prot · GJ0989 · 1996-05-02 00:00:00 — Jag kan mycket väl säga att jag är stoltöver det här betänkandet liksom över de andra betän-kanden som vi åstadkommer i utskottet. Vi har inteberömt de myndigheter som inte ens har gjort uppnågra jämställdhetsplaner. Man skulle kunna tro detibland när man hör en del av dem som anför synpunk-ter. Också vi har sagt att vi tycker att det är eländigt,men vi menar att de skall få möjlighet att bättra sig.I det underlag som vi fick hade man i vissa fallhänvisat till avtal, i andra fall till lagen. Det var litetsvårt för oss att föra fram en så skarp kritik som densom vi faktiskt först diskuterade vid föredragningen.Det var många diskussioner i ärendet innan vi varfärdiga med det.Anf. 152 ()Fru talman! När jag läste betänkandet blev jag påen del ställen förvånad över att man inte hade gjortförsök att inhämta vissa uppgifter från utskottets sida.Jag har en annan fråga till ,nämligen om socialdemokratin vid något tillfälleskulle kunna tänka sig att diskutera området förJämO:s rätt att verka. Är det fullständigt tabubelagt?Anf. 153 ()Fru talman! Jag blev litet konfunderad när undrade varför man inte hade inhämtatfler uppgifter. Vi behandlade faktiskt en av riksdagensrevisorer framlagd rapport. Vi var inte ute efter attsjälva kontrollera någonting, som t.ex. när det gälleren proposition utan tillräckligt underlag. Det gällde enrapport från en granskning av fyra myndigheter inomett område av arbetsmarknadspolitiken. Jag kan intese att det ålåg oss att inhämta fler uppgifter, utan vitog ställning på det underlag som vi hade.Man kan därför kanske uppleva oss något defensi-va. Vi har dock, som sagt, inte berömt någon av demsom inte hade uppfyllt lagens intentioner.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutMom. 1 (allmänna synpunkter på jämställdhetsarbetetinom staten)1. utskottet2. 1 (fp, kds)Votering:268 för utskottet34 för res. 147 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 147 s, 73 m, 22 c, 17 v, 9 mpFör res. 1: 23 fp, 11 kdsFrånvarande: 14 s, 7 m, 5 c, 3 fp, 5 v, 9 mp, 4 kdsMom. 2 (jämställdhetsplaner m.m.)1. utskottet2. 2 (m)3. res. 3 (v)Förberedande votering:79 för res. 217 för res. 3206 avstod47 frånvarandeKammaren biträdde res. 2.Huvudvotering:205 för utskottet73 för res. 220 avstod51 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 145 s, 22 c, 23 fp, 5 v, 10 kdsFör res. 2: 73 mAvstod: 1 s, 10 v, 9 mpFrånvarande: 15 s, 7 m, 5 c, 3 fp, 7 v, 9 mp, 5 kdsMom. 5 (JämO:s uppgifter)1. utskottet2. 6 (kds)Votering:287 för utskottet12 för res. 650 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 145 s, 71 m, 22 c, 23 fp, 17 v, 9 mpFör res. 6: 1 m, 11 kdsFrånvarande: 16 s, 8 m, 5 c, 3 fp, 5 v, 9 mp, 4 kdsAnders G Högmark (m) anmälde att han avsett attrösta ja men markerats ha röstat nej.Mom. 6 (10 000-kronan m.m.)1. utskottet2. 8 (c)3. res. 9 (v)Förberedande votering:27 för res. 817 för res. 9257 avstod48 frånvarandeKammaren biträdde res. 8.Huvudvotering:189 för utskottet22 för res. 885 avstod53 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 144 s, 4 m, 21 fp, 9 mp, 11 kdsFör res. 8: 22 cAvstod: 1 s, 67 m, 17 vFrånvarande: 16 s, 9 m, 5 c, 5 fp, 5 v, 9 mp, 4 kdsÖvriga momentKammaren biföll utskottets hemställan.Beslut om uppskjuten voteringPå förslag av andre vice talmannen medgav kam-maren att återstående ärenden på dagens föredrag-ningslista fick avgöras i ett sammanhang vid arbets-plenum onsdagen den 8 maj.9 § Lokal samverkan mot arbetslöshetenFöredrogsArbetsmarknadsutskottets betänkande 1995/96:AU13Lokal samverkan mot arbetslösheten (prop.1995/96:148)Anf. 154 PER ()Fru talman! Den diskussion som vi nu skall avhål-la handlar om regeringens ambitioner att ge kommu-nerna en större roll i arbetsmarknadspolitiken.Gentemot det förslag som regeringen har lämnat ikammaren om en försöksverksamhet med detta kommuner kan man i princip ha två förhåll-ningssätt. Det ena är att man kan säga sig att förslagetär rätt harmlömst, då försökskommunerna