prot · GK0943 · 1996-12-11 00:00:00 — Det tror jag blir kännbart när de nya student-kullarna kommer, för då ställs det krav på lärarna. Deskall ta hand om en grupp studenter som är betydligtmer heterogen än vad man har varit van vid tidigareoch ge dem en individualiserad undervisning. Viföreslår från sida att man inrättar ensådan högskolelärarutbildning.En sak till skulle jag vilja säga, och det är att degamla universitetsstrukturerna inte är lämpade för enexpansion av den här typen. De är för låsta. Det krävsockså åtgärder för att man skall få en rörlighet inomuniversitetet som gör det möjligt att vidta de föränd-ringar som behövs.Några exempel: Tjänstestrukturen har vi talat omflera gånger . Den är alldeles för låst. Vi behöveralltså fler typer av tjänster. Vi har bara tre för närva-rande: adjunkter, lektorer och professorer. Det behövsmellantjänster, och för att få en ökad rörlighet behö-ver det vara tjänster som är visstidsförordnanden ochinte som det nu är livstidsförordnanden.Kvalitetssäkringarna som är gjorda på universite-tet av förra regeringen gynnar inte heller utvecklingeni rätt riktning. Man tilldelar alltså medel efter antaletgodkända studerande på olika kurser. Det kan likagärna vara en bromsande regel som en som underlät-tar utveckling av kvalitet på universiteten. Det är intelätt att föreslå bättre regler för kvalitetssäkring, mendet bör utredas och vi bör få fram förslag på denpunkten.Vi har i andra sammanhang också talat om obalan-sen mellan grundforskning och tillämpad forskning.Den är stor och den håller på att bli värre. Jag villbara än en gång betona att vi måste få ordentlig för-stärkning av grundforskningen. Vi har tidigare före-slagit metoder för det, med grundforskningsavdraget,jag skall inte dra dem på nytt. Jag redogjorde i talar-stolen för förslag för bara någon timmesedan.Helt kort bara några ord om den tredje huvud-uppgiften för universitet och högskolor, det som ärdet nya stora i både forskningspropositionen ochbudgeten för utgiftsområde 16. Det handlar om attöppna högskolor och universitet mot samhället, ochdet råder inget tvivel om att man tänker på en viss delav samhället, nämligen näringslivet. Ökat samarbetemellan universitet, högskolor och näringsliv, t.ex.industrin, skulle gynna svenskt näringsliv, självfalletär det så.Det är bra. Men formerna för den här samverkanfår vi inte veta mycket om. Det är dåligt förberett. och högskolor frågar man sig säkert vadman kan och får göra.På grund av ett misstag fick vi ett exempel på hurdet inte får gå till. I budgetpropositionen behandlarregeringen på ett litet negativt sätt universi-tets dataverksamhet. Där har man alltså startat enavdelning som heter UDAC, som har varit en lysandeföregångare när det gäller just samverkan mellanuniversitet och näringsliv. UDAC har utvecklat data-verksamhet och varit ledande när detgäller detta i . Man har utvecklat en mängdtillämpningsområden, och vartefter dessa tillämp-ningsområden har mognat har man knoppat av verk-samheten i form av företag, som sedan klarar sigsjälvständigt ute i näringslivet.Det här vill man nu lägga ned, och det är dags attgöra det och bilda ytterligare ett bolag av UDAC:sverksamhet. UDAC har begärt det.I budgeten ser vi då en något gnällig beskrivningav UDAC:s verksamhet, och regeringen begär till-stånd att få avveckla verksamheten. Detta är totaltonödigt, eftersom UDAC själv har begärt det.Skälet till att jag tar upp detta är att det visar på ensvårighet. Låt oss säga att man gör så som Miljöpar-tiet har föreslagit och inför t.ex. samhällsjourer viduniversiteten. En institution skulle kunna låta dokto-rander ge service till företag, t.ex. när det gäller data-kunskap. Vad händer då när ett konsultföretag etable-rar sig på samma ort och startar samma verksamhet,och om företaget vänder sig till ochsäger att det är illojal konkurrens? Den frågan måstenaturligtvis besvaras, därför att det kommer att gällavarje form av samarbete i ordnade former mellanuniversitet och näringsliv. Den