prot · GK0943 · 1996-12-11 00:00:00 — Det verkar mest vara små finjusteringar somkrävs för att komma till rätta med mindre skevheter.Men riktigt så enkel är verkligheten kanske inte.Främst är det utformningen av kurssystemet som harväckt kritik. Valet av en modell som bygger på ettantal gemensamma kurser i de s.k. kärnämnena ärnågot som man kanske måste diskutera. Vi är tvek-samma till att kursplanerna är desamma oberoende avi vilket program kursen förekommer, men därmed harjag inte sagt att det utan vidare måste skrotas. Jag troratt man ändå måste ta litet på sig att över-väga detta. Som det nu är utsätts lågpresterande eleveroch lärare för en stor press, då alla elever ändå intehar förutsättningar att klara av kärnämnena, som dethar visat sig ute i verkligheten. Det måste ändå finnasplats också för elever med kanske inte fullt så godaintellektuella förutsättningar som en del andra och fördem som har bristande studiemotivation i gymnasie-skolan. Utvecklingen av pedagogiken kan förbättrasituationen, men begåvning av annat slag måste ocksåfå ett större utrymme och värderas lika högt.När detta är sagt kan jag inte nog betona betydel-sen av tillräckliga förkunskaper. Det har berörts avmånga här, och jag vill verkligen understryka detta.En av de saker som kanske blev fel när reformernagjordes var att förändringarna i läroplanerna förgrund- och gymnasieskolan genomfördes samtidigt.Kanske borde ha kommit föreoch fått ett försprång för att man på det sättet lättarehade kunnat se till att eleverna hade de förkunskaperde behövde när de kom till gymnasiet. Utan tvekanhar de inte det , utan många saknar tillräckligaförkunskaper. Jag vill inte vara den som i första handlastar lärarna för detta. Förutsättningarna har faktisktblivit sämre på grund av de mycket stora nedskär-ningar som har skett i kommunerna. Under ett par årstid har tagits från kommunerna.Vi hörde här förut att barnomsorgen prioriteras.Vilka är det då som får betala för det? Det är väläldreomsorgen och skolan. Man måste ju ta pengarnanågonstans ifrån i kommunerna. Det har blivit störreklasser, och färre lärare som kan ge stöd åt de eleversom är svaga och även åt mellangruppen, vilket vihörde redan under den hearing jag nämnde här förut.Att eleverna kommer med så olika förkunskapertill gymnasiet gör naturligtvis att det blir väldigt svårtatt klara av de gränser som finns för betyget Godkänd.Det blir en nästan omöjlig uppgift för en del eleveroch för deras lärare att hjälpa dem fram till detta.Betygssystemet har också diskuterats. Man har nukommit fram till att det kan fungera väldigt olika, t.ex.i olika Stockholmsskolor. Jag tror kanske inte att manskall hänga upp sig allt för mycket på att det står litetolika saker i beskrivningarna av vad som skall till föratt uppnå ett betyg, t.ex. att ett antal böcker nämns.Det är ju inte det som ligger till grund för själva be-dömningen sedan, utan det är en ganska ytlig sak. Attläsa ett par böcker - som det står i vissa skolors krav- bör man göra redan på låg- och mellanstadiet enligtmitt sätt att se.En faktor som har påverkatutbildningen är den s.k. informationstekniken. Det ären trend som lär förstärkas . Vi kristdemo-krater ser positivt på de nya förutsättningar för inne-håll, pedagogik och arbetssätt i skolan som IT skapar- inte minst när det gäller individualiseringen.Vi har fått larmrapporter från Sta-tistiska Centralbyrån som säger att knappt hälften avalla ungdomar har jobb efter . Dettakan jämföras med 1986 då sju av tio ungdomar var isamma situation. Då blev det ett förskräckligt livomkring det. Men är det inte samma oro som detvar , och det tycker jag är oroväckande.Vi kristdemokrater har länge pläderat för ett lär-lingssystem för att ge ungdomar möjlighet att få in enfot på arbetsmarknaden. Att utveckla detta tillsam-mans med näringslivet är en viktig åtgärd för att fåned ungdomsarbetslösheten. Vid en träff med Väst-svenska Handelskammaren togs som ett gottexempel upp den verkstadsskola som SKF driver. Jagkänner väl till