prot · GJ0999 · 1996-05-24 00:00:00 — De direkta konkretahälsoeffekterna av Tjernobyl är inte möjliga att se.Men de psykologiska effekterna och andra effekteroch förändringar i livsstil är naturligtvis också mycketallvarliga.Kort kan man säga att i de regler som gäller inomEU för en eventuell ny olycka - och alla hoppas vi attså inte skall ske - är värdena satta på ett sådant sätt attde skall kunna gälla direkt efter en ny olycka och varanågonting att utgå ifrån. Skälet till att man har enannan indelning än vad man hade efter Tjernobyl äratt man på det sättet vill ha möjlighet att gå in bådeefter en lindrig olycka och efter en allvarlig olycka.Gränsvärdena skall vara möjliga att tillämpa, och manskall ha gränsvärden inom olika livsmedel som ome-delbart också kan utvecklas för att bli ännu mer detal-jerade. Men detta är ändå en grund.Då kan det i vissa fall skilja några becquerel mel-lan de svenska hittillsvarande gränsvärdena och EU:sgränsvärden efter en eventuell ny olycka, men det ärså oerhört små skillnader jämfört med att de här talenär satta med mycket stora marginaler för att det inteskall kunna ge effekter på hälsan.Till syvende och sist tror jag att det är vår gemen-samma uppgift att se till att det inte händer en nyolycka.Anf. 40 ()Herr talman! Jag glömmer aldrig hur man höjdefrån 300 becqeurel per kilo till 1 perkilo. Jag kunde aldrig acceptera att Livsmedelsverketfick fatta det beslutet och att det inte kom till riksda-gen. Detta gäller ju dem som redan är drabbade,främst samerna som bor i det område där regnet föllefter Tjernobyl. De bor i det område som är mestkontaminerat. De äter den här maten. Efter ett tagbortser man ifrån att den innehåller mycket radioak-tivitet.Jag har pratat med samerna, och jag kan tala omatt från början hade de olika frysar. De hade en spe-ciell frys med kött som de visste att det var lägreradioaktivitet i till barnen. Maten till de vuxna hadede i en annan. De vuxna skall ju ändå dö så det spelarinte så stor roll vad de äter. Man vet inte hur lågdos-strålningen och den interna strålningen påverkar cel-lerna. Detta är allvarligt.Rosalie var alldeles i ,och jag träffade henne i närdet var en uppföljning av efter Tjernobyl. Honvarnade än en gång för effekterna från Tjernobyl.Även vi som bor i har höga värden i maten.Jag var i och jämförde värdena i Sveri-ge med de värden som hälsoministeriet presenterade iKiev. Jag kom fram till att vi hade lika höga värden.Jag vet ju inte om de hade tvättat siffrorna. Det ärmycket troligt att de hade gjort det i . Men vihade lika höga värden i vilt och i föda utom i mjölken,där de hade högre värden. De hade också högregränsvärden och tolererade ett högre gränsvärde.Jag är rädd för att man höjer gränsvär-dena för att få en ekonomisk gräns, och inte en hälso-gräns, för vad man tycker att samhället kan tåla närdet gäller ekonomiska saker.Det var många som funderade om man skullestanna hemma när regnet kom efter Tjernobyl. Det varklämdagar, och man kunde ha tagit ledigt. Då gickSSI ut och sade att det var ofarligt. Men det hadekanske varit väldigt bra att stanna hemma de när det ändå var runt , eftersomJod 131 har en halveringstid . Det var ettenormt stort utsläpp i Gävletrakten, och även uppe iHärnösandstrakten i där jag bor. Jagsåg det som att det var en ekonomisk gräns man satteoch inte en hälsogräns.Jag har jobbat i ochförsökt få fram epidemiologiska fakta när det gällerpåverkan på hälsan. Man började med dessa hel-kroppsmätningar, och man började litet grand med atttitta på blodförändringar, men sedan slutade man. Debönder som hade blivit kallade blev inte återinkalladeefter . Man gjorda bara några spontana saker ibörjan. Det är inte vederhäftigt. Jag tycker att det ärdålig forskning om man inte följer upp detta.Rosalie är filosofie doktor i ochmycket duktig på lågdosstrålning. Hon har fått detalternativa i . Hon säger att det ärjust blodbilden man skall titta på. Det skall man göradirekt efter olyckan. Jag talade även med landstings-rådet