prot · GJ0955 · 1996-02-14 00:00:00 — har Socialdemokraterna "återupprättatbiståndet" så att det riskerar att hamnaunder av BNI, beroende på hur den svenskaekonomin utvecklas. Just råkar vara den nivåsom FN rekommenderat i-länderna attminst leva upp till. Gång på gång under dessa år harSverige som ett självkorat världens samvete uppmanatandra länder att uppnå denna nivå. Förlägna får vi nustå med vårt lands förlorade trovärdighet och våraurgröpta ord om solidaritet.Socialdemokraterna har velat berömma sig av ettarv från att vara mer solidariska än andra.Av hade vi inget annat väntat. Vi vet,eftersom vi fick förhandla tufft med dem för att kunnavärna biståndet. Men av Socialdemokraterna hade viinte väntat denna totala diskrepans mellan politiskretorik och vallöften å ena sidan och utfallet i denkrassa verkligheten å den andra. Var finns nu broder-skapsrörelsen? Var finns nu solidariteten?Sanningen är att av löftet att "återupprätta bistån-det" blev en skammens reträtt, en nedmontering avdet respekterade och aktade svenska biståndet.Till denna skammens reträtt kan läggas att ur in-nehållet i biståndsbudgeten, som är avsedd att förbätt-ra de fattiga folkens villkor, lånar vi i större utsträck-ning än någonsin till andra ändamål, t.ex. till avgiftentill EU och till att täcka flykting- och asylkostnaderhär i Sverige.Den fattigaste kontinenten i världen, , får iförhållande till de totala budgetmedlen mindre ännågonsin av det svenska biståndet. Ändå kan ingenifrågasätta att kontinenten nu behöver mer resurser ännågonsin tidigare, inte minst för att stödja den demo-kratiska utvecklingen i många av de afrikanska län-derna.Till råga på allt har regeringen minskat stödet tillideella och frivilliga organisationer med 15-20 %.Kan biståndsministern anföra några andra skäl tilldetta än trångsynt partiideologiska? Dessa frivilligor-ganisationer kan hävda sig som den mest biståndsef-fektiva delen av hela det svenska biståndet. Derasmedarbetare bor i byarna, nära de människor man villhjälpa och delar i långa stycken deras vardag. Det ärinte dessa biståndsarbetare man finner på hotell medvästerländsk standard och goda traktamenten i huvudstäder. Ett bistånd via ideella ochfrivilliga organisationer ger mest för varje skattebeta-lares krona. Ändå kunde socialdemokraterna med hånoch förakt kalla dessa organisationers insatser för"välgörenhet och plåsterbistånd". Är kanske opolitis-ka organisationers bistånd mindre värt än biståndutfört på en socialdemokratisk regerings uppdrag tillbesläktade regimer?Jag vill därför fråga biståndsministern:Kommer regeringen att fortsätta att urholka bistånds-budgeten med exempelvis högre avgifter till EU?Kommer en ännu större del av biståndet att avsättasför flykting- och asylkostnader här hemma i ?Har regeringen någon strategi, och i så fall vilken,för att förhindra att biståndets andel av BNI skallsjunka , den nivå som FN rekommenderarsom den lägsta?Anf. 69 Statsrådet ()Fru talman! Det var hemskt vad Skånberghetsade upp sig. Det blev nästan tungomålstalande härpå slutet.Rent faktiskt håller inte de argument som TuveSkånberg kom med här. När man studerar fakta iefterhand var det bistånd som ni byggde upp enschweizerost, om man skulle fortsätta resonemanget isamma termer som Skånberg använde. Detfanns ingen riktig överensstämmelse mellan den eko-nomiska situation som ni byggde upp, eller byggdened, i och det som vi ville göra utomlands.Det måste finnas ett samband.Under samma tid som ni kämpade för att upprätt-hålla biståndsnivån tredubblades arbetslösheten,statsskulden fyrdubblades och underskotten sexdubb-lades. Hur kan man dåförsöka säga att det inte har samband med annanpolitik. När vi sedan fick ta över fick vi ta ett helhets-grepp för att försöka bringa ordning och reda i detta.Det måste tyvärr också ske genom nedskärningar isociala system och genom en frysning av biståndet.Men jag tycker inte att den här typen av debatt le-der till så mycket. Vi kan bara konstatera olika saker.Det låter som oppositionspolitik från att just nu föra en biståndsdebatt.Jag vill också ta upp folkrörelser och enskilda or-ganisationer. Jag har i alla sammanhang, även tidigarehär i , framhållit att folkrörelserna är rygg-raden i det svenska biståndet. De har