prot · GJ0955 · 1996-02-14 00:00:00 — Men det är nästan alltidmännen som har makten. Med biståndet vill vi stödjaen utveckling där kvinnor får mer makt och där mäntar mer ansvar.Denna ambition gäller också i vårt samarbete medde nya demokratierna i . Ty-värr har demokratin där i alltför hög grad fått ettmanligt ansikte. I det baltiska länderna, kunde vi läsa,finns det t.ex. inte en enda kvinnlig minister.Vi vet av erfarenhet att biståndsinsatser riktade tillkvinnor ger utdelning i form av ökad välfärd också förbarn och gamla. Bistånd som riktas till män tenderardäremot att ensidigt gynna män. Det är helt enkelt så,att vägen till både demokrati och utveckling i ett sam-hälle måste gå via kvinnans frigörelse.Sverige vill fortsätta att vara banbrytande interna-tionellt när det gäller att uppmärksamma kvinnornasroll i utvecklingen. På våra ambassader i mottagarlän-derna finns det särskilda handläggare meduppgift att granska vilka effekter våra biståndsinsatserfår på kvinnors och mäns roller i samhället.Nu vill regeringen gå ett steg längre och görajämställdhet till ett huvudtema inom det svenska bi-ståndet. i vår kommer vi att förelägga riksda-gen en proposition om ett nytt jämställdhetsmål förbiståndet.Fru talman! Huvuddelen av det svenska biståndetgår till , vilket har diskuterats här tidigare.Afrika är den enda kontinenten där befolkningenväxer snabbare än ekonomierna. Enligt världsbankensmest optimistiska prognoser kommer det att ta det attta innan , exkluderat , åter haruppnått den inkomstnivå som man hade i mitten av1970-talet. Vi har tragedierna i ,, osv.Mot den bakgrunden kan det vara lätt att dras medav den Afropessimism som brett ut sig ide rikare länderna. Men det finns en positiv motbildsom visar en kontinent i utveckling mot mera öppnasamhällen, demokrati och ekonomisk tillväxt. Det ärtill detta nya demokratiska och utvecklingshungrandeAfrika som vi nu vill bygga broar.Ett viktigt mål för den nya Afrikapolitik som vivill utforma är att minska biståndsberoendet. När vinu närmar oss är det att gå från traditio-nell u-hjälp till verkligt samarbete för utveckling.Det är hög tid, fru talman, att vi drar slutsatser avflera årtiondens bistånd till länder som ochgemensamt funderar på hur vi skall bryta de tendensertill vad jag skulle vilja kalla beroendekultur som harutvecklats. Fortsätter vi utan att ställa krav på ökategenansvar kommer flera länder att vara dömda tillevigt biståndsberoende. Det handlar bl.a. om att ut-veckla en effektiv och modern administration och ihögre grad mobilisera egna resurser t.ex. iform av förbättrat skatteuttag.Vi har alltjämt en förpliktan-de solidarisk insats att göra i , inte minst i Bu-rundi, när det gäller akutstöd vid katastrofer, för attlätta en förkvävande skuldbörda, för att förbättrahandelsvillkor och för att förebygga konflikter. Menvi också börja tänka och tala i termer av att biståndeten dag inte längre behövs, då människorna i vårasamarbetsländer tagit makten över sina egna liv ochsin egen utveckling. I mina samtal med rege-ringarna i och fann jag glädjandenog en bred samsyn i dessa frågor.Vårt utvecklingssamarbete med måste allt-så utformas så att det inte bara angriper fattigdomenutan också stöder ländernas utveckling mot demokratioch ekonomisk bärkraft, deras egna konfliktförebyg-gande och försoningsskapande insatser och regionaltsamarbete.Fru talman! är inte den enda region där bi-ståndet har en viktig säkerhetsfrämjande och utveck-lingsskapande uppgift. Återuppbyggnaden av detforna - som flera talare har tagit upp -utgör ett kraftprov för det internationella samarbetetutan motstycke i efterkrigshistorien. Utvecklings-samarbetet blir här något av fredsprocessens ansikte,kropp och själ. Det kommer att krävas mycket stödfrån omvärlden om parterna skall kunna vända hatoch fiendskap i fred och försoning. Mycket pengarmobiliseras nu för att bygga ut den materiella in-frastrukturen och reparera krigets skador. Regeringenkommer genom en räntefri u-kredit och ettgåvobistånd till