prot · GK0925 · 1996-11-06 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1996/97:25Onsdagen den 6 novemberKl. 9.00 16.46Det justerade protokollet beräknas utkomma ----------------------------------------------------------1 § EMU-debattAnf. 1 Finansminister ():Fru talman! fattas beslutet i denna kam-mare om skall gå med i valutaunionen ellerinte. Eller rättare sagt: Då avgörs den svenska posi-tionen. Det slutliga avgörandet träffas nämligen våren1998, när EU-ländernas stats- och regeringscheferkommer samman för att avgöra vilka av de 15 med-lemsländerna som från starten skall delta i valutau-nionen.Riksdagens beslut kommer att vara bindande förden svenske statsministern vid denna sammankomst.Om vill att skall gå med i valutau-nionen kommer han att verka för detta. Men då hand-lar det också om att kunna övertyga övriga stats- ochregeringschefer om att faktiskt uppfyller des.k. konvergenskraven, dvs. Om inte vill att skallgå med i valutaunionen är frågan i praktiken avgjordför svenskt vidkommande. Jag kan inte se att någonkan tvinga oss att gå med i valutaunionen mot vårvilja.Det är om jag har förstått det rätt inte alla somdelar dessa uppfattningar. Det finns de som vill attden svenska positionen skall avgöras inte i dennakammare utan i en folkomröstning. Det är naturligtvisen fullt legitim uppfattning, men ibland får jag käns-lan att den uppfattningen inte så mycket förestavas aven principiell trängtan att höra folkets röst utan merav synen hos en del EMU-motståndare att detta voredet bästa sättet att stoppa projektet. Ofta paras dennauppfattning med en antydan om att det finns en strä-van hos vissa makthavare att till varje pris vilja få inSverige i valutaunionen, hur mycket detta än skullestrida mot den allmänna folkmeningen. Det har ocksåförekommit påståenden att folkomröstningar vore endemokratiskt mer högtstående beslutsmetod än att gåden parlamentariska vägen, att gå via denna kammare.Så finns det andra som har uttryckt en annan typav invändningar mot den uppfattning som jag fram-förde inledningsvis. De har hävdat att den här frågan ipraktiken redan skulle vara avgjord. De hävdar att omSverige uppfyller konvergenskraven skulle vi varaskyldiga att träda in i valutaunionen. Det skulle meddet synsättet inte finnas utrymme för riksdagatt fatta beslut i frågan.Jag delar inte något av dessa synsätt. Det är här idenna kammare som svenska folkets valda ombud haratt fatta det för avgörande beslutet om vi skallgå med i valutaunionen eller inte. Ingen kan tvingaoss att gå in i valutaunionen om vi inte själva vill.Denna beslutsmetod, som är den beprövade i en par-lamentarisk demokrati som det svenska samhället, stårinte någon annan efter i fråga om att uppfylla högtställda demokratiska krav.Att fatta ett beslut som uppenbart skulle stå i stridmed den förhärskande folkopinionen är inte att tänkapå. Det finns anledning att varna dem som till även-tyrs hyser en sådan uppfattning. Det finns lika starkanledning att förtrytsamt avfärda dem som antydereller insinuerar att detta egentligen och innerst inneskulle vara regeringens och socialdemokratins doldauppfattning. framtida relationer med valu-taunionen är en alldeles för viktig och allvarlig frågaför att hanteras på ett sådant sätt.Fru talman! De flesta av oss minns kronkrisen1992. Vi minns de upprörda dagar när marginalräntansteg till osannolika och de dramatiska nätternär den dåvarande regeringen och oppositionenmanglade fram de tuffa besparingar som man hoppa-des skulle rädda kronans värde. Det var en på sitt sättimponerande uppvisning av styrka och beslutsamhet idet politiska systemet, och den var grundad i en starktupplevd känsla av det riktiga och nödvändiga i att slåvakt om den fasta växelkursen. Men räddningsaktio-nerna misslyckades, och efteråt, när vi med facit ihand har kunnat konstatera vad kronförsvaret kostade,är det många som har ifrågasatt det kloka i att överhuvud taget pröva dessa.Man bör som alltid akta sig för att vara alltför ef-terklok. Vad