prot · GK0943 · 1996-12-11 00:00:00 — Det ärmer än väl klargjort att vi inte gör det.Er insats i sammanhanget var att ni gav regeringenmöjlighet att avsätta samtliga ledamöter i styrelserna.Nu blir det inte så, och det tycker jag är bra. Det ärtrots allt ett steg i rätt riktning. Men det är just för attregeringen inte gjorde det som gavmöjlighet till - inte för att man följde applåderar dock nuockså, och det är bara för regeringen att slicka i sigberömmet. Den får ju beröm hur den än gör.Anf. 41 () replik:Herr talman! Jag skall svara på , men resurserna är mycket ojämnt fördelade.Det är det som vi har pekat på.Jag vill också svara när det gäller överenskommel-sen med Socialdemokraterna. I överenskommelsendrev frågan att det skulle finnas konti-nuitet i beslutsfattandet, alltså att det inte skulle varamöjligt att byta ut hela styrelser. Det hade varit syn-nerligen olyckligt. Vi drev också jämställdhetsfrågor-na när det gällde styrelsernas sammansättning, liksommöjligheten för forskarsamhället att få inflytande.Så kom inte och säg att inte på nå-got sätt har kunnat påverka dessa frågor! Jag kännermig fullständigt nöjd!Anf. 42 () replik:Herr talman! Jag begärde ordet bara för att försäk-ra att jag är väl medve-ten om skillnaden mellan att lära ut och lära in. Detgäller säkert inte bara kanariefåglar utan även barnoch andra människor.När jag använde ordet förmedla utgick jag ifrån attlusten att lära är medfödd, men att ett barn genombarnomsorgen, förskola och skola kanske inte alltidsjälv kan skapa de situationer som krävs för att denhär lusten skall utvecklas. Jag menar att det är lära-rens uppgift att förmedla en pedagogisk miljö runtbarnen så att de helt enkelt kan lära sig mer.Anf. 43 () replik:Herr talman! Jag tror att och jaghar ganska lika uppfattning om barns möjligheter.Men när jag hör det här ordet kommer jag osökt atttänka på det som man en gång i den pedagogiskadebatten kallade för förmedlingspedagogiken. Där sågman barnen ungefär som små krukor som man skullefylla till bristningsgränsen.Jag tror också att det är oerhört viktigt att man tarvara på barns lust att lära och deras naturliga nyfiken-het. kan man fråga sig vad det är som händerifrån det att den här glada sex-sjuåringen med sinryggsäck på ryggen glatt dansar till skolan med väl-digt stora förväntningar och en lust att få vara i skolanfram till att man ser tonåringen i årskurs 8-9 släpa sigfram med trötta steg till en skoldag som bara är enenda stor tråkighet. Vi behöver ha bättre kunskap omvad det är som händer för att kunna fatta beslut somkan möta dessa saker. Det var detta jag menade när vipratade om skolforskningen.Anf. 44 () replik:Herr talman! Vi vet ju faktiskt väldigt väl vad somhänder. Med stigande ålder får den här gulliga sjuår-ingen med lust att lära allt mindre att säga till om iskolan. Det vet vi. Det är klart att man då tappar lus-ten att vara där. Vi vet väldigt mycket om vad vi bor-de förändra. Det behövs inte särskilt mycket nyforskning där. Det gäller att våga fatta de beslut somförändrar förutsättningarna så att den här lusten, pigg-heten, engagemanget och viljan att lära sig mer finnskvar. Vi vet vad som behövs, men det är så svårt attgöra det. Jag hoppas att det beslut vi kanske skalldiskutera mer sedan, dvs. en utredning av nya lärar-utbildningar, kan bidra till att vi får en skola sombättre tar till vara den här lusten.Anf. 45 () replik:Herr talman! Jag delar uppfattningen att elevernasmedbestämmande och inflytande är oerhört viktigt förtrivseln och för att det skall fungera i skolan. Då me-nar jag det reella inflytande och inte bara den formellademokratin. Det handlar också om det som händer iklassrummet, hur man planerar undervisningen, påvilket sätt man angriper olika frågor, vad som är vik-tig kunskap och vad som är mindre viktig kunskap.Jag tror också att man måste förändra arbetsfor-merna. Skolan är ju så väldigt olika, och ibland kandet vara mördande tråkigt att vara i skolan. Jag tror måste förändra synsättet och