om att man skulle göra det för att sedan gå inoch titta på om blodet har förändrats. Det är därför jagsade detta att Tjernobyl är i mitt blod. Det sägerKiryla, och det säger jag eftersom jag själv inteär frisk. Jag gick och mätte på ungefär 1 000 punkter.Jag köpte en egen geigermätare och ställde upp förbönder och småbarnsföräldrar och mätte på ungefär1 000 punkter. Man kan fråga sig vad som är effekterav Tjernobyl och vad som är effekter av andra saker,men ett är säkert, och det är att synergieffekten ärstor. Det är klart att om man röker, jobbar i en ra-dongruva och t.ex. bor nere på och utsättsför radioaktivitet blir det en väldigt stor påfrestning.Men man har ännu inte kommit underfund med varden lägsta gränsen ligger.Anf. 41 Miljöminister ()Fru talman! Eftersom nämnde samernavill jag bara tillägga att man har en speciell kontrollav de riktigt utsatta riskgrupperna. Där har man ocksågränsvärden som innebär att det som kan vara accep-tabelt för oss andra att äta, med ett något högre intagunder , inte gäller för riskgrupperna.Man skall alltså bevaka att de ligger på ett tillräckligtlågt intag när det gäller livsmedel där det kan finnasett något högre becqeurelvärde. Det är inte farligt omman äter svamp upp till gränsvärdet perår, men det är naturligtvis en helt annan sak om manskulle göra det dagligen.Även om man följer riskgrupperna särskilt noga ärviktigt att komma ihåg att de gränsvärden vi har liggerlångt under vad som bedöms innebära de verkligariskerna. De är ju satta för att det skall vara en klaroch tydlig gräns för hälsan. Det är inte en ekonomiskgräns som är satt, utan en hälsogräns. Jag tycker attdet är väldigt viktigt att slå fast det.Anf. 42 ()Fru talman! Jag vet detta, men det är ju så att manofta bara tittar på cancer och barnleukemier, och nuäven sköldkörtelcancer. Men jag frågade om man tittar på det som relateras till sköldkör-teln i . Det har man inte gjort specifikt. Jagtycker att det är intressant att följa upp. Men efter detatt jag hade ställt mina frågor har jag hört att manskall börja titta på detta på . Som jagsade förut finns det statistik , men intedärefter.Jag vill peka på andra saker, t.ex. immunförsvaretoch andra saker som påverkar och som man inte kanse så tydligt. Det är så tydligt att se barnleukemier ochcancer. Men om immunförsvaret bryts ner kommerdet så många andra följdsjukdomar. Jag har suttit i engrupp i angående diabetes, som har ökatdrastiskt bland barn fast det inte har legat i familjen.Då har jag frågat mig varför det har hänt. Efter Tjer-nobyl visade det sig att t.ex. fick väldigtmånga fall av diabetes. Jag pratade med hälsominis-tern när jag var på besök där 1991. Det var oförklar-ligt varför detta hade ökat så drastiskt. Vi vet att dehar höga diabetestal i , men så har det intevarit i . Då har man funderat på om diabetesbryter ut på grund av försvagat immunförsvar. Detskulle kunna vara ingången till diabetes.Dessutom vet man inte om det ger genetiska ska-dor. Jag vet en kvinna som har jobbat med forskningoch tittat på insekter. Man har sett att skalbaggar harförändrats genetiskt. Det sker utanför kärnkraftsan-läggningar där man vet att det är ständiga utsläpp.Men man har också upptäckt samma sak i närheten avHiroshima och i närheten av Tjernobyl. Man har hittatsamma defekter. Det har man även gjort i Västman-land i Sverige.Anf. 43 Miljöminister ()Fru talman! Låt mig avslutningsvis säga att vi tyd-ligt kan se att det finns många stora problem efterTjernobyl. Det lever kvar i natur och djur i Sverigeoch i hälsan i . Jag kan dra två slutsatser avdet.Den första är att vi självfallet måste arbeta för atten liknande olycka aldrig händer igen.Den andra är att jag tycker att problemen är till-räckligt stora som de är. Det är viktigt att vi är mycketuppmärksamma på dem.Men vi skall heller inte säga att hälsofarorna iSverige är större än vad de verkligen är. Jag kan taexemplet med diabetes, där vi kan se en likartad ök-ning av diabetes i en rad länder som inte har någonsom helst koppling till det radioaktiva nedfallet. Därhar vi en likartad ökning som man håller på att titta påorsaken till. Det är viktigt att vi inte i onödan förvär-rar människors oro genom att koppla ihop problemsom inte skall kopplas ihop. Problemen är tillräckligallvarliga för att vi skall undvika den sortens kopp-lingar.