den sedan förut, och där står det min-sann inga platser tomma, utan där är det ständig kö.Mångdubbelt fler vill komma in än de som kan få det.Det samma gäller Volvos skola i . Vi skullebehöva mer av det slaget. En idé man hade på Väst-svenska Handelskammaren var att man kanske frånsmåföretags sida kunde gå ihop om något typ av skolasom anknyter till flera mindre företag. Det kanskevore en idé för att få större variation i utbudet.Den lärlingsutbildning som finns har inte kun-nat dra till sig så många elever. Jag talar nu inte omden som nämnde, utan om den som harfunnits på vissa program, främst de individuella. 1996fanns det bara 25 lärlingar, medan det 1987 fannsända upp till 3 000 lärlingar. Det måste alltså ha sketten försämring. Man måste se till att reformera detta,och det verkar som att man är inne på ett lyckosamtspår som behöver utvecklas i stor utsträckning.När det gäller satsningen på vuxenstuderande harvi sett prov på ett märkligtbergochdalbaneförslag. Å ena sidan har regeringenhaft storstilade planer på tusen och åter tusen nyaplatser, å andra sidan har den i nästa andetag medde-lat kraftiga neddragningar på komvux och framför alltfolkhögskolorna. Sedan aviseras att det i nästa rundaskall byggas ut igen. Man kan fråga sig var helhetssy-nen och det långsiktiga tänkandet har funnits. Medgemensamma krafter lyckades vi dock få re-geringen att ta tillbaka en del av sina märkliga förslag,och därmed har det blivit en litet jämnare och mergenomtänkt takt i arbetet.Anledningen till att har någotlägre totalvolym än regeringen vad avser studieplatserpå komvux är att de platser man hade tidigare intekunnat fyllas upp. är faktiskt av platsernainte besatta. Som vi har hört är det ingen nysatsningsom görs , utan ett varv till med ungefär samma60 000 platser. Dock är de inte längre tillfälliga, vil-ket är en fördel.Vi kristdemokrater har velat betona deolika studiemodellernas kompletterande funktion. Viser värdet av att komvux, folkhögskolor respektivestudieförbund och privata utbildningsföretag finnsmed som förmedlare av utbildning och kunskap. Des-sa aktörer står för litet olika arbetsformer, och det ärmycket värdefullt. Det är viktigt att det finns olikaalternativ att välja mellan då livsvillkoren för denenskilde kan se så väldigt olika ut.Anf. 172 ():Herr talman! Jag börjar med att be om ursäkt föratt jag inte fanns med i början av debatten. Jag sattfast i en hiss, men är jag här.Varför behöver vi kunskapslyft? Vi socialdemo-krater anser att för att bevara och utveckla vår välfärdmåste utvecklas som ett kunskapssamhälle. Idagens och morgondagens kunskapssamhälle är denmänskliga kompetensen den strategiska konkurrens-faktorn. I har vi valt att konkurrera med kom-petens och inte med låga löner. För att skallfortsätta att utvecklas som ett kunskapssamhälle krävsomfattande satsningar på ett livslångt lärande som geralla människor reella möjligheter att vidareutvecklas.Därför vill vi socialdemokrater göra den kraftfullasatsningen på vuxenutbildning. Det är en djupt ideo-logiskt satsning.Det livslånga lärandet är en demokratifråga. Ettkunskapslyft för alla är det främsta medlet att förhind-ra uppkomsten av ett tvåtredjedelssamhälle och läggagrunden för en god ekonomisk utveckling. Utbild-ningspolitiken är ett av de viktigaste och mest verk-samma fördelningspolitiska instrumenten. Att göra detmöjligt för alla människor att bli kunskapssamhälletsvinnare är att erbjuda möjligheten att höjaden egna kompetensen.En god grund- och yrkesutbildning är rötterna tillkunskapens träd. Hur rikt grenverket sedan skall ut-vecklas är till stor del beroende på vilken omfattningman får delta i återkommande utbildning och livslångtlärande. Samspelet mellan formell utbildning ochlärande i arbetet och är en god grund för ensådan utveckling.En förutsättning för att kompetenshöjande insatserskall leda till verklig utveckling i arbetslivet är attdessa går hand i hand med arbetsorganisatoriska för-ändringar som främjar lärande och kräver ny kompe-tens. Det