prot · GK0948 · 1996-12-18 00:00:00 — Varför drar man dåned så mycket inom sjukvården i landstingen, varförhöjer vi högkostnadsskyddet och varför tar vi bort defria medicinerna, om det är så lätt att spara pengar?Det är naturligtvis så att SBU:s beräkningar ocksåär luftpastejer som man måste ta med en nypa salt ochinte föra ut till allmänheten.Sedan tror jag också att det är viktigt att ge en sig-nal om förgumningen, som socialministern tog uppom. Jag tror att det är ett allvarligt problem. är detdags att börja nyrekrytera både i kommuner ochlandsting. Jag tror att man pressar personalen för hårt.Det måste komma in nytt friskt blod i sjukvården.Därför är det så viktigt att det kommer en positivsignal i vårpropositionen så att kommuner och lands-ting vågar börja anställa igen.Anf. 54 Socialminister ():Fru talman! Nej, det blir inget nytt utredningsför-farande. Hälso- och sjukvårdsutredningen har gjort enrenodlad demografisk framskrivning. De har inte tagithänsyn till att andra faktorer ändras. De har baradragit en linje in från hur det är . Enansvarskännande regering måste ju fundera på hurdetta kan förändras genom olika politiska insatser ochbeslut. Hur förändras det av en minskad arbetslöshet?Vad kan vi göra för att se till att gapet inte blir såstort?Det är också intressant att fråga sig hur det kankomma sig att det är så pass stora skillnader i be-dömningar av behov. Enligt hälso- och sjukvårdslagenskall man ge vård på lika villkor över hela landet. Omdet då kan se så olika ut och skilja sig så mycketmellan och , kan det väl vara intres-sant att ta reda på varför. Men det är inte något nyttutredningsförfarande. Det är dessutom väldigt bråt-tom. Det beror på att vi har sagt att vi skall göra enförsta bedömning redan i vårpropositionen, därför harvi inte mycket tid att vinka på.Snälla, se till att värdera SBU! Jag har tidigareinte hört någon ifrågasätta SBU och deras arbete. Degör ett utmärkt jobb. De har t.ex. visat att det sker enövermedicinering som kostar åtskilliga pengar varjeår på det område som gäller måttligt förhöjt blod-tryck. Det visade också ÄDEL-utvärderingen. Härförekommer både övermedicinering och undermedi-cinering, dvs. att man har för dålig läkemedelsför-skrivning på t.ex. det särskilda boendet för gamla. Detinnebär också ett onödigt lidande för många patienter.Det vore väl konstigt om vi inte skulle kunna blieffektivare när det gäller våra medicinska metoder.Det har ju skett en enormt snabb utveckling under desenaste åren. Det är viktigt att vi läser SBU-rapporterna och att man tar till sig dem på ett bättresätt i hälso- och sjukvården i alla landsting.Anf. 55 () replik:Fru talman! Jag har också stor respekt för SBU-rapporterna. Men jag tycker att just det här fallet omläkemedlen är litet för hårdraget. Vi måste ju kommaihåg att hela läkemedelsnotan inte är på mer än 13miljarder, och då kan man ju inte spara sådana enor-ma belopp just där. Men det är väl vackert så, om mankan spara . Men det blir ju landstingen somfår inkassera den vinsten.Anf. 56 Socialminister ():Fru talman! Man kan möjligen säga att det är otill-fredsställande att vi märker att kostnaderna för läke-medel stiger med . Vi kan ju intelåta läkemedelsnotan äta upp allt det andra som vi villgöra. Jag tror att vi alla, som lekmän på området, kankänna att det förekommer en överförskrivning. Omman tittar i människors medicinskåp begriper man attdet också skrivs ut för mycket, för stora förpackningaroch sådant som inte kommer till användning. Härkommer vi nog att få se en avsevärd uppstramningoch en helt annan uppföljning av läkemedelsför-skrivningen under kommande tider. Men det är ocksåså, som säger, att det här kommer attbli landstingens ansvar framöver. Jag är säker på attdebatten om läkemedelsreformen innebär att man blirmycket mer ansvarskännande också på det här områ-det.Omsorg om äldre och personer med funktionshinderAnf. 