prot · GJ0960 · 1996-02-22 00:00:00 — Om det nu är så, varförmåste vi då betala för att också Folkhälsoinstitutetskall syssla med samma sak?Norrmän och är ganska lika oss svenskar. INorge och har man gjort sådana härundersökningar. Kan man inte nu i besparingstiderköpa en kopia av dessa resultat till en mycket mindrekostnad i stället för att använda pengar en gång till iSverige?I interpellationssvaret står att det i Folkhälsoinsti-tutets uppdrag vidare ligger att ägna barns, ungdomarssamt kvinnors hälsa särskild uppmärksamhet.Fru statsråd! 1996 är jämlikhetens årtal. Skall maninte ägna någon som helst uppmärksamhet åt mänsom har blivit myndiga och deras hälsa? Det måstevara något fel på förutsättningarna för detta institutsverksamhet.Anf. 12 Socialminister ()Fru talman! Det framgick med all önskvärd tyd-lighet av interpellation att han ifrå-gasätter riktigheten i att gör dennaanalys och genomgång. Därom råder inget tvivel.Jag delar inte kritiken. Jag har inte tidigare hörtnågonting som berör den anförda synpunkten på upp-handlingsförordningen. Jag utgår ifrån att , liksom andra myndigheter, följer de ord-ningar som gäller, och att institutet inte har avvikitfrån den hanteringsordning som skall råda för myn-digheternas arbete.Jag tycker inte att studien handlar om att rota imänniskors privatliv. Som jag skriver i mitt skriftligasvar, utgår jag ifrån att denna studie och analys görsmed stor varsamhet och med stor omsorg och om-tanke. Det handlar om frågor som naturligtvis är väl-digt känsliga för människor.Det är vi fick en ordentlig analys ochgenomgång av detta. Som framgår i mitt skriftligasvar utgår jag ifrån att detta material blir ett bra un-derlag som kan stärka det arbete som behövs i Sverigeför att förebygga sexuellt överförbara sjukdomar. Detgäller inte minst de svåra problemen kring att förhind-ra spridning av hiv och aids.Svaret på de speciella frågorna om Folkhälsoinsti-tutet är att dess roll skall vara att delta i samordningenav bl.a. organisationernas, kommunernas och lands-tingens arbeten.Riksdagen har ställt sig bakom prioriteringen avarbetsuppgifterna som gäller inriktningen på barns,kvinnors och ungdomars hälsa. När det gäller barnsoch ungdomars hälsa handlar det bl.a. om olycksföre-byggande arbete, men också om de stora skillnader iohälsa som finns i barns och ungdomars uppväxtvill-kor.Skillnaderna mellan kvinnors och mäns hälsaökar. Kvinnornas ohälsa ökar dess värre på ett sättsom är mycket oroande. Ett av Folkhälsoinstitutetsprogram inriktas just på kvinnors hälsa. Jag tycker attdetta är viktigt, och har också ställt sigbakom det.Fru talman! Det är min förhoppning att de resurserman sätter in för att göra denna undersökning ocksåskapar det underlag som behövs för att få kunskap.Med denna kunskap kan vi utveckla det förebyggandearbetet med barns, ungdomars, kvinnors hälsa - menockså förhindra en ökande ohälsa hos män.Anf. 13 ()Fru talman! Man behöver inte vara någon expertför att förstå att jag och statsrådet inte är överens.Men sånt är livet.Enligt det skrivna svaret sysslar många andra medarbete som berör exakt den aktivitet och den verk-samhet som man nu skall betala ett antal miljoner föratt undersöka. Varför räcker det då inte med detta? Ärde andra organisationerna sämre än det statliga institu-tet med det hemska namnet ? Jagmåste säga att namnet luktar och låter som något fråndet forna DDR. Men man får väl acceptera det också.Jag köper däremot inte att barns, ungdomars ochkvinnors hälsotillstånd skall bevakas noggrannare ände mäns som är födda . Vår hälsobild ärsäkert inte den bästa - det kan jag tala om för statsrå-det.Vi talar om att spara pengar. Man har gjort nästanexakt på ordet samma undersökning i och Fin-land . Vore det då inte, i det nordiskasamarbetets namn, bra om vi kunde dra nytta av dessaerfarenheter i stället för att betala dyra pengar? Jagvet att summan inte är så ofantlig i det stora hela, menman borde kunna visa gott omdöme och att godaförutsättningar finns för att försöka spara