handlar om en önskvärd maktförskjutningdär framtidens arbetsplats kännetecknas av plattareorganisation, mer inflytande och ansvar för dem somarbetar där, ett utvecklat lagarbete, bredare arbets-uppgifter osv. Än så länge utförs bara en del av allaarbeten på arbetsplatserna med en arbetsorganisationsom möjliggör en kompetensutveckling i arbetet.Visionen om det goda arbetet är ännu ej förverkligad.Där den lärande organisationen praktiseras visarden sig vara mycket framgångsrik både för den an-ställde och för arbetsgivaren, såväl i offentlig som iprivat sektor. Den ger ett naturligt och kontinuerligtintresse för kompetensutveckling och den skiljer intedeltagarna i processen från produktionen på det sättsom sker vid traditionell personalutbildning.Herr talman! Vid Kunskapslyftskommitténs senastesammanträde redovisades en 55-årig longitudinalstudie av svenska kvinnor och män med titel Åter-kommande utbildning, förvärvsliv och inkomster.Rapportens syfte är att studera den återkommandeutbildningens betydelse för en population på 1 542personer som samtliga gick i årskurs tre i Malmöfolkhögskolor och privata skolor under 1938.Den grundläggande och mycket viktiga erfarenhetvi kan få utifrån undersökningen är hur oerhört bety-delsefull den sociala bakgrunden och den formellautbildningen är för den fortsatta livsutvecklingen. Deindivider som har det väl förspänt från barndomen harfortsättningsvis möjlighet att dra fördelar av detta.Redan från början är det stora skillnader mellan olikagrupper, och under livets gång förstärks denna ten-dens. De grupper av individer som väljer att inte deltai återkommande utbildning karakteriseras främst avlåg socialgruppstillhörighet, svag kognitiv förmågaoch låg formell utbildningsnivå.Malmöundersökningen visar även de skillnadersom föreligger mellan kvinnor och män. Kvinnordeltar i mindre utsträckning än männen i återkom-mande utbildning, både när det gäller den allmännaoch när det gäller den yrkesinriktade återkommandeutbildningen. Kvinnornas orsaker till att delta skiljersig från männens i att deras deltagande i mindre ut-sträckning än männens är knutet till yrkeslivet.Det finns positiva samband kopplade till socio-ekonomisk ställning samt samband som visar att in-divider som deltagit i återkommande utbildning harbättre löneutveckling än dem som inte deltagit. Ten-denserna gäller både den allmänna och den yrkesrela-terade återkommande utbildningen. För att få en änd-ring till stånd vad gäller tillkortakommanden ochorättvisor krävs att åtgärderna är starkt riktade, så attde som fått minst får mest och att man känner attutbildning lönar sig för både individen och samhället.Rapporter från förberedelserna för att starta kun-skapslyftet ger besked om att samtliga 288 kommunerhar kommit in med en intresseanmälan för att få startakunskapslyftet. Bristen verkar vara att önskemålen omresurser är större än ramen. Mot bakgrund av vad jagtidigare sagt är det mycket positivt att detta intressefinns, och min förhoppning är att man också målinrik-tat satsar på att nå dem som fått minst, att utbildning-en får hög kvalitet med nya arbetssätt och arbetsfor-mer och att vi får en möjlighet att utveckla vår vux-enutbildning.Ett nationellt kunskapslyft och ett livslångt lärandeför alla kan låta som en ouppnåelig vision. Ingentingkan vara mer felaktigt. Det enda orealistiska är attföreställa sig att vårt land skall kunna fortsätta att varaett välfärdssamhälle utan en sådan utveckling.Anf. 173 () replik:Herr talman! Jag skulle vilja ställa ett par konkretafrågor till när det gäller det s.k.nationella , kring vilket hade en del visioner. Vi hörde tidigare YlvaJohansson och göra kraftfulla attacker påModeraterna i just den här frågan. Det var så att mantrodde att båda två hade fått en adrenalinchock ellernågot liknande.Det talas om 100 000 platser. Enligt den statistiksom finns i budgetpropositionen finns det innevarandebudgetår 60 000 tillfälliga platser för vuxenutbildninginom vuxenutbildning, folkhögskola osv.,men bara 40 