prot · GJ0959 · 1996-02-21 00:00:00 — Vi har fått medhåll i det av som är professor i miljöjuridik och av GabrielMichanek som också är professor. De har gått tillkommissionen och begärt en översyn av om Sverigeverkligen följer i första hand fågeldirektivet.I fågeldirektivet finns en mängd arter listade. Fördem gäller att skall skydda, bevara och åter-ställa tillräckligt varierande och stora livsmiljöer. Viskall avsätta skyddade områden. Vi skall ha under-hålls- och skötselåtgärder. Vi skall återställa förstördabiotoper, och vi skall också skapa nya biotoper. Dettagäller för lom, de flesta rovfåglar, tjäder, trana, skär-fläcka och våra mest sällsynta hackspettar, dvs. denvitryggiga hackspetten och den tretåiga hackspetten.Vidare gäller det för de flesta tärnor, ugglor,höksångare och mindre flugsnappare.För många av de här arterna, faktiskt de allraflesta, har inte vidtagit några åtgärder i enlig-het med direktivet alls. Det område där ärmest på kant med direktivet är skogsvården. Det be-drivs en skogspolitik som är helt på kant medtjäderns och hackspettens möjlighet att finnas kvar.Tjädern har väldigt speciella krav på biotoperna; detmåste vara en blandning av gammal skog, gläntor ochöppen mark. Med den skogspolitik som bedrivs iSverige vet vi att tjäderbestånden börjar minskadrastiskt på vissa håll.Hackspettarna behöver i många fall gammal ved.Vi vet att de minskar rejält i antal. Såväl den vitryggi-ga som den tretåiga hackspetten är mycket säll-synta arter. De finns på våra hotlistor.I direktivet framgår också mycket klart och tydligthur jakt får bedrivas. Vi i menar att denjakt på skarv som bedrivs egentligen strider motdirektivet.I art- och habitatdirektivet finns klara bestämmel-ser om att det måste finnas tillräckliga områden för attarterna skall kunna fortleva. Regeringen har vänt sigtill EU med ett antal områden, närmare bestämt 563stycken, som skall ingå i vad man kallar Natura 2000.I art- och habitatdirektivets skrivelser framgår att detskall finnas tillräckligt med områden avsatta för attdessa arter inte på något sätt skall hotas. Det sägsockså att områdena inte får vara alltför små och inteligga alltför långt ifrån varandra. Det måste finnasnaturliga korridorer mellan områdena så att arternakan sprida sig.Sverige har avsatt 563 områden. ha-de föreslagit 2 800 områden. Om det hade blivit såskulle vi kanske kunnat få en bevarandeplan, och enmöjlighet att bevara biotoper, som hade gjort attmånga av dessa arter hade haft en chans att överleva.Av de 563 områden som har avsatts är ungefär95 % sådana som redan hade skydd sedan tidigare.Naturvårdsverket godkände 1 273 områden. Mansade att dessa absolut borde avsättas. Vi i Miljöpartietmenar att om skall leva upp till art- och habi-tatdirektivet måste regeringen komma tillbaka ,och se till att det finns tillräckligt med områden avsat-ta för att dessa arter skall kunna finnas kvar i Sverige.Framför allt - som det också står i direktivet - måstevi utöka biotoperna så att de hotade arterna får ettstörre livsutrymme och kan expandera. Det är nämli-gen det som är förutsättningen för att många av demskall kunna finnas kvar.Det finns arter som har försvunnit under de senas-te åren, t.ex. mellanspetten. Den arten hade speciellakrav på miljön. Vi lyckades inte rädda den. finnsden närmast i Baltikum.Miljöpartiet har ytterligare en reservation som jagkort skall beröra. Den handlar om grävling. Vi menaratt grytjakt - jag skulle vilja kalla det för hemfrids-brott - är en form av jakt som inte bör bedrivas iSverige. Jag förstår inte varför man skall jaga gräv-ling, som är en djurart som i första hand livnär sig pådaggmask. Men vill man ändå jaga grävling finns detmycket goda möjligheter att göra det på något annatsätt. Grävlingen är nämligen ett vanedjur. Det finnsingen anledning att bedriva grytjakt i . Av de34 800 grävlingar som skjuts i kan jaginte säga hur många som har jagats i gryt. Om man nuvill ha grävlingsjakt är det fullt möjligt att bedriva denpå annat sätt än med grytjakt.När