera. För det första harexporten pågått . Den inleddes faktisktredan i slutet av 70-talet. För det andra har , ochen del andra länder, därigenom blivit starkt beroendeav att kan leverera såväl reservdelar som nyaprodukter från tid till annan. För det tredje har regel-verket ändrats på ett sätt som gör att det aktuella sys-temet klassas som krigsmateriel för strid.Dessförinnan, dvs. klassades det som ickekrigsmateriel.Till detta kommer för det fjärde att det var ettstarkt intresse både från försvars- och säkerhetspoli-tisk synpunkt och från försvarsindustriell synpunkt attden aktuella exporten kom till stånd. Det hängersamman med att det svenska försvaret är beroende avde produkter tillhandahålleroch att företaget för sin överlevnad var beroende aven order i den aktuella storleksordningen.Det som vi vid granskningen i första hand harvarit inriktade på är frågan om regeringen har tagitvederbörlig hänsyn till hur den politiska regimen iOman hanterar frågan om respekt för mänskliga rät-tigheter. Reglerna säger att inte skall exporte-ra krigsmateriel till länder som gör sig skyldiga tillgrova och omfattande kränkningar av mänskliga rät-tigheter. Enligt praxis menas med sådana kränkningarutomrättsliga avrättningar, systematisk tortyr, politis-ka mord och försvinnanden.De institutioner som bevakar tillståndet förmänskliga rättigheter i olika länder i världen, t.ex. detamerikanska och Amnesty In-ternational, har inte haft anledning attpeka ut som ett land som förbryter sig motmänskliga rättigheter. Dock utgör , som har sagtshär, ett undantag. utbröt islamistiskademonstrationer i landet, något som säkerhetspolisendär tolkade som omstörtande verksamhet och därförgick hårt fram mot de flera hundra demonstranterna.De arresterades och dömdes i många fall till långafängelsestraff. Några dödsstraff omvandlades senaretill fängelsestraff. Dessa förhållanden var kända inomUD och KMI vid tiden för regeringens handläggningvåren av frågan om förhandsbesked om exporttill Oman.KMI:s bedömning var emellertid att händelserna1994 inte spelade någon viktig roll för regeringenshandläggning av Omanärendet. Man informeradedärför inte som ansvarigt statsråd omdessa händelser. De uppgifter utskottet inhämtat tydersnarare på att KMI låtit förstå att det inte fanns någraanmärkningar mot i den internationella rappor-teringen om mänskliga rättigheter. Utskottet harfunnit att det är anmärkningsvärt att inteinformerades om de rätta förhållandena.Utskottets bedömning av MR-frågan i Omanären-det grundas på ett mycket omfattande material. Förut-om utskottets egna undersökningar, material från UDoch KMI har utfrågningar hållits med statsråden och . Utskottets majoritet harfunnit att regeringen följt riktlinjerna vad gäller krite-riet mänskliga rättigheter. Det har inte kunnat påvisasatt händelserna i utgjort sådana grova ochomfattande kränkningar av de mänskliga rättigheternasom avses i riktlinjerna. Det tror jag är väldigt viktigtför reservanterna att lägga på minnet.Under behandlingen i utskottet har också ett parandra frågor kommit in i bilden. Det gäller dels fråganom innebörden i begreppen följdleveranser ochkompletteringsleveranser, som varinne på, dels frågor med anknytning till själva bered-ningsprocessen. Begreppet följdleveranser är ganskatydligt definierat i riktlinjerna för krigsmaterielexport.Det avser dels reservdelar till tidigare med tillståndexporterad krigsmateriel, dels andra leveranser, t.ex.ammunition, som har samband med tidigare utförseleller där det annars vore oskäligt att inte ge tillstånd.Enligt KMI har en utveckling av praxis på detta om-råde ägt rum, vilket gett upphov till ett nytt begrepp,kompletteringsleveranser, som inte finns med i riktlin-jerna. På denna grund har enligt KMI viss export avmaterial till kanoner och robotar förekommit vid ettpar tillfällen. Det är uttrycket "obilligt" i riktlinjernasom KMI åberopat i det aktuella ärendet. Därvid harman hänvisat till relativa beroende av densvenska materielen.Utskottets majoritet har stannat för att frågan ompraxistuvecklingen vad avser följdleveranser börundersökas närmare och redovisas vid nästa årsgranskning. Mot det här har och Miljö-partiet reserverat sig. De kritiserar regeringen för attden hävdat att det i finns ett systemberoende avsvensk materiel. Den reservationen är egentligenväldigt svår att förstå. Enligt reservanterna användsolika system parallellt i den omanska flottan. Reser-vanterna anser inte att det är försvarligt att tillämpaintentionerna i