på de pengarvi tyvärr inte har i dag.Anf. 14 Socialminister ()Fru talman! Olika organisationer arbetar med fö-rebyggande verksamhet, med kommunernas och medlandstingens verksamhet. Tack och lov gör alla dessainte exakt likadant. Det finns tvärtom litet olika in-fallsvinklar och olika verksamhetsområden. Pati-entorganisationer arbetar t.ex. inom ett visst område.På så vis kompletterar dessa olika organisationervarandra och har därmed förmåga att spänna över detbredaste fältet på detta område. Det handlar om före-byggande och samordnande folkhälsoarbete.Folkhälsoinstitutet spelar här en stor roll somspindeln i nätet. Institutet tar fram kunskap, initierarforskning, samordnar verksamheten och samverkarmed andra.Sten köper inte prioriteringen av barns,ungdomars och kvinnors hälsoprogram. Som riksdags-ledamot har naturligtvis alla möjlig-heter i världen att i en kommande diskussion argu-mentera för att förändra denna prioritering. Jag tyckeratt den är bra, men den utesluter självfallet inte också arbetar med mäns, och speciella grupperav mäns, ohälsa.Sten drar slutsatsen att den norska ochden finska undersökningen är exakt likadana som densvenska. Jag delar inte den uppfattningen. Undersök-ningarna har litet olika infallsvinklar. Här i Sverigebehöver vi framför allt en ny studie som ger oss ettunderlag för framtida prioriteringar. Det är detta somFolkhälsoinstitutet har tagit initiativet till.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1995/96:70 om assi-stansersättningen till funktionshindradeAnf. 15 Socialminister ()Fru talman! har frågat mig om jagvidhåller mitt tidigare uttalande om att inte fråntafunktionshindrade barn rätten till person-lig assistent. Hon har också frågat när jag avser attåterkomma med besked om Assistansutredningensövriga förslag samt om vilka åtgärder jag tänker vidtaför att bibehålla den livskvalitet som reformen hargett de funktionshindrade.Rätten till personlig assistans är en mycket viktigreform. Den har skapat helt nya möjligheter förmånga svårt funktionshindrade personer att leva aktivtoch oberoende. Det finns alltså starka skäl att värnaom assistansreformen.Kostnaderna för den statliga assistansersättningenhar emellertid blivit väsentligt högre än vad som be-räknades när reformen genomfördes. Därför förbere-der regeringen nu en proposition med förslag till vissaåtgärder som syftar till att uppnå bättre kostnadskon-troll av assistensersättningen. Utgångspunkten förarbetet är att grunderna för assistansreformen inteskall äventyras. Propositionen kommer att föreläggasriksdagen under våren.Förslagen syftar främst till att åstadkomma för-tydliganden i regelsystemet utan att de grundläggandeprinciperna för personlig assistans förändras. Person-lig assistans kommer även fortsättningsvis att vara enlagstadgad rättighet för svårt funktionshindrade per-soner med behov av denna insats. Detta innebär bl.a.att svårt funktionshindrade barn kommeratt bibehålla rätten till personlig assistans och assi-stansersättning. Svårt funktionshindrade personerskall även kunna få sina behov av assi-stans tillgodosedda.Ett av assistansreformens allra viktigaste syftenvar att stärka funktionshindrade personers möjlighetertill självbestämmande, oberoende och valfrihet. Jagkan försäkra att jag inte har för avsiktatt lägga fram förslag som står i strid med dessa syf-ten. Tvärtom har jag goda förhoppningar om att viskall hitta lösningar som innebär att personer medstora funktionshinder också i fortsättningen får braassistans och en bra livskvalitet som vi fåren bättre kontroll över kostnaderna.Anf. 16 ()Fru talman! Jag tackar socialministern för svaret.Det inger förhoppning. Ministern säger i sitt svar attreformen är viktig och att den har skapat nya möjlig-heter för många svårt handikappade. I den frågan ärFolkpartiet och ministern eniga.Riksdagen fattade ett enigt beslut om LSS. Per-sonlig assistans blev en rättighet. De svårast funk-tionshindrade med omfattande behov av assistans i detmest privata - som att