förändra arbetsfor-merna.Detta hör ju också ihop med den brist på ekono-miska resurser och de kraftiga nedskärningar somkommunerna nu lever under. Detta gör att även sko-lorna har fått dragit in på väldigt mycket. Det finns ettmissmod och en uppgivenhet hos personal, föräldraroch elever.Anf. 46 ():Herr talman! Skolan skall vara en skola för alla.Där skall barn med olika förutsättningar, från olikamiljöer och med olika religionsinriktningar fostras tillatt leva tillsammans och ha respekt för varandrasegenart. Skolan skall vara en arbetsplats dit alla gårmed glädje, där det finns en lust att lära och arbetaoch där alla känner ansvar för varandra och för verk-samheten. Skolan är landets största arbetsplats. Efter-som barn arbetar där, är det viktigt att ställa särskilthöga krav på skolans arbetsmiljö, både den fysiskaoch de psykosociala.En demokratisk grundsyn som utgår från att män-niskan till sin natur är aktiv och vill vara deltagandeskall prägla all utbildning. Kunskap om och vördnadför livet i ett brett ekologiskt perspektiv är en väsent-lig del av det som eleverna skall bära med sig frånskolan.Vi måste också förstå vår kulturella särart och dehistoriska skeenden som format vårt och andra männi-skors liv i olika samhällen. Barnen behöver insikt i sinegen historia och vetskap om att de är med och formarframtiden. Ett brett och medmänskligt perspektiv påomvärlden är viktigt om denna framtid skall bli fred-lig. Förståelsen och respekten för andra folk och kul-turer är livsviktig. Idén om jämställdhet mellan könenmåste förankras . Som individer behöver barnentycka om sig själva sådana som de är. Barn som ärstarka och trygga i sig själva vågar också ge av sigsjälva. Ett medmänskligt perspektiv på omvärlden blirdå möjligt.Undervisningen skall vara en växelverkan mellanteori och praktik och ge eleven kunskaper som ärförankrade i verkligheten. Det estetiska och konstnär-liga skall ingå som en naturlig del i arbetet och an-vändas som uttrycksmedel och kunskapskälla av allaelever. Olika elever har olika förmåga och arbetstaktinom olika områden. Undervisningen skall så långtmöjligt anpassas efter individens egen förmåga ochläggning.Det här är litet grand av det som villbetona när det gäller utbildningens mål. Det står påintet sätt i något slags motsatsförhållande till vad somstår i skollag, läroplan och olika skolplaner. Men detfinns några faktorer som gör att det här inte gäller.Målen uppfylls inte i vår svenska skola i dag.Det är framför allt två saker som gör att det kär-var. Den ena är naturligtvis nedskärningarna. Ned-skärningarna på skolan har varit mycket stora, detgäller framför allt . Dessutom gäller detde mycket stora förändringar som har skett under desista tio åren.Grundskolan har fått sina skolplaner och läropla-ner förändrade för ganska länge . Sedan hardet skett en kommunalisering av . Kom-munerna håller fortfarande på att lära sig hanteraskolfrågorna.Gymnasiereformen kom plötsligt och skakar fort-farande om landets gymnasier.Vuxenutbildningen har fått en explosionsartad ut-veckling utan motstycke tidigare i svensk historiagenom att man vill ge studiemöjligheter i stället förarbetslöshet. Man talar om livslångt lärande.Universitet och högskolor får ta emot stora grup-per nya studerande.Problemen är naturligtvis olika för olika delar avutbildningsväsendet. När det gäller trorjag att det är nedskärningarna som är det stora pro-blemet. Antalet vuxna i skolan har minskat. Det ärjust de svagare barnen eller barn med speciella behovav stöd som drabbas hårdast när t.ex. antalet special-lärare, fritidspedagoger osv. Under en tidframöver tror jag att vi måste se till de svagare bar-nens behov i grundskolan.Jag vill ta upp två förslag som hartryckt särskilt på när det gäller årets budget. Detförsta är problemet med specifika läs- och skrivsvå-righeter. Det är alltför många barn i skolan som harbrister i läs- och skrivförmågan. Dyslexi är en avorsakerna. Jag vill inte gå in på frågan huruvida dys-lexi är ett handikapp som många