konkurrensfråganmåste utredas.Miljöpartiet föreslår att tillsam-mans med och eventuellt får i uppgift att ta fram regler för universi-tet och högskolor när det gäller den här delen.Fru talman! Jag vill yrka bifall till reservation 1,mom. 2, 4 och 15.Anf. 118 ():Fru talman! Dagens högskola präglas av de senas-te årens kraftiga utbyggnad och en viss nyvunnenorganisatorisk frihet. Vi tycker att utbyggnaden harvarit nödvändig och att den också måste fortsätta,men precis som många andra här befarar vi att enalltför hög utbyggnadstakt kan bli på bekostnad avkvaliteten i undervisningen och när det gäller kringre-surser. Det handlar om lärare men också om bibliotek,lokaler för självstudier och bostäder åt alla studentersom skall komma till de nya orterna. För oss är detockså viktigt att den centrala styrningen får fortsätta iform av målstyrning, inte genom en massa onödigaregler och direktiv som begränsar högskolornas frihet.Ett nationellt mål bör vara att all högskoleutbild-ning skall få fasta forskningsresurser. Menäven här måste utvecklingen ske gradvis, eftersom dettar tid att bygga upp goda forskningsmiljöer. Tyvärrsaknar regeringens förslag en tydlig strategi. Det äroklart vilka principer som följts för fördelning avforskningsresurser. Vissa skolor får så kraftigt höjdaresurser att man kan ifrågasätta om de kan utnyttjasoptimalt, medan andra får mycket litet eller ingettillskott alls.Regeringen ger inte heller högskolorna acceptablaplaneringsförutsättningar. tillförs medel för ettstort antal platser - det är en del gamla som perma-nentas och en del nya. aviseras att 1999skall 1 miljard sparas på utbildningssektorn, men ingariktlinjer ges för hur det skall ske. Besparingen nämnsi det allra sista stycket under Anslagsberäkningar föruniversitet och högskolor, där det står: "Denna be-sparing redovisas nu rent beräkningstekniskt underanslaget B 48. Ersättningar för klinisk utbildning ochforskning." Området är tydligen slumpmässigt utvalt,och i texten sägs ingenting om var besparingarnaegentligen skall ske. sade , om jag uppfattade det rätt, att han lovade att detinte skulle belasta högskolesektorn. Det här sättet attbehandla budgeten, tillsammans med det faktum att endel av neddragningen inom forskningen skall ersättasmed medel ur forskningsstiftelserna trots att ingenriktigt vet hur det skall gå till, gör att trovärdigheten ibudgetpropositionens beräkningar verkligen kan ifrå-gasättas.Målet för antagningen till högskolan tycker vikristdemokrater skall vara fri dimensionering. Allabehöriga sökande skall i normalfallet antas till önskadutbildning. Att så många stängs ute är ett slöserimed den begåvningsreserv som finns i samhället. Menutbyggnaden måste ske i hög och jämn takt. Så långtsom möjligt bör högskolan hållas fri från arbetsmark-nadspolitik och konjunkturbetingade tillfälliga sats-ningar.Hälften av de 30 000 nya högskoleplatser som fö-reslås för är inte nya utan utgörsav tidigare tillfälliga arbetsmarknadspolitiska sats-ningar, som blir permanenta. Den utvecklingen, attplatserna permanentas, tycker vi alltså är positivt.När det gäller det totala antalet nya platser föreslårvi att de begränsas till 22 500 för , för att just ge högskolorna bättre planerings-förutsättningar. Att regeringen har skjutit upp 15 000av platserna visar att man åtmins-tone delvis gett oss rätt i vår bedömning att det gårlitet för fort med utökningen av antalet platser. Ex-pansionen koncentreras nu till främst små och medel-stora högskolor. Den inriktningen är bra, men ocksåhär är fördelningsgrunden oklar. hadebehövt ett betydligt bättre underlag för att kunnabedöma fördelningen av platser mellan högskolorna.En särskilt allvarlig konsekvens av bristen pålångsiktighet inom utbildningspolitiken är att det gjortdet svårare att rekrytera och behålla kompetenta lära-re. Flera andra har också varit inne på det. Medanantalet helårsstuderande ökade mellan1986 och ökade antalet lärare med bara 26 %.Problemet är speciellt allvarligt vid små och medel-stora