kostnaderna hade blivit i andra avseen-den om man redan från början hade gett upp kronför-svaret, det vet vi inte. Men en slutsats vågar man ändådra, nämligen att beslut av den här storleksordningenoch den här betydelsen inte mår bra av att tvingasfram under press, utan tid för närmare eftertanke ochanalys av konsekvenserna av olika möjliga handlings-linjer.Jag var inte med då, men jag har varit med om attpacka krispaket tidigare, , i flera fallunder yttre ekonomiskt tryck. Mina egna upplevelser idet avseendet bara styrker mig i min uppfattning attbeslut i allmänhet blir bättre om de kan förberedas igod tid. De säger mig dessutom att beslut i viktigafrågor som hastats fram utan ordentlig diskussion ochförankring hos väljarna sällan får den stabilitet somviktiga beslut måste ha för att få en varaktig slagkraft.Frågan om ett eventuellt svenskt medlemskap ivalutaunionen är ett i många avseenden mycket viktigtbeslut. Det kommer att påverka svensk politik ochsvensk ekonomi i många centrala avseenden. Det ärsamtidigt en mycket sammansatt fråga. Det finnsfördelar med att gå med i valutaunionen, men detfinns också risker. På samma sätt finns det fördelarmed att stå utanför, men också där finns det risker.Det finns därför inte något självklart beslut att fatta.Det handlar om en vägning av olika för- och nackde-lar mot varandra.I detta läge är det viktigt att komma ihåg lärdo-marna . Vi bör ge oss själva tidatt noga diskutera och analysera våra olika hand-lingsalternativ, och det beslut vi fattar måste ha enstark och lödig förankring hos svenska folket. Det ärbara så det får styrka och hållfasthet.Det är som har att fatta själva beslutet ifrågan om medlemskap i valutaunionen, men det ärsannerligen inte ett beslut som skall fatta åtmedborgarna. Det är ett beslut som skall fattas påuppdrag av medborgarna, ett beslut som har arbetatsfram i den svenska demokratins långa tradition avkunskapssökande, samtal och diskussion, ett samtalsom det är varje medborgares rättighet lika väl somansvar att delta i.Det finns de som redan har tagit ställning, bådepartier och enskilda individer. De har naturligtvis enviktig roll att spela i debatten, just i kraft av sin över-tygelse. Diskussionen mellan redan övertygade an-hängare och redan övertygade motståndare ger bådasidor möjlighet att visa hållfastheten i sina argument.Men jag har svårt att förstå kraven som ställs på vissahåll, att regeringen och socialdemokratin skall sättasig över denna demokratiska process och redan i dagmarkera en slutgiltig uppfattning i sakfrågan. Detheter att regeringen "måste ta ansvar för frågan" och"utöva ledarskap". Med det menas som regel att re-geringen redan nu skall ta ställning för ett medlem-skap i valutaunionen.Men det vore att svika regeringens ansvar att utanprövning och utan diskussion binda sig slutgiltigt förett ställningstagande på denna punkt långt innan det ärsakligt motiverat. Regeringens ansvar är att arbetafram förutsättningar för ett genomtänkt och hållbartbeslut i frågan om valutaunionen. Det skall vara ettbeslut där man har vägt in vad som är det bästa förSveriges ekonomi i nuvarande läge, vad detta bästakräver på och vad som är den klokastehandlingslinjen för oss som medlemmar i den europe-iska unionen.Det ledarskap som regeringen har attutöva i det här avseendet handlar om att få fram detunderlag som behövs på olika sätt för att vi skallkunna fatta ett sådant beslut. Låt mig på den härpunkten påpeka att man gör ett allvarligt misstag omman sätter likhetstecken mellan ledarskap och snabbabeslut. kan ledarskap tvärtom handla om attavvakta med beslut så att man genom det också kanfatta ett klokt beslut. Det gäller inte minst när det somhär handlar om sammansatta komplicerade frågormed verkningar långt in . Det vore att göraett ännu allvarligare misstag om det fina ordet ledar-skap inte blev något annat än en förskönande om-skrivning för att köra över den allmänna opinionenoch fatta beslut som uppenbart strider mot den