är få. Ingenkan rimigtvis ha så mycket emot att man försökertillägna sig ny kunskap och nya erfarenheter, i syn-nerhet då arbetsmarknadspolitiken fungerat såilla.Det andra synsättet är litet mer problematiskt. Detinnebär att det som kammaren nu har att diskutera kanses som de första stegen på vägen mot tillskapandetav vad somliga har kommit att kalla den tredje ar-betsmarknaden. Det är en arbetsmarknad som i grundoch botten kännetecknas av de ständiga bidragen ochav det ständiga omhändertagandet.Det som talar för denna mer allvarliga tolkning avvad regeringen föreslår är bl.a. den obegränsade an-vändning av ALU som regeringen nu vill introducera.Man kan, fru talman, också uttrycka saken så här:Enligt min mening ägnar regeringen på tok för mycketmöda åt just omhändertagandet och för litet möda åtdet skapande och den växt som skulle kunna göraomhändertagandet mindre akut.Skälet till att så många hänvisas till arbetsmark-nadsåtgärder av allsköns slag, är ju att det växer förlitet och skapas för litet i . Alla de utbild-ningsinsatser som sätts in, all den träning som sätts inoch all den förberedelse för arbete som sätts in för dearbetslösa blir ju till platt ingenting om det inte finnsnågonstans för dessa mer välutbildade, eller välanpas-sade, arbetslösa att ta vägen när åtgärden väl har sinatut.Industriförbundet påminde i går om att vi befinneross i ett ekonomisk-politiskt läge som sannolikt ärmycket mer allvarligt än vad framför allt regeringenhar velat göra gällande. Vi går emot med entillväxt som kanske t.o.m. blir negativ - och blir detinte fullt så illa, så blir det uppenbarligen bara någrationdelar plus. Med en sådan ekonomi, som inte väx-er, kommer omhändertagandet att tvingas ta en alltförstor andel av vår samlade uppmärksamhet.Det är, fru talman, förvisso så att regeringar intekan fixa och trixa fram de nya arbetena. De skapas avföretag som skapar nytt och som känner att de bådevill och har råd med att nyanställa. Men på en rege-ring faller ändå ansvaret att ge företagen deverktyg som gör det möjligt att se framtiden an medrimlig tillförsikt.I går, fru talman, firade arbetarrörelsen sin förstamaj. Det vore synd att säga att medierapporteringenfrån denna högtidsdag utmärktes av de långa, ändlösatågen och av de inspirerande, uppfordrande talen.Jag läser i Östgöten om förstamaj såsom den utspelade sig i och meddet perspektiv som dagens debatt handlar om förögonen. Östgöten skriver: "1 maj 1996lämnar ett stort tomrum efter sig. Statsråd och riks-dagsledamöter rabblade sin läxa. Det orerades omutbildningsrevolution och det hojtades om halveringav den öppna arbetslösheten . Alla poäng-terade med kraft och styrka att arbetslösheten är ettfördärv. ""Mycket litet", fortsätter emellertid tidningen,"sades om hur arbetslösheten ska pressas tillbaka.Ännu mindre sades om hur den tillväxtpolitiska for-mel ser ut som ska lotsa från massar-betslöshet till tillväxt och sysselsättning. "Precis så är det, fru talman. Det är precis så illaställt som den socialdemokratiska tidningen framstäl-ler det som när regeringen nu har att möta de verkligautmaningar som står inför.Det är till följd av att regeringen saknar en politikför växt och skapande som varningen i det samman-hang som kammaren just nu diskuterar är så berätti-gad. Det händer de facto som inte får hända; nämligenatt kommunerna utvecklas till förvaringsplats förmänniskor som både kan och vill bidra med mer änså.Vi moderater kommer senare i vår presentera vårtprogram för fler riktiga arbeten. har viföreslagit åtgärder på skattepolitikens område sombåde skulle göra skattebelastningen för enskilda rim-ligare att bära och göra skattebelastningen för företagsådan att det blir möjligt för företagen att bygga nyttoch att anställa fler.Vi kommer senare att komplettera det programmetmed ett program för att göra arbetsmarknaden merdynamisk. Det är ett program för att säkerställa attlönebildningen inte tränger ut människor som skullevilja göra en konstruktiv