Överläggningen av härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1995/96:196 omanslag till kalkningAnf. 44 Miljöminister ()Fru talman! har frågat mig om jagavser att vidta åtgärder som möjliggör fortsattakalkningsinsatser i den utsträckning som planerats,mot bakgrund av regeringsuppdraget att utredakalkningsinsatser på nivån per år.Kalkning i stor skala av sjöar och vattendrag harpågått . Uppskattningsvis är20 % av Sveriges sjöar och vattendrag påtagligt försu-rade. Den största andelen av nedfallet av försurandeämnen har sitt ursprung i andra europeiska länder. Detär därför nödvändigt att få till stånd internationellaöverenskommelser som minskar belastningen av för-surande ämnen på . måste målet varaatt kalkningsverksamheten skall kunna upphöra.Detta kommer också gradvis att kunna ske när ef-fekterna av det nya svavelprotokollet under konven-tionen för långväga gränsöverskridande luftförore-ningar och åtgärder mot kvävedioxidutsläpp blirmärkbara. förhandlas om ett nyttprotokoll om utsläpp av kväveoxider. Det kommer attbidra till att ytterligare förbättra situationen.EU har beslutat att på svenskt initiativ utveckla ensärskild försurningsstrategi. Dess mål är att minskautsläppen så att gränsen för den kritiska belastningeninte skall överskridas inom EU. Försurningsstrateginskall vara framtagen senast till halvårsskiftet 1997.Från svensk sida kommer vi även fortsättningsvis attvara pådrivande i detta arbete. Målet för strateginmåste kunna uppfyllas utan onödiga dröjsmål. Beho-vet av kalkning kan dock bedömas finnas kvar underen överskådlig framtid.Kalkningsverksamheten befinner sig i en föränd-ringsprocess. Det nationella intresset av att bevaraden biologiska mångfalden och att bibehålla förut-sättningarna för utnyttjandet av naturresurserna i sjöaroch vattendrag är stort.Regeringen tillsatte en särskild utre-dare för att se över kalkningsverksamheten. Medhänsyn till behovet av ytterligare besparingar i stats-budgeten har regeringen bedömt att kalkningsverk-samheten inte kommer att kunna bedrivas på hittills-varande ekonomiska nivå. Utredaren fick därför iuppdrag att i tillägg till sitt första uppdrag lägga framett förslag på hur kalkning bör bedrivas på en an-slagsnivå om ca 80 miljoner kronor.Jag förmodar att det är detta utredningsdirektivsom gör att har dragit slutsatsen attanslaget för kalkning skall minskas från 200 miljonerkronor till 80 miljoner kronor.Låt mig först påpeka att anslaget för kalkning inteär . För /96 är det210 , dvs. motsvarande 140 miljonerför ett normalt budgetår. Kalkningsverksamheten hardock bedrivits på en högre nivå på grund av att ansla-get tidigare inte utnyttjats i full utsträckning och attreservationer därför har kunnat utnyttjas.Kalkningsutredningen presenterade sitt slutbetän-kande . I detta föreslås bl.a. att destatliga kalkningsinsatserna bör koncentreras till in-satser som främjar den biologiska mångfalden pånationell nivå. Kalkningen bör planeras och organise-ras utifrån hela avrinningsområden och inte utifrånenskilda sjöar och vattendrag. Hänsyn bör även tas tillrisker förknippade med försurning och återförsurning.Naturvårdsverket bör få i uppgift att ta fram en natio-nell plan för fortsatta statliga insatser. En anpassningav kalkningen till bör ske succes-sivt till år 1998.Jag har av förståeliga skäl ännu inte haft tid att idetalj studera de förslag som utredningen har lagtfram.Betänkandet kommer att sändas på remiss. Jagskall därefter i detalj studera förslagen till åtgärderoch synpunkterna från remissinstanserna. Först däref-ter kommer jag att ta ställning till hur stort anslagetför kalkningsverksamheten skall vara ochi vilken