prot · GJ09109 · 1996-06-11 00:00:00 — Att man skall ha enbred samverkan är ju faktiskt för att skapa ett sam-förstånd i samhället - ett socialt kontrakt - mellan deutsatta grupperna, som är arbetslösa, och de som hararbete och mellan de som har litet och de som harmycket. Då måste man ha en fördelningspolitik somär rättvis, och då kan man få fram den attityd i arbets-livet som krävs för att skapa nya jobb. Det är nämli-gen inte så att de nya jobben skapas här i riksdagengenom att man drar upp eller ned i en skattespak. Detskapar inga jobb alls. Det kan på sin höjd skapa litetbättre förutsättningar för en uthållig tillväxt, mensjälva riksdagsbesluten skapar inga jobb. Det är enfelsyn, som ofta råder i de här debatterna.Herr talman! Vi i Vänstern gick till val och sadeatt under den här mandatperioden behövs det ungefär66 miljarder i skattehöjningar. Men det, sade man, varalldeles otänkbart. vet vi att det är ungefär 66miljarder i skattehöjningar som är genomförda. Mansäger att tar ansvar, och det är sant på enpunkt. Man tar ansvar för de 66 miljarderna i skatte-höjningar som man tidigare röstade emot. Detta ärcenterns stora ansvar. Det bör nog lyftas fram i debat-ten. Jag tycker att det är bra att man sent om sider togdet ansvaret.Nu föreslår vi i Vänstern inte att man skall gå vi-dare med skattehöjningar, eftersom så mycket är lagtpå budgetsaneringen. Vi säger att skattehöjningar kanhämma en uthållig tillväxt och fler arbetstillfällen.Därför behöver vi skatteväxlingar, röda skatteväxling-ar, dvs. att ta från dem som har ganska mycket och getill dem som har ganska litet. Vi behöver också grönaskatteväxlingar, dvs. att öka skatten på sådant somskadar natur och miljö och minska skatten på arbete.I den propositionen som lades fram här i morsefinns det sådana inslag. Det finns 12 förslag. Alla de12 förslagen, med ett undantag, är i det närmasteförslag som redan har presenterat. Un-dantaget är förslaget om stämpelskatt, men de andra11 förslagen har vi redan drivit från vänsterpartietssida som konkreta yrkanden eller i samma riktning. Sådet finns på skattesidan förslag som är bra.De talades om pyttipanna här tidigare. Det räckerju med att man lägger i en enda felaktig ingrediens ipytten, så blir det en vidrig sörja av den. Det finns enjättedålig ingrediens i propositionen, och det är finan-sieringen av a-kassan med minskad uppräkning ochminskad värdesäkring. Här borde regeringen besinnasig och ändra sig, för man kan inte använda den härmetoden. För att utrycka det litet drastiskt, herr tal-man, är det numera förbjudet att kupera svansar påhundar, men detta är litet grand samma metod. Manskär av svansen och matar jycken med den. Så kanman inte behandla de arbetslösa. Om vi gör så, fårväljarna börja räkna fingrarna när de har hälsat påpolitiker som använder sådana metoder. Här måsteregeringen ändra sig. Finansieringen kan ske på ettväldigt enkelt sätt. De har ju själva i regeringskretsensagt att skattereformen slog orättvist. Då finns det enenkel metod, som t.o.m. har varit inne på,nämligen att minska grundavdraget för dem sombetalar statsskatt eller att höja bolagsskatten till 30 %.Statsministern sade ju själv att bolagsskattenär mycket låg. Alltså borde man kunna höja en av deskatter som faktiskt är låga.Min taletid är nu slut. Men vad jag avslutningsvisvill säga, herr talman, är att det behövs en bättre breddi politiken, inte för att skapa majoriteter här i kamma-ren men för att skapa ett socialt kontrakt för arbeteoch rättvisa.Anf. 148 (mp)Herr talman! Regeringens vårproposition innehål-ler ju en bedömning av det aktuella ekonomiska läget,kompletterat med en utblick mot efterföljande år.Jag vill rikta uppmärksamheten mot polisväsendet.Tyvärr är jag den enda partirepresentanten i just rätts-liga frågor. Det förekommer en stor turbulens inomjust polisen. Medierna har fokuserat sin uppmärksam-het på detta.Problemet är att polisväsendet skall skära ned sinakostnader, både innevarande budgetår och kommandeår , vilket