kontakterna medmänniskorna på fältet, och de står också för trovär-digheten och förankringen för biståndet här hemma.Vi har inte beskurit deras ramar på något drama-tiskt sätt. Vi har tvingats till effektivitet och frysningöver hela fältet. Men jag har besökt praktiskt tagetalla större folkrörelser på det här området och haft enordentlig diskussion med dem. Jag har också i högstagrad varit ute på fältet och sett att det där också finnssystem som kan trimmas ned, där det finns för mycketpengar på en del håll. Men kom inte och försök hävdaatt den här åtstramningen skulle innebära någon ned-värdering av de människor och de organisationer somjobbar så förtjänstfullt på fältet! Försök inte dra denparallellen!Anf. 70 SKÅNBERG (kds)Fru talman! Vad gäller att tala snabbt har jag tiominuter och inte många sekunder därutöver för attuttrycka den oro jag känner över biståndets utveck-ling. Om biståndsministern vill förhåna det också mådet stå honom fritt.Regeringen har faktiskt minskat stödet till ideellaoch frivilliga organisationer med mellan 15 och 20 %.Kan detta rymmas inom den uppskattande attityd sombiståndsministern nu angav är det trevligt, men likvälär det , en femtedel, som har försvunnit.I går samtalade jag med människor som hadekommit hem från . De berättade vad enskildaorganisationers arbete där hade betytt under den förraregeringsperioden och hur svårt det nu var med hjäl-pinsatser efter den här kraftiga neddragningen. I dethär fallet hade den gjort att man helt fått lägga nedverksamheten.Jag fick inte svar på mina frågor om huruvida re-geringen kommer att fortsätta att urholka bistånds-budgeten med exempelvis högre avgifter till EU elleratt en ännu större del avsätts för flykting- och asyl-kostnader här hemma i . Inte heller svaradebiståndsministern på om han och regeringen har nå-gon strategi, och i så fall vilken, för att förhindra attbiståndets andel av BNI sjunker . Oroarinte det biståndsministern?Anf. 71 Statsrådet ()Fru talman! På frågorna om ökad andel till EUeller till flyktingmottagning är svaret nej.Självfallet har vi en strategi för biståndet. Vi haren strategi för hela den svenska samhällsekonomin,också i jämförelse med den internationella solidarite-ten. Den ligger fast, och jag tror att vi kommer att fåstarkt stöd i för detta.Jag skulle vilja anknyta till det som upp om det ostasiatiska miraklet, som det harkallats. Jag skulle vilja hävda att det inte är någotmirakel. Det har i många fall varit resultat av godpolitik och hårt arbete. Bl.a. har man satsat på enmycket jämn fördelning av resurserna. Tillväxtensfrukter har delats ut, vilket också har givit regimernaen viss grad av legitimitet. Man har satsat på god ochallmän primärutbildning, också för flickorna. Man haralltså gjort investeringar i människor och deras för-måga.Men det finns också en annan förklaring till dets.k. miraklet i , och det är att staten harspelat en avgörande roll för de ekonomiska framgång-arna. Staten har framför allt gjort rätt saker och gjortdet på ett kompetent sätt.Man kan säga så här: Om vi är överens om attmarknadsekonomin ger de bästa förutsättningarna förtillväxt och utveckling, så får man säga -jag vet inte om håller med om detta -att utan en social dimension och ett mått av statligintervention riskerar marknaden att krossa den svage.Därför är den utvecklingspolitiska läxan enkel.Det måste, vid sidan om osynliga hand,också till en intelligent synlig hand för att man skallkunna tillgodogöra sig marknadens fördelar och intebara bli dess offer.Anf. 72 SKÅNBERG (kds)Fru talman! Jag noterar att biståndsministern hell-re tar en debatt med . Det kan hända attsamsynen med i biståndsfrågor är störreän den är med mitt parti. Det är möjligt - en hel delav besluten och inriktningen synes gå åt det hållet.Jag noterar vidare att förutom en försynt förfråganfrån om enprocentsmålet är mitt parti detenda partiet i debatten som vill stå upp för enpro-centsmålet.Jag noterade med glädje det nekande svar som bi-ståndsministern gav på frågan om att urholka bi-ståndsbudgeten vidare. Men med tanke på att PierreSchori gjorde så stor sak av att i-länderna hade dragitned sitt bistånd till av BNI kan jag bara säga attden strategi som antyddes för hur vi i skallundvika att sjunka är