prot · GJ0997 · 1996-05-22 00:00:00 — Det privata företagetsresurser fördelas därför i motsats till vad som gällerbeträffande en kommun dit där de förväntas ge störstavkastning.I den föreliggande propositionen har man knappastalls berört den grundläggande skillnaden mellan privatoch kommunalt företagande. Därigenom har man inteheller tagit hänsyn till den risk för snedvridning avkonkurrensen som med nödvändighet uppstår omprivata och kommunala företag agerar på sammamarknad. Man har visserligen uppställt ett antal vill-kor för att ett kommunalt aktiebolag skall få delta iden föreslagna försöksverksamheten på kollektivtrafi-kområdet. Det krävs att verksamheten skall bedrivasav ett kommunalt aktiebolag, att den skall särredovi-sas i den kommunala redovisningen, att den skallkalkyleras och bedrivas affärsmässigt - kravet påaffärsmässighet utgör för övrigt ett avsteg från dennuvarande självkostnadsprincipen - samt att den intefår stödjas på ett sätt som hämmar konkurrensen.Dessutom krävs att det av bolagets årsredovisningskall framgå vilka borgensförbindelser och övrigaansvarsförbindelser som kommunen eller landstingetingått för bolaget. Med detta skulle allting var frid ochfröjd. Vad man då inte tagit i beaktande är att detkommer att bli mycket svårt att avgöra huruvida ensubventionering från kommunens sida av ett kommu-nalt trafikbolags verksamhet faktiskt äger rum.För det första är de kommunala redovisningssys-temen inte utformade på ett sådant sätt att en kontrollav eventuella subventioner över huvud taget kan be-drivas på ett effektivt sätt.För det andra finns det redan från början en sub-ventionering inbyggd i det kommunala systemet ge-nom att kommunen startat och byggt upp det kommu-nala företaget med avgifts- och skattepengar. Detkommunala bolaget står i jämförelse med det privataföretaget redan i utgångsläget på en subventioneradgrund som man i så fall på något sätt skulle varatvungen att ta hänsyn till. Varje krona i det privataföretaget är däremot alltid en riskerad krona somsatsats med krav på förräntning.För det tredje finns det inga garantier för att denkommunala ägaren ställer tillräckliga marknadsmäs-siga avkastningskrav på det kommunala företaget.Från dagens verklighet vet vi att det mestadels förhål-ler sig precis tvärtom.För det fjärde är det inte lämpligt att slopa själv-kostnadsprincipen för kommunala verksamheter sombedriver uppdragsverksamhet medan principen bibe-hålls för övrig verksamhet. Då skulle ex-empelvis en egenregienhet som både be-driver verksamhet i hemkommunen och uppdrags-verksamhet i en annan kommun komma att tillämpasjälvkostnadsprincipen för verksamhet i den egnakommunen men inte tillämpa denna princip i upp-dragsverksamheten. Detta skapar stora problem efter-som det finns en hel del kostnader som är gemen-samma för den skattefinansierade verksamheten ochför den konkurrensutsatta verksamheten. De bådaverksamheterna torde i de flesta fall i någon formbedrivas integrerat i kommunen, t.ex. inom sammaförvaltning. Hur skall man på ett rättvisande sätt kun-na fördela kostnaderna så att den skattefinansieradeverksamheten inte får bära allt för stor andel av degemensamma kostnaderna? Hur skall man fördelakostnader för gemensamma övergripande funktioner,för en sådan detalj som gemensamma lokaler i formav t.ex. garage eller rent av för gemensam arbetskraftsom det på ett eller annat sätt kan bli fråga om? Detföreligger tveklöst en avsevärd risk för att en alltförstor del av kostnaderna betraktas som fasta för dentraditionella skattefinansierade kommunala verksam-heten och att andelen rörliga kostnader som skalltäckas av den konkurrensutsatta verksamheten bliralltför liten. Genom de gränsdragningsproblem somfinns ges ett stort utrymme för godtyckliga bedöm-ningar.För det femte utgör enbart systemet med kommu-nal borgen en enorm fördel för de kommunala bola-gen. Även om det som sägs i propositionen vore rim-ligt att kommunen eller tog ut en bor-gensavgift av det kommunala