borde innebära noggranna ana-lyser av och undersökningar om bästa kostnadssän-kande åtgärder. Tyvärr har både ochRiksdagens revisorer anmärkt och pekat på felaktighe-ter i sättet att sköta ekonomin samt hur polisen priori-terar arbetsuppgifter. I t.ex. har bud-geten överskridits rejält. Det blir stora svårigheter atthämta hem detta budgetunderskott som nyanedskärningar skall göras.Riksdagen kan endast tilldela respektive utgifts-område ett rambelopp och kan inte öronmärka pengar,men det hindrar inte att uttrycka åsikter om hur peng-arna används.Herr talman! protesterar mot planernapå att säga upp ett stort antal civilanställda inom . Dessa är till största delen kvinnor.Många är i medelåldern, med stor erfarenhet ochkompetens. Avskedas denna personalgrupp, måstearbetet utföras av utbildade poliser i stället. De ci-vilanställda blir arbetslösa, eftersom kontorsarbete ären bristvara. Vilka samhällsekonomiska konsekvenserfår detta? Att utan vidare långsiktighet ge sig på attsäga upp kvinnor med lägre utbildning är klassisktmen inte desto mindre upprörande. Även åklagarvä-sendet och domstolarna har siktet inriktat på dennapersonalgrupp när de skall skära ned. Efter vårdensoch omsorgens nedskärningar på kvinnoarbetenkommer nästa bransch, vilken är denna.Här krävs en långsiktig planering. Besluten fattasju ofta av manliga chefer, och kvinnorna, som harvarit lojala mot verksamheten , får gå. Det äralltså mycket en jämställdhetsfråga.Nu ser jag att regeringen kommer med förslag omatt göra större insatser när det gäller kvinnors företa-gande. Det leder mig till att tänka på en olycklig ut-veckling. Är det inte så att de arbetslöshetskall starta egna privata företag där de anställer vakter- det verkar ju vara intentionerna - i stället för attsatsa på polisen?Jag är mycket oroad. kommer att följautvecklingen. Det är viktigt att vi inför budgetarbetet ihöst verkligen får veta hur läget är, så att vi kan göraen riktig bedömning av om det fordras mer medel.Samtidigt kommer svidande kritik mot polisenssätt att arbeta. Det sägs att den genomsnittliga upp-klarningsprocenten är katastrofalt låg och att be-kämpningen av ekobrott inklusive miljöbrott intefungerar, etc. Sammanfattningsvis har polisen mångaproblem som måste lösas, både organisatoriska ochekonomiska.I fanns en artikel med ru-briken "Polisfacket rasar mot nedskärningar". Därsägs att polisen inte kan uppfylla de mål som politi-kerna har satt upp. Man klagar över att inga politikertar det på allvar och säger: måste de vara ärligaoch tala om hur vi skall klara målen med minskaderesurser och färre poliser.Polishögskolan har inte någon intagning till ut-bildning. sade förra gången att det inte ärbra att göra sådana uppehåll, eftersom det att utbilda nya poliser. Vi kan inte se konsek-venserna av detta. Det har skett en stor avgång avutredare på kriminalsidan. De har tagit avtalspension.Det finns stora problem som vi måste lösa.I detta läge väljer regeringen att prioritera Scheng-ensamarbetet, som kommer att kosta resurser i formav personal och dessutom ungefär 200 miljoner kro-nor . Det finns ingen ekonomisk kalkyl än sålänge utan endast lösa antaganden på Justitiedeparte-mentet.Miljöpartiet anser att ansträngningarna måste äg-nas åt att reda ut de problem som finns i den svårasituation som polisen befinner sig i. Man skall intebörja med en ny, utgiftskrävande verksamhet som intebehövs utan kan vänta. För EU:s strävan är densam-ma, i ett mycket långsammare tempo.Ett skäl till att vi måste störta in i detta samarbetevar att vi annars inte skulle kunna säkra den nordiskapassfriheten. Jag tror inte att detta var det enda sättet.Det måste ha kunnat lösas på annat sätt, om viljan ochkraften hade funnits.Jag vill också betona att det inte endast är raman-slagen som har betydelse utan också hur pengarnaanvänds. Det är viktigt hur prioriteringarna sker ochhur organisationerna skär i sina kostnader. Det måsteregeringen följa upp. har sagt i sittyttrande att regeringen måste följa upp