barn har med sigeller om det finns andra orsaker också till de här svå-righeterna.Jag tycker att det är värt att observera att det ärdyslexiår i . Det är den svenska tolkningenav deklaration att 1996/97 skall vara ettår för livslångt lärande.Det är underligt om inte riksdag och regeringuppmärksammar dyslexiproblemet. De ideella före-ningarna - , , FMLS- har full verksamhet i landet för att ge informationom dyslexifrågan, få ut information till skolor, föräld-rar, lärare osv., men de arbetar i stort sett utan statligabidrag.Vi har föreslagit att man skall samla de goda re-surser som finns i - , och , många forskare vid universi-teten och dessutom det som jag tidigare talade om,nämligen Försvarets forskningsanstalts kunskaper påde här områdena. Låt oss samla alla de resurserna ochgöra en rejäl insats för att minska problemen medspecifika läs- och skrivsvårigheter. Det handlar om attta fram och utveckla läromedel och att utbilda lärare,informera föräldrar och skolor osv.Vi tycker att det är litet av en skam att riksdageninte kan ställa upp på dessa förslag. Jag ser att deandra partierna över huvud taget inte har föreslagitnågra medel till det arbetet. Regeringen har intelyckats åstadkomma någonting annat än att man till-satt en utredning, vilket i och för sig är bra. Men medtanke på att problemet är väl känt sedan många årkanske det inte är någon större insats.En annan fråga som jag vill ta upp är mobbningeni skolan. I och med att det är färre vuxna i skolan harmobbningsproblemet ökat. harrapporterat att mobbning i varje fall inte har minskat.Många skolor saknar fortfarande program för atthantera och motverka mobbning. ,barnombudsmannen, bedömde situationen som såallvarlig att hon krävde lagstiftning mot mobbning.Tidigare har här i varit ensamtom kravet på lagstiftning mot mobbning. Kanske fårvi stöd i år.Det handlar naturligtvis inte bara om ett förbudmot mobbning, utan det handlar om att man skallspecificera var ansvaret ligger. Vi föreslår att ansvaretskall ligga i första hand på rektor, och det övergripan-de ansvaret skall kommunens skolnämnd ha, alltså ettjuridiskt ansvar för att det finns utvecklade programmot mobbning. Det skall också vara så att lagtextenåtföljs av en beskrivning av vad ett sådant programskall innehålla.Problemen inom andra delar av utbildningsväsen-det ser litet annorlunda ut. Gymnasieskolan kommervi att ta upp som en särskild fråga litet senare i dag.Där vet vi att problemen är stora beroende på attgymnasiereformen sjösattes litet för snabbt och utanatt skolledning och lärare hade hunnit vidta åtgärderför att ställa om undervisningsmetoder, organisationoch annat till det nya systemet. Där finns alltså enliten risk att man redan i gymnasiet tar det första ste-get in i ett tvåtredjedelssamhälle. Ungefär en tredjedelav eleverna som går på yrkesförberedande programhar inte den utbildning som de faktiskt har rätt till.Det är framför allt motivationen som är katastrofal.För de vuxna har två saker hänt som är bra. Desom inte har grundskoleutbildning eller gymnasieut-bildning har möjlighet att få gå sådan utbildning nu.De som har blivit arbetslösa har företräde. Vi har100 000 platser för det. Det är en ordentlig satsningfrån regeringens sida, och det är utmärkt. En motsva-rande satsning i något blygsammare skala på 30 000nya platser till universiteten är också bra i samman-hanget. Men återigen är det förändringar som egentli-gen inte har åtföljts av ordentlig planering. Hur skalluniversiteten t.ex. klara den växande undervisnings-bördan?De andra förändringar som har skett är föränd-ringar i rätt riktning, t.ex. kravet på att man skall hanäringslivsanknytning eller öppna mot samhället. Detgäller både gymnasier, universitet och högskolor. Hurdet skall gå till har man däremot inte anvisat. Det göratt man skapar turbulens. APU, arbetsplatsförlagdutbildning, på gymnasiet fungerar inte tillfredsställan-de, och universitet och högskolor står frågande införmöjligheten att göra näringslivsanknytningar utöverdet