för-härskande uppfattningen hos svenska folket.Inom socialdemokratin har vi valt vår beslutspro-cess. Den bygger på gamla goda traditioner i ett folk-rörelseparti. Vi har för en gångs skull gott om tid påoss i denna viktiga fråga innan beslut måste fattas. Viskall använda väl för att inhämta kunskaper,fördjupa analysen, diskutera, debattera och bildaopinion.Det informationsmaterial som vi socialdemokraterhar framställt är en strävan att på ett så objektivt sättsom möjligt, utan pekpinnar, beskriva valutaunionenoch hur den är tänkt att fungera. Där diskuteras poli-tiska och ekonomiska för- och nackdelar både med attdelta i valutaunionen och med att stå utanför. Dettainformationsmaterial har en strykande åtgång, och detär bra. Ni får gärna använda det också i andra partierom ni nu har några rådslag och om ni törs erkänna attdet finns olika uppfattningar också inom era partieroch behov av mer kunskapsinhämtning och mer de-batt.Men jag vill framhålla en sak. Ni i andra partierbehöver inte ge oss socialdemokrater några råd omhur vi skall bedriva vår interna opinionsbildning ochvår interna beslutsprocess. Det klarar vi av bäst själ-va. Ni får göra som ni vill i andra partier, och vi inomsocialdemokratin gör som vi vill.En annan sak skall också stå klar. Statsministernhar, jag har, regeringen har och socialdemokratin åtskilliga tillfällen demonstrerat att det finns be-slutskraft och förmåga att handla snabbt när så ärerforderligt. Ni kan vara övertygade om att den för-mågan finns kvar. Den kommer att användas i all denutsträckning som är erforderlig och vid den tidpunktsom är den rätta.För ett par dagar sedan presenterades den emot-sedda s.k. . Jag välkomnar denanalys som har gjorts. Jag finner att det är en mycketvälskriven, omfångsrik och synpunktsrik analys avhela denna komplexa frågeställning.Det finns också en rekommendation som man harenats om i kommittén. Den bygger, som de själva harsagt, inte främst på några vetenskapliga härledningar- sådana kan man inte göra. Den bygger ytterst påpersonliga bedömningar och värderingar. Man kandela dessa bedömningar eller ha uppfattningar somavviker från dem. Men det värdefulla är det omfattan-de analysmaterialet som jag hoppas att så många sommöjligt tar del av. Internationellt sett är det en uniktomfattande studie som har gjorts. Den kommer vi attha stor glädje av i . Den skall skickas ut på enbred remiss, och vi skall inhämta synpunkter från enrad olika instanser i det svenska samhället.Det är inte bara som finns.Vi har, och kommer att få, mer underlag också från enrad andra källor. Vi har ett pågående arbete med depraktiska nationella förberedelserna för ett eventuelltinförande av euron, den s.k. eurokoordinatorns arbete.Det har dragits i gång med hjälp av att antal olikaarbetsgrupper som täcker in olika delar av det svenskasamhället. Det är nödvändigt att genomföra även dettaarbete. Vi kan inte invänta ett slutligt svenskt ställ-ningstagande om vi skall gå in i valutaunionen ellerinte. De praktiska förberedelserna såväl för ett med-lemskap som för ett utanförstående måste påbörjasredan nu. Även detta kommer att vara ett viktigt un-derlag i den kommande debatten.Vi har tillsatt en valutakompetensutredning somskall titta på de övergripande frågorna om var beslu-ten om valutapolitiken skall fattas . Det ären utredning som blir klar och skall skickas utpå remiss därefter.Vi har det fortgående arbetet i där jagsjälv deltar. Där återstår det en hel del arbete innan vivet hur valutaunionen kommer att se ut. Alldelesoavsett vad man har för uppfattning i sakfrågan, me-nar jag att det är viktigt att och jag aktivtdeltar i det arbetet på ett konstruktivt sätt. Vi skallinte ställa oss utanför det arbetet. Vi skall medverkatill att utformningen blir så bra som möjligt och sågott som möjligt överensstämmer med svenska intres-sen.Vidare har vi det just påbörjade arbetet att till-sammans med samtliga riksdagspartier gå igenom deolika frågor som kan föranleda grundlagsförändringaroch