det gäller rovdjuren hoppas jag att Miljöpar-tiets ståndpunkt är fullkomligt klar i och med behand-lingen av det förra betänkandet. Vi anser alltså attrovdjursstammarna skall finnas kvar i . Viskall följa art- och habitatdirektivet fullt ut, vilketinnebär att man måste se till att det finns miljöer iSverige där dessa arter också kan få öka i antal. Deflesta finns i så litet antal att vi inte kan vara riktigtsäkra på att de kommer att finnas kvar.Detta gäller inte bara de arter vi har talat om, utanäven i allra högsta grad . Man räknar medatt det finns ett sjuttiotal individer kvar. Anledningentill att arten minskar borde verkligen utredas. Mankan fundera på om det beror på att miljön i fjällen ilånga stycken är så störd att det helt enkelt inte finnsnågot att äta för . sade man att det varsmågnagarår i fjällen . Då fanns det gottom gråsiding och fjällämmel. Sådana år finns intelängre. Fjällens miljö är så störd att börjarta stryk. Man kan ofta se på rovdjuren om det är någotfel i miljön. De ligger i toppen på näringspyramidenoch har svårt att klara sig.Jag hoppas att vi kommer att kunna föra mångabra debatter om biologisk mångfald också när detgäller så pass detaljerade frågor som arter. Det är dåvi får klart för oss att biologisk mångfald handlar justom arter. Det får inte bli någonting teoretiskt, utannågonting man verkligen kan se och ta på. Vi måsteväcka intresset för dessa frågor, och inse att detta iallra högsta grad är rikspolitik. Det vi gör och inte görför dessa arter, och hur vi behandlar biotoperna på-verkar i hög grad frågan om ifall vi kan ha kvar enbiologisk mångfald.Det är också därför den . Jag vill passa på att flagga för att föreningenhar årsmöte . 53 ()Herr talman! Vi har att behandla jordbruksutskot-tets betänkande nr 12. Det finns ett antal motionersom tar upp frågor som rör jakt- och viltvård. Fleramotioner har kommit till kammaren,och har alltså debatterats tidigare.Jag vill från början göra klart att det inte finns nå-gon konflikt i utskottet huruvida vi skall ha biologiskmångfald eller inte. En förutsättning för ett gott miljö-arbete är att vi kämpar för den biologiska mångfalden.Det gäller inte bara rovdjuren och fjällämmeln, utanalla vilt levande djur i vår natur.Det är också en förutsättning för att jakten skallkunna utvecklas och fortsätta att vara den kulturytt-ring den är i hela vårt land. Det förutsätter att man hargoda viltstammar för att man på ett fint och mjukt sättskall kunna beskatta dem. Vi har motioner och åsikterom utvecklingen av den biologiska mångfalden. Desträcker sig från att vi skall totalfreda vissa djurartertill att vi faktiskt skall utrota vissa.Jag är inte benägen att hålla med om någon. Detskall definitivt inte bli någon utrotning av dessa.Många markägare som har vildsvin i sina trakter ring-er mig tämligen ofta. De tycker att vildsvinet skallutrotas därför att det är en djurart som har kommit tillSverige . Det tycker inte jagatt vi skall göra. Visst finns det lokala problem i vissakommuner och i vissa delar av landet. Men de jaktligaförutsättningar som gäller vildsvinen har faktiskt ökat.Markägaren har genom den nya arrendelagen fått enmöjlighet och skyldighet att ta ett större ansvar omvildsvinsstammen ökar för kraftigt. Jag har själv settåkrar, potatisland, vall- och betesmarker som varittotalt skövlade av vildsvin. Detta kan man ofta se imin hemtrakt. Arrendelagen är ett verktyg för att viskall kunna hålla ordning på detta viltslag.Flera motioner rör sälfrågan. Det finns ett projektsom syftar till att skrämma bort sälarna från fiskered-skapen för att skydda dels fiskeredskapen, dels sälen.Att hamna i ett fiskegarn är inget trevligt sätt att läm-na jordelivet på. Projektet går ut på att skrämma bortsälarna från de områden som är starkt drabbade avdetta problem.Miljöpartiet tog upp frågan om skarven och huru-vida den är ett utrotningshotat djur. Jag hade förmå-nen att få vara i . Det man kan sepå de öar där skarven slagit till är en av de störstamiljökatastrofer