och utvärderasamt komma tillbaka med en redovisning. Annars kanvi inte göra riktiga bedömningar . Detta ärett mycket viktigt område.Anf. 149 KARL-GÖRANBIÖRSMARK (fp)Herr talman! Just , medan vi diskuterar Sverigesekonomi, pågår en stor i . Detär FN:s sista stora konferens under detta sekel, Habi-tat II. Där skall världens länder anta en glo-bal handlingsplan vad gäller mål, principer och för-pliktelser för boende- och bebyggelsefrågor. En kon-troversiell fråga som diskuteras är om man i det do-kument som skall antas skall ha med följande mening:"De allmänna nedskärningarna av det offentliga bi-ståndet utgör ett allvarligt bekymmer. "EU:s representanter önskar stryka formuleringenur dokumentet under det att G 77-gruppens talesmän,som representerar utvecklingsländerna, argumenterarhårt för att meningen skall finnas med i slutdokumen-tet.Tyvärr är det inte bara som skär kraftigt ibiståndet . Land efter land, med några få undan-tag som exempelvis , minskar kraftigt påbiståndet. Detta är förvisso ett allvarligt bekymmer.Orättvisorna i världen är enorma. Detta förhållan-de kan illustreras och exemplifieras på många olikasätt. Låt mig ge några exempel.Bruttonationalprodukten per capita bland oss somlever i världens rika i-länder ligger på ca 175 000 krper år. I fattiga utvecklingsländer som , och är motsvarande siffra ca 650kr. Det betyder att den som råkat födas i ett i-land fårta del av en bruttonationalprodukt per person och dagpå . Motsvarande summa för den somlever i nämnda är ca , alltså endast 1/240.Medellivslängden i ett i-land såsom är ca78 år. I ett fattigt u-land är medellivslängden ca 48 år- en skillnad på 30 år.Läskunnigheten i i-länderna är nästan hundrapro-centig. I fattiga länder ligger siffran mellan 10 och30 %.Så här kan man fortsätta och exemplifiera de storaorättvisorna i världen. Det finns många talande exem-pel på sådana orättvisor. Frågan som man ställer sig ärom vi har något med detta att göra. Har vi i Sverigenågot ansvar för detta? Har vi inte nog med våra egnaekonomiska bekymmer? Skall vi också behöva bryoss om andra som bor långt bort, utanför våra grän-ser?Svaren på dessa frågor var för bara några år sedanett obetingat ja. Vi har ansvar och vi skall bry oss.Detta var också förhållandet när enprocentsmålet engång beslutades om och genomfördes av Sverigesriksdag.Tanken bakom enprocentsmålet är just att denorättvisa fördelningen av jordens tillgångar mellanvärldens rika och världens fattiga är något som beröross och som vi måste göra något åt. Alla vi som haftturen att födas och få växa upp i ett rikt industrilandhar ett ansvar gentemot alla dem som lever under heltandra förhållanden.Herr talman! Utan ett globalt rättviseperspektivblir naturligtvis enprocentsmålet svårförståeligt - ja,obegripligt. Man måste ha ett globalt rättviseperspek-tiv för att förstå det.Vad som sker i är att insikten om deglobala sambanden drastiskt håller på att minska ochförsvagas, och detta med god draghjälp av den social-demokratiska regeringen.I varje sparpaket som regeringarna ochPersson har lagt fram har man dragit ned kraftigt påbiståndet. Inget annat område har fått vidkännas såkraftiga nedskärningar som biståndet. Även ärkebis-kop i har uttalat att hanoroar sig över väg när det gäller internatio-nell solidaritet.Gamla argument från Ny demokratis tid här i riks-dagen har dammats av och används numera flitigt avsocialdemokratiska statsråd. kan man få hörapåståenden som: "Spar vi inte på biståndet så får viinte förståelse för andra nedskärningar i budgeten"eller "vi måste spara på allt, inklusive biståndet, föratt klara den svenska ekonomin".Om detta kan man säga bl.a. följande.1. Socialdemokraterna har gett upp försvaret avenprocentsmålet och deltar därmed inte längre aktivtför att försvara och öka förståelsen för globalt soli-daritetsarbete.2. Det går att klara saneringen av eko-nomi utan att dra ned på biståndet. Kan , kanvi. Det är fråga om värderingar, insikt och vilja.3. Det är inte det svenska biståndet