prot · GK0926 · 1996-11-07 00:00:00 — Regeringen är beredd att fortsätta dettastöd.Vad gäller frågan om vilka åtgärder den svenskaregeringen avser vidta inom FN för att verka för etttotalstopp av vapenförsäljning till vill jagframhålla att bindande sanktioner i form av ett inter-nationellt vapenembargo förutsätter ett beslut av sä-kerhetsrådet. Sanktionsbeslut kan fattas om rådetanser att sådana åtgärder krävs för att säkerställa ellerupprätthålla internationell fred och säkerhet.Sverige inträder som bekant som medlem av sä-kerhetsrådet först . Jag har i riksdagenden relativt utförligt redovisat ett antalmålsättningar och principer som då skall vägleda oss iarbetet i rådet.Innan vi faktiskt blir medlemmar vill jag emeller-tid inte spekulera om hur vi i äkerhetsrådet tänkeragera kring specifika länder och ärenden på dagord-ningen.Låt mig likväl som en allmän kommentar tilläggaatt verksamheten i säkerhetsrådet i stor utsträckninghandlar om att utföra ett lagarbete. Det avgörande ärinte vilka förslag den ena eller den andra medlemmenpresenterar utan vad man kan komma överens om.Resultat förutsätter ett nära samarbete mellan rådetsalla medlemmar.Anf. 167 ():Fru talman! Tack för svaret. Det förundrar mig attutrikesministern saknar både konkreta åtgärder ochvisioner om vad som kan göras i Östtimorfrågan. Honnöjer sig med att hänvisa till att det under FN:s gene-ralsekreterares ledning pågår samtal mellan Portugaloch Indonesien.Har man omyndigförklarat de befrielserörelsersom finns i ? Varför sker inte samtalen direktmed timoreserna och deras företrädare? Hur har Sve-rige agerat i sådana här sammanhang tidigare? Taexemplet med ANC i ! Dra paralleller medPLO i !Är det inte dags att ge det timoresiska folketschans att göra sin röst hörd genom att låta dem delta idirekta förhandlingar? Det kan de göra genom sinaföreträdare, t.ex. årets fredspristagare biskop ochJosé uttalade vid utnämningen av fredspristagar-na att man önskade gå in aktivt som medlare för att fåett slut på den tjugoåriga ockupationen av Östtimorsom utsatt folket där för?I utrikesministers svar står det att en dialog mellanrepresentanter för olika grupper i Östimor förs inomramen för en nu samtalsomgång. Vore det inte kläd-samt och en läglig tidpunkt att inbjuda de timoresiskaföreträdarna direkt till förhandlingsbordet?Sverige har möjlighet att via säkerhetsrådet drivadenna fråga och dessutom lyfta Östtimorfrågan så attden står högt uppe på FN:s agenda. Det är det minstaman kan begära, anser jag.En annan fråga är också: Hur tolkar utrikesminis-tern texten i rapporten från om attgeneralsekreteraren har angett att ett framgångsriktslutresultat kräver att parterna - vilka parter? - visarstörre flexibilitet. Det är väldigt luddigt uttryckt. Varttog visionen vägen?När jag ställde frågan om skulle drivaÖsttimorfrågan hårdare inom EU tillsammans medIrland och , var det därför att dessa tre ländertidigare har varit bland de mest pådrivande i frågan.Nu har man chansen att stärka rollen, eftersom Irlandhar ordförandeskapet.När jag besökte träffade jagden svenske ambassadören, som deltog på konferen-sen för befrielse, och parlamentariker frånandra länder som aktivt har arbetat med Östtimor.Deras bedömning var att frågan just nu skulle sättas ifokus, vilket ytterligare förstärks av att just Portugaloch därefter också invalts i säkerhetsrådet.Med förenad kraft kan dessa två länder lyfta frågan,om de så önskar, både inom EU:s ram och inom FN:sram.Jag är i det sammanhanget speciellt glad över attSverige har tagit fram ett särskilt program inför arbe-tet i säkerhetsrådet, där man framhåller vikten av attgå in i ett tidigt skede för att förhindra krig. Det varnågonting som jag efterlyste i denna kammare föreinbördeskriget i , men då talades detockså om dialog och därtill tyst diplomati. Vi vetvilket resultatet blev.Vad gör då västvärlden? Jo, har exporte-rat hawkplan till , och dessa används istridigheterna i landet. Vi vet att utbildarpoliskårer, militärpolis, inne