jag har sett. Det är en oerhört vackertrakt. De människor som bor där vill utnyttja traktenoch leva ett rörligt friluftsliv. De vill kunna bada ochåka båt . Men det är som att åka från ensoptipp till en annan. Så blir det när det blir förmycket av en art på ett ställe, och så var det på någraav dessa öar. Problemet är också att det finns männi-skor som har tagit lagen i egna händer. Detta kan viinte heller acceptera.Det måste finnas en skyddssituation. Vi måstesätta in åtgärder när en art utbreder sig för mycket,som skarven har gjort i dessa områden. Jag tyckerdärför inte som att kammareskall sätta sig över Länsstyrelsernas beslut i Kalmaroch . kan inte heller göradetta.När blev medlem i EU fick vi anpassa ossnär det gäller morkullejakten. begärde intenågot undantag från reglerna om morkullejakt. Fin-land begärde, som vi alla vet, ett sådant undantag.Detta har också nämnts i debatten. begärde ettundantag i kommissionen, men fick ingen begräns-ning, vilket man ju också nämnde här från Miljöpar-tiet.Finland har också samma startdatum som tidigareför att börja jaga morkulla. I debatten har man fått försig att fick sitt undantag. Det har intefått. Där ser vi; även kan dra nytta av ettEU-medlemskap.Miljöpartiet berör här art- och habitatdirektiven,som vi naturligtvis också arbetar för. Det är viktigt föross. Vi skall värna den biologiska mångfalden. Det ärdå viktigt att vi också följer art- och habitatdirektiven.Det beslutet fattades här i kammaren i och med EU-inträdet. Av den orsaken har vi all anledning att följautvecklingen.Fru talman! skall jag tala litet grand om rov-djur igen. Vi har fått statistik redovisad här från ta-larstolen av flera av debattörerna under förra ärendetoch också litet grand . Siffrorna stämmer säkert.Det finns ca 700 lodjur i vårt land. Det finns färrevargar. Men de har klumpat ihop sig och befinner signästan på ett och samma ställe.Jag får många samtal, och jag har fått många brev,från framför allt vissa trakter i om den härutvecklingen. Dessa rovdjursstammar har ökatenormt. Vi har också sett problem när rovdjuren hargett sig på tamboskapen. De har tagit jakthundar,andra hundar och de har också gett sig på vissa fårko-lonier. Det är naturligtvis inte bra, och det måste vihålla ögonen på. Därför ser jag fram emot att vi får endiskussion och här i fattar ett beslut omvilken djurpolicy vi skall jobba efter.Det pågår ett ideellt arbete med kartläggning ochinventering som utförs av jägarorganisationerna isamarbete med och länsstyrelserna.Jag har ett stort förtroende för det. Men vi hoppas attvi skall kunna utveckla den delen och även användade ideella krafter som jägarna i spårningssituationenutgör. Det är viktigt.Älgjakten är den tunga delen av jakten. Hela byg-der har den som sin kultur. Man använder sig av möj-ligheten till jakt som rekreation. Mycket har hänt pådetta område. Älgstammen har stabiliserat sig ochkanske t.o.m. ökat . Det är viktigt attälgjakten bedrivs i naturlig samklang med naturvår-den och skogsbruket.Vi har också infört många nya regler den senastetiden. Det är därför mycket viktigt att följa den löpan-de utvärdering som sker. Den utvärderingen har gjortsmed ideella krafter på ett bra sätt, och vi har i gottsamarbete med länsstyrelserna och jägarnas organisa-tioner kunnat följa utvecklingen. Jag vet också att vissförsöksverksamhet skall startas i några län i framti-den. Också detta tycker jag skall bli spännande attfölja.En jaktutredning som skall se över jaktens organi-sation är tillsatt. Vi har stora förhoppningar om attden utredningen skall komma med förslag till föränd-ringar och förbättringar inom detta område.Det har förts en diskussion i utskottet om problemi vissa län när det gäller omarronderingen. Vi har settatt små marker, små remsor och vissa områden harkunnat säljas till höga priser bara därför att man villkomma åt jakträtten. Vi är mycket intresserade av attse till vilket resultat kommer när detgäller den delen.Fru talman! Jag tackar för ordet.Anf. 54 () re-plikFru