till världensallra fattigaste som har undergrävt ekonomi.Det har vi klarat av alldeles utmärkt själva genom attkosta på oss en alldeles för hög levnadsstandard härhemma i förhållande till våra tillgångar.4. Det är näst intill ofattbart att få uppleva hurSocialdemokraterna tillsammans med - tvåpartier som just i denna kammare vältaligt och väl-formulerat har försvarat biståndets ställ-ning i budgetsammanhang - nu gett upp denna stånd-punkt. I stället dammar dessa två partier av gamlanattståndna ny demokrati-argument, gör dem till sinaoch skapar en majoritet här i så att de kangenomföras - otroligt, men sant.Herr talman! Med dessa ord vill jag yrka bifall tillFolkpartiets reservation nr 30.Anf. 150 ()Herr talman! För den som är intresserad av svenskbiståndspolitik, och av vilka nivåer vi anslår medel tillbistånd på, är det svårt att hitta detta i det betänkandevi nu har framför oss. Där har man lyckats dölja dessafrågor i och med att man har lagt fram andra storaekonomiska frågor och frågan om ett gemensamtutgiftstak.Från sida avvisar vi helt klart tan-ken på ett utgiftstak. Därmed har vi inte heller gått inpå vilka nivåer olika anslag skall ligga på under 1997och 1998. Vi har bara tagit ställning till de som finnsunder 1996. har redan förklarat vårprincipiella inställning.Jag vill dock redan nu klargöra att vi på intet sättär redo att gå med på några nedskärningar vad gällerbiståndet. menar tvärtom att de sänk-ningar som redan gjorts är upprörande. Vi menar attvi nu måste lägga upp en planering för att kommatillbaka till enprocentmålet. Vi kommer under bud-getprocessen att lägga fram konkreta förslag omhur vi ser att vi kan återkomma till enprocentmålet.Det finns många argument för att inte överge en-procentsmålet utan i stället återvända till det - ochinte minska som regeringen nu föreslår. Karl-GöranBiörsmark har varit inne på flera argument som jagtill fullo delar.Jag vill börja med att ta upp ett av dessa. Det gäl-ler det internationella anseende som har haftunder decennier runt om i världen. Om man nu intetycker att argumentet om internationell solidaritet ärtillräckligt tungt, är det då inte väsentligt hur anseen-det för ser ut i världen, vilken respekt vårnation åtnjuter och vilka möjligheter vi har att påver-ka världspolitiken?Vi har det mycket viktiga exemplet med Sverigeskandidatur till säkerhetsrådet. Jag vet att det finnsländer som blivit klart mer skeptiska efter att de storaneddragningarna på biståndsområdet blivit kända. Detär ju en mycket konkret sak som borde påverka rege-ringen och de partier i majoritet som föreslår dessaomfattande sänkningar.Det finns också de som tar fram argumentet att detinte handlar om mängden pengar, hur högt anslagetär, utan effektiviteten, hur bra det är. Det argumentethar framför allt kommit fram för att motivera ned-skärningar. Men vi som vill värna om biståndet har jupå intet sätt velat att det skall vara ineffektivt eller attdet inte skall användas på ett bra sätt. Det är alltså ettargument som inte duger i det här sammanhanget.Man kan också fundera på argumentet att man numåste sanera budgeten. Det ekonomiska läget är såallvarligt. Men varför skall man då bara göra den härsatsningen? Varför inte gå till botten? Varför överhuvud taget ha kvar något bistånd? Jag tycker inte attresonemanget hänger ihop.Jag vill också peka på hur regeringen har glömtbort efter 1998, något som utrikesutskottetgemensamt har pekat på. Där måste naturligtvis an-slagen fortsätta.Jag vill också ta upp detta att det hävdas att andrafaktorer är mer betydelsefulla för utvecklingen i tredjevärlden än biståndet. Det finns naturligtvis frågor omhandelsförbindelser och om hur man får i gång denegna industri- och jordbruksutvecklingen. Men detstår inte i motsättning till biståndet.Jag vill peka på ett annat område som har lika storeffekt för utvecklingen, eller bristen på utveckling,nämligen vapenexporten. Där bidrar ju på ettmycket negativt sätt.Jag vill framför allt understryka att det här inte