väldigt tunn.Anf. 73 ()Fru talman! Jag tror att vi kan lära väldigt mycketfrån just eller Stillahavsasien när det gällerbiståndet. Vad som där har skett är, som jag uppfattardet, naturligtvis god moderat politik. Man slår vaktom demokrati, mänskliga rättigheter, rättssamhälletoch marknadsekonomin. Marknadsekonomi måstealltid ske inom ramen av ett rättssamhälle och inomfasta regelsystem så att man får en konkurrens på likavillkor, annars får man inte ut fördelarna av den.Jag vill ta upp något som också Skånberg togupp, nämligen frivilligorganisationer, s.k. NGO:er.Känner inte biståndsministern en viss oro inför attbygga upp en stor fast organisation i när u-världen förändras så snabbt som den gör? Är det inteen stor fördel att utnyttja den kompetens som finns påplats, som man kan spela med och som är flexibel,jämfört med att fasta statstjänstemän skall sitta på sinatjänster till pensionen och göra det som de kunde branär ett projekt startades men som de kanske om 20 årinte alls har den riktiga kompetensen för?Anf. 74 Statsrådet ()Fru talman! Det är inte bara en fråga om tidsbe-gränsning, att man inte kan svara på allting på tvåminuter. Det är också det att jag finner att för en intressant diskussion om biståndsstrategioch inte ägnar sig åt inrikespolitisk pajkastning somTuve Skånberg.När det gäller SIDA tycker jag att den organisa-tionsförändring som äntligen har genomförts ordning och reda och flexibilitet åt biståndet istort. Jag tror också att personalen där arbetar entusi-astiskt för att skattebetalarnas pengar bättre skallkunna utnyttjas. Vi har också biståndskontor ute i våramottagarländer som arbetar på fältet, och jag tyckeratt idé om att utlokalisera SIDA tillAfrika är lika originell som om attSIDA skulle flyttas till Rinkeby.Vi kommer naturligtvis också att se SIDAtrappas ned och förhoppningsvis bli onödigt, liksombiståndet. Vi får framöver i stället handel och samar-bete mellan jämställda nationer, men där är vi inte idag.När det gäller de enskilda organisationerna var detsärskilt en sak som fanns med i våra övervägandennär vi skar ned något där, och det var de enorma re-surser som finns inom Europeiska unionen. Där finns6 miljarder kronor att hämta för enskilda organisatio-ner. Flera sådana ansökningar har också gjorts ochbeviljats. Den första, Skånberg, var för övrigtErikshjälpen, som har fått för eninsats på just Kuba.Anf. 75 ()Fru talman! Det är säkert riktigt att vi kan göra enbetydande insats såväl när det gäller att påverka FN:sbistånd via Bretton Woods-institutionerna och via FN-organen som när det gäller att påverka via EU, efter-som de summor det handlar om är så stora och bety-der så mycket.Samtidigt är det min uppfattning att i och medUD:s nya organisation, där man skall arbeta mycketmer länderinriktat, där man har både handelspolitiken,biståndspolitiken och den konventionella utrikespoli-tiken samlade och dessutom har ambassaderna påplats, skulle UD och ministrarna kunna ta ett betydligtfastare grepp och få en möjlighet att spela med enmycket större insats av resurser om man inte byggdeupp det här jättekontoret i . 76 SKÅNBERG (kds)Fru talman! Jag förvånas när biståndsministernkallar detta meningsutbyte för inrikespolitisk paj-kastning. Det finns ingen inrikespolitisk ambition inågot av det jag säger. Det handlar om en oro, somdelas av mig och mitt parti och många andra, för attbiståndet gröps ur i rena pengar och diversifieras påolika avgifter, som inte kommer de fattigaste till del.Jag spårar samma typ av hån och förakt i detta som ide citat jag tidigare anförde. Biståndsministern kan läsa dem mer ingående när han ögnar igenomprotokollet från dagens debatt.Sedan är det rörande med omsorgen om . Detär helt riktigt att också det landet skall omfattas av vårvälvilja. Jag tror att biståndsministern känner en störrevälvilja mot än många andra, så att t.o.m. ge-nom Erikshjälpen kan det nu kanaliseras pengar dit.Det välkomnar jag.Anf. 77 Statsrådet ()Fru talman! Jag vet inte om jag är annorlunda änTuve Skånberg och inte kan skilja mellan jude ochgrek när det gäller människor i nöd och i behov avutveckling. Jag nämnde just exemplet med Erikshjäl-pen därför att någon annan hade tagit upp - detvar inte av omsorg om , utan det var fråga om