57 ():Fru talman! Vi har i denna kammare under de se-naste åren fokuserat på de problem som råder inomhälso- och sjukvården, äldreomsorgen och handi-kappområdet. Det är tre områden med ett nära sam-band.Jag vill först peka på några av de problem som fö-rekommit i olika utredningar och i massmedierna densenaste tiden. Jag tror att de är väl kända av alla. Vihar hört dem nämnas här också tidigare. Detgrundläggande problemet är bristen på vård och om-sorg. Det gäller alla människor med vårdbehov, menblir särskilt märkbart för äldre och handikappade.Vårdköerna har återigen vuxit, och vårdgarantinklaras inte längre. I en enkät från Landstingsförbundetfrån var det bara 14 av 21 sjukvårdshuvud-män som kunde följa vårdgarantins rekommendatio-ner.Ett område som omfattas av vårdgarantin är höft-ledsplastik. 1993/94 väntade 466 patienter på opera-tion. har kön vuxit till ca 2000 patienter. När detgäller gråstarr var motsvarande siffror 524 patienter1993/94 och patienter. En stor delav dessa är sannolikt äldre människor. Totalt ökadekön inom vårdgarantin med 15 000 människor.Detta är emellertid inte de enda köerna. Äldremänniskor med tillsynsbehov väntar på en boende-plats inom den kommunala omsorgen eller väntar påett eget rum i äldrevården. De som bor hemma väntarpå en utökad hemtjänst.Självfallet finns det många ställen där äldreom-sorgen fungerar bra, men har lyftfram allvarliga brister, bl.a. beträffande kontinuiteteni den medicinska vården, avsaknad av kontinuerligläkartillgång, brister i läkemedelshanteringen ochbristande resurser i livets slutskede.När det gäller pensionärernas privata ekonomiframgår det av en beräkning i att nära7 miljarder kronor lagts som en extra börda på pen-sionärskollektivet till ingången av 1997.Därtill kommer urholkade pensioner, påpekar PRO.Alla dessa konstaterade problem har inte gåttspårlöst förbi. Svenska folket börjar förlora förtroen-det för samhällets förmåga att - trots höga skatter -tillhandahålla en god omsorg för äldre människor.Detta framgår av en SIFO-undersökning från oktoberi år. Bara en av fem utgår från att det svenska väl-färdssystemet räcker för att trygga en bra äldreom-sorg. tror alltså att man måste komplettera detoffentliga grundskyddet genom eget sparande eller enprivat försäkring.Är då situationen så hopplös som den verkar vara?Jag tror inte det. Man kan emellertid konstatera attden förda politiken har fått dessa negativa konsekven-ser för vår välfärd. Den logiska slutsatsen blir då attpolitiken måste förändras. Vi behöver flexibilitet, nyatankar och ett nytt system för att klara dagens ochframtidens vårdbehov.Vi moderater har i parti- och kommittémotionerförordat en annan inriktning av den ekonomiska poli-tiken. Våra förslag syftar till att skapa förutsättningarför ett ekonomiskt, kulturellt och socialt växandeSverige. Genom en större enskild sektor och ett star-kare civilt samhälle kan både företag och människorväxa.Vi slår också fast att det allmänna skall tillförasresurser för att på ett tillfredsställande sätt kunnagenomföra de uppgifter som skall vara gemensamma,såsom hälso- och sjukvård och omsorg om äldre ochhandikappade.Det finns enligt vår uppfattning stora resurser ihälso- och sjukvården som det nuvarande landstings-systemet inte förmår frigöra. Den debatt vi har förttidigare här har också påvisat detta. Inte hellerförmår systemet samordna resurserna på ett optimaltsätt eller tillvarata den enskildes eller personalensvalfrihet. Det fria läkarvalet och den fria etablerings-rätt för sjukgymnaster och specialistläkare som denborgerliga regeringen införde har i praktiken tagitsbort. Vi anser att rätten för alternativa vårdgivaredärför skall lagregleras.Som bekant föreslår vi också en allmän solidarisktfinansierad hälsoförsäkring som skall garantera allamänniskor en god sjukvård och omsorg.För äldre och handikappade föreslår vi i våra mo-tioner en rad förbättringar och rättigheter. Låt mig härbara nämna några. Politiken måste utformas medhänsyn tagen till enskilda människors val. På likavillkor skall man få välja mellan olika former av ser-vice, vård och boende. En gammal