andra lagändringar. Där kommer vi attkalla till ett första sammanträde med den arbetsgruppsom skall gå igenom dessa frågor. Jag vill be samtligapartier att nominera sina ledamöter i denna arbets-grupp. Alla har inte gjort det . Här kommer viunder och en bit in på nästa åratt få ett mycket fylligt underlag som tjänar som enbra bas för det slutliga svenska ställningstagandet.Sedan har vi frågan om konvergenskriterierna.Vilka möjligheter har att uppfylla konver-genskriterierna? Jag har en ganska optimistisk syn pådetta.Sverige har goda utsikter att klara ett un-derskott i de offentliga finanserna som understiger3 % av BNP.Sverige har den lägsta inflationen i i helaOECD-området. Vi kommer uppenbarligen att klarainflationskriteriet med god marginal.Sverige har en offentlig skuld som visserligenöverstiger , men som började minska redan1994. kommer vi sannolikt att kunna uppvisaatt vi haft en fallande skuldkvot tre år i rad.Vi har haft ett kraftigt räntefall i , särskiltnu . Allt talar för att vi också med godmarginal klarar att uppfylla räntekriteriet.Slutligen har vi frågan om växelkurskriteriet,ERM-anknytningen. Det är min och regeringens upp-fattning att det kriteriet till stor del har mist sin bety-delse genom de förändringar som skedde 1992 och1993 när en rad valutor lämnade och när fluk-tuationsbanden ökade till ±15 %.Om vi jämför oss med andra länder är det idagsläget bara ett av 15 EU-länder som fullt ut upp-fyller samtliga kriterier, och det är . Allaandra länder har i varierande omfattning svårighetermed att uppfylla ett eller flera av de olika kriterierna.Men det pågår givetvis starka ansträngningar i mångaländer för att de skall kunna uppfylla dessa kriterierunder 1997.Man kan ha olika uppfattningar om den exakta ut-formningen av dessa kriterier. Men i grunden är demätare på ekonomin och statsfinanserna. En sund ochstark ekonomi skall klara att ha statsfinanserna i ba-lans, låg inflation och låga räntor. Det är viktigt att vikan klara de kriterierna alldeles oavsett om vi slutli-gen avser att gå med i valutaunionen eller inte. Ingenskall tro att ett utanförstående innebär att vi kan talättare på dessa krav. Det kan t.o.m. vara så att vimåste skärpa kraven ytterligare om vi väljer att inte gåin i valutaunionen.Fru talman! Jag vill sluta med att än en gång slåfast att för regeringen och Socialdemokraterna ärfrågan om ett eventuellt svenskt deltagande i valu-taunionen från första starten alltjämt öppen. Vi harinte tagit ställning. Men vi skall sträva efter att upp-fylla konvergenskraven . skall ha enreell valfrihet när det gäller ett deltagande i valutau-nionen. skall fatta beslut från en styrkeposi-tion. Ingen skall kunna säga om oss att vi inte blevmedlemmar därför att vi inte dög. skallSveriges riksdag ta ställning till den viktiga frågan omSverige skall gå med i valutaunionen starten eller ej.Vi har en spännande tid framför oss.Anf. 2 ():Fru talman! Låt mig redan från början slå fast attdet enligt Moderata samlingspartiets mening är för-knippat med stora ekonomiska och politiska risker förvårt land att inte fullt ut delta i det europeiska valuta-samarbetet i EMU redan från starten. Det är riskersom berör inte bara politiker och affärsmän utan i höggrad också vanliga människors vardag. Till skillnadfrån den socialdemokratiska regeringen har vi mode-rater en klar och bestämd ståndpunkt: bör blimed så snart det är möjligt.Låt mig också understryka att redan ärmed i . När vårt land inträdde i EU 1995 befannsig den ekonomiska och monetära unionen redan i sinandra fas. hade inte i sitt anslutningsfördragvare sig begärt eller erhållit något undantag från del-tagande i den fullt utvecklade valutaunionen av detslag som och utverkat. Re-geringen hade dock anmält att beslutet om övergångtill den tredje fasen skulle bekräftas av riks-dag.Som inträdesvillkor gäller som bekant att ettmedlemsland skall uppfylla vissa konvergenskriterierav ekonomisk natur. Även om vi moderater kritiseratregeringens metod