talman! Jag vill litet grand kommentera detMichael sade om morkulla och skarv. Enligtriksdagens utredningstjänst, som jag litar på, begärdeFinland inget undantag vid medlemsskapsförhand-lingarna. Man hade redan en jakttid på morkulla sombörjade , och man begärde inga undan-tag alls. Jag vet inte om utredningstjänsthar fel, men jag tror inte att det är så.Jag ser inte i första hand att det är fågeldirektivetsom har gjort att man har ändrat morkullejakten utandet faktum att vi i inte skall ha jakt underhäckningstid. Den här nya kunskapen kanske gjordeatt det fanns anledning att ändra jakten. Dessutom ärdet mycket fördelaktigt att vi har en gemensam syn pånär jakten skall börja i de tre nordiska länderna, somhar samma fauna.Jordbruksministern och jag hade enmycket intressant debatt om skarven. Naturligtvisfinns det en anledning till att skarven ökar. När detgäller djur, och framför allt rovdjur, är antalet mycketberoende av tillgången på föda. Den födotillgång somhar ökat för skarven är det vi kallar för småfisk, dvs.mellanstora fiskar och framför allt strömming. Dettakan man se som effekt av eutrofieringen, dvs. över-gödningen, av hav och sjöar. Det finns helt plötsligtmassor med fisk, och då finns det också ett utrymmeför skarven att öka.Det vi förde en diskussion om var den typ av jaktsom har förekommit i . Man har t.o.m. föror-dat äggprickning, att man tar död på ungar, och manhar sågat ner boträn. Det, , anser jaginte vara en jakt värdig någon jägare i . Jaghoppas att vi kan vara överens om det. Sedan önskarjag att vi får i gång en diskussion om skarven i Sveri-ge, för visst finns det problem med den i vissa områ-den.Anf. 55 () replikFru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tilljordbruksutskottets hemställan och avslag på de mo-tioner som har väckts. Det yrkandet om avslag berorpå att det finns en mängd olika projekt och tillsattakommittér som skall jobba med alla dessa frågor.Visst, , är det inte jakt att prickaägg. Det är inte heller jakt att såga ner tallar där skar-varnas bon finns. Det är inte alls jakt. Skarvfrågan ärinte en jaktfråga. Skarvfrågan är som jag ser det en avde tydligaste miljöfrågorna. Det är inte i jägarnasintresse att skarvarna får denna utbredning i vissakoncentrerade områden. Det är inte heller i den bio-logiska mångfaldens intresse.Det är klar att vi skall ha skarv. Jag skulle gärna seatt vi hade skarvbon utefter hela kusten och även vidde större insjöarna. Men jag kan inte acceptera att dekoncentrerar sig 4 000 levande fåglar på en liten ösom inte är så mycket större än denna kammare. Detblir för många, och då dör allting annat. Då blir detinte någon biologisk mångfald på ön, utan det blirbara skarv.Anf. 56 () replikFru talman! Det nu redovisar ärett ganska typiskt resonemang från jägare. Djurenskall vara som vi människor vill att de skall vara,punkt. De får inte bete sig som deras gener säger. Defår inte bete sig som de alltid har gjort under årtusen-den. De skall bete sig som vi människor vill att deskall bete sig.Skarven häckar i kolonier. Oavsett om MichaelHagberg skulle önska att skarven häckade som bofin-kar gör de inte det. De häckar som skarvar. Skarvarlever i kolonier, och då får man den här effekten. Detfinns även ett ekologiskt samspel mellan skarven ochväxterna. Där skarvkolonin finns utsätts miljön förväldigt mycket, framför allt ett stort kväveöverskott.Så småningom försvinner träden, och skarven flyttarpå sig och hittar andra kolonier. Det som kommersedan - - kan man se på vissa stäl-len där det förut fanns skarvkolonier: en enorm bio-logisk mångfald. Det är vissa arter som gynnas rejältav detta.Om jägare tror att djur alltid skall bete sig somman vill och inte accepterar att djur beter sig som dehar gener för att bete sig, kommer människan alltid attkomma till korta. Jag anser definitivt att skyddsjakt påskarv är en jaktfråga. Det är naturligtvis också enfråga för fiskare som ibland säger sig har problemmed skarv. Men det är en jaktfråga, eftersom det ärjägarna