arbetsinsats och som upp-ammar de goda drivkrafterna för att skapa de jobbsom så väl behöver.I dag, fru talman, säger vi nej till sådana förslagfrån regeringens sida som riskerar att leda kommuneroch enskilda fel, och som riskerar att låsa arbetslösainne i en bidragsarbetsmarknad som de inte har bettatt få hamna i, men som de de facto kan komma atthänvisas till likväl.Däremot säger vi ja till de goda samarbetsinitiativsom kommuner kan ta tillsammans med de arbets-marknadsmyndigheter som staten är ansvarig för.Men vi understryker att dessa samverkansinitiativskall rikta sig mot de behov och mot den efterfrågansom finns i de många privata företag som, det förefal-ler alla att vara överens om, är de enda som kan skapade varaktiga och lönsamma sysselsättningstillfällenSverige behöver.Fru talman! Regeringen talar och handlar medkluven tunga. Man säger sig vilja främja företagstill-växt, men man gör i realiteten sådant som verkar irakt motsatt riktning. Man lutar sig därför mot kom-muner som varken kan eller bör ta över ansvaret förresultatet av regeringens otillräckliga växtpolitik.Om ni socialdemokrater är för prestigebundna föratt lyssna till moderater, så lyssna i varje fall på deegna tidningsrösterna när dessa kritiserar er för bris-terna i den politik för fler arbetstillfällen som ni för!Fru talman! Med det jag nu har sagt ber jag att fåyrka bifall till de moderata reservationerna i det ut-skottsbetänkande vi nu behandlar.Anf. 155 ()Fru talman! Ledamöter och åhörare! Jag vill börjamed att uttrycka min glädje över att för första gångentala i riksdag. Jag skall göra mitt bästa för attrepresentera de väljare i som har givitmig detta förtroende.Regeringens förslag om en förbättrad lokal sam-verkan mot arbetslösheten är i stort sett bra. Manföreslår emellertid att försöket skall begränsas kommuner. Många kommuner har ju anmält sittintresse för att delta i verksamheten, och i dagensKommunaktuellt kan man läsa om en debatt somKommunförbundet har initierat.Det står bland annat: Svårt att samarbeta över re-virgränserna. Alla spelar om de arbets-lösa. Alla är överens om att så här kan det inte längrefå fortsätta. Intresset för de lokala försök som rege-ringen föreslår överträffar de vildaste förväntningar.Nästan varannan kommun vill samarbeta mer lokaltmed sin arbetsförmedling.I slutet står det att den nuvarande uppdelningendär kostnaden för arbetslösheten bärs av a-kassa ochkommuner medan arbetsförmedlingen sitter på verk-tygen är olycklig.Nu är det ju glädjande nog så att utskottet i sitttillkännagivande har uttalat att antalet försökskom-muner är för litet och bör utökas. Det är väldigt bra.I den motion som jag har väckt och i tre andra,bl.a. av folkpartisten , har det yrkats attflera kommuner tillsammans borde få utgöra ett för-söksområde. Eftersom arbetsmarknaden inte har någrakommungränser, känns dessa projekt ytterst angeläg-na.Arbetskraftens rörlighet över kommun- och regi-ongränser behöver tvärtom öka. Det är också viktigtatt arbetsförmedlingen inte enbart har ett lokalt per-spektiv - då ökar ju individernas valmöjligheter.Därför är jag naturligtvis väldigt glad över att utskot-tets mening är att flera kommuner i samverkan inomen region bör kunna ingå i försöksverksamheten,precis som jag har föreslagit.De erfarenheter som kan utvinnas ur sådana härförsök blir litet annorlunda jämfört med om enstakakommuner väljs ut efter en geografisk modell, somofta blir fallet.Självfallet hoppas jag att kommer i frå-ga som försöksområde. Till detta finns det flera skäl.För det första är arbetslösheten i myckethög. Just ligger den på 13,7 %.För det andra är arbetslösheten i när detgäller den högsta i landet.Mycket oroande och alldeles nytt är att varslen just nuökar.Volvo BM i varslade häromdagen90 personer. I hela länet har 770 personer varslats iår. Detta, parat med landets lägsta efterfrågan påarbetskraft, är oerhört oroande.Sörmlands kommuner visar också upp storastrukturella skillnader vad gäller näringsliv