äta, sköta sin hygien, klä sigoch kommunicera med andra - fick rätt till en statligassistansersättning för att täcka kostnaden för att täckakostnaderna för personlig assistans. Detta var allaöverens om.Jag vill mena att få beslut i den här salen har betyttså mycket för enskilda människor som detta har gjortför de ca 6 000 personer som har statlig assistan-sersättning. Från att ha varit vårdobjekt har de blivithuvudpersoner i sina egna liv, något som vi andratycker det är absolut självklart att vara.Svårt handikappade barn med personlig assistentfår vara barn som andra barn. Skolan har blivit skola,med lärare som inte tvingas att vara vårdpersonal istället för att undervisa. Barn har kunnat välja att gå isin hemskola i stället för att skjutsas långa vägar tillspecialskola med vårdpersonal. Äldre barn, syskon,har fått uppleva att få vara syskon, och föräldrar harfått vara föräldrar och inte ständigt vara vårdare.Vuxna mycket svårt funktionshindrade har ocksåsetts som individer och har kunnat börja frigöra sigfrån ett totalt beroende av anhöriga, eller en isoleringsom förut på en institution eller ett sjukhus. Det var enfantastisk social innovation att kunna genomföradenna reform i riksdagen.Den handikappade har fått något av vår självklaravalfrihet och självbestämmande i livet och kan väljavem som skall vara assistent, när och hur assistansenskall ges, som vi andra väljer. Valfriheten innebärockså att man kan anlita någon annan än kommunenatt vara arbetsgivare åt assistenterna, exempelviskooperativ.Nu förbereder, som ministern också påpekar, enproposition där man föreslår förändringar. Det harförekommit olika siffror - , 500miljoner kronor, och andra ministrar har i olika utta-landen sagt att det handlar om några hundra miljoner.Visst måste besparingar på flera hundra miljonerkronor påverka en grupp på över 6 000 personer. Detvore konstigt annars.Det förtydligande regelsystem som ministernhänvisar till i sitt interpellationssvar oroar mig. Inne-bär det att rätten att anställa sin egen assistent för-svinner? Blir det hårdare krav för att kvalificera sigtill assistansersättning? Blir det en sänkning av assi-stansersättningen ? Blir det stopp för per-sonlig assistent i skolan, på daghemmet eller i annandaglig verksamhet?Visserligen kan man, precis som ministern säger,få sina behov av assistans tillgodosedda. Men kanman i socialdemokraternas alternativ få den assistentman själv väljer för att få kontinuitet i sin assis-tenthjälp? Är det kommunerna som alltid skall be-stämma? Är det ordning och reda, styrning och kon-troll, som kommer att bli honnörsord i stället för val-frihet, självständighet, integritet och värdighet?Jag är alldeles övertygad om att ingen som intevill ha det eller behöver det har assistans. Solidarite-ten med dem som har stora funktionshinder måsteockså gälla i svåra ekonomiska tider. Tycker inteockså socialministern det?Anf. 17 ()Fru talman! Jag tycker att det är mycket bra attEva har tagit upp den här frågan. Det varsom bekant en borgerlig moderatledd regering somföreslog reformen. Det är en mycket bra reform somger stöd åt dem som verkligen behöver det. Därför villvi moderater försvara reformen. Jag håller med EvaEriksson i hennes oro över vad som skall hända.Det är bra att socialministern nu har backat vadgäller att barn inte skall få rätt till assi-stansersättning. Socialministern har deklarerat attde kommer att fortsätta att få det. Men backningenskedde på grund av de handikappades organisationerverkligen tryckte på och protesterade mot detta.Vad skall nu hända i stället? Det är vad alla und-rar. Den socialdemokratiska regeringen skall fortfa-rande spara många hundratals miljoner på assistanser-sättningen och måste nu ge besked om vad som skallhända. Är det timersättningen som skall sänkas, medvad det skulle innebära, inte minst för de fria alterna-tiven? Är det valfriheten att själv välja och anställaassistent som skall beskäras? Jag skulle gärna vilja attsocialministern redan nu lovar att så inte är