i . Vi vet attSverige exporterar kanoner till . Är det pådet sättet vi skall förhindra inbördeskrig?Fru talman! Har regeringen några egna mål, syf-ten, ambitioner eller ideal som man vill leva upp till?Det talas om lagarbete, och det låter bra. Men det kanlika väl betyda att man bara följer med strömmen.Anf. 168 ():Fru talman! Jag vill tacka för svaret.Jag saknar också en vilja, en viljeyttring, att ageraoch lyfta denna fråga, när vi nu har en chans att göradet inom säkerhetsrådet. Jag har stor förståelse för attdet är gemensamt, genom en helhetslösning, som mannår fram till resultat. Men det måste också finnasmöjlighet för enskilda länder som sitter i säkerhetsrå-det att agera för att lyfta frågor. Den första förutsätt-ningen för att lyckas är att man lyfter frågorna.Den information jag har fått av representanter frånPortugal är att man är intresserad av att lyfta den härfrågan , när har kommit in i säkerhetsrå-det. Jag skulle önska att man även från svenskt hållvisade den viljan. Sedan får man se hur långt manlyckas komma, om det kan bli något resultat och enenighet för att driva upp frågan på den internationelladagordningen, där den faktiskt hör hemma, efter dessaöver av förtryck och ockupation.Jag ser också att vi har möjligheter att inom FNdriva på den här dialogen, som har hamnat litet grandi stiltje, även om det är utsatt ett nytt datum i decem-ber i . Jag har hört önskemål från represen-tanter för det östtimoresiska folket, bl.a. biskop , vilka jag har träffat, om att få varamed i direkta dialoger. De är mycket besvikna över attbehöva sitta vid sidan om och få kommentera ochlägga förslag vid sidan om själva den direkta dialogenmellan , och FN. Det skulle varaönskvärt att också gjorde ansträngningar föratt alla parter skulle kunna delta direkt i ett samtalmed varandra.Parterna behöver visa flexibilitet. I detta måste in-gå att inte göra avkall på kravet att det östtimoresiskafolket måste ha rätt att avgöra sin framtid. Vi har frånsvenskt håll aldrig accepterat ockupationen av Östti-mor. Vi har hävdat att folket har rätt att avgöra sinframtid i en folkomröstning. När vi menar att detbehövs en ökad flexibilitet, får det enligt min meningabsolut inte innebära att vi på något sätt drar oss till-baka i fråga om att vi skall driva på kravet på en folk-omröstning.Fram till dess att det blir möjligt måste vi kraftfulltagera för att förbättra och hjälpa till att förbättra MR-situationen på ön. Det gäller inte bara , utanhela . Det sker ständiga brott mot mänskli-ga rättigheter.En av de svåraste situationerna är den indonesiskamilitärens närvaro på ön. Vid mitt besök där 1993fick vi höra uttalanden från representanter för deindonesiska myndigheterna om att man höll på att dratillbaka trupper från ön. Detta var sedan.Den information vi får är att det är precis lika tätmilitär närvaro nu som då. Det var alltså ord utanhandling från de indonesiska myndigheternas sida.Här måste man driva på just på det här området.Jag anser att vi bör agera för att ha en ständig FN-närvaro på ön.Anf. 169 ():Fru talman! Utrikesministern kommer säkerligenatt uppfatta också mitt inlägg i den här frågan somstyrt av starka känslor, och det är det.Den svenska politiken rörande ochÖsttimor står, enligt min mening, helt avklädd. För ettår sedan fick här i taemot - det alternativa No-belpriset - för sin kamp för demokrati och mänskligarättigheter i och på . Sedan desshar den medgivit ytterligare om-fattande krigsmaterielförsäljning till - alltför jobben i , kan man tänka.Om ett par veckor tar biskop och Ra-mos Horta, som sagts tidigare, emot det riktiga No-bels fredspris i norska för samma kamp.När kommer nästa exportorder till ?Jag tror att 90-talet i en historisk tillbakablickkommer att visa sig ha varit "demokratins årtionde" -inte därför att FN gjort någon sådan deklaration, utandärför att folken runt om i världen själva har rest sigmot förtryck och diktatur. De demokratiska staternasregeringar tycks däremot vara handlingsförlamadeoch