människa skall harätt att flytta till ett äldreboende i en annan kommun.Detta måste skrivas in i socialtjänstlagen.När det gäller sjukhemmen måste en specialistlä-kare ha det övergripande ansvaret. De mindre enskil-da sjuk- och vårdhemmen skall också ha möjlighet attbevaras.Demenssjuka måste få en väl anpassad vård.Forskning och utbildning inom de olika demenssjuk-domarna är nödvändigt för att säkerställa en god vård.Dagvård, avlastnings- och växelvårdsplatser samtinstitutionsanknuten hemsjukvård är goda alternativoch komplement som bör utvecklas ytterligare för attge större valmöjligheter.Hemtjänsten måste bli mer flexibel och utformasefter vårdtagarnas önskemål och behov. En granneeller anhörig skall kunna anställas efter samma taxasom inom . Vi föreslår därför en s.k.hemtjänstpeng.Fru talman! Detta var några av våra förslag inomäldreomsorgen. Jag vill nu övergå till att ta upp defunktionshindrades situation. Vi anser att funktions-hindrade i möjligaste mån skall undantas från bespa-ringar. Stödet till dem måste vara mångsidigt ochanpassat till deras särskilda förutsättningar.Den funktionshindrade skall kunna påverka sinsituation genom att välja vård, assistans och omsorgs-form. Man skall ha möjlighet till eget, väl anpassatboende.Den personliga assistansen är av stor betydelse föratt funktionshindrade människor skall kunna leva ettså normalt liv som möjligt. Vi motsätter oss därförbesparingar på det området och avsätter 225 miljonerkronor extra för detta ändamål.Moderna hjälpmedel är för många människorskillnaden mellan ett liv i passivitet och invaliditetoch möjligheten att leva ett normalt liv. Vi föreslår atthjälpmedelsmarknaden öppnas så att alla som harbehov av hjälpmedel skall kunna få det. Vi vill därförinföra en hjälpmedelsgaranti. Konkurrensen kommeratt ge fler, bättre och billigare hjälpmedel. Här vill visärskilt framhäva de senaste årens enorma utvecklinginom IT-området.För sex år sedan tillkom en lag i - Ameri-cans With Disabilities Act, - som garanterarfunktionshindrade vissa rättigheter. Vi föreslår studerar erfarenheterna av denna lag och hur denskulle kunna användas i Sverige.Fru talman! Många ställer frågan: Hur skall vi fåråd med en utökad och bättre vård och omsorg i ettsvårt ekonomiskt läge? Även detta har vi tidigaredebatterat livligt här i dag.Jag har här kort berört några punkter som fördyrarvår sjukvård. Enligt vår uppfattning måste resursernasamordnas och fri etableringsrätt införas för läkareoch annan sjukvårdspersonal. Konkurrensen kommeratt utveckla vården och göra den effektivare och billi-gare. En rad utredningar och undersökningar frånolika håll bekräftar giltigheten av våra idéer. T.ex.visade SUB i rapporten i ryggen - ett samhälls-problem att kostnaderna för ryggbesvär uppgick till24,i form av produktionsbortfalloch sjukvård. Genom förändrade behandlingsmeto-der, bättre samordning och tidigare behandling skulle7,kunna sparas.I tidningen 35/96 påpekarLandstingsförbundet att varje landsting borde kunnaspara genomminskade lokalytor, sänkta driftskostnader och ökaduthyrning. Liknande beräkningar presenteras inomprojektet där man talar om möjliga besparingarpå för hela det offentliga fastig-hetsbeståndet.Många fler exempel skulle kunna nämnas och haräven nämnts här , men jag nöjer migmed detta och konstaterar att det är uppenbart attmöjligheter finns att åstadkomma en bättre vård ochservice inom en oförändrad kostnadsram om man ärvillig att göra förändringar i systemet.Vi moderater föreslår sådana förändringar.Anf. 58 ():Fru talman! Det mesta av de förutsättningar somgäller för hälso- och sjukvården är också giltiga förvården av gamla och människor med funktionshinder.Därför tål de att upprepas.Ekonomisk balans och en stabil finansiell grundför stat, landsting och kommuner är själva fundamen-tet för en solidarisk och rättvist fördelad välfärd.Centern har genom samarbetet med regeringen tagitett betydande ansvar för restaureringen av detta fun-dament. Vi är nu på god väg ut ur den