fallet.Jag kan inte förstå varför man, när man i ställett.ex. skulle kunna spara pengar genom att införa enextra karensdag för alla oss som i sammanhanget harväldigt få och små problem, väljer att spara på engrupp som kanske mer än några andra i samhälletbehöver stöd.Anf. 18 ()Fru talman! Jag vill här ta upp några tankegångarsom vi inom har när det gäller assistan-sersättningen. Som socialministern sade var syftetmed assistansersättningen, som ingår i handikappre-formen från , att ge funktionshind-rade och personer med annat handikapp en bättrelivskvalitet. Så har skett, men det har visat sig attstatens kostnader för reformen blev mycket högre änvad man kunnat förutse när den infördes. Det är där-för rimligt att reformen nu har setts över.Centerpartiet har ställt sig bakom vissa besparing-ar som beslutades om i samband med regeringenskompletteringsproposition . har enligtmassmedierna socialministern uttalat att besparingenkanske inte behöver ske i den omfattning som vartänkt. Från vår sida kommer vi i varje fall att se övervilka effektiviseringar som är möjliga att göra utan attden enskilde drabbas av avsevärda försämringar.Det förslag som utredningen har lagt fram behöverses över ytterligare. Det kan knappast ses som ensamhällsbesparing att flytta över kostnader från statentill kommunerna. Det måste gå att finna andra kon-struktiva lösningar. är över huvud tagettveksamt till att lägga ut ytterligare uppgifterpå kommunerna.Det är med tillfredsställelse vi noterar att social-ministern avvisar utredningens förslag om att barnunder skall undantas rätten till assistan-sersättning och personlig assistent. Rimliga upp-växtvillkor för dessa barn och ungdomar är en del avgrunden för bättre livskvalitet senare i livet.Till slut vill jag säga att vi avvaktar förslaget i denkommande propositionen.Anf. 19 ()Fru talman! Jag vill tillika med övriga talare tackaför att den har frågan tagits upp. Den har väckt en heldel oro ute i verksamheten, där enskilda människorunder har känt ett människovärde. Det ärfaktiskt vad det handlar om. Det handlar om mänskli-ga rättigheter som människor känner är på väg att tasifrån dem. Jag har haft förmånen att träffa människorsom har kunnat börjat studera på ett annat sätt, somhar kunnat sköta ett arbete, på grund av att de haftdenna personliga assistent. Det är fantastiskt att fåkänna det.Det är mycket i svaret som är bra. Många av defrågor som jag hade tänkt att ställa är redan ställda.Jag skulle vilja ställa en fråga som gäller besparingar-na. Det är väldigt svårt att göra stora besparingar utanatt det drabbar enskilda. Har man gjort någon kost-nadskalkyl över vad det skulle kosta att göra storabesparingar? Det handlar inte om att ta bort assistan-sen - det är ju det inte tal om. Jag har en känsla av attvi ibland har svårt att se helheten, att se det kommuni-cerande kärlet och att kostnaderna kommer någonannanstans.Jag tycker att det är en mycket viktig fråga när vihar ekonomiskt svåra tider. Då måste vi försöka attbilda oss den uppfattningen.Jag är också mycket glad över att barn under 16 åräven fortsättningsvis skall kunna få den här möjlighe-ten. En huvudfråga är hur man skall driva detta.Kommer det i fortsättningen att finnas möjlighet förkooperativ att göra det? Jag har försökt att sätta migin i ett av kooperativen, nämligen ,som jag tycker gör ett föredömligt arbete här i Stock-holm.Anf. 20 Socialminister ()Fru talman! Jag hoppas att de deltagande riksdags-ledamöterna ursäktar om jag samlar ihop frågornalitet och inte svarar på var och en av dem. Jag tror attvi gemensamt sparar litet tid så. Jag svarar på frågor-na oavsett vem det är som har ställt dem, om jag fåruttrycka det så.Möjligheten att anställa en egen assistent kommerinte att försvinna. Grunddragen när det gäller möjlig-heten att arbeta i kooperativ, att ta det egna arbetsgi-varansvaret osv. kommer också att finnas kvar.Däremot diskuterar vi timersättningen. Vi har intekommit fram till någon nivå på timersättning, men detblir inte