bolaget kan inte dennaavgift på långa vägar motsvara den förmån det fak-tiskt är att ha en kommun som borgensman när manskall skaffa kapital för verksamhet på den öppnamarknaden. Genom att finansieringen av den kommu-nala verksamheten garanteras med borgenkan ett kommunalt bolag lättare få en låg kapitalkost-nad i jämförelse med privata konkurrenter. får i allmänhet också låna pengar avkommunala kreditinstitut till lägre ränta än vad en-skilda företag får hos affärsbankerna.Det finns i propositionen en övertro på möjlighe-terna att åstadkomma lika villkor för det kommunalaföretaget och det privata företaget när dessa konkurre-rar på den öppna marknaden. Denna övertro bäddarnu för ett system som allvarligt kan skada den friamarknaden. Om propositionen bifalls riskerar vi att fåen utslagning av privata företag och ett ännu störreslöseri med skattemedel än på ett sättsom i längden resulterar i samhällsekonomiska effek-tivitetsförluster med bl.a. färre arbetstillfällen somföljd.På s. 26 och 27 i propositionen talas om behovetav ökad konkurrens på kollektivtrafikområdet. Mendet är ett egendomligt resonemang man för. Det för-slag man lägger fram innebär t.ex. att de 27 kommu-nala företag som redan har av marknaden skallfå friare tyglar. Men hur de drygt 300 små lokalaföretag som har av marknaden skall kunna ut-vecklas bryr man sig inte om att diskutera.Fru talman! De speciella förutsättningar som gäl-ler för alla former av verksamhet inklusivekommunala bolag beträffande verksamhetens finansi-ering och affärsmässiga risktagande jämfört medprivata företag snedvrider konkurrensen till de privataföretagens nackdel. Eftersom affärsverksamhet igrunden är främmande för kommunerna finns detdessutom anledning att befara att andra hänsyn än deaffärsmässiga kommer att styra de kommunala bola-gens sätt att bedriva verksamheten på kollektivtrafi-kområdet.Det är för övrigt synnerligen märkligt att man villgenomföra en försöksverksamhet i alla Sverigeskommuner . Hade man menat allvar med attverksamheten enbart skall vara ett försök och inte enpermanent företeelse skulle man ha startat i endastnågra få kommuner så att det funnits en rejäl möjlig-het att avbryta försöket om detta inte skulle falla ut tillallmänt gillande. Försök med uppdrags-verksamhet är över huvud taget inte nödvändigt. Densom vill ha erfarenheter av dylik verksamhet kan istället studera den omfattande uppdragsverksamhetsom redan bedrivs ute i kommunerna trots att kom-munallagen i princip förbjuder sådan.Jag yrkar avslag på propositionen i berörd del ochbifall till den reservation som finns i ärendet frånModerata samlingspartiet och Folkpartiet.Anf. 26 ()Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillKU:s hemställan i betänkandet och avslag på reserva-tionen i detsamma. Betänkandet behandlar regering-ens proposition om uppdragsverksamhetavseende kollektivtrafik m.m., tre motioner somväckts med anledning av propositionen och fyra mo-tioner väckta under den allmänna motionstiden somockså rör bl.a. uppdragsverksamhet.De fyra motionerna från allmänna motionstidenfår anses tillgodosedda av de förslag som propositio-nen innebär, medan de tre som föranletts av proposi-tionen avstyrks.Propositionens förslag om att en kommun skallkunna överlåta på en annan kommun att ombesörjauppgifter inom ramarna för miljöskyddslagen, ren-hållningslagen, hälsoskyddslagen och lagen om ke-miska produkter är okontroversiella. Vad som orsakardebatt är förslaget att kommunala trafikaktiebolagskall få bedriva uppdragsverksamhet utanför den egnakommunen.Bakgrunden till förslaget finner man i den situa-tion som råder efter ändringen av yrkestrafik-lagstiftningen 1985 och efter lagen om offentlig upp-handling, som trädde i kraft . Den situationeninnebär att en överväldigande del av den kommunalakollektivtrafiken upphandlas. Den innebär ocksåatt hälften av de kommunala bussföretagen försvunnitoch att två stora bolag, det privata och detstatliga , har av marknaden.Dessa