skolor, där det bara finns disputeradelärare mot vid universitet och fackhögskolor.För att upprätthålla kvalitetsnivån måste inte baraantalet lärare vara tillräckligt. Det måste också ske enregelbunden pedagogisk förnyelse. Vikten av peda-gogiskt skickliga lärare inom den högre utbildningenkan inte nog betonas. Därför är det viktigt att under-visning ger högre meritvärde än , för att lärarnaskall stimuleras att utvecklas inom det pedagogiskaområdet. lönar det sig inte alls.När det gäller prioriteringar av vissa kunskapsom-råden är det naturligt att utbildningssatsningar skerdär efterfrågan på arbetskraft är stor, men det får inteinnebära att man nedprioriterar andra områden, sominte främst styrs av kommersiella intressen. Humanio-ra - andliga, kulturella, sociala och etiska värden - ärgrundläggande för ett mänskligt samhälle och behövsinte minst , då arbetslöshet och andra stora för-ändringar i samhället fått många att tappa fotfästetoch förlora framtidstron.Jämställdheten måste öka inom högskolan som in-om de flesta andra samhällsområden. När nya lärarerekryteras bör det ske på ett sådant sätt att det gynnaren jämnare könsfördelning. Då har man chansen. Viföreslår också att doktorander ges bättre möjligheteratt anställas på doktorandtjänster. Det skulle framförallt gynna kvinnliga doktorander.Slutligen, fru talman, behöver studenternas rätts-säkerhet stärkas inom flera områden. Ju större denlokala friheten är, desto viktigare är det att studenter-na har möjlighet att få sin sak prövad inom olikaområden. Det är bråttom med en översyn på det härområdet.Jag yrkar därmed bifall till reservation 5, mom. 9och 27.Anf. 119 ():Fru talman! hadejag förmånen att inviga en ny, kvalificerad yrkesut-bildning med inriktningen teknik och data i Hässle-holm. Studenterna, ett fyrtiotal unga män och kvinnor,var spända och förväntansfulla, inte bara inför de nyastudierna utan även inför den framtid som väntadedärefter.En av studenterna, från ,reflekterade över sin och kamraternas situation påföljande sätt: Jag har en treårig utbildning i styr- ochreglerteknik bakom mig, och för bara några år sedanvar den utbildningen tillräcklig för att ge mig ett jobb.Han, liksom väl de flesta av oss, kunde konstatera attnågonting har hänt då det gäller samhällets krav på demänniskor som det omfattar. Kunskaper och kompe-tenser blir snabbt för gamla, för smala och för små.Nioårig grundskoleutbildning som bas för ett in-träde i arbetslivet har ersatts av kravet på en treåriggymnasiekompetens, som i sin tur nu i ökad takt fyllspå med krav även på högskolepoäng.Till inkom över 100 000 an-sökningar till högskolans längre program. Det är 7 %fler än vid det förra ansökningstillfället, då man ocksånoterade en betydlig ökning av antalet ansökningar ijämförelse med det föregående årets ansökningstillfäl-le, och så har det varit . Farhågorna omatt de minskade ungdomskullarna skulle minska un-derlaget för högskolan har inte alls besannats, trots attminskningen har varit betydande. Antalet 19-åringar1986 var 130 000, och är ca 100 /95 var antalet registrerade studenterca 270 000.Naturligtvis är det till en del de höga arbetslös-hetssiffrorna som har ökat trycket på högskolan, menframför allt är det nog de slutsatser som många ung-domar har dragit vad gäller deras egna möjligheter attöver huvud taget finna en plats på den framtida ar-betsmarknaden som ligger till grund för de rekordhö-ga ansökningssiffrorna. Man har förstått kravet påhögskolepoäng. Rätt utbildning och kompetens ärnyckeln till den nutida arbetsmarknaden, och bered-skap till vidare utbildning är passerkortet till denframtida.Redan det faktum att så stor del av varje årskullkommer att ha en högskoleutbildning som bas kom-mer i sig att skapa en ny arbetsmarknad, med nyauppgifter och nya krav, ny organisation och ny struk-tur. Regeringens förslag att inrätta 30 000 nya, per-manenta högskoleplatser är därför i det här samman-hanget ett mycket naturligt sätt att möta de ökandekraven på kunskap. Och de flesta