och ar-betsmarknad. och är traditio-nella industristäder. har en enda domine-rande industri, nämligen . , som ärresidensstad och säte för , samt ,som är en regements- och skolstad, är tjänsteman-nastäder med handel och administration. Vidare finnsdet två typiska landsbygdskommuner: ochVingåker.Länet har en stor in- och utpendling. Samtligakommuner har en större kommun utanför länsgränsen.Sammantaget gör allt det som jag här sagt att detborde vara intressant med ett länsförsök, att jämföramed de begränsade kommunvisa försöken. Jag hoppasatt regeringen vid valet av försökskommuner och -områden uppmärksammar de synpunkter som jag härframfört. För övrigt framgår det inte av propositionenefter vilka kriterier som försökskommunerna skallväljas ut. Vi tycker att regeringen borde redovisadetta.Så gäller det förslagen om förändringar i regelver-ket beträffande ALU, något som regeringen föreslårskall ske i några av försökskommunerna. Vi i Folk-partiet anser att det inte är acceptabelt. ALU bör varaden absolut sista åtgärden, vilken vidtas när allt annathar prövats. Att inte tidsbegränsa den här åtgärdenskulle kunna leda till att vissa blir permanent arbetslö-sa. Dessutom är risken väldigt stor att det undanträng-er ordinära arbetstillfällen.Mot detta förslag har vi i således re-serverat oss. Vi tycker annars att ALU har fungeratväldigt bra som arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Mångaarbetslösa har fått en vettig sysselsättning och haräven fått chansen att få in en fot i arbetslivet. Vi anfördock i vår motion att det borde vara rimligt att göraen ordentlig utvärdering av ALU.Fru talman! Avslutningsvis yrkar jag bifall till re-servationerna 3 och 5.Anf. 156 HANS ()Fru talman! Det bidde en tumme - men det bidde ialla fall mer än ingenting.Den proposition som ligger till grund för betän-kande 1995/96:AU13 är väldigt tunn. Egentligen ärden nog ett exempel på en kompromissprodukt. Denär ett exempel på helt motstridiga intressen. Därmedblev det vad det blev: en liten blygsam försöksverk-samhet, helt oanalyserad, helt utan en genomgång avalla de försök som faktiskt har gjorts och helt i avsak-nad av hänsyn till vad olika utredningar och kommit-téer har föreslagit, framför allt , som har lagt fram ett konkret förslagom en samorganiserad verksamhet för riktigt utsattafall som kräver rehabilitering av olika slag - bådemed gemensam kassa och ett gemensamt huvudman-naskap i samverkan mellan kommun, arbetsförmed-ling, och försäkringskassa.Många lokala försök har kommit till stånd. Det be-ror i första hand på att massarbetslösheten har perma-nentats. Långtidsarbetslösheten är här. Vi pratar omflera hundra tusen personer. Då är det lätt att, som PerUnckel gör, säga: Ja, men de hamnar i omhänderta-gandebataljonen så att säga och det är inget roligt.Nej, det är inget roligt. Vi skall hitta ut ur den situa-tion som råder.Man kan inte bara säga: Nej, vi tar inte hand ommänniskor. Man kan inte bara slunga ut människor ipassivitet. Inte heller går det att låta dem krypa framtill arbetsgivaren för att söka ett jobb som ger enfemma , eller vad det nu kan handla om.Vi måste ha mycket starka stödjande åtgärder,men jag tror att de måste vara mycket bättre analyse-rade än som är fallet när det gäller vad som förekom-mer i den här försöksverksamheten.Vi i har skrivit en ganska omfattan-de motion, där vi försöker ta frågan seriöst och tittadels på riskerna, dels på möjligheterna. Det gäller attförsöka analysera orsakerna till att det här kommerupp och beklaga att det inte sker under välanalyseradeformer.Vi tror att det är två huvudsakliga aspekter somligger bakom den här propositionen. Den ena är attdet finns ett behov av att avreglera det ganska stelareglemente som styr arbetsmarknadspolitiken. Detfinns ett intresse av att förstärka det lokala inflytandetoch få till stånd en bättre lokal samverkan. Det borde,tycker jag, till en del ha funnits, med tanke på att vifaktiskt har arbetsförmedlingsnämnder - tyvärr