man har, alltså vad är tillåtet och vad ärinte.Jag skulle vilja avsluta med att för diskussionensskull ta upp en fråga som jag tror att vi bör diskuteramer, nämligen att det inte är besluten som det är felpå. Det är förberedelserna av de åtgärder som vi be-slutar om som det är fel. Ett genomgående drag är attkommunerna drabbas av en reform som de inte harkunnat förbereda. Det gäller både ochgymnasiet och även universitet och högskolor samt iviss mån vuxenutbildningen. Komvux och folkhög-skolorna har fullt upp med att klara av de horder avnya studerande som de får. Att göra en vettig utbild-ning kan vara svårt. klarar de sin uppgift relativtbra. Jag tror alltså att man skulle diskutera vilka for-mer för dialog som skall åtföljas den här typen avbeslut om stora reformer. Jag är medveten om attmandatperioderna är korta och att regeringen har entendens att vilja sjösätta saker snabbt. Men det fårolyckliga konsekvenser. Litet lugnare takt och en merdemokratisk förankring av besluten är vad jag efterly-ser.Jag yrkar, fru talman, bifall till reservation 1 undermomenten 45, 58 och 59.Anf. 47 () replik:Fru talman! Jag tycker, , att vi skallutmönstra begreppet svaga barn ur vår vokabulär.Gunnar använde det igen. Jag reagerar ganskakraftigt mot det. Jag utgår ifrån att inte menade det. För mig finns inga svagabarn. Det finns miljöer där man inte tillräckligt harlyckats identifiera hinder för att individualisera utifrånvarje barns behov. Säger man svaga barn har mandärmed stämplat vissa barn som bärare av problem.Jag tror inte att det är så enkelt. Det är de vuxna iskolan runt omkring barnet som inte har kunnat iden-tifiera hindren för just det barnets mänskliga växt.Därför skall vi utmönstra orden. Jag hoppas att Gun-nar vill göra det tillsammans med mig.Anf. 48 () replik:Fru talman! Jag håller fullständigt med MargittaEdgren. Jag inledde mitt anförande med att i sammamening som jag talade om svaga barn lägga till: barnmed behov av speciellt stöd. Det tycker jag är ettbättre sätt att uttrycka saken. Jag instämmer helt medMargitta Edgren.Anf. 49 ():Fru talman! Det finns nästan ingenting som är såviktigt för en människas förutsättningar att leva ett braliv som utbildning i vid mening. Jag funderade på attyrka bifall till detta för att en gång få majoritet ikammaren, för jag tror att vi är överens om det.Vad är utbildning? Ja, det är baskunskaper, att lärasig läsa, skriva och räkna. Det handlar om att utvecklasin motorik, sin fysik, sitt sinne för estetik. Det hand-lar om att skaffa sig kunskap om hur man söker kun-skap. Det handlar om att utveckla sin sociala kompe-tens och sitt etiska tänkande. Det säger sig självt attdet inte räcker med eller ens tolv för att blifullärd på alla dessa områden. Därför är möjlighetentill ständigt återkommande utbildning en väldigt posi-tiv tanke. Men förutsättningen och avgörande för hurövriga utbildningssatsningar skall lyckas och utveck-las är faktiskt hur kvaliteten på utbildningen är igrundskolan. Därför tänker jag hålla mig till det om-rådet.Den som lämnar med dålig självtillitoch en negativ inställning till att söka kunskap harofta inte heller någon större lust till återkommandestudier senare i livet. Eftersom inte bara de enskildaindividerna själva blir lidande av en sådan inställningutan hela samhället tycker inte jag att det är någonöverdrift att påstå att just kvalitet äravgörande för vårt lands hela utvecklingspotential.Dessvärre är inte klimatet i alla skolor sådant att detskapar motivation för livslångt lärande.Kommunernas dåliga ekonomi är ett stort oros-moln, särskilt som det har visat sig att kommunernasstyrning och utvärdering inte fungerar. Det finns t.ex.ingen samlad kunskap om hur de nedskärningar somhittills har gjorts på skolans område drabbar elevermed särskilda behov.Vad innebär det att antalet specialundervisnings-timmar per elev har minskat mellan läsåren1989/90 och 1995/96? Ingen vet.Hur kommer det sig att andelen elever som lämnargrundskolan utan betyg i ett eller