ekonomiskakrisen, även om den med den stora arbetslöshet somalltjämt råder knappast kan sägas vara över.Det har varit oundvikligt att alla på något sättdrabbas av de besparingar som varit nödvändiga föratt komma till rätta med problemen. Även om ambi-tionen varit att så långt som möjligt skydda vårdenoch omsorgen har det även här på olika sätt blivitkännbart. Det är därför viktigt att komma ihåg attsyftet med de besparingar som gjorts är att kunnatrygga den sociala välfärdens kärnverksamhet i fram-tiden.Till denna kärnverksamhet hör förutom sjukvår-den alltså äldreomsorgen och omsorgen om männi-skor med olika typer av funktionshinder. Denna kärn-verksamhet måste ha vissa utmärkande drag.För det första: Den måste vara solidariskt finansie-rad. Alla måste ha rätt till vård och omsorg av godkvalitet. De flesta blir i livet på något sättberoende av vård och omsorg. Enligt är detdärför en rimlig utgångspunkt att vården och omsor-gen till största delen finansieras med skattemedel.Vi är från sida öppna för olika former avförsäkringslösningar även på andra och fler områdenän . Vi menar dock att sådana försäkringslös-ningar i första hand bör vara förbehållna de delar avvårt trygghetssystem som gäller vår ekonomiska ochförsörjningsmässiga trygghet. Det är svårt att hitta enlösning som innebär att man inom ett marknadseko-nomiskt system kan ha en fördelning som grundar sigpå rättvisa men som ändå utgår från att man betalarolika mycket beroende på sin inkomst. Om det skallvara ett försäkringssystem, måste det finnas en kopp-ling mellan inkomsten och det man betalar och vadman får ut.För det andra, fru talman: och omsorgenmåste vara rättvist fördelad. Alla måste, oberoende avvar man bor i landet eller av vad man har för bak-grund, ha samma rätt och möjlighet till god vård ochomsorg. För detta är ett bra skatteutjämningssystemmellan kommunerna ett villkor.För det tredje: Vården och omsorgen måste präg-las av närhet. Strukturen på vården och omsorgenmåste utformas utifrån medborgarnas behov, menockså utifrån medborgarnas önskemål. Att kunna fåden vård och omsorg man behöver i den egna bosta-den och i den lokala miljön är för en självklarutgångspunkt.För det fjärde: Vården och omsorgen måste präg-las av mångfald och valfrihet. En solidariskt finansie-rad vård och omsorg förutsätter att resurserna fördelasefter den enskildes egna behov. Däri ligger det poli-tiska ansvaret. Var man vill att dessa behov skalltillgodoses och vem som skall vara vårdgivare, måsteutgå från medborgarperspektivet dvs. från den enskil-des egna önskemål.Rätten att få välja bostadsort och rätten att få väljavårdgivare borde oavsett vårdbehov enligt Centernvara en självklarhet. Vi anser därför att rätten föräldre att flytta bör garanteras i lag. På samma sättanser vi att äldre makar som vill bo tillsammans ävenefter att någon av dem fått ett mer omfattande vårdbe-hov, skall garanteras detta.För att valfrihet också skall bli något reellt förpersoner med funktionshinder, måste Handikapput-redningens intentioner fullföljas. Enligt me-ning behövs det en plan för detta fullföljande. Enmycket väsentlig del av denna plan måste vara attgöra arbetslivet tillgängligt för dem som har olikafunktionshinder.Lagen om rätt till personlig assistent, som tillkomunder medverkan i den förra, borgerligaregeringen, har varit en oerhört viktig och betydelse-full reform för de svårast funktionshindrade såväl närdet gäller den personliga integriteten som när detgäller självbestämmande och valfrihet. hardärför aktivt deltagit i att utforma ett regelsystem sombåde värnar den enskildes rätt och klargör samhälletsansvar.Den lagändring som gjordes , som i sak en-bart avsåg att klargöra ansvarsfördelningen mellankommunerna och staten, har dock lett till en hel delmissförstånd och feltolkningar som bl.a. fått genom-slag i försäkringskassornas bedömning av enskildaärenden. Såvitt vi har kunnat förstå, beror det delvispå att de ändringar som skedde av propositionen vidriksdagsbehandlingen inte nått ut till