att ge uppdragåt svenska att ersätta den AXE-växel i Sara-jevo som förstördes under kriget. Sådana insatser ärnödvändiga och brådskande. Men det finns en tendenstill att eftersätta den minst lika viktiga mänskligainfrastrukturen, dvs. det civila samhället och dessolika aktörer.Sverige har legat långt framme internationellt iplaneringen av efterkrigsstödet till . Redanförra våren fattade regeringen beslut om ett stort åter-uppbyggnadsprogram på förBosnien-Hercegovina. Vi har därvid särskilt satsat påstöd till oberoende medier - vilket tog upp - fredsgrupper, fria fackföreningaroch andra krafter som verkar för försoning och re-spekt för mänskliga rättigheter.Även i är det svenska biståndet ettviktigt instrument för fred och försoning. Det varingen tillfällighet, med tanke på vårt lands långvarigaengagemang i området, att som nyvaldpresident valde just som sitt första land attbesöka. Så gjorde för övrigt också nyvald president av liknande skäl. Fattigdomen,den höga arbetslösheten och den sociala misärenbland palestinierna i och är en gro-grund för politisk extremism och terrorism.Det har vi tagit fasta på när vi nu utformat detförsta samarbetsavtalet med den nya valda palestinskamyndigheten som under-tecknade. Viktiga inslag i samarbetet är insatser föratt skapa jobb, få i gång tillväxt samt stöd till palesti-niernas ambitiösa satsning tillsammans med Unicefför att ge alla palestinska barn tillgångtill hälsovård, utbildning och meningsfull fritidssys-selsättning.Det svenska säkerhetsfrämjande samarbetet medframför allt de baltiska staterna kring ochstödet till den politiska och ekonomiska reformpro-cessen i är andra viktiga exempel på hursolidaritet och säkerhet hör ihop. Vi får anledning attåterkomma till detta i annat sammanhang.Fru talman! Världssamfundet står för en radstora och viktiga uppgifter och ödesfrågor som kräverinternationellt samarbete. I ett läge där välfärdssam-hället befinner sig i kris och många nationella rege-ringar tycker sig ha nog med de egna problemen ställsden internationella solidariteten på prov. Internationellsolidaritet förutsätter nationell soliditet - det måstetydliggöras. Men en hållbar inhemsk soliditet förutsät-ter också en global solidaritet. Vår utgångspunkt sominternationalister måste vara att det ena inte utesluterdet andra: Det går att värna om både välfärden härhemma och den internationella solidariteten.Fru talman! Vi vet att , dennaför internationell fred och utveckling oersättliga or-ganisation, befinner sig i djup ekonomisk kris framförallt beroende på sviktande betalningsvilja. HurSverige skall kunna bidra till att motverka dennanegativa och farliga trend får jag tillfälle att åter-komma till här i kammaren i interpellationsdebatten inästa vecka.För några dagar sedan kom så senastestatistik över biståndsflödet från de rika till de fattigaländerna. Det är djupt alarmerande uppgifter. Statisti-ken visar nu att biståndet har sjunkit till avBNI, den lägsta nivån . Detta är oaccepta-belt. Det är en illusion att tro att vi i de s.k. rika län-derna kan avskärma oss från fattigdomen och nöden iandra delar av världen. Vår uppmärksamhet på Euro-pa får aldrig stå i motsatsställning till världen i stort.Vi kan aldrig lösa globala problem enbart med natio-nella eller regionala insatser. Välfärdsenklaven, denmå vara svensk, europeisk eller amerikansk, är varkenmoraliskt eller politiskt hållbar i längden. Ett slutetEuropa som omger sig med en mental och ekonomiskjärnridå blir till slut självförstörande.Jag är övertygad om, fru talman, att 2000-taletskardinalfråga kommer att handla om hur nord ochsyd, öst och väst, rika och fattiga, skall kunna mötaden gemensamma utmaningen som föds ur de globalaorättvisorna.Löser vi inte denna fråga, kommer den överväldi-gande majoriteten på denna jord att revoltera ochtvinga den rika världen att reagera. Och den majorite-ten blir allt större. , vid sekelskif-tet, beräknas jordens befolkning uppgå till 6,25 mil-jarder människor. Av dessa kommer 5 miljarder att