som har drivit fram skyddjakten. Det är jägaresom spränger skarvar. Jag har svårt att se att ni integår till storms mot era egna när ni ser hur man gör.Låt oss diskutera skyddjakt. Men det skall absolutinte vara den utrotningsjakt som bedrivs på vissaställen med fruktansvärda metoder. Man skall intesnara skarv som ligger på bo. Man skall inte prickaägg. Man skall inte hugga huvudet av ungar, och manskall inte spränga skarvkolonier.Anf. 57 () replikFru talman! Det skall man naturligtvis inte göra.Det är ingen jakt. Det är rovdrift. Men om skarvenutvecklar sig och förstör stora delar av vår kustmiljöär kolonin för stor. Då tycker jag i det här fallet somjägare att man skall kunna beskatta stammen. Manskall ha ordinarie jakt på den. Men man måste också,som på vissa ställen, bedriva en viss skyddsjakt. Denskyddssituationen skall vi inte bestämma om här ikammaren, utan den skall man bestämma om så lokaltsom möjligt, så nära de människor som ser problemenoch ser dem utvecklas som möjligt.Jag tycker vidare inte, , att det hörhemma i en debatt i kammaren att generalisera när detgäller jägarkåren och att skrämmas om en rovverk-samhet på det sätt som gör. Störstadelen av jägarkåren har aldrig sett en skarvkoloni.Jag skulle däremot gärna se att flera av dem somvärnar om skarvarna själva åkte ut och studerade dem.Då får man se ett verkligt miljöproblem. Detta är enoerhört stor miljöfråga för de människor som bor i dehär områdena.Anf. 58 ()Fru talman! Både i det här ärendet och i det före-gående ärendet har behandlats rovdjursfrågor ochäven markfrågor, jordförvärvsfrågor och liknandespörsmål. Jag tänker beröra bägge typerna av fråge-ställningar.Vad först gäller debatten om rovdjur är det klartatt det i ett civiliserat samhälle måste finnas platsbåde för oss människor och för djuren. Detta måste viarbeta för. Men vi människor ställer till bekymmer fördjuren, likaväl som vi ställer till bekymmer för mil-jön.Man kan inte hävda att djuren kommer att kunnabete sig så som de tidigare alltid har gjort. Jag ärövertygad om att det strökomkring vilddjur här i , men det kan inteske , eftersom vi har satt upp en mängd hinder fördem. Sådant måste vi ta hänsyn till.Det är viktigt att vi skapar en nationell policy förbehandlingen av våra rovdjur och för hanteringen avderas skadeverkningar. Sådana blir det ju oundvikli-gen, och vi har hört en debatt om detta.Jag tror också att det är nödvändigt att ha en vissjakt. En gammal farbror hemma sade när jag var liten:Nu måste jag ut och jaga rapphöns, för annars för-svinner rapphönorna. När gubben dog slutade man attjaga rapphöns, och då försvann också rapphönorna.Om det var därför att man inte jagade dem eller omdet hade andra orsaker vet jag inte, men jag tror attdet finns ett behov av en beskattning av alla bestånd. Iett naturligt system har alla djur någon fiende somsvarar för en beskattning på ett naturligt sätt. För attfå fram en bra och livskraftig stam krävs det en vissbeskattning av beståndet.Det är viktigt att vi har en klar policy för hur dethär skall hanteras. Jag tror att våra jägare i huvudsakfungerar väldigt bra på det här området. De har ettgrundmurat intresse för att vi skall ha en viltstam somfungerar i naturen tillsammans med oss människor.Den andra frågeställning som jag tänkte ta uppoch som som hastigast avslutnings-vis berörde gäller de små markområden som går ihandel för att man vill skaffa sig jakträtt. Detta är utantvivel ett bekymmer. Jag hade hoppats att vi i det härbetänkandet skulle ha kunnat skriva in att den särskil-de utredaren skulle få i uppdrag att studera också pådet här, men vi fick inte någon klar beställning tillutredaren att göra detta. Vi har därför valt att skrivaett särskilt yttrande, där vi uttalar att vi får avvaktaom utredaren lyssnar på vad folk säger och reagerarpå de påstötningar som vederbörande säkerligen får -precis som vi - i detta sammanhang.Ett litet exempel på hur det kan fungera rör ettområde om 1 ha som såldes för , varvid detöverenskoms att säljaren