båda företag har vunnit sina marknadsandelarfrån de kommunala bolagen.Detta har skett på , , ochden risk man ser är att antalet aktörer på marknadenoch med dem förutsättningarna för en reell konkur-rens minskar, om takten håller i sig. Den risken harpåpekats bl.a. av ochSvenska Bussbranschens Riksförbund.Förslaget till lag om försöksverksamhet innebär tillåter kommunala bolag att på bestämda villkoroch bedriva trafikverksamhetutanför den egna kommungränsen. Villkoren skalldels garantera att de kommunala bolagen inte fårkonkurrensfördelar, dels bestämma vilka bolag somfår delta. Tidsbegränsningen följer av att det är enförsöksverksamhet. Efter halva tiden skall en upp-följning göras.Försöksverksamheten skall ge erfarenhet av kom-munal uppdragsverksamhet och ligga till grund för enbedömning om den nu föreslagna utvidgade kommu-nala kompetensen skall permanentas. Invändningarnamot förslaget är bl.a. att den kommunala kärnverk-samheten hotas av ökad näringsverksam-het och att förslaget innebär avsteg från de principersom reglerar den kommunala verksamheten.Om detta kan man säga följande.Med "kärnverksamhet" avses utbild-ning och omsorg, dvs. sådant som enligt reservanternaär naturlig verksamhet, till skillnad frånnäringsverksamhet, som anses främmande för kom-muner att syssla med. Kärnverksamheten är dock intemera naturlig än att den i andra sammanhang anseslämplig både att privatisera och konkurrensutsätta,precis som vilken näringsverksamhet som helst.Med argumentet att kärnverksamheten hotas avkommunal näringsverksamhet vill man väl vidaresäga att kommunerna inte kommer att följa de villkorsom ställs upp och som bl.a. innebär att uppdrags-verksamheten skall bedrivas affärsmässigt och inte fårstödjas på ett sätt som hämmar konkurrensen. Innebärdet argumentet att man tror att kommunala bolagskiljer sig från privata bolag när det gäller att följaregler eller att de beter sig lika?Förvisso innebär förslaget ett avsteg från denkommunala lokaliseringsprincipen eller, med propo-sitionens ord, en utvidgning av den kommunala kom-petensen. Motivet för avsteget kan man därför natur-ligtvis inte finna i kommunallagen. Motivet finnerman i verkligheten, där dagens kommunallag hindrarkommunala trafikbolag från att ta till vara gjordainvesteringar och använda sina resurser på ett eko-nomiskt vettigt och inför skattebetalarna försvarbartsätt, och det är det som är poängen med försöksverk-samheten.Fru talman! Det händer att vi i mitt parti blir be-skyllda för att vara oförstående inför privata företaga-res villkor. Det kan väl hända att det ibland kan låtaså. Den oförståelsen matchas emellertid väl av bor-gerliga företrädares syn på verksamhetsom den framkommit inte bara i det här ärendet.Anf. 27 () replikFru talman! I propositionen föreskrivs en skyldig-het att i den kommunala redovisningen särredovisaden verksamhet som bedrivs i ett kommunalt trafi-kaktiebolag. En sådan skyldighet är knappast me-ningsfull om det inte närmare preciseras hur indirektakostnader skall redovisas.Jag undrar om kan ge besked omhur man skall beräkna ingångskapital och ingångs-kostnader i nystartade kommunala trafikföretag -sådana kommer ju att växa upp litet häroch var, om propositionen går igenom - så att detställs utom allt tvivel att någon skattesubventioneringav det egna trafikföretaget inte äger rum från kommu-nens sida.Kan vi också få höra av vilkaprinciper man skall följa när man skall göra en rättvisfördelning av kostnaderna för t.ex. övergripandefunktioner mellan den skattefinansierade kommunalaverksamheten och det kommunala trafikbolaget, så attinte en alltför stor del av kostnaderna för den traditio-nella skattefinansierade verksamheten betraktas somfasta?Anf. 28 () replikFru talman! invändningar härpåminner mig litet grand om den debatt som vi hade ianslutning till föregående betänkande. Bara därför inte i förväg har löst alla problem och inte kanange exakta värden skulle man inte heller sätta i gången