handläggarnivå.Dessutom har ärendets behandling i råkatsammanfalla med den förutskickade tvåårsprövningsom beslutades när lagen trädde i kraft, något som fåttmånga att tro att denna haft med lagändringen attgöra.I de fall där någon fått sig färre assistenttimmartilldelade, har det dock nästan uteslutande berott pådenna rutinmässiga uppföljning. Den ändring av lagensom genomfördes , gällde betalningsansvaretför assistentkostnaderna för ett begränsat antal ungaunder skoltid. Det är mot den här bakgrunden, frutalman, viktigt och angeläget att assistentreformenföljs upp och utvärderas.Slutligen vill jag ta upp något nog så aktuellt. Ensamhällsfinansierad vård och omsorg måste utmärkasav trygghet och insyn. En verksamhet som bedrivsmed allmänna medel, måste präglas av den öppenhetsom gäller för all offentlig verksamhet oberoende av ivilka former den bedrivs. Det är enligt utifrånden enskildes perspektiv positivt för både mångfaldoch valfrihet att nya aktörer vid sidan av kommunernabedriver vård och omsorgsverksamhet.Det ställer naturligtvis större krav påkommunerna som huvudmän att göra upphandlingoch urval inte bara på ekonomiska grunder utan i likahög grad utifrån kvalitetskrav.För den enskilde vårdtagaren och dennes anhöri-ga, är det en fråga om trygghet, om att ha full insyn iden verksamhet som han eller hon är beroende av.Men även från ett allmänt medborgarperspektiv måstedenna insyn vara garanterad.Den kommunala förnyelsekommittén som helt ny-ligen avlämnade sitt slutbetänkande, har föreslagit engaranterad insynsrätt även i sådan verk-samhet som bedrivs på entreprenad. Den debatt somde har blommat upp kring dessa pro-blem, visar att detta är frågor som behöver lösas föratt demokratin och tryggheten skall kunna värnas påett tillfredsställande sätt.Fru talman! Jag yrkar bifall till hemställan i ut-skottets betänkande.Anf. 59 ():Fru talman! majoritet bestående av le-damöterna för Socialdemokraterna och ,fastställde den ekonomiskaramen för de olika budgetområdena avseende 1997.Därmed föll liberalernas föreslagna in-riktning av den ekonomiska politiken och budgetpoli-tiken. Det var en politik som hade medfört fler jobboch därmed också bättre förutsättningar för att täckade otillfredsställda behov som finns inom häl-so- och sjukvård och socialtjänst. Det innebär alltsåatt vi inte deltar i beslutet om det här betänkandet ieftermiddag. Vi har kortfattat redovisat vår politiskaståndpunkt i ett särskilt yttrande.I det här inlägget kommer jag således att inriktamig på äldre och handikappade och framför allt påden rädsla dessa grupper känner i dagens samhälle.Den allmänna debatten färgas ju av fallbeskrivningarom människor som på olika sätt möter otryggheten ivården. Man vet inte vad man har att vänta. Scenenförändras hela tiden.Detta syns inom vården, men också regeringensåterställarpolitik, återställarna av återställarna ochpensionsdebatten, understryker ju att man inte vet vadsom kommer att hända . För oss är detoerhört väsentligt att vi nu återskapar den här trygghe-ten så att människor vet vad de har att räkna med -inte minst inom äldreomsorgen och handikappomsor-gen.Den här tryggheten, frånvaron av rädsla, måsteskapas för alla; för äldre och för personer med funk-tionshinder. Hänsyn måste också tas till att ingenmänniska är den andra lik. Vi måste ha en flexibelorganisation, en organisation med personal som harförmåga till inkännande och som känner av vad denene och den andre bäst behöver.Det behövs, det har vi lyft fram här, särskilt en ut-byggnad av boende som tar till vara de bästa egen-skaperna i olika boendeformer som ålderdomshem,gruppboende och sjukhem. Det är ett boende där man,när man flyttar in, kan få känna att man får bo kvaroch inte behöver flytta när man blir sämre. Det harvarit väldigt tydligt, inte minst i demensvården. Föratt skynda på den här utvecklingen, har vi föreslagiten satsning på som stimulans-bidrag till de kommuner som utvecklar äldreboendet.I det betänkande, SoU 7, som vi behand-lade - och då