takt det kan minskas.Vad gäller prioriteringar gentemot markinköp villjag inte föregripa resultatet av den pågående budget-processen och remissbehandlingen av Kalkningsut-redningen. Därmed kan jag inte uttala mig förhur stort kalkningsanslaget kommer att vara i framti-den.Jag vill avslutningsvis försäkra omatt jag är medveten om den betydelse kalkningen haroch behovet av att minska försurningen av land ochvatten. Kalkningen löser dock inte våra problem. Dekan endast lösas av att andra länder tar sitt ansvar ochminskar sina utsläpp av försurande ämnen. Ett kraft-fullt svensk agerande i det internationella arbetet motförsurningen är den bästa åtgärd vi kan vidta för attförhindra en fortsatt utarmning av våra naturresurser.Anf. 45 ()Fru talman! Jag vill tacka miljöministern för sva-ret. Jag tycker att det var ett väldigt bra svar somligger väl i linje med de tankegångar som jag har.I det yttrande som i iJämtlands län adresserat till an-gående aktionsplaner för biologisk mångfald sägerlänsstyrelsen att "Försurningen utgör det största en-skilda hotet mot fiskefaunan och andra vattenlevandeorganismer i länets sjöar och vattendrag". Jag delarden uppfattningen. Jag har också med egna ögon setthur fiskebeståndet har förbättrats sedan kalkningspro-grammen sattes in. Det beror på att kalken förbättratpH-värdet i vattendragen så att de organismer somfisk normalt lever av kan utvecklas och återigen blitillgängliga igen i den utsträckning som krävs för ennormal reproduktion.Trenden har brutits. Vi är på väg tillbaka till enbättre vattenmiljö tack vara kalkningen. Det är statenoch statens ekonomiska insatser som har varit avgö-rande för det resultatet. Den insatsen får inte minskasför mycket och för snabbt. Då kan man bokstavligentala om att man kastar pengar i sjön.De sura nedfallen har enligt de uppgifter som jaghar fått minskat inom EU-området, varifrånvi får ungefär hälften av våra luftföroreningar. Det ärinte mycket. Men den viktigaste betydelsen av ensådan uppgift är att trenden är på väg att brytas efteren stadig ökning av nedfallet sedan mätningarna bör-jade. Det är glädjande men ger ännu inte någon an-ledning att blåsa faran över. Vi behöver fortsättakalkningsinsatserna för att inte förstöra det vi redanhar uppnått. Det krävs således fortsatta resurser på ennågorlunda hög nivå.När jag senast yttrade mig i detta ärende var det ien motion med anledning av proposition 1990/91:90med . Där föreslogs ett an-slag på . är anslaget enligtministern egen uppgift 140 miljoner på årsbasis. Vimåste anstränga oss för att hålla nivån uppe ytterliga-re tills vi ser vilka resultat det kan bli avinternationella överenskommelser som kan minskaluftföroreningar och därmed det sura nedfallet.Skälet till att jag, om så krävs av budgetmässigaskäl, vill växla inköp av reservatsmark mot högre nivåpå kalkningsinsatserna är att rent vatten är det vikti-gaste vi har på denna jord. Vi i harredan reservatsmark per invånare. Det kanräcka , särskilt med tanke på attskyddsvärda områden nu också sparas kontinuerligtäven utan statlig inblandning genom skogsbolagensfrivilliga naturvårdsprogram.Anf. 46 Miljöminister ()Fru talman! Om jag börjar med markinköpen kanman konstatera att även om vi avsätter en hel delmark kan vi fortfarande säga att vi inte avsättertillräckligt. Även om skogsbolagen gör mycket gör deännu inte tillräckligt. Vi har ett antal olika arter iSverige som är utrotningshotade och som akut hotasifall inte skogsbolag, regeringen eller någon annan sertill att man verkligen fortsatt skyddar den produktivaskogen.Jag vill inte gå in på diskussionen om man skallspara på det ena eller det andra området eftersombudgeten ännu inte är beslutad. Vi vill därför avvaktaresultatet av utredningarna och remissutfallen innan vilägger fast budgeten. Däremot är naturligtvis detövergripande problemet att man måste göra nedskär-ningar som är väldigt smärtsamma när man måstesanera statens finanser. Vi skall hantera en nedskär-ning på . Vi kan inte räkna