boutanför Europa.Hotet, fru talman, är en destabiliserande globalapartheid, lösningen är global solidaritet.Anf. 63 ()replikFru talman! Först vill jag tacka biståndsministernför hans insiktsfulla anförande, som jag till fullo kaninstämma i och som också stämmer bra det som jagtidigare tog upp i den handelspolitiska debatten. Detär viktigt med den globala solidariteten, och utanförslag till lösningar på dessa frågor kommer vi inteatt klara de stora hot som ligger framför oss.Det gladde mig att en minister äntligen gav uttryckför tongångar som jag kan instämma i. Men det var ettambitiöst program som angavs. Jag tog tidigare uppatt skattebetalare betalar mer till jord-bruket i EU än till biståndet. Dels går avBNI till jordbruket, dels har vi sänkt vårt bistånd.Vad gäller förutsättningarna att klara det ambitiö-sa programmet vill jag höra om det finns någon möj-lighet för regeringen att föreslå en höjning av bistån-det, så att vi återigen kan komma upp i enprocentsmå-let.Anf. 64 Statsrådet ()Fru talman! Denna fråga har diskuterats tidigarehär i kammaren. Det är alltjämt regeringens inriktningatt återupprätta biståndsmålet, som jag tydligt deklare-rat. har vi en ekonomisk situation där vi härhemma behöver ha en soliditet för att kunna visasolidaritet ute i världen.När vi skall kunna sätta i gång den viktiga ochnödvändiga uppmarschen till enprocentsmålet igenkan jag inte säga här , men jag kan instämma idet som sade , nämligen att itakt med att vi stärker svensk ekonomi och den svens-ka kronan, vilket är syftet med alla uppoffringar härhemma, får vi också när det gäller biståndet ut merapengar för kronan än vad vi fick när vi satte igång saneringen av den svenska ekonomin.I det avseendet kan vi alltså något kompensera denfrysning som vi har tvingats vidta.Anf. 65 ()replikFru talman! Det känns bra att det i alla fall finnsen ambition att höja biståndsnivån, men även omsvensk ekonomi är dålig, tycker jag att det är felaktigtatt göra besparingar på den här gruppen. Enligt denbeskrivning som biståndsministern gjorde av detsäkerhetspolitiska läget, miljösituationen, jämställdhe-ten osv. är vi fel ute när vi sparar på denna grupp. Detvore väl i det här läget bättre om regeringen sparadepå JAS-planen, eftersom dessa inte parerar de storahoten. Den globala situationen är betydligt värre urhotsynpunkt. Man kunde också spara på , som är ett gammalmodigt transportmedel i för-hållande till den nya teknik som håller på att växafram, med snabbgående färjor osv. Det finns andrabesparingar, som i det här läget skulle vara betydligtmer försvarbara än den besparing som gjorts just påbiståndet.Vi har också sett hur man inkluderathela i 0,7-procentsmålet. Man har dess-utom skickat en del av dessa pengar till EU för attfinansiera de 20 miljarderna i EU-avgift. Jag undraralltså om man inte gör en total felsatsning utifrån denhotbild som vi faktiskt ser framför oss.Anf. 66 Statsrådet ()Fru talman! För det första sammanblandar vi inteöstsamarbetet med utvecklingssamarbetet med tredjevärlden. De har två helt skilda budgetar, och den enabelastar inte den andra.För det andra vill jag säga att vi inte här i Sverige- inte heller ledamöter - har någon anled-ning att klä oss i säck och aska för vad görinternationellt. Vi tillhör den lilla grupp om tre, fyraländer som överskrider FN:s uppsatta mål. Vi har härhemma högre mål, men vi skall, som sagt, inte för denskull klä oss i säck och aska. Vårt bistånd är av högstainternationella klass. Det räddar liv , före-bygger konflikter och bidrar till utveckling.När det gäller EU är det riktigt att låt oss sägadrygt av våra resurser går in i EU:s samladebudget. Det kommer inte heller framöver att överskri-da den nivån. Genom dessa medel får också inflytan-de över världens största samlade resurs för utveck-lingssamarbete, och det är naturligtvis en ohyggligtviktig möjlighet. Vi har härigenom tillgång till ettmycket bra instrument.Jag kan erfarenhet av samarbetet inomEU, som liksom andra områden av byråkrati och detena med