riktlinjerna på det sätt som skett i detaktuella fallet.Min kommentar till detta är att reservanterna bor-de ha kunnat vara litet mindre heta på gröten ochinvänta den granskning som KU kommer att genom-föra. Tills vidare bör frågan lämnas öppen eftersom viinte vet tillräckligt. Jag tror inte att representanternaför eller vet mer än vadutskottets övriga ledamöter vet. Det var detta somföranledde oss att fatta beslutet om att fortsättagranskningen av den här frågan och komma tillbakatill . Men det är tydligen så att vissaledamöter i inte behöver särskiltmycket på fötterna för att ta ställning.När det gället beredningen av Omanärendet kandet konstateras att tiden för beredning varit omfattan-de och att beredningen varit ovanligt grundlig. Denborgerliga regeringen beredde ärendet våren 1994fram till behandling i men tog inteupp den där efter hemställan från socialdemokraternaatt avvakta. Socialdemokraterna sade inte nej utanville avvakta i det skedet. Vid beredningen våren1995 var det inte möjligt att följa de vanliga rutinerna,det har vi kunnat konstatera i vårt granskningsarbete,eftersom ingen rådgivande nämnd fanns att tillfrågaoch eftersom det inte var praktiskt möjligt att sam-mankalla . De underhandskontaktermed de politiska partierna som kom att ersätta be-handlingen i medförde vissa kompli-kationer. Det var t.ex. svårt att exakt veta var Folk-partiet stod i frågan. Utskottsmajoriteten anser emel-lertid att det inte finns skäl att klandra regeringen fördet sätt på vilket den beredde frågan men hänsyntagen till de rådande omständigheterna.I en gemensam reservation har , och kritiserat hans agerande. De menar att beredningsprocessenskadats genom att det normala formaliserade samrådetinte kunde äga rum. Jag hävdar att så ingalunda ärfallet i Omanärendet. Som jag tidigare nämnt harberedningen av Omanärendet varit mycket grundlig.Den har beretts av två regeringar som har kommit tillsamma slutsats. Det är sannolikt inte många exportä-renden, vill jag påstå, som har genomgått en så nog-grann prövning som exporten av krigsmateriel tillOman 1995 har gjort.Sedan förde något underligt reso-nemang om att på något sätt iefterhand ger regeringen ja eller nej. Det ligger väl isakens natur att det för ett konsitutionsutskott i ettgranskningsarbete blir så. Man kan inte granska rege-ringen förrän beslut har fattats. Det förusätts att rege-ringen har fattat vissa beslut för att det skall finnasanledning att granska.Så länge som regeringen inte har fattat några be-slut finns det egentligen ingenting för konstitutionsut-skottet att granska. Det ligger i sakens natur att konsti-tutionsutskottet i efterhand, efter det att en export ärgenomförd, säger att det var rätt eller att det var felligger. Det resonemang som för på denpunkten måste jag säga att jag inte begriper särskiltmycket av.Anf. 50 () replikFru talman! När det gäller hållningfinns det ingen oklarhet alls. Det finns också i utskot-tets material relaterat ett brev från partiordförandenMaria till Amnesty från den 7 augusti 1995där hon framhåller att både vid under-handskontakterna och senare motsatte sig detta. Detfinns ingen som helst anledning att tro att hon skulleha gett något annat intryck vid underhandskontakternaän vad hon ger andra som frågar om saken. Problemethär är själva den informella proceduren där ingenriktigt känner ansvar för att ge en sammanfattande ochklar analys av vad olika partier har att säga i frågan.Dessutom vill jag påminna om att Folkpartietspartisekreterare efterlyste enmera övergripande diskussion om hela området. Nå-gon sådan har mig veterligen inte förekommit. Mendet hade nog varit ganska nyttigt med tanke på detsom nu är allmänt känt om förhållandena i Oman.Kärnfrågan här är synen på mänskliga rättigheter.Kurt undvek sorgfälligt att klargöravar den nya principen om den långsiktiga trendenegentligen har sitt stöd. Den svävar omkring här, menden går inte att förankra i något dokument. Dennaprincip har liksom uppfunnits under resans gång. Mankan också fråga sig exakt vad den innebär.Om man nu skall acceptera en sådan princip kanman ju tänka sig en gangsterregim någonstans. Detfinns ett antal sådana regimer som om bara ärhälften så gangstermässiga som de brukade vara. Dåär det en positiv tendens. Därför skulle man plötsligtkunna börja exportera vapen till regimer som jag troratt inte någon här är intresserad av att exportera nå-gonting till. Det här är en väldigt farlig princip, ochden har inget stöd någonstans. Ändå låter den flyta