000 är tagna i anspråk. Min konkretafråga till är: Hur skall ni skaffa framde 60 000 resterande platserna? Var finns de? Det ärprecis som nämndetidigare: Detta är en ekonomisk bluff, eftersom manfår sämre resurser från regeringen i den här frågan.Agneta sitter ju med i Kommittén förkvalificerad yrkesutbildning. Därför känner hon vältill att vi har en stor brist på platser inom den kvalifi-cerade yrkesutbildningen. Det finns en väldigt storefterfrågan på platser, och man har en kvalitativt brautbildning. Där räcker platserna inte till. Hade det intevarit en förnuftigare och klokare politik, AgnetaLundberg, att föra över platser från de 100 000 till deknappt 3 700 som kommer att finnas för kvalificeradyrkesutbildning . Där vet vi att platserna för-modligen kommer att leda till arbete för väldigtmånga människor, människor som är arbetslösa.Sedan skulle jag vilja säga något om gymnasiesko-lan. Tyvärr satt fast i en hiss förut.Jag ber om ursäkt för att jag var litet ironisk över atthon inte var här. Jag tar tillbaka det och ber som sagtom ursäkt.Men regeringen sitter ju tyvärr också bokstavligenfast i en hiss. Jag skulle vilja fråga: Vad skall ske medgymnasieskolan? Kvaliteten på gymnasieskolan skallhöjas, men på vilket sätt? var härförut , men skulle jag vara tacksam om Agne-ta kunde ge mig svar på den frågan.Anf. 174 () replik:Herr talman! Jag kan börja med frågaom . Jag är mycket medveten om att detfinns behov av ytterligare platser, och ingen är glada-re än jag över att de har rönt en sådan positiv upp-märksamhet. Jag är alldeles övertygad om och vet attregeringen följer den här utvecklingen och att mankommer att ta hänsyn till det behov som finns av vid nästa tillfälle.Vad gäller platserna till tycker jaginte att vi skall börja sortera i timmar och platser.Kommunerna har ju varit väldigt positiva till att sökadetta. Man söker, och sedan får man efter en förhand-ling en summa. Sedan får vi väl se. Det är min för-hoppning att man också skall kunna använda de härplatserna på ett mer flexibelt sätt och att man skallsamordna väldigt mycket så att man får ut mer avresurserna. Det här tycker jag är ett av de mer spän-nande inslagen i : Hur kan vi få ut merav resurserna?När det gäller kvaliteten i gymnasieskolan är enviktig sak att titta på hur vi skall få kvalitet i kärnäm-nena även för de elever som går de yrkesförberedandeprogrammen. Där är det inte fråga om att vi skallsänka nivån. Det handlar om att vi bör se över stoff,arbetssätt och arbetsformer. Det är ju inte meningenatt vissa program skall ha en nivå och andra programen annan.Anf. 175 () replik:Herr talman! nämnde förut attkunskapslyftet var en ideologisk fråga, och det är detmöjligt att det är. Men man får väl inte vara så bundenav ideologin - vilket jag upplever att Socialdemokra-terna trots allt är - att man inte kan föra över platserfrån de 100 000 till de stackars 3 700 som rör justkvalificerad yrkesutbildning. Där vet vi ju att det finnsett faktiskt behov. Det andra är ju bara ett löst anta-gande.I dag finns det 60 000 tillfälliga platser för vux-enutbildning. Enligt den statistik som regering redovisar i budgetpropositionen är40 000 besatta. Det fattas alltså 20 000 platser i dagsom inte är besatta. Jag har svårt att få den ekvationenatt gå ihop. Försök tänka om litet grand, och för överplatser. Det räcker inte med ett "Vi följer utveckling-en" etc., det är ju allmänt svammel. Se till att föraöver platser i stället till kvalificerad yrkesutbildning,så kommer vi ganska snabbt att få ett resultat.Sedan har vi det säger om gym-nasieskolans kvalitet. Det är lika tomt prat som detYlva kom med förut. Hon hade inget svarpå frågan. Det enda ni har gjort för att så att säga höjakvaliteten i gymnasieskolan är att ni för det första sertill att man inte behöver vara behörig i engelska eller isvenska. Man kan alltså vara icke godkänd när manlämnar gymnasieskolan och ändå få komma vidare tillhögskolan. För det andra likställer man svenska medSvenska 2. Det kallar inte jag för