flera ämnen ökarhela tiden? Ingen vet.I har många elever inte varit närvaran-de på tillräckligt antal lektioner för att kunna få ettbetyg. Men varför har de inte varit närvarande? Ingenvet.Vilka blir konsekvenserna av att antaletelever ökar som antalet lärare minskar?Ingen vet.På kort sikt kan man naturligtvis konstatera att un-dervisningsgrupperna blir större - det är lätt att se.Men det saknas fortlöpande kunskaps- och effektbe-dömningar. De är helt enkelt ovanliga. Och denegentillsyn som kommunerna skall stå för är sällansystematiserad och saknas ofta helt. till-syn är minimal när det gäller de kommunala skolorna.Om vi fortsätter att tillåta kvaliteten att sjunka in-om den grundläggande utbildningen somstora utbildningssatsningar görs inom den högre ut-bildningen är det ungefär lika ineffektivt som att grä-va ett hål med en spade och sedab försöka täppa tillhålet med en tesked. Det är ungefär det vi håller påmed. Därför anser vi kristdemokrater att en del av deresurser som läggs på vuxenutbildning och högreutbildning i stället borde ha gått till kommunerna, föratt bl.a. användas till kvalitetshöjande insatser i sko-lan. I vårt budgetalternativ, som vid det här laget haravslagits av och som jag vill betona ärstramare än regeringens - det är alltså inget önsketän-kande - har vi avsatt 6,5 miljarder under denärmaste tre åren till kommunsektorn för att skolanskulle kunna få bättre resurser.Fru talman! råder det stor osäkerhet om vil-ka kriterier som gäller när kommuner fördelar sinaresurser till enskilda skolor. Det kom fram inte minst idiskussionen om hur bidragen till de fristående sko-lorna skall beräknas. Man kan inte få fram vilketunderlag kommunerna har använt sig av. Beroende påvilka delar av skolbudgeten som räknas in i underla-get kan utfallet för kostnaden per elev bli väldigtvarierande. Och är det stora variationer.Mellan 77 800 och 34 700 kr kostar en elev i dag.I en kommun kan alltså elevkostnaden vara mer ändubbelt så hög som i en annan, och vad det beror påkan ingen heller riktigt redogöra för.Behoven ser dessutom väldigt olika ut i olikaskolor. Bl.a. beroende på den bostadspolitik som harförts har segregation blivit ett faktum även i Sverige.Barn med stora behov är överrepresenterade vid vissaskolor, och det måste man ta hänsyn till vid resurstill-delningen. Därför anser vi att det finns skäl att införaett nytt, tydligare system när det gäller kommunernasresurstilldelning till skolorna. Vi anser att det börutformas så, att varje elev tilldelas en basresurs, somär lika stor för alla elever, och att sedan tilläggsresur-ser för särskilda behov fördelas efter i förväg fast-ställda kriterier. Ett sådant behovsstyrt system skullebli mer rättvist, skulle vara lättare att utvärdera ochjämföra och skulle ge ett bättre underlag för riksdagennär det gäller att fastställa statsbidragen till kommu-nerna.Om vi skall kunna höja kvaliteten i skolan måsteockså lärarnas insatser värderas på ett helt nytt sätt.De förväntas delta i det ena förändringsarbetetefter det andra som vi politiker ålägger dem, samtidigtsom undervisningsgrupperna blir större, den elevvår-dande personalen minskar och elevernas personligaproblem ökar. Förändringarna inom och utom skolananses inte kräva någon kompensation till lärarna.Tvärtom förväntas de med glatt mod utveckla sinpedagogiska talang så att de också kan fungera somkuratorer, socialarbetare eller extraföräldrar. När deprotesterar betraktas de som gnälliga och oprofessio-nella, trots att ett fåtal tillhör den gruppen.Jag är övertygad om att utgångspunkten för kvali-tetshöjningen i skolan måste vara stimulans, utveck-lingsmöjligheter, respekt för och inte minst moralisktstöd till de redan aktiva lärarna.Att lärarutbildningen utreds är också nödvändigtoch bra. Ett mer problembaserat inlärningssätt, infor-mationsteknikens möjligheter och skolans viktiga rollsom norm- och kulturförmedlare i en värld som för-ändras så snabbt som vår ställer nya krav på en ut-vecklad och delvis helt förändrad lärarroll.Sammanfattningsvis: Om vi inte klarar att höjakvaliteten så att våra barn har tillräckliga baskunska-per och social kompetens när de lämnar grundskolanblir det omöjligt att klara utbildningen på högre nivå.