visar bristande engagemang. Deras handlandepräglas av realpolitik, som vi har konstaterat för enstund sedan i samband med frågan om ochKroatiens inval i Europarådet.Den positiva utvecklingen mot demokrati i världenförmörkas dock av det fortsatta förtrycket i några avde befolkningsmässigt största staterna, och In-donesien. Där tävlar demokratierna inte om att över-träffa varandra i kampen för demokrati och mänskligarättigheter, utan om lukrativa affärskontrakt.För två veckor sedan invaldes i . Jag förstår att många svenskar - säkert deallra flesta - vill känna sig stolta och hedrade överdetta. Men det överväldigande röstetalet var inteuttryck för uppskattning av vår ledande roll i kampenför demokrati och mänskliga rättigheter . Flertalet av dem som röstade på är stör-re eller mindre diktaturer. Nej, det var snarare uttryckför oförargligheten i den tysta och utslätade anpass-ning som präglat svensk utrikespolitik under 90-talet.Och den behövs det inte mer av i ,utan mindre.Vid ett opinionsmöte på för någonvecka sedan tillät jag mig en gissning att statsminis-terns besök i förr skulle resultera i feta af-färskontrakt än i tydlighet om världens största dikta-tur. Verkligheten överträffade som bekant mina värstafarhågor.Efter brutala övergrepp mot op-positionen i bör ingen kunnasväva i tvivelsmål om att är en av världensfulaste diktaturer, och dessutom en brutal kolonial-makt. Det förringas inte på något sätt av att Indonesi-en kan vara en hägrande exportmarknad för bådekanoner och andra svenska industrivaror.Utrikesministern kommenterar inte vapenaffärernautan hänvisar till det för dessa frågor ansvariga stats-rådets svar i annat sammanhang. Men vilken är denutrikespolitiska bedömning som skall ligga till grundför beslut om vapenexport? Har utrikesministerningen uppfattning? Är det så som biträdande utrikes-minister förklarade i TV, att "det har jagingen aning om"?Sveriges utrikespolitik återvänder inte till en kampför demokrati och mänskliga rättigheter bara därföratt vi fått en plats i . Jag har mångagånger hört ansvariga statsråd i talar-stolen inför kraven på att vi skall påverka FN, säga att"vi kommer lojalt att följa de beslut som FN fattar".Den utomordentligt viktiga kampen för jobben ochmot massarbetslösheten i vårt land får aldrig vinnaspå bekostnad av människors demokrati och mänskligarättigheter ute på andra håll i världen.Anf. 170 Utrikesminister ():Fru talman! Jag har stor förståelse för att inte baraösttimoreser utan också många av dem som nära föl-jer deras kamp känner stor frustration när hargått och man inte ser någon lösning på frågan. I detperspektivet är valet av biskop och JoséRamos Horta till fredspristagare naturligtvis en ange-lägen påminnelse om en allvarlig och olöst konflikt.Jag ser fram emot inte bara att de får iOslo utan också att de kommer till straxdärefter. Statsministern inbjöd dem att besöka Stock-holm efter prisceremonin i när han framfördesina gratulationer.Jag är naturligtvis glad över att riksdagsledamöterhar en väldigt stor tilltro till vad kan göra.Eva säger att det minsta man kan begära är attSverige agerar. Jag försöker beskriva vad FN ochFN:s representant gör. Denna representant ordnardialoger mellan de två parter som utgörs av Indonesi-en och och samtal mellan parterna direkt iÖsttimor. Jag vill inte förhäva mig genom att säga attvi i gärna vill bli medlare och tro att vi kangöra mycket mera än vad det samlade FN kan göra.Jag tror faktiskt inte att det fungerar riktigt på detsättet.Vad vi skall göra inom FN är att i lagarbete ageraför det vi står för vad gäller mänskliga rättigheter ochför att lösa en sådan här konflikt på ett fredligt sätt.Då måste man agera på ett sådant sätt att man uppnårresultat. Vi EU-länder i kommernaturligtvis att ha ett särskilt ansvar när EU utformarsin politik i detta sammanhang. Vad det handlar om äratt finna vägar som inte blir kontraproduktiva. Detkan lätt bli kontraproduktivt om man bara agerar i detblå. Det måste finnas en möjlig