för att nå dessa mål - skattehöj-ningar i stället för offentliga utgiftsbesparingar ochavregleringar, vilket lett till svag tillväxt och re-kordstor arbetslöshet - ligger de, åtminstone enligtregeringens egen bedömning - vi hörde finans-ministern - inom räckhåll. Störst problem blir detsannolikt med de statsfinansiella kraven, särskilt attminska statsskuldskvoten tillräckligt snabbt.Till detta kommer vissa förpliktelser av mer for-mell art som att delta i den europeiska växelkursme-kanismen, , och att säkerställa attden nationella har en oberoende ställ-ning. Detta skall göras under den andra fasen - föreupprättandet av den gemensamma -och det oavsett om landet i fråga kommer att delta ivalutaunionen eller ej. I dessa avseenden har rege-ringen knappast uträttat något alls.Den svenska debatten om förhållande tillden gemensamma valutan är egenartad och - för om-världen - närmast obegriplig. Medan andra EU-länder, som inte erhållit undantag, gör storaansträngningar för att kvalificera sig, finns det i Sve-rige de som säger att även om vi får komma med,skall vi ställa oss vid sidan av. Jag kan förstå deninställningen hos EU-motståndare - de vill ju helst attvi skall lämna samarbetet helt och hållet. Men jag kaninte förstå den hos ekonomer, som t.ex. SNS-ekonomerna eller - om inte för-klaringen är okunnighet om villkoren för politisktbeslutsfattande. Och följaktligen kan jag absolut inteförstå denna uppfattning hos politiker som i övrigt ärpositiva till det europeiska samarbetet.Det finns goda ekonomiska argument för EMUsom att en i verklig mening gemensam marknad förut-sätter en gemensam valuta. Transaktionskostnadernaminskar, prisjämförelser underlättas och utbytet övergränserna främjas rent allmänt. En vanlig invändningär att inte är ett optimalt valutaområde, ochman pekar då på stora språkliga och kulturella skill-nader. Men geografisk tröghet kan naturligtvis uppvä-gas genom rörlighet i yrkes- och lönemässigt avseen-de. Vi moderater har länge förordat strukturella re-former som befrämjar en utveckling i denna riktning.Nu är dock den gemensamma valutan lika mycketett politiskt som ett ekonomiskt projekt. Och diskus-sionen om det är en bra idé eller inte är överspelad.Beslutet är fattat, och övertygelsen är stor att genom-förandet sker . Därmedblir frågeställningen för del densamma somgällde inför inträdet i EU: Vilket är bäst - att varainne eller att vara ute? Skall vi välja medlemskap ellerutanförskap?Ett motiv som brukar anges för att stanna utanförär valutapolitisk suveränitet. Såvitt jag förstår är detEMU-utredningens främsta motiv för att avråda fråninträde . Men vad är sådan självständighetvärd, och vad syftar den till? I synnerhet om Sverigeskulle uppfylla de ekonomiska konvergenskraven kanomvärldens slutsats bara bli att håller öppetför att återgå till inflations- och devalveringspolitik.Följden blir högre räntor och valutaoro. Kravet påstrukturella reformer och ekonomisk omställning blirdärmed än större vid utanförskap än vid medlemskap.Finansministern antydde en insikt om detta förhållan-de i sitt anförande.Ett argument bland ekonomer, och så även iEMU-utredningen, är att just strukturfelen i ekonomingör att inte är moget för en gemensam valuta.De pekar på bl.a. den stora offentliga sektorn, dethårda skattetrycket samt stelheter i arbetsrätt ochlönebildning. Dessa problem måste först avhjälpas,innan inträde i EMU kan tillrådas, heter det. Mendetta skulle ju medföra att vi medvetet tar på oss detextra handikapp som högre räntor och en mer svängigvaluta måste utgöra det nödvändigareformarbetet skall utföras. Utan den disciplinerandeverkan som den gemensamma valutan ger blir frestel-sen stor att skjuta strukturförändringarna på framtidenoch därmed godta den fortsatta relativa försämring avlevnadsstandarden i förhållande till i övrigtsom en sjunkande krona gentemot euron är uttryckför.Inom Moderata samlingspartiet har vi ända sedanföre medlemsförhandlingarnas start diskuterat valuta-samarbetet. Frågan