ettabstrakt Kuba.När det sedan gäller biståndet i stort, kan vi i allafall glädjas åt en sak. Man kan kalla det för oro, föruppslutning eller för medmänsklighet och solidaritet.Det är att vilja till solidaritet i är stor. Vi hardet i de enskilda organisationerna, Folkrörelsesverige,samhället och hos individerna, och vi har det här iriksdagen. Vi har det framför allt hos ungdomar, somupp till tycker att nivån är bra eller börhöjas. Detta stöd är naturligtvis någonting som viskall värna om, genom att det finns en överensstäm-melse mellan det vi gör hemma och det vi gör där ute.Det måste vara samma värderingar som styr den na-tionella välfärden som de internationella välfärdsmå-len. Det är möjligt att det blir strider framöver, men viskall värna om den här gemensamma uppslutningensnarare än kvantiteten, och om kvaliteten snarare änvissa mål som vi slåss för.Jag tycker att debatten har varit bra i detavseendet. Jag vet att det är kvalitet i den också, trotsatt det inte är så många närvarande här - men mångalyssnar. Jag vill tacka dem som har deltagit i den härdiskussionen. Jag tycker att vi skall stå bortom inri-kespolitiken i det fallet.Mänskliga rättigheter m.m.Anf. 78 ()Fru talman! Världens länder har genom olika kon-ventioner inom FN-systemets ram, inom Europarådetoch andra internationella och regionala sammanslut-ningar antagit folkrättsliga regler för att skydda ochvärna den enskilda människans rätt. Men efterlevna-den av dessa grundläggande internationella regler ärdålig.Vi behöver bara läsa dagstidningarna eller följaTV:s nyhetssändningar för att uppleva att allvarligaövergrepp mot de mänskliga rättigheterna förekom-mer över hela världen.Samtidigt kan vi konstatera att dagens politiskavärldsordning inger stora förhoppningar, när nu alltfler av världens länder styrs av regeringar som utsettsav folken i fria val. Men de konflikter som uppstått it.ex. flera av de nya självständiga stater som bildatsefter och upplösningvisar på nödvändigheten och behovet av hjälp från detövriga och från världssamfundet med att byg-ga upp fungerande demokratier, där respekten förmänskliga rättigheter blir en självklarhet.De massiva övergrepp och kränkningar av funda-mentala mänskliga rättigheter som civilbefolkningenutsattes för under kriget i får inteupprepas. Även kriget i och de ryska trup-pernas svåra övergrepp på civilbefolkningen somdetta förde med sig har upprört det övriga Europa.Det är viktigt att vi tidigt och med kraft reagerarpå alla dessa övergrepp och brott mot mänskliga rät-tigheter. Som medlemmar i har vi ett stort ansvaroch större möjligheter att medverka till att så sker.Genom Amnesty Internationals rapporter informe-ras vi också fortlöpande om hur världens regeringarlever upp till sina åtaganden när det gäller respektenför mänskliga rättigheter. Där bekräftas återigen, frutalman, hur regimen i fortsätter sina omfattandeoch grova kränkningar av de mänskliga rättigheterna.Förtrycket mot religiösa minoriteter i landet ökarliksom det systematiska förtrycket av landets kvinnor.Regimen fortsätter att fängsla och avrätta människorav politiska skäl, och all politisk opposition är förbju-den.I fortsätter, trots FN:s fördömande, landetsmilitärregim sina övergrepp mot oppositionen, bl.a.genom summariska avrättningar och tortyr. Även omnobelpristagarinnan har släppts frisitter fortfarande hundratals politiska fångar i fängel-se.I , den enda kvarvarande diktaturen i , fortsätter kränkningarna av mänskliga rättig-heter. Landets politiska system tillåter fortfarande intenågra grundläggande demokratiska fri- och rättighe-ter, vilket bekräftades i den senaste rapporten frånFN:s särskilda rapportör för Kuba.De folkmord som begåtts i och Burundihar upprört oss alla och har också fördömts av världs-samfundet, liksom de många avrättningar av politiskaoppositionella som militärdiktaturen i gjortsig skyldig till. Regeringens beslut att inte följa deövriga EU-ländernas snabba reaktion mot regimen iNigeria genom att kalla hem ambassadören för kon-sultationer var olyckligt.Ett annat land där bristen på respekt för mänskligarättigheter ökar är . De flesta av de demokratifö-respråkare som tidigare frigavs har återigen fängslats.Demokratikämpen är ett exempel pådetta. Ett annat