det andra har sina problem, ändå säga attEU:s samlade biståndsmål stämmer väl överens medden och mål.Anf. 67 ()Fru talman! Att utrota fattigdomen i världen ärden stora utmaningen men också den stora möjlighe-ten att skapa fred och stabilitet. U-världen har påsenare år genomgått närmast en revolution när detgäller såväl demokrati som marknadsekonomi, och bor av u-världens invånare i länder med ensnabb ekonomisk tillväxt. av dem bor iländer med s.k. negativ tillväxt.Det finns länder, framför allt i Stillahavsasien,som visar att man på en generation - -kan gå från absolut fattigdom till relativt välstånd. Jagtycker att denna dynamik är något oerhört positivt,som man bör ta vara på. Vi menar därför att UD börha en betydligt större roll när det gäller biståndet.Man kan på det viset nå en större flexibilitet än närman bygger den stordrift som har blivit en verklig-het.Vi tror inte på att man bör bygga upp en stor egen-regiverksamhet på biståndsområdet utan menar mera skall syssla med planering och upphandlingav projekt. Vi tror också att SIDA med fördel skullekunna ha sitt huvudkontor lokaliserat till Afrika.Många NGO:er har stora delar av sin verksamhetförlagda till de platser där insatserna verkligen be-hövs.Jag tror alltså att biståndet skulle vinna på att ledasfrån platsen snarare än från . UD skulle dåge en helt annan flexibilitet i biståndet än vad vi har idag.När det gäller östbiståndet håller jag med PierreSchori om att det skall hanteras på sitt speciella sätt.De aktuella länderna är ju framför allt felutvecklade.Där finns en betydande kompetens och en hög ut-bildningsnivå, och det stöd som man behöver ge är avövergående natur. Det är snarare en form av samarbe-te under en begränsad som skall genomföras.Den stora insatsen är, som den tidigare debattenhär i kammaren har visat, naturligtvis frihandeln. handel är tio gånger större än det biståndsom de får, och det ger en dimension på hur viktigtdet är att vi öppnar våra marknader för u-ländernasprodukter.Om man tittar på situationen för de 1 130 miljonermänniskor som är absolut fattigast i världen finnerman att av dessa bor i , där bi-ståndet är per invånare och år. I de flesta avdessa länder finns en mycket snabb utveckling, ävenom det finns allvarliga brister i en del länder när detgäller utveckling och demokrati. I finnsockså en relativt hyfsad utveckling, men där är detinte lika säkert att den är stabil. Det får framtidenutvisa.I finns en rad länder. Där bor avde fattigaste invånarna, och biståndet ligger på23 dollar per invånare. I många av dessa länder finnsstora naturtillgångar. Som biståndsministern ocksåsäger är speciellt i ett område som detfinns all anledning att vara uppmärksam på och försö-ka stödja. Det måste dock göras på ett vettigt sätt.I Subsahara - söder om - bor 13 %av den fattigaste befolkningen. Biståndet är 36 dollar.Här finns de stora bekymren, vilket också harbelysts i debatten. Här finns en djup och ökande fat-tigdom. Livslängden är bara och fertiliteten äroerhört höga 6,2 barn per kvinna. Befolkningen härhar drabbats av tre katastrofer i följd. Först kom slav-handeln, sedan kom kolonialismen och sedan denafrikanska socialismen. Självfallet tar det tid att resasig ur en sådan situation som dessa människor hardrabbats av.I är andelen av den fattiga befolk-ningen och biståndet . Här finns enmycket hoppingivande utveckling i de större länderna.Det finns bara en enda diktatur kvar. Det skulle na-turligtvis vara glädjande om regeringen kunde samlastill ett fördömande av den kvarvarande diktaturen iLatinamerika.Det behövs en ny inriktning på biståndet - detmåste inriktas på effektivitet. Man kan lära sigmycket av det som skett i Stillahavsasien. Det äroerhört viktigt att biståndet bidrar till att skapa demo-krati och respekt för mänskliga rättigheter. Det börbidra till att skapa institutioner för marknadsekonominoch ett rättssamhälle som gör det möjligt för mark-nadsekonomin att fungera. Man måste se till att dis-kriminering inte förekommer. När jag