har varit föremål för två samråds-förfaranden inom partiorganisationen, och den harbehandlats vid två partistämmor. En stor majoritet haruttalat sig för att skall delta fullt ut i valuta-samarbetet så snart vi kan och får.Det socialdemokratiska regeringspartiet uppträderpå rakt motsatt sätt. Ställningstagandet skjuts påframtiden, och partiledningen - även de mest berördastatsråden - vägrar att bekänna färg. Vad vi hördefrån finansministern här var en lång redogörelse förförutsättningarna för beslut i EMU-frågan,inte vad detta beslut skall innebära. Det tycker jag äranmärkningsvärt. Jag får nästan ett intryck av att manvill få debattiden att gå utan att behöva redogöra förvad man tycker och tänker i denna för vårt land såavgörande fråga. Med en papegojas envishet upprepasformeln att det är som skall bestämma. Menför att skall kunna besluta måste någonlägga fram förslag till beslut. Och denna någon äringen annan än regeringen.Uppskovspolitiken på detta område, liksom på såmånga andra, är skadlig för landet. Bristen på ledar-skap - det är vad det handlar om - spelar motståndar-na till tillväxt och välfärdsutveckling i händerna.Visserligen har regeringen som mål att uppfylla deekonomiska konvergenskraven i syfte att bevarahandlingsfriheten. Men den uteblivna ERM-anslutningen och dröjsmålet med att lagstifta omRiksbankens oberoende verkar i motsatt riktning. Detkan t.o.m. tolkas som medvetna försök att straffa utsig. Även om de ekonomiska villkoren skulle uppfyl-las, kan försummelser i dessa avseenden åberopassom skäl för att inte kan delta i valutaunionenfrån starten.Regeringens undanglidande hållning ger upphovtill många frågor. Här följer ett axplock:Medger att ett utanförskap medförhögre räntor och mindre stabil valuta än vid med-lemskap och att kraven på omställning och an-passning av den svenska ekonomin därmed blirstörre? Finansministern antydde ett ja på dennafråga, men jag vill gärna få det utvecklat och fram-för allt få veta varför vi skulle ta på oss dessa ex-tra bördor.Varför dröjer med åtgärder för attstärka oberoende, när redan förslagom sådana åtgärder skulle stärka tilltron till vårbeslutsamhet i kampen mot inflationen med åtföl-jande positiva effekter för räntor och krona?Inser att regeringens tvekan beträf-fande valutasamarbetet försvagar möjlig-heter att påverka EU:s utveckling även utanför detekonomiska området, t.ex. vid den pågående över-synskonferensen ?Slutligen: Om nu inte vill uttala sigsom finansminister och binda regeringen, har hanväl ändå som intresserad samhällsmedborgare enpersonlig uppfattning. Är det ja eller nej till dengemensamma valutan?Anf. 3 ():Fru talman! EMU är både en ekonomisk och enmonetär union. Det handlar alltså inte bara om ge-mensam valuta och gemensam centralbank. Det är ettprojekt med säkra nackdelar och osäkra fördelar.EMU är ett uppifrån-projekt, utformat av ledandepolitiker och byråkrater inom den europeiska unionen.Folken inom EU tillfrågas i efterhand, och därmedsviktar projektets demokratiska legitimitet. Den folk-liga uppslutningen bakom EMU anses av dess an-hängare som något oviktigt. Jag räknar dock inte ErikÅsbrink till den kategorin. En folkomröstning avvisas- tänk om folket skulle tycka fel!Hela EMU:s historia är erbarmlig från demokra-tisk synpunkt. Här i har EMU:s hejarklackpåstått att beslutet om svenskt medlemskap redan ärfattat, i och med EU-medlemskapet. Detta sades försäkerhets skull inte före folkomröstningen om EU, ivart fall inte i klartext.Därefter har man pekat finger åt vårt eget land ge-nom att hävda att vi inte klarar inträdeskraven, de s.k.konvergenskriterierna. När nu saneringen av ekono-min gör att vi ser ut att klara inträdeskraven växlarman strategi och övergår till att skapa mesta möjligalåsningar inför ett beslut.Kraven på anslutning till den europeiska växel-kursmekanismen, , är bara ett exempel. Det heteratt vi måste följa i den frågan. Enligt densenaste vinklingen har vi ändå inte något alternativom vi inte gör det.