försöksverksamhet. Försöksverksamheten är till föratt man skall kunna följa upp just dessa problem.Det har från många av remissinstanserna påpekatsatt man inte har lyckats lösa allt. De villkor som harsatts upp är också till för att ge garantier så långt det iförväg är möjligt. Det finns alltid risker med företag-samhet, vare sig den är eller privat.Anf. 29 () replikFru talman! säger att man inte harlöst alla detaljproblem. Låt mig då ställa en annanfråga, som inte gäller en detalj utan mera en grund-läggande princip i hela detta ärende.Medlemskapet i en kommun är ju obligatorisktoch inte beroende av något frivilligt inträde eller ut-träde. Medlemskapet grundas inte ens på något besluti det enskilda fallet utan inträder automatiskt när vissai lagen angivna förhållanden föreligger.Tycker verkligen att det är rimligtatt enskilda individer genom sina skatter skall tvingasfinansiera verksamheter som går utöver de gränsersom gäller , t.ex. tvingas satsa pengar på affärs-risker?Även om kommunerna och landstingen har ett lågteller i många fall inget finansiellt eller affärsmässigtrisktagande jämfört med privata företag, med hänsyntill att de kommunala inkomsterna till största delenutgörs av skattemedel och statsbidrag, innebär ävenett kommunalt företagande naturligtvis en risk för attdet insatta kapitalet skall förloras. Är det verkligenrimligt att kommuninvånarna tvingas satsa pengar påsådant? Skattebetalare saknar ju den självklara rättig-het som tillkommer aktieägare i privata företag, näm-ligen att sälja sin andel i verksamheten.Anf. 30 () replikFru talman! Jag är alldeles övertygad om att JerryMartinger och jag har litet olika uppfattning om vadkommuner skall syssla med och vad af-färsverksamhet är bra för. Men jag är också övertygadom att kommuninvånarna som skattebetalare ärmycket angelägna om att man tar till vara de kommu-nala trafikbolag som faktiskt finns och använder dempå ett förnuftigt sätt.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 9 §. )5 § betänkande 1995/96:JoU11GenteknikAnf. 31 ()Fru talman! Detta betänkande om genteknik harföranletts av ett par motioner. Den ena, folkpartimo-tionen Jo509, är ganska rimlig i sin framställan medtanke på den oklara ansvarsfördelningen mellan och dådet gäller genteknikfrågor.Den andra, Jo503, en miljöpartimotion, har jagdäremot svårt att förstå. Den tycks ha som syfte attförhindra genteknisk forskning och dess implikationerpå växtförädling och husdjursförädling.Utskottet har följaktligen i sin höga vishet i betän-kande JoU11 också avstyrkt de flesta yrkandena,förutom det som på sätt och vis sammanföll medfolkpartiyrkandet.Men det kvarstår ett yrkande, nr 8. Vi moderatertycker att utskottet går alltför långt i sin iver att till-mötesgå detta. Det gäller omfattningen av märkning-en. Majoritetens skrivning kan vi inte tolka på annatsätt än att man vill ha en mycket långtgående märk-ning av en produkt som innehåller någon ingredienssom i något tidigare led förädlats med hjälp av gen-teknik.Låt mig först slå fast att vi ser gentekniken som ettvärdefullt komplement till konventionell förädlingoch avel. Sådan bedrivs traditionellt genom att manväljer ut individer med egenskaper som man efter-strävar, vilka sedan genom korsning och ytterligareurval kan förstärkas - allt enligt gamle lagar.Dessa metoder har använts mer eller mindre medvetetalltsedan människan tog jord och djur i sin tjänst.Detta är också en form av genmodifiering, om änlångsam och med ett litet mått av precision.Med det som vi menar med genteknik kan dettaförädlingsarbete göras mycket snabbare, med mycketstörre precision och med mindre åtgång av försöksma-terial.Att det finns en rädsla för att avancerad genteknikkan användas på ett felaktigt sätt eller för ett dunkeltsyfte måste vi självfallet ta på största allvar. Fel till-lämpad kan gentekniken leda till att oönskade effekteruppstår. Här har samhället givetvis en skyldighet attse till att så inte sker.Jag menar att vi i den lagstiftning som