talar om dis-kriminering avser jag inte bara kvinnorna - detta ärmycket viktigt. Jag menar också diskriminering medhänsyn till ras, religion, handikapp, ålder osv. Dis-krimineringen är en viktig faktor. Fattigdomen drab-bar alltid de diskriminerade.Det är väsentligt att katastrofbiståndet är kortva-rigt. Detta belystes också tidigare här. Det är viktigtatt man inte går in med livsmedelsstöd på annat sättän att ersätta den bortfallna skörden. Man skall intefortsätta att ge stöd så att möjligheterna slås ut förbönderna i de aktuella länderna att ta upp odlingenigen.I det humanitära biståndet ser vi Moderater denbasala utbildningen och den basala hälsovården somde viktiga fälten, inte minst därför att det är så oerhörtviktigt för kvinnofrågorna att alla får ta del av detta.Det har visat sig att utbildning för kvinnor är det ef-fektivaste medlet för att få en lösning på befolknings-frågan, som faktiskt är det allt överskuggande hotet,inte bara ekonomiskt utan också för miljön på vårjord.Det är också viktigt att få i gång ett livskraftigtjordbruk. Här kan behövas jordrefomer, småföretag-samhet och inte minst en möjlighet för kvinnor att fåde ekonomiska resurserna att starta småföretag. Lika-så behövs infrastruktursatsningar. Det är dock viktigtatt de infrastruktursatsningar som genomförs medbistånd skall ske på de områden som inte är ekono-miskt lönsamma. Annars finns det pengar till investe-ringar ändå.Det är oerhört viktigt att man inte skapar bistånds-beroende. Man skall inte stödja regimer där statensjälv skapar stagnation och hämmar den utvecklingsom är på gång. Vi skall inte skapa en möjlighet förkorrupta regimer att sitta kvar. I dessa länder är detfaktiskt bättre att det blir en statsbankrutt och ett nyttstyre. Ländernas regeringar måste vara beroende avsitt eget folk, och inte av biståndsgivarna. Den ut-vecklingen ger fel incitament för ledningen i landet.Vi tycker det är viktigt att man stödjer BrettonWoods-institutionerna. Den nya inriktningen iVärldsbanken, där man med ledning av de asiatiskaekonomerna byter bistånd mot framsteg, har visserli-gen lett till att en del regimer skyller alldeles nöd-vändiga åtgärder på , men det har ocksålett till mycket viktiga positiva strukturförändringar.Man blir, milt sagt, litet orolig när Tobinskattentas upp. Den påverkar nämligen kapitalflödet till . Om denna skatt på införs kommerden att ta lika många kronor från som detsvenska biståndet ger.EU har en viktig roll. Det har belysts här tidigare.EU ger oss möjlighet att påverka det största av allabiståndsflöden till u-världen. Detta är oerhört viktigt.Jag tycker att man kan känna stor optimism förbiståndet framöver om man håller fast vid detta: Bi-ståndet skall vara oljan i motorn, inte bensinen i tan-ken.Anf. 68 SKÅNBERG (kds)Fru talman! För en del år sedan var jag engageradi kyrkornas u-vecka som då arbetade under temat.Denna och andra liknande aktioner ville påminnaoss i den svenska välfärden om de globala samban-den, om att världens länder gick mot ökande beroendeav varandra, och om att vårt sätt att leva påverkadelivet för andra människor, inte minst i de fattiga de-larna av världen. Nord-syd-frågan var aktuell. Olje-krisen, och senare skuldkrisen, kom att påminna osspåtagligt om hur ömsesidigt beroende världens länderär av varandra.Ser vi fram mot ett nytt sekel och ett nytt årtusen-de finns det trots allt positiva förändringar som gerhopp för en vision om en mer positiv utveckling.Utvecklingen i går mot en demokratisering,om än skeendet är mycket bräckligt. Jag hade förmå-nen att få följa det ryska valet som valobser-vatör och det jag mest slogs av i vallokalerna var denavslappnade atmosfär, fri från fruktan.Andra positiva förändringar är den pågåendefredsprocessen i , där , som ju ärden enda demokratin i hela området, nu fått dela medsig av det demokratiska arvet också till sina tidigarefiender palestinierna. Måtte den demokratiprocessensprida sig också till de övriga omkringliggandearabländerna.Biståndet till är viktigt. Viktigt