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 7,mom. 17, 26 och 49.Anf. 50 ():Fru talman! Jag tror att de flesta är överensom att huvudstrategin för att bevara och utveckla vårvälfärd och förhindra framväxten av ett tvåtredjedels-samhälle är att utvecklas som kunskapssam-hälle och att alla människor får reella möjligheter attvidareutveckla sig. Utbildning spelar också en centralroll för att stimulera den ekonomiska tillväxt vi allavill ha och är beroende av. Utbildning är vidare ett avde viktigaste fördelningspolitiska instrumenten. Fåinsatser har så strategisk betydelse för den enskilde.Kraven på en hög nivå på utbildning är dessutomstarkare än . förändras detmoderna samhället i allt snabbare takt och komplexi-teten ökar. Utbildning är inte något som man engång för alla slutför i ungdomsåren. Det behövs om-fattande satsningar på ett livslångt lärande.Vi ser också tydligt arbetslivets förändring. Ettkapitalintensivt arbetsliv utvecklas alltmer mot ettkunskapsintensivt. Det är därför centralt att förskolani samarbete med liksom gymnasieskolanlägger en god grund för det livslånga lärandet.Det är också mot denna bakgrund som såvälgrundskolan som gymnasieskolan har reformeratsunder . Båda skolformerna har genomgåttförändringar för att på ett bättre sätt göra elevernarustade att möta kraven i morgondagens samhälls- ocharbetsliv. För gymnasieskolans del är förändringarnakanske större än någonsin tidigare.Detta är viktiga delar av det nationella kunskaps-lyft som genomförs. Till det nationella kunskaps-lyftet hör också breda satsningar på vuxenutbildning-en och högskolan.Många aspekter på detta kommer att debatterassenare . Dessutom kommer både utbild-ningsministern och skolministern att gå upp i debattensenare under detta avsnitt. Därför avstår jag från attkommentera de saker som det har riktats frågor omtill regeringen och ministrarna.När vi nu är på väg att fastställa anslagen till ut-bildning kan det vara bra med en internatio-nell utblick. har ju presenterat nystatistik när det gäller kunskap och utbildning.Resultatet visar att ligger i topp när detgäller att satsa resurser på utbildning i förhållande tillBNP. Detta gör vi tillsammans med , ,och . Vad det gäller andelen högsko-leutbildade ligger på en fjärdeplats efter Ka-nada, och . Andelen som saknar gymna-sieutbildning minskar något snabbare i ängenomsnittet inom . Andelen lågutbildade är i vårt land , medanmotsvarande siffra inom är dubbelt så hög,eller . Med de beslut som i och meddagens debatt är på väg att fatta när det gäller detnationella kompetenslyftet kommer läge idetta avseende ytterligare att förbättras.Det är beklagligt, men det är inte överraskande attModeraterna även ställer sig vid sidan omnär det gäller att satsa på utbildning för de mångamänniskorna. Det har vi fått anledning att konstateramånga gånger tidigare, och det gäller . Modera-terna lever kvar i sin gamla föreställningsvärld attutbildningen mister i kvalitet om många får del avden. Att satsning på bredutbildning ger resultat visarinte minst den OECD-undersökning som nyligenredovisades om läsfärdigheter i olika länder. I dennaundersökning visades att har de i särklassbästa resultaten.För oss socialdemokrater är det viktigt att fortsättakvalitetsarbetet bl.a. genom decentralisering, ökatlokalt ansvar och engagemang och en ännu störresatsning på kunskap och kompetensutveckling förvuxna. I detta perspektiv finns det anledning att tittapå det största oppositionspartiets politik.Moderaterna har gjort sig käntsom ett av mer centralistiska och regle-ringsivriga partier. Detta kom till uttryck t.ex. närriksdagen diskuterade ett utökat föräldrainflytande iskolan, och kommer i dagens debatt till heders igen.Nu gäller det att förstatliga skolan. En nationell skol-peng skall införas.