framkomstväg.Jag tror att EU-länderna kan göra en hel del. Jagtycker också att den ståndpunkt som EU har är en braplattform att arbeta utifrån. Den påpekar just behovetav helhetslösning. Den framhåller att det till dess manfår denna helhetslösning, där det framför allt är FNsom måste agera, handlar om att se till att värnet förmänskliga rättigheter blir bättre och att de politiskafångarna får en drägligare situation och helst släpps.Man måste på olika sätt stödja det humanitära arbeteti Östtimor.Lennart Rohdin kommer alltid tillbaka till hurovärdigt egentligen är att sitta i . Jag skulle önska att jag fick en lista på deländer som med argusögon är värdi-ga nog att sitta i FN:s säkerhetsråd.Anf. 171 ():Fru talman! Jag tror att mina inlägg under efter-middagen har visat att jag har full förståelse för att detär realpolitik det handlar om även i FN. De frågor jagställer handlar inte om värdighet, utan varför vi skallsitta i säkerhetsrådet. Anledningen till att vi skall sittamed är naturligtvis att vi skall uträtta någonting. Viskall med vår närvaro påverka och förändra. Då kandet inte vara någon tillgång att få med ett land som ialla fall i allt väsentligt bara har anpas-sat sig till vad de stora, som också är de dominerandei säkerhetsrådet, har bestämt i olika sammanhang ochföljsamt avvaktat vad de har kommit fram till.Utrikesministern lät i sitt senaste inlägg påskinaatt det inte går att tjurrusa. Det kan vara kontrapro-duktivt. Jag har inte hört någon någonstans ute i värl-den som har uppfattat att den desenaste 20 åren har tjurrusat långt före alla andra närdet gäller att påverka och förändra utvecklingen iÖsttimor. Tvärtom är nog bilden att vi har talat varmtom saken, men att vi fortsatt exportera vapen om ochom igen till diktaturen . Detta sade JoséRamos Horta i ett uttalande i förrgår.Jag tänker inte tvinga utrikesministern att begåkonstitutionellt våld genom att tala om lagstiftningoch teknikaliteter när det gäller vapenexport, men jagtycker fortfarande att det vore rimligt att utrikesminis-tern svarade på om hon tycker att det är förenligt medde grundläggande värderingarna i svensk utrikespoli-tik att exportera kanoner till . Det måstevara utrikesministerns uppgift att ha en uppfattningom det.Anf. 172 ():Fru talman! Jag står just också med ett uttalandefrån om att handeln går före demänskliga rättigheterna. Det tycker jag är kontrapro-duktivt. Vi talar om en sak och gör en annan sak. Jagär rädd för att det fortsätter. Vi vet att just harskrivit på 24 avtal med , som gäller attexploatera . Vi vet att gärnasäljer kärnbränsle dit och att säljer kärnkraft-verk till - denna övärld som i dubbelbemärkelse är vulkanisk.Vi har i tvärpolitiska motioner begärt undandra-gande av trupper från det ockuperade området ochständig närvaro i på grund av oroligheterna.Vi har understrukit rätten till självbestämmande påÖsttimor. har oroligheterna trappatsupp och förföljelserna blivit värre och värre. Protesterande ungdomar som har ocku-perat ambassader har skickats från , där deinte tas emot, vidare till . Det är vidriga dikta-toriska förhållanden. Att i det läget fortsätta att biståden indonesiska regeringen med s.k. följdleveranserav kanoner måste av det kämpande folket betraktassom ett hån.Att demokratirörelsens politiker fängslats har integått obemärkt förbi. Jag tog upp fängslandet avMuchtar Pakpahan, fackföreningskämpe och fredsak-tivist, i en fråga till utrikesministern . Han sitter ifängelse. Han är dömd till fängelse för nå-gonting han sagt om . Jag har frågat hur Xa-nana Gusmão skall kunna släppas fri.Att skall ta upp ärendet är jubra, men det räcker inte. Det behövs starkare på-tryckningar - varför inte bistånd till rörelserna förmänskliga rättigheter och befrielse eller ett vapenem-bargo? De förstår inget annat språk. Är det inte påtiden att man också sänder en delegation från rege-ringen eller till ? Att försöka besö-ka Gusmão i fängelset - det vore väl någonting? Helstskulle man ju få honom därifrån för