omkring som något slags allmänursäkt för ett fel som faktiskt har begåtts. Man skallvara noga med principer, . Soci-aldemokratin borde vara mera noga med att hålla påde regler om mänskliga rättigheter som vi har.Anf. 51 () re-plikFru talman! Man skall vara noga med principer,. Jag tycker att han skall ta sin egenuppmaning ad notam. Jag tror nog att det fattas en delhos när det gäller att ta till sig detta.Det är en uppmaning som jag inte känner mig särskiltskyldig att följa. Jag försöker att hålla mig till självasakfrågan i det här ärendet.Däremot innehåller reservationen från Folkpartietoch en rad oklarheter på den härpunkten. Jag vill hävda att man drar alltför långtgåen-de slutsatser när det gäller just formuleringen"långsiktiga tendenser".När vi i utskottsmajoriteten hanterade frågan vidgranskningen konstaterade vi - och det borde vemsom helst kunna göra mot bakgrund av det materialsom finns - att det som hände i inte kanrelateras fullt ut till det som ingår i riktlinjerna. Detgäller grova förseelser mot mänskliga rättigheter.Detta kan naturligtvis alltid diskuteras. Men det äralldeles uppenbart att det som skedde 1994 i Omaninte kan anses vara grova kränkningar i riktlinjernasmening. Mot den bakgrunden är det inte längre sär-skilt intressant att diskutera uttrycket "den långsiktigatendensen".När man väl har konstaterat att det inte har före-kommit något brott mot regelverket när det gäller demänskliga rättigheterna då är den frågan litet mera avakademiskt intresse, vilket också utskottsmajoritetenkonstaterar i betänkandet.Anf. 52 () replikFru talman! Den springande punkten är ju justdetta med långsiktiga tendenser som inte finns i regel-verket. gör inget försök att visavar det skulle finnas, och det är - som vi alla inser -inte heller så lätt.Det är vad det handlar om. Kan man utan vidareinföra en så godtycklig bedömning och ett så god-tyckligt resonemang för att komma runt det regelverksom vi har? Jag har på olika sätt - både i mitt hu-vudanförande och i min förra replik - försökt att visapå hur omöjligt det är att tillämpa en sådan principsom detta med långsiktiga tendenser för att motiveraatt man godkänner vissa länder där det förekommerfaktiska övergrepp mot mänskliga rättigheter medanman inte godkänner andra länder. Hur vet att det som hände 1994 inte är början ny långsiktig tendens åt andra hållet?Anf. 53 () re-plikFru talman! Men, , i bedömning-en av regerings ställningstagande måste ju händelser-na i ses i relation till det som finns i rikt-linjerna. Då återupprepar jag precis det som harkommit fram i vårt granskningsarbete: det som händei är inte av den graden att det enligt rikt-linjerna kan kallas för grovt.När det gäller den långsiktiga tendensen hamnarreservanterna fullständigt fel. Man skriver att denlångsiktiga tendensen strider enligt utskottets meningmot principen att varje tillståndsärende skall bedömaspå sina egna meriter. Men det är ju precis det som harskett i det här fallet.Angående exporten till av denna materielhar det gjorts en bedömning av det enskilda fallet.När man väl har konstaterat att regeringen inte harbrutit mot regelverket om mänskliga rättigheter är detegentligen fullkomligt ointressant att som HåkanHolmberg föra en akademisk diskussion om denlångsiktiga tendensen. Det uttrycket behöver inteövertolkas på det sätt som och re-servanterna gör.Anf. 54 () replikFru talman! Vi har lärt oss att det sker en ständigförändring av tolkningen av regelverket om vapenex-port. Det går till bl.a. på det sättet att regeringen gören nytolkning. Man kommer på en ny idé såsom dethär med den långsiktiga tendensen i stället för att setill förekomsten.Sedan kommer dessa frågor till konstitutionsut-skottet. Om då inte reagerar motden här typen av nytolkningar då blir nästa steg frånregeringen att använda det som bevis för att mangjorde en riktig tolkning. Så fortsätter man att göranya tolkningar som går ännu mer i liberaliseranderiktning.Det är det här som är det allvarliga, att KU intehävdar regelverket utan väljer att acceptera denytolkningar som regeringen gör. Därmed medverkarkonstitutionsutskottet till en liberalisering av reglernaför vapenexport. Det borde inte gå till på det sättet.Hela borde ta ställning till detta som ensärskild fråga i stället för att det blir en smygföränd-ring av regelverket, både när det gäller mänskligarättighets-begreppet och ifråga om följd- och komplet-teringsleveranser.Anf. 55 () re-plikFru talman! Först och främst tror att det är viktigtatt och jag