ärfråga om allmosor, om att vi ger av vårt överflöd. Omvi menar allvar med att tala om att vi lever i en globalvärld där de olika intressena för varje nation inte ärbegränsade till just den nationen och där säkerhet,utveckling och rätten till ett bra liv gäller alla, då finnsdet ett ansvar inte bara för dem som är medborgare ivårt eget land, utan för utvecklingen i hela världen.Naturligtvis är av vår BNI till bistånd väldigtlågt, men om vi inte ens kan hålla det är det synnerli-gen allvarligt. Det är också så att vår säkerhet själv-klart gynnas av ett frikostigt bistånd och att den ärberoende av att utvecklingen är positiv i andra delarav världen.Till slut, herr talman, vill jag ta upp att jag tyckeratt det är litet märkligt att den som är ansvarig för dehär frågorna, , liksom övriga statsrådtotalt lyser med sin frånvaro. Det här gäller ju intebara den ekonomiska utvecklingen som helhet. Menjag ser att är här som representant förSocialdemokraterna.Jag är litet överraskad över att tidi-gare i ett anförande talade om att han hoppades attden goda biståndsviljan skulle komma tillbaka. Denfinns ju i allra högsta grad! I olika undersökningarvisar det sig att av svenska folket vill ha ettbibehållet bistånd. Det har också i Kyrkans Tidningoch en rad andra organ argumenterats för detta. Det är regeringen och Centerpar-tiet som tillsammans med saknar denna.Jag vill därför fråga: Hur kommer det sig att manfrån socialdemokraternas sida inte ser denna bi-ståndsvilja? Det är inte den som saknas. Det är hosregeringen den saknas.Jag vill också slutligen skicka med en funderingtill . Hur har man kunnat medverka tilldessa drastiska nedskärningar? Där borde hakunnat använda sin kraft i förhandlingen till att stå påsig och till att värna om biståndet.Anf. 151 ()Herr talman! lever en miljard människor un-der existensminimum. De lever i yttersta fattigdomutan garanterad tillgång till mat, tillfredsställandehälsovård, utbildning eller arbete. Den fattigaste delenav jordens befolkning förbrukar av värl-dens produktion av varor och tjänster under det attden miljard som är allra rikast, dit hör, kon-sumerar av världens samlade BNP.Den oerhörda klyftan mellan världens fattiga ochrika fortsätter att vidgas, dels beroende på de rikaländernas bristande intresse för kraftfulla biståndsin-satser, dels på grund av att de vägrar att upphävaorättfärdiga handelsrestriktioner. På så sätt försvårasu-ländernas möjligheter till export, vilket leder tilllägre inkomster och till sämre konkurrensförmåga.Därmed får de sämre förutsättningar för en stabilekonomisk tillväxt.Det finns också många andra skäl att lyfta framför ett bistånd på en hög nivå. Solidaritetstanken tarsin utgångspunkt i vår människosyn, i att alla männi-skor har ett unikt och lika värde, och att vi därförockså skall ta ansvar för vår omvärld. Jag vill ocksåpeka på starka säkerhetspolitiska skäl. Ju mer vifrämjar en demokratisk, socialt och ekonomiskt håll-bar utveckling, desto mindre blir risken för väpnadekonflikter. Om biståndet minskar växer den säker-hetspolitiska hotbilden.Ett annat skäl till ett kraftfullt bistånd är att Sveri-ge genom att ratificera har för-bundit sig att verka för barnens rätt till en drägligtillvaro oavsett hemort. Behovet av bistånd är oveder-sägligt när 30-40 000 barn fortfarande dören för tidig död på grund av brist på mat, hälsovårdoch rent vatten.Det är faktiskt också så att biståndet har stor bety-delse för näringslivet och ekonomin i . Ca40 % av det svenska biståndet går tillbaka till Sverigei form av beställningar av varor och tjänster.Nu skulle jag vilja citera ur en debatt som hölls iriksdagen :"Det globala samarbetet kommer att behöva un-derbyggas med alltmer resurser. Den situation som vihar haft - att resurser t.o.m. gått frånvärldens fattigare länder till de rikare - är fullständigtohållbar. När 80-talet inleddes gick 50 miljarder dol-lar till . flödar 50 miljarder dollarut ur u-världen . behövs betydligt merresurser. "Så räknas de olika behov