var utskottet enigt - sade vi att det ärangeläget att de åtgärder regeringen aviserat för attavhjälpa bristerna i äldrevården snabbt kommer tillstånd. Det inrymde också boendefrågorna.Jag hade hoppats att socialministern skulle stannakvar , men är det väl somfår redovisa vad man är på väg att göra.Vi har i vårt program skrivit in att vi vill införa ettvälfärdskontrakt inom för att öka trygg-heten. Det innebär att den som behöver äldreomsorginom skall kunna få kontakt med hemtjäns-ten, och sedan gör man upp en plan, ett kontrakt, förvad som konkret kommer att göras. Ledstjärnorna härär valfrihet och inslag som jourtjänst, som skall finnasmed.I det här sammanhanget skall vi också kommaihåg att det finns en stor grupp äldre invandrare medsärskilda behov.Socialministern tog i det här sammanhanget uppde regionala skillnaderna och skillnader mellan olikavårdenheter. Hon sade att man snabbt skulle se på dethär och i vårpropositionen komma med förslag, för atthitta besparingar i rationaliseringar.Då vill jag höja ett varningens finger. Det är gans-ka svåra analyser att göra. Man kan väldigt lätt dra felslutsatser om man bara tittar på statistik och siffror itabeller. behövs att man går igenom journalma-terial, att man vet vilka individer som ligger bakom.En fråga till blir då: Vad är det förresurser man tänker sätta in för de här analyserna?Det krävs alltså mycket kvalificerade forskare för atträtt tolka data. Det får inte bli så som det var för nå-gon månad sedan, när det var en debatt om vilkasjukhus som var sämst på att ta hand om hjärtinfark-ter. Det skapar en väldig oro i samhället, om mantittar ytligt på siffrorna och drar fel slutsatser.Sedan går jag över till frågan om de funktions-hindrade. En viktig sak som jag glömde att ta upp iinledningen, som kom upp i diskussionen om det förraavsnittet, är att vi över block- och partigränser äröverens om målen för såväl hälso- och sjukvårdensom äldreomsorgen och stödet till funktionshindrade.Det här är ingenting som någon har monopol på.Däremot har vi olika idéer om hur vi skall nå målen.Det är bra att vi har olika idéer, därför att i den demo-kratiska debatten kan det bli ett givande och ett ta-gande av det som är bäst, där vi på bästa sätt både kantillfredsställa behoven hos de individer det gäller ochfå det utfört på ett kostnadseffektivt sätt. Det gällerockså de funktionshindrade.Här är det naturligtvis med sorg i hjärtat som vi,som drivit rätten för de funktionshindrade att leva sånormalt som möjligt i samhället, såg hur rege-ringen med stöd beslöt att skära nedrätten till personlig assistans. Vi ser nu att det slår hårtmot många funktionshindrade, som får denna rättomprövad och beskuren. Inte minst kommer det rap-porter beträffande ungdomar. Det gäller den ändradetidsramen, rätten till personlig assistans som begrän-sas och överföringen till kommunerna.Jag vet att är enig med Folkpartietom vår syn på stödet till de funktionshindrade, så jaghoppas att vi i inlägg får höra vadman nu avser att göra med de förslag som hänger iluften. Det gäller detta med att handikappombuds-mannen skall kunna föra talan, vad som händer pådiskrimineringslagstiftningens sida och hur vi leverupp till FN:s konvention om delaktighet och jämlikhetför de funktionshindrade.Anf. 60 () replik:Fru talman! Som säkertminns, lades det från början fram ett förslag om be-sparingar på inom den personligaassistentverksamheten. Bakgrunden till det var attkostnaderna blev betydligt högre än vad man ur-sprungligen hade räknat med. Av detta blev så små-ningom kvar en besparing på bara 215 miljoner kro-nor, efter att detta hade diskuterats inom regeringenoch med oss. Vi kom fram till att det fanns anledningatt inte göra så stora besparingar.Besparingarna har gjorts på så sätt att en del av dekostnader som staten förut har burit har överförts tillkommunerna. Det är inte så att vi har överfört belast-ningen på kommunerna utan anledning, utan det berorpå att det har funnits skäl att klargöra fördelningen avkostnaderna.