vi införde1994/95 också har tagit detta ansvar genom den om-fattande myndighetsgranskning och tillståndsapparatsom vi har. Låt vara att antalet myndigheterkanske har blivit litet väl stort och att ansvarsfördel-ningen dem emellan kanske är något oklar i en delfall. Sådant måste givetvis rättas till där det går. Men igrunden menar jag att vi har byggt upp ett system somborde inge den störste skeptiker full trygghet då detgäller tillämpningen av genteknik.Jag menar att det är oerhört viktigt att vi inte vält-rar över ansvaret att bedöma eventuella risker med attförtära en viss produkt på konsumenten, som intealltid har tillräcklig kunskap att bedöma på vilket sätten produkts egenskaper har förändrats och följaktligenom det verkligen är förenat med en hälsorisk att förtä-ra den.Jag ser faktiskt här en fara i en alltför långtgåendemärkning. Att det kan finnas ett intresse av att märkadirekt förändrade produkter kan vi ha förståelse för.Detta motsätter vi oss inte heller, vilket framgår avvår reservation. Men då man genom genteknik endastförändrat produktens jordbruksmässiga eller andraproduktionsmässiga egenskaper utan att själva pro-dukten som sådan påverkats tycker vi inte att dettabehöver framgå av någon märkning. Det kan lätt bliganska förvirrande och ge ett intryck av att produktensom sådan kan vara hälsovådlig eller skadlig på någotannat sätt.Låt mig ta ett exempel. pågår, vil-ket tillstånd lämnats för, förädling av sockerbeta somsyftar till att få fram resistens mot ett ogräsbekämp-ningsmedel som är mindre miljöbelastande än de somför närvarande används. Produkten kristalliniskt sock-er påverkas inte av resultatet av denna förädling.Ännu mindre påverkas den mjölk som producerats avden ko som ätit av den ensilerade blasten efter dennasockerbeta, eller den kaka som bakats med detta sock-er och med denna mjölk som ingredienser. Ändåtolkar jag utskottsmajoritetens skrivning som att det ärjust sådan märkning man efterlyser.Fru talman! Jag ser i förlängningen hur snart sagtvarje produkt som säljs i en livsmedelsbutik bärmärkningen "genmodifierad", även om det fortfaran-de kanske handlar om en relativt liten andel växteroch djur och en ytterst liten andel av produkten somförädlats med sådan teknik. Det blir enmultiplikatoreffekt om kravet på märkning drivs allt-för långt. Risken finns att det går inflation i märk-ningen och att den då blir helt meningslös och intets-ägande. Dessutom blir det svårt att upprätthålla enkonsekvens i märkningen av alla de produkter ochhalvfabrikat som når vårt land utifrån, från länder sominte har samma långtgående krav som vi själva. Vimåste ju här gå hand i hand med vår omvärld.Jag menar att det annars inte blir lätt för konsu-menten att riktigt bedöma hur produkten verkligenpåverkats och vad det kan ha för konsekvenser förhenne eller honom. Då har märkningen fått helt feleffekt.Fru talman! Jag yrkar bifall till den moderata re-servationen nr 4.Anf. 32 ()Fru talman! Jag vill börja med att säga att det härmed genteknik är ganska svårt. Det har vi märkt ocksåi utskottet när vi har behandlat de här frågorna utifråndet material som har kommit fram tidigare. Det finnsolika typer av forskning, och på vissa områden är detväldigt svårt att se vad den här forskningen egentligensäger.Trots det tycker jag, till skillnad från , att just det stycke som handlar ommärkning och konsumenternas inflytande över märk-ningen av produkter är väldigt viktigt.Det kan finnas olika skäl till att som konsumentinte vilja köpa eller äta en vara som har genmodifie-rats på något sätt. Det kan vara en religiös uppfatt-ning, det kan vara att man inte vill äta kött och där-med inte heller vill äta potatis med kött- eller fiskge-ner i, och det kan också finnas andra skäl som är yt-terst personliga.Peter var inne på att produkterinte tar skada av det här och att vi inte kan veta hurslutprodukten påverkar oss. Det är möjligt att vi intekan veta det . Jag tror dock att det kommer attvisa sig på en