kvalitetshöjandeåtgärder. Det är kvalitetssänkande åtgärder.Det finns också en hel del andra saker som ni bor-de se över. Det gäller framför allt den arbetsplatsför-lagda utbildningen som inte fungerar. Där måste mantänka till och försöka få bättre samverkan mellanskola och arbetsliv. Man får inte vara så rigid. Manmåste ha ett mer flexibelt system, t.ex. en modernlärlingsutbildning, så att vi får kvalitet också när detgäller de yrkesförberedande programmen. Det gällerdå yrkesämnena.Anf. 176 () replik:Herr talman! Som jag ser det är det viktiga i dennya gymnasieskolan att vi får kvalitet i kärnämnena.Det är inte något svammel, utan det är oerhört mycketallvar i detta.När det sedan kvaliteten i de yrkesförberedandeprogrammen i övrigt delar jag uppfattningom vikten av APU. Jag har haft förmånen att leda enarbetsgrupp som har tittat på industriprogrammet.Även ungdomarna har sagt att det är mycket angelägetmed APU. De riktar kritik mot att det inte fungerar såbra, men de säger att det är viktigt även om det intefungerar bra.I arbetsgruppen har vi sagt att vi vill att det skallfinnas en styrelse för de yrkesförberedande program-men, där parterna är i majoritet. Man bör där ta ettgemensamt ansvar för APU och även för utbildningeni övrigt.Den 17 december skall det genomföras en hearing,till vilken man har inbjudit många olika intressenterför att höra vad de tycker om de olika förslagen ochom de har tillkommande synpunkter på hur vi skallkunna få en bättre kvalitet på t.ex. APU.Anf. 177 () replik:Herr talman! Jag vill ta upp tråden om det livs-långa lärandet. Jag har inga invändningar mot livs-långt lärande. Jag tror att det är en nödvändighet somallesammans skriver under på. Utvecklingen av ar-betslivet, med de byten av jobb som många människori måste tänka sig att få göra under loppet avsitt yrkesliv, gör att det är nödvändigt att hela tidenlära nytt. Men det livslånga lärandet får inte bli enersättning för det som man missade därför att denvanliga skolan inte kunde ge en det som man hade rättatt kräva. Det är det som är litet grand av mitt be-kymmer i dag.Det har här talats om att så många i gymnasiet inteförmår nå upp till godkänd nivå. Som tidigare nämntshär beror det på att de kommer in i gymnasiet med fördåliga kunskaper. Redan när vi antog läroplanen plä-derade jag mycket ivrigt för att man redan i ettan ellertvåan skulle ha den första kollen på om elevernahänger med. Jag vet inte om man verkligen följer uppdetta i , men det är oerhört nödvändigt.Det som man förlorar på detta tidiga stadium får manlägga ned oerhört stor möda på att senare i livet taigen.Som jag har sagt sviker vi nu genomatt den inte får tillräckligt med resurser. Det finns intetillräckligt med stödlärare som på ett tidigt stadiumkan ta itu med de brister som finns. sitter man pågymnasiet och lär barn att läsa. Det kommer att behö-vas ett nytt kunskapslyft när nästa generation lämnarskolan, om vi inte nu åtgärdar skolans problem.Anf. 178 () replik:Herr talman! Självklart upplever vi brister, och vikan inte koncentrera oss enbart på en front. Vi måstenaturligtvis se till att klarar sitt uppdrag.Jag ser det som självklart - och det vet jag att deflesta lärare gör - att man ständigt följer elevernasutveckling, hur de lyckas och vilken nivå de ligger på.Jag tycker att det skulle vara allvarligt om lärarna integjorde det. Hur skulle de annars veta var eleven liggert.ex. när de skall sätta betyg?