skulle få ta hand om det somväxte på området. Markvärdet på ett så litet områdemed skogsbruk - om man nu kan kalla det för skogs-bruk - är några . Man betalar alltså ettenormt överpris för att få komma in i ett jaktvårdsom-råde och därmed ha möjlighet att jaga.Detta har bäring både på jordförvärvslagen och påjaktlagen. Jag tycker att man skall lägga fram ett för-slag till hur detta skall hanteras ur jaktsynpunkt. Detär inte bra att det fungerar på det här sättet, varken förjakten eller för markpriserna. Det får utan tvivelsmittoeffekter.Kjell har tagit upp detta i en motion. Motbakgrund av att utredaren arbetar med sådana härfrågor har vi inte följt upp motionen med en reserva-tion. Vår förhoppning är att utredaren skall ta uppdenna företeelse. Vi har skrivit ett särskilt yttrandeoch återkommer till frågan i den mån det kan finnasbehov av det.Fru talman! Med det anförda har jag inget annatyrkande än bifall till utskottets hemställan.Anf. 59 () replikFru talman! gjorde sig till tolkför uppfattningen att djur mår gott av beskattning. Jagtycker att det är ett mycket bra argument i rovdjurs-debatten. Vad rovdjuren gör är nämligen att beskattasina bytesarter. Men man brukar inte resonera så, utanman vill ta bort rovdjuren och låta människan stå förbeskattningen.Jag tror att en beskattning av vissa stammar kan gefördelar, framför allt de med en populationsutvecklingsom går rakt uppåt, eftersom det inte finns någonbegränsning för antalet ungar. Det gäller t.ex. förhare, älg och rådjur. Lo och varg skulle kunna svaraför en beskattning av sådana bestånd.När det gäller rapphönor är det nog snarare så,, att de har slagits ut av det moder-na jordbruket. Rapphönskycklingar är oerhört bero-ende av insekter, och det finns mycket få insekter kvari det konventionella lantbruket, som tar död på dem.Vi kan när det gäller mängder av arter påvisa attdet är jakten som har gjort att djuren har för-svunnit. Det gällde älgen ,det gäller bäver och det gäller vildsvin. I många fallhar miljöpåverkan gjort att djuren har försvunnit. Detgäller i sen tid t.ex. mellanspetten och blåkråkan.Det finns, , inget belägg veten-skapligt eller erfarenhetsmässigt för ett påstående omatt en beskattning skulle förstärka stammen. Det är enmyt som jag skulle önska att vi avlivade. Vi borde gåvidare i debatten om jaktens möjligheter och förut-sättningar i stället för att odla myter som inte harbelägg i verkligheten.Anf. 60 () re-plikFru talman! Som jag tidigare sade är det vi männi-skor som är bekymret i det här sammanhanget. Om viinte hade funnits, hade det här skött sig självt på någotsätt. Men finns vi, och vi vill ha ett ord med i laget.Det har då blivit som det har blivit.Man kan kalla det beskattning, jakt eller något an-nat, men det behövs ett borttagande av vissa indivi-der. Många av de rovdjur som finns ute i vårt land beter sig väldigt konstigt. Deras beteende är heltgalet, och det är inte säkert att just de individerna börvara kvar för att föra stammen vidare. Det skall andraindivider göra.Vi har vidare att göra med människor, och vimåste få en acceptans från dem för de vilddjur som vihar. I annat fall fungerar det inte. Vad gäller det somgör en art stark kan vi se på hur hästen har utvecklats.Från början var den ett flertåigt djur, som har blivithovbärande. De bästa individerna har valts ut, och dethar gett ett bra resultat. Det gällervisserligen i det fallet inte ett rovdjur, men genom ettbra urval har man fått en bra och livskraftig stam.Anf. 61 () replikFru talman! Det här är en intressant diskussion,som jag skulle önska att vi kunde ha mera tid för. Dethandlar egentligen om huruvida vi människor kanbedriva jakt på en art på samma sätt som ett rovdjurgör. Kan vi veta att vi tar ut rätt djur? Det vet vi inte.När det gäller älgjakten har anvisningarna om vadsom skall skjutas och inte skjutas varierat väldigtmycket . skall man skjuta stortju-rarna, ibland skall man ta ut kalvar osv. Hur vi än görkänns det som om det inte går att jaga på ett riktigtsätt.