del områden att produkten kanske tarskada. Det är väl det största problemet med det härområdet: att det är så mycket oklarheter idiskussionen kring det.Jag tycker också att det är upp till producenten attutveckla märkningen. Jag vill egentligen att det skallstå på alla varor om det ingår genmodifierade råvaroreller vad det nu kan vara. Däremot är det naturligtvisupp till varje producent att utveckla detta, att skrivapå baksidan av paketet hur produktionen har gått tilloch liknande saker. Det är alldeles korrekt att manäven kan göra så.Ett annat problem med varor är att vi numera ärEU-medlemmar. Inom EU har man ju godkänt ut-sättning av genmodifierade produkter på ett helt annatsätt, och man har också fler varor ute i handeln somhar påverkats på det här sättet. Som jag ser det kan viinte stoppa den typen av varor , vilket också göratt det är viktigt med en märkning även om Sverigehar en annorlunda lagstiftning och inställning till dehär problemen.Egentligen är det kanske inte själva konsumtionenav dessa varor som är det stora problemet, utan att vibollar och leker litet med naturen. sade att detta har vi alltid gjort. Vi haralltid korsat olika typer av växter för att få bättreprodukter - potatis som tål kyla bättre eller vad detkan vara. Skillnaden är att vi nu går in och plockar igener. Vi flyttar inte mellan olika potatissorter utanmellan flundra och potatis, vilket kan ge helt andraeffekter.Vänsterpartiet har tillsammans med Miljöpartieten reservation, nr 1, som grundar sig på Miljöpartietsmotion om förbud mot frisläppande av genetiskt mo-difierade organismer. Vad det handlar om är att det ären enorm skillnad mellan att tillämpa den här typen avverksamhet i laboratorium och att så att säga släppa utden i verkligheten och odla ute på fält. Jag kan seförödande konsekvenser för det här som vi inte kanförutse . De kanske egentligen är teoretiska ochhar väldigt liten möjlighet att inträffa i verkligheten,men trots det tycker jag att det är viktigt att ta vara påkunskapen om de här riskerna.Det stora problemet är kanske inte att man flyttaröver flundregener till potatis eller så. Jag ser de genersom man flyttar in för att få bekämpningsmedelsresis-tens som ett egentligen större problem. Anledningentill det är att det i vår värld finns små bakterier somlever på att flytta över gener från olika typer av växtertill andra. Dessa bakterier flyttar i normala fall baravissa typer av gener och gör inga misstag. Dyker detalltså upp en främmande gen som de inte är inställdapå hoppar de över den. Problemet är att dessa bakteri-er kan bli stressade och pressade, och i en sådan si-tuation gör de något helt annat. Det innebär teoretisktatt om man har en växt som av någon anledning ärbekämpningsmedelsresistent - i har man t.ex.en sådan sockerbeta som man just har satt ut - ochden här bakterien hjälper till att föra över den be-kämpningsmedelsresistenta genen till något ogräs vidsidan om, så får man ett ganska stort problem.Det här problemet har vi sett när det gäller männi-skor - människor har tagit för mycket penicillin ochblivit resistenta, och naturen har förändrat sig, vilketinneburit att vi har fått mördarbakterier och liknandesaker. Det kanske bara sker en gång på miljonen, meni vilket fall som helst ser jag en fara i det. Jag uppfat-tar det så att vi faktiskt behöver ha mycket mer faktainnan vi sätter ut något och börjar odla det fritt i natu-ren.Det kan också vara intressant att fundera kring nå-got som hänger ihop litet med reservation nr 2, somjag också yrkar bifall till och som handlar om förbudmot genmodifiering av djur och växter. Anledningentill att vi stöder reservation är att vi intetycker att man skall gå in i könscellerna och förändragener på djur och människor. Det ser jag som oerhörtviktigt.Vi stöder reservationen även när det gäller växter.Det finns ju enormt många olika typer av växter, ochdet är inte riktigt klarlagt hur man ser på de olikatyperna av växter, vilket jag tycker är viktigt.