ärockså att stödja krafter som kan balansera tendenserhos att utveckla diktatorbeteende.Vi kan vidare se att länderna i demo-kratiserats. Också över stora delar av sveper nuen förändringens vind, där krav på pluralism ochdemokrati ökar, med som det mest hoppin-givande exemplet.I spåren av den globala avspänningen kan världensödesfrågor nu åter få en chans att komma i fokus. Jagtänker på u-veckornas många arbetsteman om fattig-domen, miljöhoten och frågorna om fred och säkerhet.Nu vilar ett stort ansvar på västvärldens demokratieratt ge ekonomiskt och moraliskt stöd, så att de oftabräckliga demokratiska processer som inletts i mångaländer, verkligen leder fram till en mogen och hållbardemokrati.Med den globala avspänningen har flera regio-nala och nationella konflikter kommit , intesällan av etniskt ursprung. När det gäller etniskakonflikter tänker jag t.ex. på kampen för mänskligarättigheter i . För detta arbetar HRFT, , på ett föredömligt sätt,bl.a. tillsammans med Röda korset, för att byggacentrum för tortyroffer.Den förra regeringen inledde ett bra stödsamarbetemed HRFT genom SIDA:s MR-pott. Det är ett arbetesom vi hoppas att den nuvarande regeringen skallfortsätta.Andra exempel på etniska konflikter finns i Jugo-slavien och delar av . Här kan inte den rikavärlden stå oberörd. Här kan inte sluta sinaögon och sina gränser. Migrationen och flyktingkriserhar ökat den ekonomiska och sociala spänningen imånga regioner. Vi vet att risken finns att dessa väx-ande problem föder frustration.Vi ser hur antisemitismen pyr och blossar upp ijudefientligheter i fattiga områden i öst. Vi fruktar enutveckling där konflikter underblåses och där våldetökar. ställs det internationella utvecklingssamarbe-tet - biståndet - inför nya utmaningar och nya krav isin huvuduppgift, nämligen att bidra till hjälp tillsjälvhjälp för att höja de fattiga folkens levnadsnivå.Fru talman! Människolivet är okränkbart och allamänniskor har samma absoluta, unika och lika värde.Denna kristna människosyn är utgångspunkten förkristdemokratisk biståndspolitik. Det gäller synen påvårt ansvar för omvärlden och för våra relationer tillde 1,2 miljarder människor i som i dagtvingas leva i absolut fattigdom, fast vi vet att jordensresurser skulle räcka till alla om de fördelades rättvist.Denna kristdemokratiska människosyn är grunden förbroderskap, solidaritet, respekt och ovillkorligt häv-dande av mänskliga rättigheter, särskilt den mestgrundläggande rättigheten, rätten till liv. Denna män-niskosyn ställer den enskilda människan i centrumoch värderar varje individ lika högt oavsett ålder, kön,ras, utbildning eller social bakgrund. Den innebär enstark tro på den enskilda människans förmåga, viljaoch möjligheter att bygga det goda samhället medgoda levnadsförhållanden om diskriminerande hinderröjs ur vägen.I regeringssamarbetet åren 1991-1994 visade vikristdemokrater vad vi värderade högt när vi lät vårpartiledare och faktiskt främsta portalfigur bli minister med ansvar för just biståndsfrågoroch frågor om mänskliga rättigheter. Valet av depar-tement är knappast självklart för varje nytt parti somfår komma in i både riksdag och regering, men det vardet för oss.Alf och hans medarbetarstab gjorde se-dan sitt yttersta för att inte bara kunnigt och seriöstdriva departementet, utan också reformera och effek-tivisera biståndet - det som och Social-demokraterna spydigt kallat för "kameral kosmetika".Kameral kosmetika! Socialdemokraterna harkänsla för en slående slogan. En annan sådan sloganunder valrörelsen var att socialdemokraterna iregeringsställning skulle "återupprätta biståndet".Hur gör socialdemokrater när de vinner ett val ochhar lovat att återupprätta biståndet?Nu vet vi det. Den socialdemokratiska regeringenfrös biståndsnivån och övergav enprocentsmålet. Ivårt budgetförslag däremot bibehöll vi biståndetsnivå, och vi avsätter mer än vadregeringen gör till de fattiga.Under vår tid i regeringsställning kunde rekordni-vån på av BNI noteras. Det var budgetåret92/93.