oftasorgligt passiva. Där sitter normalt kommunalråd ellerde som är ansvariga för sysselsättningsåtgärder ikommunen vid samma bord som arbetsförmedlingensrepresentanter. Parterna finns alltså med, men pånågot sätt har man inte lyckats vara drivande. I någrafall kan det nog bero på ganska tungrodda reglemen-ten som styr arbetsmarknadspolitiken, som vi frånriksdagens sida till stor del också velat ha för att kun-na kontrollera och utvärdera. Ofta har man nog hängtupp det hela på dessa reglementen för att inte full-ständigt segla ut i träsket då arbetslösheten antogsådana volymer och under en så som blevfallet.Kostnadseffektiva åtgärder, avreglerade och an-passade till den lokala arbetsmarknaden med olikaaktörer i samverkan, är vad många vill ha. Det ärockså vad man ofta möter ute i kommunerna. Men såfinns det ett annat inslag och det är helt enkelt frågan:Vad har vi för alternativ och vad skall vi göra medalla arbetslösa i rundgången mellan åtgärder och öp-pen arbetslöshet? Vi måste hitta alternativ. Per talar om den tredje arbetsmarknaden.Ja, man söker alternativ med olika bidragsformer, iolika - ibland kopplade till kulturverk-samhet, medieverksamhet och turism och iblandkopplade till olika näringar. handlar det omförsök att starta egen verksamhet, som kanske på siktkan knoppas av i egna företag.Det hela är dock valhänt och det är svårt. Det ärhimla svårt att göra något när den reguljära arbets-marknaden fallerar. Många kommuner ser då natur-ligtvis här en möjlighet att hålla folk i gång. Inget ärju värre än passiviteten. Därefter hotar sociala ochpsykologiska problem med allt vad sådant kan inne-bära. Båda intressena finns alltså från kommunernassida.Ibland har man en känsla av att det finns väldigtmycket pengar i arbetsmarknadspolitiken.Man kan tycka så här i kommuner: Tänk om vi ikommunen kunde få hand om detta, så skulle vi intedra på oss alla passiva kostnader, som brukar sluta isocialbidrag men som också innebär många egnainsatser på arbetsmarknadspolitikens område. Ungefär3 miljarder kronor netto bärs enligt Kommunförbun-det upp av kommunernas budgetar . Över 80 000platser är vad kommunerna bidrar till inom ramen förde regelsystem som vi har, med AMS och länsarbets-nämnderna som har huvudansvaret.Vi i är litet rädda, på samma sättsom uppenbarligen, att man passivtglider in i en arbetsmarknad som ingen riktigt taransvar för. Vi vill ha det statliga ansvaret kvar. Föross är det oerhört viktigt att arbetsmarknadspolitikenoch ansvaret för sysselsättningen i landet och därmedför arbetslösheten vilar på regering och riksdag. Detär den helt övergripande uppgiften att sätta människori arbete, att få människor att bidra till sin egen för-sörjning och till bygget av samhället och välfärden.De får aldrig stötas ut och bli någonting som försvin-ner i den lokala verksamheten.Å andra sidan kommer mycket av utveckling ochtillväxt, företagsetablering och meningsfull syssel-sättning att finnas där människor finns. Och männi-skor finns i kommunerna. I kommunerna känner manbehoven och människorna. Där ser man hur mansnabbt kan bygga broar från arbetslöshet till menings-full sysselsättning. Vi måste alltså stå på båda benen.Då har jag en känsla av att lösningen inte ärförsöksverksamhet, tiden har gått förbi den. Jag tyck-er att utskottet signalerar det ganska tydligt: Det härborde ha kommit för länge sedan. har verklighetenegentligen sprungit ifrån sådana här förslag.Försöksverksamhet pågår. Den arbetsmarknads-politiska kommittén har lagt fram drastiska förslag påavreglering av arbetsmarknadspolitiken, av lokalastyrelser för att förstärka ytterligare den demokratiskaregionala och lokala styrelsen av verksamheten, isyfte att nå bättre samverkan med kommunerna. Jagnämnde direkta förslag om omedelbar samordning försärskilt utsatta grupper i rehabiliteringsprocessen.Därför tror jag inte att det här kommer att kunna ut-värderas i någon vettig mening. Jag förutsätter i ställetatt sysselsättningspropositionen, som kommer