med att vikan kompensera det inom vare sig äldrevård, sjuk-vård, omsorg av barn eller något av de andra områdensom i dagens samhälle också måste vara med och tasin del av nedskärningarna. Då försöker vi hitta ettsätt att göra nedskärningar också på miljöområdetutan att det skall få alltför stora och långtgående ef-fekter.Vi vet ännu inte vad kalkningsanslaget kommer attligga på , men vad det här bl.a. har givit tilleffekt, är faktiskt en ny idé från Kalkningsutredning-en. Den kommer att innebära att vi får en mycketeffektivare kalkning . I stället för att utgåfrån de administrativa gränserna med kommuner ochlänsstyrelser, skall vi utgå från naturens egna krav ochfrån dess egen förmåga, nämligen från avrinningsom-rådena. Genom att kalka dem får vi en mycket effek-tivare kalkning. Det tycker jag är ett väldigt bra ex-empel på ett nytänkande som jag tror kommer att göraden kalkning vi har bättre.Det exakta anslaget för kalkningen vå-gar jag inte gå in på , men det finns ju ocksåandra möjligheter. Om vi följer Kalkningsutredning-ens förslag, kalkar avrinningsområden och tar etthundraprocentigt ansvar för de mest drabbade områ-dena, de områden där behovet av kalkning är somstörst, så kan man ju också tänka såväl regionala ochkommunala som rent frivilliga insatser för att ta handom en del av det som vi inte längre kommer att ha rådatt kalka. Det handlar t.ex. om en hel del fiskesjöarsom är väldigt populära bland sportfiskarna. Mankanske också kan tänka sig andras insatser för attfortsätta kalka dessa sjöar och därmed rädda dem tillsportfiskarna.Anf. 47 ()Fru talman! Jag tycker att det är glädjande att mani varje fall har den strategin att avrinnigsområden,eller hela system, skall kalkas. Det är egentligen dentypen av kalkning jag har min erfarenhet från.Det finns naturligtvis många olika skäl att kalka.Själv bor jag i fjällregionen, och där kan man se vilkakomplicerade vattensystem som så att säga förenar sigmed varandra. rinner vattnet ut i och vidare ut i . Jag tycker att detär viktigt att kunna ta hand om detta i fjällområdena.Jag tycker också att det skulle vara bra om vi om tioår kunde säga att vi nu behöver väldigt litet pengar tillkalkningsinsatser. Det vore ett tecken på att vi får enbättre luftmiljö.Än så länge har vi inte nått dit. Ett tecken på att viinte har varit särskilt duktiga på luftmiljö de senaste20-30 åren är ju att issjöarna eller de stora fjällområ-dena som ligger är metallrikaoch kalkfattiga. Metallerna har legat där i hundratu-sentals år, men det är först , med vår egen luft, somvi har lyckats fälla ut dem. Det är väldigt viktigt attdetta tar slut. Det är därför jag tycker att det är viktigtatt man koncentrerar insatserna dit de absolut bästbehövs när vi har små resurser.För tids vinnande vill jag efter den här interpella-tionen överlämna den motion jag skrev 1991, som närjag läste den upptäckte att den fortfarande har storgiltighet.Anf. 48 Miljöminister ()Fru talman! Jag vill avslutningsvis bara säga attjag i fortsättningen mycket aktivt kommer att bekäm-pa försurningen. Det är ju den som är orsaken till attvi behöver kalka. Så ber jag att få tacka så mycket förmotionen.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1995/96:180 om Latin-amerikaAnf. 49 Statsrådet ()Fru talman! har frågat mig om jagavser att följa upp utvecklingen på den latinameri-kanska kontinenten. Han hänvisar till en studie publi-cerad av FN:s ekonomiska kommission för Latiname-rika och (CEPAL/ECLAC) som bl.a. konsta-terar att 80-talets reformer förvisso gav stabila priser,lockade utländska investerare och i vissa fall stärktedemokratin på den latinamerikanska kontinenten, menatt klyftorna mellan rika och fattiga vuxit, och attarbetslösheten och fattigdomen ökat. Jag har själv lästdenna studie.De latinamerikanska ekonomierna har , , tagit sig ur den djupaste delen av densvacka som de befunnit sig i finansiel-la kris. Inflationen verkar hanterlig, budgetunderskot-ten har minskat och tillväxten är positiv - om än