som vi så väl känner tillupp: internationellt miljösamarbete, återuppbyggnadav krigshärjade områden, nöden bland världens flyk-tingar och behoven bland världens allra fattigaste -som inte har minskat. Jag citerar igen:"Tvärtom har behoven, och också möjligheterna,att göra insatser bara ökat. "Den jag har citerat är biståndsminister , som då befann sig i opposition. Han hade förövrigt just inga reella klagomål att framföra till dendåvarande biståndsminstern . PierreSchori fortsätter:"I årets budgetproposition upprätthålls enpro-centsmålet. Det är bra, och det betyder att Moderater-na inte har vågat göra verklighet av de nedskärnings-krav som man under alla år rest i . "I förra årets budget gjorde Socialdemokraternagemensam sak med just för att frysabiståndet på ca . Inget annat partiville då ställa sig bakom detta. när , somdå ivrigt pläderade för enprocentsmålet, lämpat allabetänkligheter över bord behövs inte längre Modera-terna för att successivt sänka biståndets andel av BNIför att 1999 hamna på . Vi kristdemokrater hadeModeraterna att motivera för en anständig biståndsni-vå. Det lyckades vi trots allt ganska bra med så längeinte Socialdemokraterna blandade sig i. 1992 nåddebiståndet t.o.m. rekordhöga i utbetalt bistånd.Den enda gången som nivån tidigare nått varockså under en borgerlig regering, nämligen 1982 dådet blev . Den värsta attacken mot biståndetunder den förra regeringen kom i och med krisuppgö-relsen, då socialdemokrater och moderater som enman och som första post kastade sig över biståndet.Detta lyckades dock den dåvarande biståndsministernAlf räta upp då han åstadkom en höj-ning av biståndsramen med 400 miljoner kronor.Pierre har inte haft att tampasmed utan bara sina egna. Jag måste konstatera attbiståndet nu är den post som fått stryka på foten merän något annat. På inget annat område görs så kraftigabesparingar som på biståndsanslaget. Detta är häp-nadsväckande. Utan några hållbara motiveringarsänks anslaget till de allra fattigaste med miljarder.Pierre har inte förmått att stå emot attackernafrån sina egna partikamrater.Jag vill ställa en fråga till . Varthar det moraliska engagemanget tagit vägen? Varfinns den upplysta insikten om de globala sambanden?Var finns den internationella solidariteten och detgemensamma ansvarstagandet?1992 kallade Socialdemokraterna, med anledningav 30-årsjubileet av den första stora biståndsproposi-tionen, sin biståndsmotion för De fattigas rätt. ärdet tydligen dags för Socialdemokraterna att gå ispetsen för att beskära denna rätt.Anf. 152 ()Herr talman! var utrikesutskottetpå resa i . Vi besökte några av våra vik-tigaste programländer. Vi var i när vi nåddes avett fax hemifrån om att det varvalutakris i , att kronan hade attackerats ochatt kronans värde var allvarligt hotat. Så småningomsläpptes kronan fri, och dess värde sjönk omgåendemed . I och talade vimycket om detta med biståndsmottagare och medambassaderna. De var mycket oroliga för vad somskulle hända om ekonomi rasade utför ochför den väldigt kraftiga urholkningen av biståndet somde kunde se framför sig. varmed på denna resa, och jag tror att han kommer ihågprecis när detta inträffade. Detta kronfall innebar somjag sade en minskning av biståndet med ungefär entredjedel på grund av att biståndet vanligen utbetalas idollar. I den dåvarande borgerliga regeringen besatteFolkpartiet finansministerstolen och kds biståndsmi-nisterstolen. Någon kompensation för detta stora bort-fall i biståndet var det inte tal om. Den situationen villvi definitivt inte ha tillbaka.Lyckligtvis har det blivit oerhört mycket bättre.Det senaste året har kronan stärkts och har nästansitt fulla värde igen. Det innebär att biståndet är oer-hört mycket mer värt , varje krona ger mycket mer än den gjorde då.Regeringens proposition om riktlinjer för den eko-nomiska politiken syftar ytterst till att stärka Sverigesekonomi, bl.a. för att vi skall kunna återgå till en högbiståndsnivå om och för att biståndets värde skallvara beständigt.