imaj, och det vidare arbetet med budgetpropositionen ihöst är det som får omforma arbetsmarknadspolitikeni enlighet med de ganska brett accepterade förslagsom finns och som också skulle innebära merlokal samverkan, bättre avreglerade instrument sominte medför byråkratiska hinder men ett vidmakthål-lande av det statliga nationella ansvaret för arbets-marknadsfrågor. Det är en utomordentligt stor risk annars låser in människor i en arbetsmarknadsom saknar koppling till den reguljära arbetsmarkna-den. Man kanske nöjer sig med att hålla människorflytande. På vilken försörjningsnivå? frågar jag närjag tänker på vad Socialdemokraterna, andra vill ha för arbetslöshetsunderstöd, som manvill koppla till en bortre parentes och sedan stöta utmänniskor i ett kommunalt försörjningsansvar. Dåkan sådana här risker, som Per också var innepå, faktiskt vara reella.Låt mig notera att regeringen hade tänkt plockabort parterna ur arbetsförmedlingsnämnderna just närman skulle ha ytterligare en lokal koppling. Vänster-partiet motionerade emot, och jag är mycket glad ochtacksam över att utskottet faktiskt följde Vänsterpar-tiet. Att tala om lokal förankring och slänga ut demsom verkligen har sakkunskap, lokala företagare ochlokala representanter för löntagare, vore fullständigtorimligt. Just den ingrediensen i propositionen gjordemig förvirrad. Det var som om det bara handlade omkommunalpolitikernas samarbete med de statligaadministratörerna av arbetsmarknadspolitik. Skall detbli något av det här måste det finnas verklig tillväxto-rientering, människor som verkligen vet vad sompågår på arbetsplatserna och som vet när det blirkonkurrenssnedvridning, som vet var placeringar kanuppstå. Dessa måste vara med i processen. Jag är gladöver att utskottet har kommit fram till det.Vi har anfört en serie invändningar i princip. Vihar sagt att det här förmodligen i realiteten är överspe-lat som försöksverksamhet, men vi vill inte hindra enprocess som är lovvärd. Vi emotser bra och rejältförankrade förslag i propositionen , men vi harändå sagt att det måste till mer än det här. Vi harpekat på i reservation 12 en serie alternativ. Kompe-tensutveckling av människor som inte har någotjobb måste till. Försök med arbetstidsförkortningarmåste till. Viss verksamhet inom kultur,turism och medieområdet måste till. Allt detta måstetill som en del i en ordinär verksamhet inom kommu-nerna, inte bara som en av arbetsmarknadsmedeluppumpad verksamhet. Detta är vad vi skall göra ikommunerna. Då kan vi inte bara skära ned den ordi-nära kommunala sysselsättningen och pumpa upp denmed av olika slag.Jag yrkar bifall till reservation 12, som tar upp ettflertal exempel på förenklat regelsystem och alterna-tiva insatser som borde kunna spela en roll både iförsöksverksamhet och i den vidare sysselsättnings-politiken.Jag vill också yrka bifall till reservation 7, där visäger att det inte är nödvändigt att utfärda så detalje-rade regler från sida, att man säger att detmåste vara medfinansiering, annarsgår det inte. Då stänger man bra alternativ. Det kanhända att kommunerna kan göra väldigt mycket även ide fall där de inte vinner socialbidragskostnaderna iandra ändan. Att förhindra att de på ett konstruktivtsätt kommer med i samarbetet, därför att riksdagenklåfingrigt sätter en procentsats, centralt dirigerat,tycker jag är mycket dumt. Låt regeringen få prövadet i de avtal som skall skrivas med verkliga kommu-ner som har sina konkreta utvecklingsprogram.Därför yrkar jag bifall till reservation 7. Jag stårnaturligtvis bakom samtliga reserva-tioner, men alltid lojal med fru talmannen och medkammaren i övrigt yrkar jag bifall bara till dessa.Anf. 157 PER () replikFru talman! Får jag i lojalitetens namn korrigeramitt tidigare yrkande om bifall till samtliga moderatareservationer till att jag för tids vinnande nöjer migmed den första, men likväl med ett symboliskt bifalltill även de övriga.Låt mig apropå det säger tilläggaett par ting till det jag sade tidigare.