den låga timersättning som det fanns förslagom i själva utredningen. Utredningen gick inte ut påremiss, eftersom vi bedömde att den var litet välhårdhänt. Därför har vi under hand fört diskussionermed företrädare för organisationerna för att på detviset få fram ett material som skulle vara bättre an-passat till en gemensam uppfattning och därmed ock-så skulle kunna vara ett bra material att grunda enproposition på.Propositionen kommer att kunna behandlas undervåren. Det betyder att den kommer inom några veckorfr.o.m. i dag.Sedan är då frågan vad det finns för möjligheter.Flera av riksdagsledamöterna var inne på vilka möj-ligheter det finns att göra besparingar utan att gå in påen individuell försämring, dvs. att man går den en-skilda personens egna behov för när.Jag kan peka på en sak. Efter två revisioner ochgenomgångar kan vi konstatera att den hopsparadtiden visar sig ligga någonstans mellan6 % och . Det är alltså den tid som ligger kvar ochsom inte är använd. Där pågår en diskussion om manmöjligen, i stället för att kunna spara ihop tid under etthelt år, kan tänka sig att göra det ochfå en tätare prövning. Det skall inte vara så att indivi-den inte skall få sina behov tillgodosedda, men pro-centuellt ligger det kanske tid ute som inte används.Där finns alltså ett besparingsutrymme som har attgöra med reformens konstruktion och inte med denindividuella prövningen. Det tror jag är mycket vik-tigt.Sedan är då frågan om det finns andra besparingaratt göra. Det är viktigt att hålla en balans mellan vadsom är personlig assistans och detsom är kommunernas ansvar, dvs. vad skolan, barn-omsorgen, dagcenterverksamhet och annat skall ståtill tjänst med. Vi vet att det sociala stöd som finns igrupper och kollektiv är mycket bra för den enskildaindividen i många sammanhang. I andra sammanhangmåste den enskilda funktionshindrade även då hapersonlig assistans.Jag kommer att förtydliga detta i propositionen.Det fanns med i den ursprungliga utredningen avpropositionen men klargjordes inte senare i lagstift-ningen. Det kommer att finnas möjligheter för leda-möterna att granska detta i anslutning till propositio-nen.Fru talman! Jag får möjlighet att komma tillbaka iytterligare repliker, men avslutningsvis vill jag un-derstryka det jag säger i mitt inledande skriftliga svar,nämligen att det finns en enig riksdag bakom dettaoch att det finns ett mycket starkt försvar inom rege-ringen för detta. Med tanke på kostnadsutvecklingensom hade sin grund i en för lågt budgeterad prognosär det ändå viktigt för en regering att känna ansvar förden framtida kostnadsutvecklingen. Därmed skall viockså kunna bygga in en kostnadskontroll i en kom-mande propositionen som, och det vill jag understry-ka, säkrar den här reformen för framtiden. Det är mittsyfte med den diskussion som pågår nu.Anf. 21 ()Fru talman! Det gläder mig att lyssna till social-ministern. Det finns ett djupt engagemang i de härfrågorna. Därför tycker jag att den spontana frågaman kan ställa är varför man över huvud taget skallspara i den här reformen.När ministern föredrar vad man kommer att tittapå handlar det egentligen inte om dessa pengar. Jagfår uppfattningen att det mer handlar om att man skallfördela ansvaret mellan två huvudmän på ett heltannat sätt än vad som sker i det regelsystem som finnsför reformen. Det är riktigt att det också diskuteradesinför beslutet, men man kom fram till att det skullevara ett statligt stöd som garanterades alla och attkommunernas kostnader för de specifika och storainsatser som måste göras skulle betalas av den statligamyndigheten. Man sade att detta var ett övergripandebehov som en liten grupp människor hade.Detta oroar mig. När vi började med hela handi-kappolitikens förändring , med allt dethabiliteringsarbete som gjordes, med integreringen avsvårt handikappade barn i skolan och med förändring-en i särskolan, var ju just det stora problemet att kost-naderna blev stora och att man var utlämnad tillkommunernas omdöme för att man skulle få