blir överens om vad viegentligen diskuterar. Vi diskuterar ju, såvitt jag för-står, exporten till 1995, och det är detta ärendesom vi har granskat. Man kan inte hävda att regering-en har överträtt regelverket. Regeringen har följtregelverket.Om under granskningens gångtycker sig ha funnit, vilket han har talat mycket omhär i talarstolen, att det finns brister i regelsystemet,så är det en sak för sig. Regeringen skall ju inte kriti-seras för att ha fattat beslut som är emot regler somegentligen inte finns, utan vad då skallgöra är att motionera i om en ändring avreglerna. Man kan alltså inte belasta regeringen för attbeslut inte har fattats mot bakgrund av regler somPeter önskar sig men som inte finns i verk-ligheten.Anf. 56 () replikFru talman! Problemet är att när regeringen ochKurt skall ändra reglerna, behöver deinte vända sig till med en motion eller pro-position, utan de gör egna nytolkningar, som accepte-ras av i i efterhand.Det är detta som jag tycker är oacceptabelt. Omanaf-fären är ett typexempel på att det är så det går till.Regeringen och har vid konstitutions-utskottets utfrågningar sagt att det som hände i Omanvar grova och omfattande kränkningar av mänskligarättigheter men att det inte gjorde så mycket, därföratt den långsiktiga tendensen ändå var positiv. Dettaär någonting helt nytt.Nu säger att regeringen intehar överträtt regelverken. Det innebär i princip attnytolkningarna accepteras. Därför skulle jag vilja vetaom verkligen tar avstånd frånbegreppet "den långsiktiga tendensen" och om hananser att det inte hör inte hemma i regelverket ochinte får användas som en ursäkt för att kringgå före-komsten av grova och omfattande kränkningar avmänskliga rättigheter. I så fall tycker att har skött det hela på ett schyst sätt, menannars släpper han igenom nytolkningar på ett sättsom inte borde vara rimligt för riksdag.Anf. 57 () re-plikFru talman! Det som jag vänder mig emot är PeterErikssons grova politiska misstolkning i reservationnr 5, som han upprepade ifrån sin bänk när han sadeatt har medgivit grova kränkningar. Hanhar inte medgivit några grova kränkningar, utan dettaär någonting som har fantiserat ihop isin reservation. Vad egentligen har sagtfinns att läsa i utskottets betänkande. Där står det attNygren medgav att händelserna 1994 var en uppenbarkränkning av de mänskliga rättigheterna men att hän-delsen inte bedömdes som tillräcklig för att regering-en skulle säga nej till exporten.Grova förbrytelser är det som det står om i riktlin-jerna. Om man i diskussionen och debatten lägger insaker och ting som personer egentligen inte har sagt,hamnar vi i den situation som vi har gjort gång efterannan i debatten med , nämligen att detblir väldigt svårt att få fram den verkliga sanningen.Detta är ett falsarium och ingenting annan mot bak-grund av innehållet i utskottets material.Anf. 58 () replikFru talman! Jag vill diskutera några av de punktersom har tagit upp.I sitt första anförande i detta ärende säger att har blivit beroende avsvensk vapenexport av det här slaget och att vi därförär tvingade att fortsätta exportera. Jag menar att dettasnarast är problem. Om t.ex. knarklagstift-ningen skärptes så att innehav av knark förbjöds ochvi sedan påträffade en person som hade knark på sig,skulle vi inte hävda att personen var så beroende avknark att vi inte kunde tillämpa den nya lagen. På detsättet skulle vi inte förfara med regelverket.Men så förfar vi med regelverket när det gällerkrigsmaterielexport. Det kanske kommer sig av attdet, som påpekade, fanns ettstarkt intresse från försvarsindustriell och försvars-politisk synpunkt att denna export skulle äga rum ochatt ett företag var beroende av denna exportorder försin överlevnad. Det kanske är så att principerna får gevika och regelverken tänjas ut när de intressen som despänner emot är för starka.Nu säger att reservanternaborde ha varit mindre heta på gröten när det gäller hurdet förhåller sig med kompletteringsleveranser osv.,om det är en uttänjning av regelverket eller inte, där-för att utskottet skall återkomma till detta nästa år.Samtidigt säger han att han är säker på att regeringeninte har överträtt regelverket. Vad skall då utskottetgranska , om det redan är godkänt av KurtOve . Då har ju vår hetta på gröten åtmins-tone varit likvärdig.Anf. 59 () re-plikFru talman! Beträffande frågan om är bero-ende av svensk export tror jag inte att det är så lång-sökt att hävda, precis som jag i de första punkterna imin inledning, att export har skett .