av oss visar i debat-ten att vi vet att det förmodligen inte kommer att varatillräckligt.Att dessa 30 000 platser till största delen fördelaspå mindre och medelstora högskolor är en självklaroch angelägen del av förslaget. Ökningen av antaletstuderande har varit och är förhållandevis störst viddessa högskolor. Mindre och medelstora högskolorhar ju också i mycket större utsträckning bidragit tillatt nya grupper av studenter har sökt sig till högsko-leutbildning.Fru talman! Vi anser inte att det nödvändigtvismåste finnas en motsättning mellan kvantitet ochkvalitet. Kunskap och kompetens minskar ju inte ivärde om den innehas av fler än . Kunskap ochkompetens öser vi ju inte ur någon källa som sinar omtörsten blir för stor. Jag tror att äpplet som symbol förkunskap borde ersättas av en pigg liten gris som,precis som mytens Särimner, låter sig ätas på kvällenför att morgonen därpå återfinnas lika fet och obrukadsom före gårdagens festmåltid. Jag tror att vi då skulleha lättare att förstå vad kunskap och kompetens är.Varje lärosäte har enligt högskolelagen an-svaret för att anpassa verksamheten så att en högkvalitet uppnås. Vi utgår från att varje lärosäte ocksåtar detta ansvar på stort och fullt allvar.Flertalet universitet och högskolor har också re-dovisat fler helårsstudenter och fler helårsprestationerän de kan få ersättning för inom ramen för de nuva-rande takbeloppen. Vi välkomnar deras ansträngning-ar att så långt det är möjligt möta studenternas efter-frågan på högskoleutbildning och samhällets behov avhögskoleutbildade.Våra universitet och högskolor möter alltså mycket stor utmaning vad gäller förmåga till om-strukturering och förnyelse. I snabb takt skall de geutrymme inte bara för ett större antal studenter utanäven för studenter med olika kulturella bakgrunderoch studenter med få eller inga studietraditioner frånhemmet. De skall skapa förutsättningar föratt kvinnor i större utsträckning skall söka sig till fördem otraditionella studieinriktningar.I denna utmaning får kvalitet inte enbart mätas isiffror för lärartäthet och lokalers modernitet. Denkanske viktigaste kvalitetsfaktorn är varje lärosätesmöjlighet att möta de nya studentgruppernas krav påoch behov av nya pedagogiska metoder.Ett enhälligt utskott ger regeringen till känna att enparlamentarisk utredning bör tillsättas för att se överlärarutbildningen för grundskola, gymnasieskola ochvuxenutbildning, och detta på grund av att de snabbaförändringarna i omvärlden har väckt kravet på en nylärarroll, som utöver goda ämneskunskaper ävenmåste omfatta förmåga till omställning, förnyelse ochutveckling.Samma förmåga till pedagogisk förnyelse måstefinnas hos högskolans lärare. Högskolans undervis-ning måste också inriktas mot problemorienteradinlärning och projektbaserade studier, som lyfter framvarje enskild students förmåga till självständighet,kreativitet och kritisk analys. I en sådan undervisningingår examinationen som en integrerad del. I en sådanundervisning ingår också jämställdhet, inte som ettspecifikt ämne utan som pedagogisk metod.Fru talman! Högskolan håller på att snabbt föränd-ra sin position i samhället. Den flyttar närmare männi-skors vardag. Den håller på att bli högskolan mitt ibyn, med allt det inflytande och all den pondus somdenna placering ger. I denna position finner högsko-lan sin tredje uppgift, nämligen den nära samverkanmed det omgivande samhället.Denna uppgift står inte i motsatsställning till detvå traditionella uppgifterna, grundutbildning ochforskning. I stället kan den ses som en i dagens situa-tion nödvändig utveckling och komprimering av dessatvå uppgifter.I nära samverkan mellan högskola, näringsliv ochsamhälle skapas förutsättningarna för knytningenmellan forskaren och praktikern, mellan högskole-världen och företagskulturen, för att föra ut till sam-hället de stora resurser av kunskap och kompetenssom finns i högskolan, som man öppnarkanalerna för flödet in till högskolan av de erfarenhe-ter och kunskaper som finns obearbetade därut-anför.Den skall förhoppningsvis bli ett av instrumentenatt skapa den öppna högskolan för ett ständigt utbyteav kunskaper och erfarenheter, dit fler och fler männi-skor söker sig under en eller flera perioder i livet, föratt ta del av och tillägna sig ny kunskap.Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till utskot-tets hemställan samt till reservation 10.Anf. 120 () replik:Fru talman! Jag har en fråga till . Det gäller något som jag tog upp i mittanförande, nämligen den befarade lärarbristen.Jag skulle vilja veta på vilket sätt regeringen hartänkt lösa det här. Om man tittar på siffror från har antalet studenter ökat med72 % medan antalet lärare ökatmed enbart . expanderar högskolan ytterliga-re. Jag håller med om attdet krävs ett pedagogiskt nytänkande och olika slagav experimenterande för att hitta nya former, men vadsom definitivt inte krävs är mindre lärare. Ett öppetuniversitet som arbetar på annat sätt är ju nästan merpersonalkrävande.Jag får inte det här att gå ihop. Visserligen angerregeringen att antalet doktorsexamina har ökat underden senaste tioårsperioden, men vi vet också att nä-ringslivet önskar fler doktorer ute i yrkesverksamhet.Dessutom pratar man om invandrade akademiker. Detär jättebra, men det finns svårigheter med det också.Likadant är det med att gå ut och söka lärare i deneuropeiska unionen.Kan jag få litet mer kött på benen? Hur har rege-ringen tänkt lösa lärarfrågan?Anf. 121 () replik:Fru talman! är jag inte regeringen, men jagskall ändå försöka ge min syn på saken.När högskolan expanderar så snabbt som den idagsläget gör kommer det naturligtvis att skapa pro-blem när det gäller att hinna rekrytera lärare till hög-skolan. Man kan då säga att det inte är något akutproblem. Precis som flera har sagt i sina inlägg här permanentar man ju nu platser på högskolan. Detinnebär att massan studenter, om man nu får uttryckasig så vanvördigt om personer, inte ökar med 30 000under det här året.Förhoppningen är naturligtvis att det ökade antaletdoktorander och den ökade geografiska arbetsmark-naden till viss del skall kunna lösa de här problemen.Jag kan bara som exempel nämna att , där jag själv sitter i styrelsen, rekryterar lärareinte bara från , och utan ävenfrån , osv. Jag tror att med denforsknings- och forskarkultur vi har får vi nog searbetsmarknaden för högskolelärare som ett litet vida-re begrepp än bara en svensk arbetsmarknad.Anf. 122 () replik:Fru talman! Jag kan inte acceptera att bli pådyvladuppfattningen att utbildning skall vara förbehållenbara ett fåtal. Kunskapen minskar inte för att fler tardel av den, sade . Sedanvar det visst någonting om att äpplet skulle bli en gris,och det må väl så vara. Men när jag talar om att jagrädd för att kvaliteten inte skall upprätthållas är jagnere på en mer praktisk nivå.Om föreläsningssalarna inte räcker till, om hög-skoleorterna inte har bostäder som kan svälja allastudenter som kommer, om studenterna inte har någonplats där de kan sitta och studera och om varje lärarefår ansvar för dubbelt så många studenter som tidigareär det klart att det påverkar hela kvaliteten på utbild-ningen. Och vilka är det som framför allt drabbas? Jo,självklart är det de som kommer från hem där maninte har någon studievana, där man inte uppoch där man inte är så van vid den akademiska värl-den. Risken är stor att det är just de studenter som viväldigt gärna vill nå som slås ut i en sådan situation.Det är därför vi kräver att utbyggnaden skall gånågot långsammare men i en jämn och hög takt, ochdet står jag för.Anf. 123 () replik:Fru talman! Till viss del får jag i det här svaretupprepa vad jag sade till : Jag ser att det här är ett problem, men jaguppfattar det inte som det akuta problem utmålar det som.Som jag sade i förra svaret är ju inte tillström-ningen till universitet och högskolor 30 000 nya stu-denter till nästa läsår. Vi har i den debatt som fördestidigare fått höra att det här bara är en lek medsiffror, att det inte är speciellt många s.k. nya