evigt. För någraår sedan försökte en irländsk parlamentsledamot ochnågon från att ta sig in, men blevstoppade på . De fick inte inresetillstånd. Idagsläget, med tanke på den uppmärksamhet somfredspristagarna drar åt sig, borde detta kunna för-verkligas. Det är inte bara fångarna utan också kvin-norna och barnen som behöver moraliskt stöd.Vi har begärt att bistånd skall utgå till MR- ochfredsrörelser, men inte blivit hörda. ger utrikes-ministern exempel på ett projekt med Röda korset.Regeringen har beslutat sig för att stödja en katolskyrkesskola. Det är en bra början, men det är bara enbörjan. Det ligger många ansökningar om stöd fråndet timoresiska folket och väntar. Svenska regeringenkommer under den närmaste framtiden att få mångamöjligheter att stödja konkreta humanitära projekt.Jag ser fram emot insatser i FN och EUför att stärka demokratin i . Jag ser framemot ett kraftfullt åtgärdsprogram som förhindrar detblodbad som annars blir resultatet av det groendemissnöje som finns hos folket i detta land.Jag vill också överlämna två rapporter som jagfick från Federer, medarbetaren till Horta. Denena heter Towards a in East Timoroch den andra heter Continual Human Rights Viola-tions in East Timor.Min berättelse rör det senaste årets övergrepp motmänniskor, människor som har dödats, som har skju-tits ned för att man påstår att de har halat den indone-siska flaggan. Det mystiska är bara att det är en svågertill syster.Anf. 173 ():Fru talman! Jag har förståelse för och vet att det ärett lagarbete som sker i FN, precis som det kan varaett lagarbete som sker i en riksdag. Lika svårt som viibland har att ha tålamod med att det inte blir resultatav våra förslag, lika svårt är det naturligtvis att förståatt om vi tycker någonting från svensk sida i FN blirinte det resultatet. Men vi vet också som politiker attför att det skall kunna bli någon förändring och någotresultat måste vi driva på, vi måste lyfta frågorna, vimåste skapa debatt runt dem.Jag tycker att vår första viktiga uppgift i FN - till-sammans med många andra naturligtvis - är att lyftafrågan om inom säkerhetsrådet, just för att iförsta hand få en förbättring av MR-situationen. En-ligt de bedömningar jag har hört är detta nästan intemöjligt utan att det blir en minskning av de indonesis-ka trupperna. Helst skall de helt bort. Jag förstår attdet måste ta . Men om man kombinerardetta med FN-närvaro är det åtminstone en trygghetför det östtimoresiska folket, så att de vet vart de kanvända sig. kan de i stort sett bara vända sig tillkyrkan och Röda korset. Även Röda korset har svårtatt röra sig på ön.Detta känner jag som de första och viktigaste in-satserna att få till stånd, att åtminstone göra försök attfå en förändring, att få FN-närvaro, fler organisationersom kommer in och tillstånd att besöka ön för parla-mentariker, för olika organisationer och MR-organisationer. Det har man kämpat ,men vi måste driva denna fråga också.Sedan gällde det, vid sidan om, humanitärt stöd.Det kan vara litet lättare att få in,om vi finner vägar. Jag vet att de administrativa ochbyråkratiska regler som vi har för hur bistånd skall nåfram gör att det är svårt att finna vägar till det östti-moresiska folket på ön. Frågan är om man kunde tittanärmare på detta från svensk regerings sida och se omdet fanns en lättare väg att få fram biståndet. Detskulle inte krävas samma byråkrati i sådana här fall,när det är så svårt att få fram hjälpen. Här är ettenormt behov. Jag fick siffror om att Östtimorhar den högsta barnadödligheten i världen. Det sägerväldigt mycket om situationen.Sedan menar jag också att vi måste kunna lyftafram frågan om att försöka få till stånd förbud motvapenexport till de länder som begår brott motmänskliga rättigheter, att åtminstone kämpa för att gåvidare här. Jag vet att är ett av de länder somexporterar minst vapen i världen av vapenproduce-rande länder, men det är inte tillräckligt. Vårt målmåste vara att försöka få bort vapnen helt ochhållet, men i första hand