Är man till yrket lärare, är det meningen att manskall lära ut någonting. Det handlar då också om attkolla upp om eleverna har förstått.Anf. 179 () replik:Herr talman! tycker jag nog att det blir litetförenklat här. Det är faktiskt inte så att alla som läm-nar ens kan läsa. Vi hör att detkanske rör sig om att bortåt inte har den läskun-skap som krävs för att de sedan skall kunna gå vidareoch klara uppgifterna på gymnasiet. Då kan manverkligen fråga sig om kontrollen har varit så ingåen-de som den hade behövt vara.Vi har från vår sida pläderat för att Skolverketskall ta sin tillsyns- och inspektörsuppgift också inomden vanliga skolan på större allvar. Vi vet att frisko-lorna år utsätts för inspektioner, och jag haringenting emot dem, men av våra barn går i denvanliga skolan. Det är oerhört viktigt att man där haren mera grundlig tillsyn, där uppfyllandet av skolanskrav följs upp redan från andra klass. På detta sätt kanman hjälpa eleverna och se till att de får möjlighet attnär de sedan går vidare nå upp till de krav som ärinskrivna i kurs- och läroplaner.Detta försummar man grovt. Det är inte minst frå-ga om att man inte har tillräckligt med resurser. Hurkan man tro att man skall kunna upprätthålla kvalite-ten när man skär ned så oerhört mycket? Kom intemed några fabler om att det går lika bra med mindreresurser, även om man inte alltid kan sätta likhets-tecken mellan resurser och kvalitet!Anf. 180 ():Herr talman! Jag ställde i mitt anförande en frågatill om hur hon ser på gränsdrag-ningsfrågorna i den uppsökande verksamheten. Vadkan räknas in i denna, och hur definieras den? Hurkommer den in i finansieringssystemet?Min andra fråga ställdes med anledning av detsom sade om att de som har minstskall få mest eller komma först. Någonting som oroarmig efter kontakterna med kommunerna är hur det gårför de människor som inte har avslutat grundskolaneller som har avslutat för ganska längesedan eller med relativt svaga betyg. De behöver föratt klara en gymnasiekompetens kanske repetera vissamoment och vissa kurser, speciellt i det som vi kallarkärnämnena.Jag vet att kommunerna har en lagstadgad skyl-dighet att anordna utbildning på grundskolenivå ge-nom Grundvux, men hur kommer det här att gå till?Kommer också de här personerna att kunna inlemmasi detta system, eller kommer man att uppmana kom-munerna att göra extrainsatser för dessa personer, somjag tror annars kan komma i kläm?Den tredje frågan gäller delegationen för kun-skapslyftet. Det finns två : en kvalitetspott ochen kvantitetspott. Jag har förstått att kvantitetspottenhar samband med hur många arbetslösa som finnsinom kommunen, men jag skulle gärna vilja att Agne-ta berättade litet mer om efter vilka kriteriersom man bedömer kvaliteten.Anf. 181 ():Herr talman! För att ta det sista först: Man är intealldeles färdig med att bestämma hur de kriteriernaskall se ut. Det finns en diskussion om att kanske50 % av resurserna skall fördelas med utgångspunkt iantalet arbetslösa utan gymnasieutbildning, men kri-terierna för kvalitetsaspekten är inte fastlagda.När det sedan gäller personer som inte har enfullständig grundskoleutbildning eller som har engammal sådan är det enda svar som jag kan ge att detär kommunernas ansvar att se till att de får den. Mensjälvklart skall man kunna, om den studerande självtror att det är möjligt, kombinera de bägge systemen.Det är viktigt att man då man får den här potten verk-ligen försöker nå de studerande som har fått minst.Jag är också oerhört intresserad av att hitta nyametoder både inom uppsökeriet och vad gäller varman bedriver undervisningen. Denna skall kanske integes i traditionella skolor, utan måhända skall en heldel ske på arbetsplatsen. Man skall vara flexibel ocksånär det gäller lokalerna.Anf. 182 ():Herr talman! Jag kan hålla med att det fordras mycket av kreativitet och fantasi föratt göra någonting oerhört positivt av det här. Det ärväl bra att vi experimenterar och hittar nya vägar.Men till syvende och sist är en av ambitionerna i heladen här satsningen på vuxenutbildning att få så mångasom möjligt att klara av en kompetens motsvarandetreårigt gymnasium just i kärnämnena. Då fordras detlängd och det fordras mycket stöd.Jag är fortfarande oroad över dem som vi kan sägaär korttidsutbildade. Jag ställer frågan en gång till:Vet om regeringen kommer attförsöka påverka kommunerna att göra några extrain-satser just för dessa människor?Anf. 183 ():Herr talman! Jag är också oroad för de korttids-utbildade. Det är ju därför vi har gjort den här sats-ningen.En viktig sak är att det finns en kontaktperson förvarje region.