dettaeller inte. Den här reformen skulle ju göra att de allrasvårast funktionshandikappade människorna skulle fåen likvärdig bedömning av sina behov. Detta oroarmig verkligen.Men som ministern säger kommer det att finnastillfälle till att ta ställning till detta när förslaget tillreformen läggs fram. Ministern säger ju att det kom-mer att komma här under våren.Det är riktigt att detta var underfinansierat. Ut-redningen visar ju också att man hade beräknat attgenomsnittet skulle vara , och detblev . Vi i drar inte denslutsatsen att skillnaden skulle bero på att vi intevisste hur stort behovet var. Det visade sig att detfanns ett stort uppdämt behov som den borgerligaregeringen inte kunde förutse. Den kunde uppenbarli-gen inte de som var med i debatten här i kammarenheller. Men det är för oss i ingen anled-ning till att börja skära i den här timersättningen.Det visar att det finns ett stort behov av personligaassistenter för funktionshindrade. Vi tycker att det äroacceptabelt att man skall börja skära i det här stödet.Skall man göra dessa besparingar bör det ske någonannanstans.Låt mig sedan kommentera litet grand av det somministern pekar på, nämligen att det finns timmar sominte utnyttjas. Det är en samordningsfråga och enbedömningsfråga för de myndigheter som bedömerbehovet av assistans. Jag kan hålla med om att detsäkerligen finns mycket att göra ute på försäkrings-kassorna i samarbete med handikapporganisationerna,kollektiven, kooperativen och den kommunala social-tjänstens tjänstemän som handlägger ärendena. Det ärju trots allt så att av assistenterna är an-ställda av kommunerna och är anställda av ko-operativ eller sammanslutningar av olika slag.Jag vill återigen ställa frågan om vad det finns föranledning att göra besparingar för en grupp på 6 000personer när vi egentligen är eniga om att den härreformen är viktig och att den måste finnas kvar. Ärdet inte bättre att regeringen funderar över hur manskall hitta effektiviseringar och samarbetsformer ute ide myndigheter som handlägger ärendena? Det är juegentligen där problemen finns.Anf. 22 ()Fru talman! Jag vill bara kort beröra det social-ministern säger om att man överväger att sänka timer-sättningen. Timersättningen berör faktiskt också val-friheten och möjligheten att använda sig av enskildaalternativ.När det gäller kommunalt anställda assistenter ärförhållandet sådant att om det uppkommer oförutsed-da utgifter, t.ex. genom att den handikappade kommerin på sjukhus där man inte har rätt att ha med sig enassistent eller t.o.m. går bort och assistenten inte arbe-tar en period, kan en kommun klara av de kostnadernapå annat sätt. Men ett brukarkooperativ måste drivasenligt företagsekonomiska principer och måste kunnata oförutsedda utgifter som uppkommer t.ex. på grundav ett sådant fall som jag nämnde, nämligen inte får in ersättningen för en bruka-re som inte har rätt till ersättning under den perioden.Rent indirekt berör även en sänkning av ersätt-ningen valfriheten som är så oerhört viktig.Anf. 23 ()Fru talman! Jag instämmer i att det här är en brareform, men jag tycker också att det är nödvändigt attgöra en utvärdering. De nya reglerna har ju funnits såkort tid, och när något nytt sätts i sjön behöver det juses över . Jag tror att mycket går att göraannorlunda, t.ex. vad gäller samarbetet mellan kom-mun, försäkringskassa och staten. Detta skall vi seöver. Det tycker jag är viktigt.Jag vill också tacka för att den här interpellationenblev ställd och att vi har fått den här debatten. Jag vetatt många handikappade är väldigt oroliga för vadsom skall komma i propositionen. har vi ändåkunnat lugna dem till en del - vi får se sedan hurdanaskrivningarna blir.Anf. 24 Socialminister ()Fru talman! frågar: Varför skall manspara? Jag vill i stället för att tala om att spara säga attvi måste få en kostnadskontroll över reformen. Syftetär inte att åsamka reformen någon skada eller attskada de enskilda individer som har ett stort behov avstöd, vilket kan tillgodoses genom reformen.