att de åtminstone inte expor-teras till diktatoriska länder.Anf. 174 Utrikesminister ():Fru talman! Det är klart att vi kan vara överens omatt man skall försöka minska vapenexporten i världen.Det gör vi också på olika sätt. FN kommer att varaviktigt i det sammanhanget.Om man skall använda instrumentet vapenembar-go måste man ha klart för sig att FN har en mycketprecis definition av när det skall kunna användas.Dessutom måste det finnas ett beslut i säkerhetsrådetom det. Det innebär att det mycket sällan är tillämp-ligt.Vårt eget förhållande till vapenexporten och Indo-nesien är att har exporterat krigsma-teriel till . Det har skett under olika rege-ringar, av olika färg. Där är vi alla lika skyldiga, omman ser det på det sättet. Men man skall också varapå det klara med att exporten har legat på en mycketlåg nivå. har den kommit att bestå avföljdleveranser, alltså leveranser som har anknytningtill system som levererades i ett tidigare skede. Dethar inte varit aktuellt, åtminstone inte för den härregeringen, som jag tillhör, att bevilja några utförsel-tillstånd för nya krigsmaterielsystem.Det man skall göra för att komma närmare enlösning på den östtimoresiska frågan är naturligtvis attstödja FN och FN:s representant. Det måste vara endialog mellan och . Det måstevara en dialog mellan parterna direkt.På vägen dit skall vi inte bara bevaka mänskligarättigheter och påtala brott mot mänskliga rättigheter,utan vi skall också ge aktivt stöd. Det gör vi också, 1miljon kronor för Internationella röda kors-kommitténs verksamhet i . Or-ganisationen har fått 1,6 miljoner för en skola.Dessutom ges 4 miljoner till organisationen . Den sysslar väldigt mycketmed MR-utbildning och liknande saker.Jag säger också i svaret, och det var biståndsmi-nister svar också, att vi är öppna för att göraytterligare insatser om det finns säkra kanaler. Manskall inte se det här med säkra kanaler som byråkrati.Vi är faktiskt skyldiga att i alla biståndssammanhangse till att vi har säkra kanaler för vårt bistånd.Det är klart att fredspriset kommer att innebära attden här frågan får ökad uppmärksamhet. Jag hoppasockså att det skall innebära att internationella organi-sationer skall ha större möjligheter att besöka ochvistas i och naturligtvis också att parlamen-tariker som är engagerade i frågan skall ha möjlighetatt få komma dit och på plats se situationen.Anf. 175 ():Fru talman! Tack för svaret. Jag är säker på att ut-rikesministern också vet att det är femårsda-gen av . Det saknas fortfarande270 människor. Man sköt rakt in i skaran och fortsattet.o.m. att skjuta inne på kyrkogården. Det har integjorts några undersökningar. Man har inte försökt attföra upp det här på bordet, i strålkastarljuset.Det finns mycket att göra för i säkerhets-rådet, det vill jag lova. Jag hoppas att det händermycket tillsammans med . Ja, jag har stortilltro till . Jag lever i det förgångna, med OlofPalme och den syn man hade på under dentiden.I dag berättade jag att jag har träffat Hortas med-arbetare . Han sade att han har kommithem från där man har beslutat att driva frågani kommissionen för mänskliga rättigheter i EU ochnaturligtvis att även driva frågan om vapenembargooch försöka föra det vidare sedan. önskar deltaaktivt i medlingsarbete. Jag tycker att de har lyckatsganska bra tidigare i medlingsarbete. Då frågar mansig: Vad vill ?En bra utgångspunkt är naturligtvis att stoppa allvapenexport till . Det vore en bra början,tycker jag. Det gamla, 18-åriga avtalet som slöts nå-gon gång under borgerlig regering kan inte jag se somskäl för följdleveranser. Då frågar man sig: Skall manha följdleveranser i 20, 30, 40, ? Det tycker jagfaktiskt är något fel.Jag har ett litet budskap från kvinnorna i ,som de läste upp i . På slutet säger de:Det är dags att respektera och den bästavägen att göra det är att lämna . Det är dagsför att sätta sig ned med ochlösa Östtimorfrågan. Det är dags att stoppa slakten påoskyldiga människor, vars enda brott är att de älskarsin moder, .