platsersom tillkommer 1997. Så till vida kan jag ge dem rättsom framförde detta: att det är nya permanenta platserdet handlar om. Men att antalet studenter skulle öka isamma snabba takt är det inte fråga om. Vi har ju ettantal studenter på högskolorna , vilket ni självahar framfört.Därför tycker jag att det är litet grand av en ka-tastrofutmålning som gör: att vi underden här perioden skulle hamna i ett sådant katastrofaltläge. Jag tror inte på det. Jag tror att den takt vi nuhåller när det gäller utbildningen ligger i linje med vårförmåga att också rekrytera kompetent lärarpersonal.Det kommer ju fler budgetpropositioner. Jag trorprecis som att det här är början till envidare utbyggnad av högskolan.Anf. 124 () replik:Fru talman! Det är klart att det inte går att på tu-sentalet när säga vad som är rätt och vad som är fel.Jag tycker att det är bra att regeringen har beslutat attskjuta fram 15 000 platser till 1998 efter den kritik viframförde här tidigare. Jag uppfattar det som att vifått gehör för den. I stället för att komma 1997 kom-mer de 1998. Det ger naturligtvis lärosätena någotbättre planeringsmöjligheter, i och med att de fårytterligare på sig.Jag tycker dock att vi borde dra lärdom av erfa-renheterna från den förra omgången. dem ganska ingående i sitt anförande. Vi harju en gång tidigare genomfört en väldigt snabb ut-byggnad och expansion av högskolan, och det blevinte särskilt bra. De spåren förskräcker. Därför skallvi nu inte gå in på samma sätt, stoppa huvudet i san-den och säga att vi får se hur det blir. Det hade varitbättre, det vidhåller jag, att göra det här i något lägretakt men genom beräkningar veta att det kommer attfungera på alla plan.Anf. 125 () replik:Fru talman! Låt mig till säga attjag, som jag sagt i två tidigare svar, inte tror att dethär läget är så akut. Jag vet också att den socialdemo-kratiska gruppen i utbildningsutskottet, precis somregeringen, är mycket väl medveten om att lärarper-sonal måste rekryteras, att man inte bara kan ökaantalet studenter vid universitet och högskolor. I dethär fallet betecknar vi socialdemokrater inte läget somså akut och katastrofalt som det nu utmålas.Jag tror alltså inte att man klarar en rekrytering isamma takt som man bygger ut högskolan. Vad jagpersonligen ser framför mig är helt enkelt att vi kom-mer att bromsa väldigt många ungdomar som egentli-gen vill gå på högskola. Vi kan inte ta emot dem isamma takt som vår ekonomiska förmåga och rekry-teringsförmåga, om jag får använda det ordet, tillåter.Det är kanske det mest problematiska.Anf. 126 ():Fru talman! I bor närmare 2miljoner människor. näringsliv har ettstort behov av högutbildade medarbetare, och även ettbehov av kontinuerlig kompetensutveckling för dessa.Trots detta har ca 4 000 för fåhögskoleplatser i förhållande till antalet invånare,jämfört med riksgenomsnittet.På , dvs. de södra länsdelarna av Stock-holm - dit räknas , , ,, , och - bor enkvarts miljon invånare. Tills fanns baraen tiondel av högre utbildningdär. är andelen högskoleutbildade tre gång-er större i de norra kommunerna än i de södra startade högskola.Jag tänker här hoppa över den historiska bakgrunds-beskrivningen. Jag kan också säga att högskolan förövrigt invigdes av utbildningsminister den23 augusti i år.Utbyggnaden av kommer attske etappvis med ungefär 1 000 platser fram till1999. Även en del andra kommuner på fårtillskott av utbildningsplatser på de utbildningsområ-den de redan har. På så sätt kan man säga att blir en nätverkshögskola där inteallt är lokaliserat på en och samma plats.Nu i höst startade 1 088 studenter vid . Då gäller det , där huvudsätetligger. Det var 6 sökande per utbildningsplats påprogram. Av de 1 088 kom 266 från . Bara 173 kom från platserutanför länet. Nog har närheten en viss betydelse äveni denna dataålder. En annan förutsättning för att detskall fungera är naturligtvis att infrastrukturen funge-rar. Där återstår en hel del att göra - speciellt på Sö-dertörn.Utbildningarna har inledningsvis tre profiler .