intetillräckligt positiv för att få till stånd en snabb åter-hämtning av förlorad mark.Fortfarande är emellertid ekonomierna sårbara.Den kris som utlöstes i visadebl.a. hur ett minskat förtroende från omvärlden snabbtkan leda till att de finansiella flödena vänds. Vi vetockså att de långsiktiga investeringar som görs fortfa-rande i de flesta fallen riktas till de stora, modernaföretagen, medan småföretagen ofta inte ens har till-gång till den inhemska kreditmarknaden. Trenden motökad integration i regionen återspeglas inte alltid iprocesserna i varje enskilt land.Med undantag för styrs alla länder i av demokratiskt valda regeringar. Vä-gen dit har i många fall varit lång, och i flera av decentralamerikanska länderna har spelat enviktig och aktiv roll i processen mot fred och förso-ning. En allt större del av befolkningen har möjlig-het att delta i det politiska livet, men mycket återstår,som också de latinamerikanska länderna själva häv-dar, att göra innan alla aspekter av ett demokratisktsamhälle kan anses vara uppfyllda.Även om demokrati inte är något entydigt ellerbeständigt förefaller en sak universell: om demokratininte går framåt så går den bakåt. Demokratin måsteständigt erövras, förankras och utvecklas. Jag villhävda att detta är stora uppgift de när-maste åren. Därför inriktar sig utvecklings-samarbete i regionen i hög grad på att stärka konsoli-deringen av demokratierna och på att stödja det civilasamhället och främja respekten för de mänskligarättigheterna. Detta gäller för såväl kvinnor som män,unga som gamla, stadsbor som landsbygdsbefolkning,invandrare som ursprungsbefolkning.Det folkliga deltagandet kan dock inte begränsastill den politiska sfären utan måste också inbegripa detekonomiska livet. Som mycket riktigtpåpekar ökar arbetslösheten i liksom imånga andra delar av världen. Klyftorna i samhället -här hemma såväl som i utlandet - öppnar sig i alltstörre utsträckning mellan de som har arbete och desom står utan. Att de arbetslösa inte skall utestängasfrån en stor del av samhället utgör en utmaning likamycket för oss i som för de latinamerikanskaländerna. För att demokratin skall ha ett reellt värderäcker det inte att människor har rätt att delta i poli-tiska och ekonomiska skeenden. Man måste också hamöjlighet att göra det, dvs. ha tillräckliga förutsätt-ningar såväl i ekonomiska termer som vad gällerutbildning, tillgång till infrastruktur, information osv.Latinamerika är den region i världen där klyftornamellan rika och fattiga är som störst. Jordreformersom borde ha kommit till stånd för decennier sedanhar hindrats av brist på lagstiftning ochpolitisk vilja. Utmaningen är stor för de latinameri-kanska demokratiska regeringar som prioriterar socia-la frågor och vill ändra på detta. Inkomsternas för-delning mellan den rikaste femtedelen av befolkning-en och den fattigaste är fortfarande i t.ex. Brasilien32:1 och i 30:1. Motsvarande siffra förexempelvis är 6:1 och för 5:1. Ihela ökar insikten om att kontrasternainte bara är oacceptabla ur rättvisesynpunkt, utanockså ett hot mot demokratin och den ekonomiskautvecklingen.De latinamerikanska länderna har, och tar, självasitt ansvar för att förändra denna situation. De harresurser för att göra det. är en rik konti-nent. Stödet från omvärlden kan bara vara en kataly-sator i processen.Sverige för en aktiv dialog med de latinameri-kanska länderna om dessa frågor. Vi söker utbytaerfarenheter i frågor av gemensamt intresse, t.ex. avatt inhemska resurser kanaliseras till de svagare grup-perna i samhället genom exempelvis reformer avskatteväsendet och liknande saker.För att skapa utrymme för interna reformer medsocial hänsyn bör det internationella samfundet agerakonsekvent gentemot de latinamerikanska länderna.Sverige har sedan inträdet i EU aktivt agerat för etteffektivare bistånd, en förbättrad samordning mellande gemensamma insatserna och medlemsländernasarbete och en ökad fokusering på frågor som jäm-ställdhet, demokrati och mänskliga rättigheter.