exempel är den svåra situationen förflickorna på de statliga kinesiska barnhemmen och detlidande som de utsätts för. har undertecknatFN:s barnkonvention och flera andra på MR-området. Det är nödvändigt attinternationella organisationer och FN-rapportörersnarast får möjlighet att besöka barnhemmen. Sverigemåste också vara pådrivande så att MR-situationen iKina öppet och ingående diskuteras vid mötet medFN-kommissionen för mänskliga rättigheter i Genèvei mars.Vi moderater har ofta betonat hur viktigt det är attSverige stöder en utveckling mot demokrati, mänskli-ga rättigheter och konfliktlösningar i världens länder.Ett särskilt ansvar för detta bör vi känna i våra bi-ståndsländer, både därför att demokrati och respektför mänskliga rättigheter i sig är viktiga och därför attdet också är ett viktigt bidrag till ekonomisk utveck-ling och fattigdomsbekämpning. Framsteg på dessaområden är enligt vår mening själva förutsättningenför en hållbar social utveckling. Regeringen bör där-för i samband med budgetförslaget ge riksda-gen en utförlig rapport om hur situationen vad gällermänskliga rättigheter och demokrati ser ut i vårasamarbetsländer. Därigenom skapas ett underlag fören årlig debatt i samband med diskussionerna om deframtida svenska biståndsinsatserna.Till sist, fru talman, vill jag återigen betona hurviktigt det är att riksdag och regering starktreagerar på alla former av förtryck och brott motmänskliga rättigheter. Att inom FN-systemets ram, isamarbetet inom EU och inom andra internationellaorganisationer ständigt bidra till att debatten aldrigtystnar, att länder som förtrycker sina medborgareständigt blir påminda om att detta aldrig kan accepte-ras, är ett sätt för att reagera. Att initiera ochskapa debatt bland människor i det vardagliga livet ärett annat sätt att visa vårt engagemang för dessa vikti-ga frågor.Anf. 79 ()Fru talman! MR-brotten är mycket omfattande ivår värld, både i antal fall och i antal länder, och deförekommer i varierande former. Det finns mycket attoroa sig över. Jag tänker på IRA:s terrordåd i oroas över MR-brotten i Kashmir, , Kinaoch , liksom över nya våldsdåd i går att exemplifiera MR-brott på oerhörtmånga håll i världen. Ytterligare länder där mänskligarättigheter ofta kränks är , , , ,, och . Problemet med att räknaupp vissa länder men utesluta andra är att det kanmisstolkas på så sätt att länder som inte nämns kansketror att världen inte känner till att MR-brott begås ijust dessa länder.Trots detta har jag valt att särskilt lyfta framMR-situationen i . Jag gör det mot bakgrundav att många av oss hade hoppats och förväntat oss entydlig förbättring på MR-området i och med Turkietsansökan om att ingå i tullunionen och därefter blimedlem.Nu ser vi och får vittnesmål om att knappast någothar förbättrats. Informationen kommer från många,t.ex. från organisationer som arbetar med mänskligarättigheter och från personer som träffar dem somutsatts för MR-brott i - ja, från otaliga håll.En representant för i isydöstra berättar att förtrycket fortsätter oav-brutet trots att sitter med i de flesta europeiskaorgan och har skrivit under de flesta europeiska kon-ventioner om MR, vilket vi känner väl till. Han sägerockså att de förändringar som skett baraupplevs som kosmetika. De påverkar knappast männi-skornas liv i någon större utsträckning.Premiärminister har lovat att lyftaundantagstillståndet, men fattas ettnytt beslut om att fortsätta. På samma sätt uppleverman att vad premiärminister säger utomlandsoch vad hon gör inom landet är två olika saker. Ettexempel på det här är att Ciller utomlands har pläde-rat för den baskiska modellen som en lösning på kurd-frågan, men i ökade hon i stället anslagen tillmilitären. Detta är fullständigt motsägelsefulla infor-mationer.Det har skett en förändring av karaktären på detorganiserade våldet i Diyarbakirområdet. Det är detområde som det är mest problematiskt att bo i, ävenom det är svårt i hela . är det inte längrebara PKK som betraktas som statens fiende, utan nuförsöker staten i stället eliminera stödet till PKK. Detär civilbefolkningen som är det direkta offret förantigerillans strategi.Byar bränns fortfarande, befolkningen deporterasfortfarande och trycket mot kurdiska intellektuellaökar. har över 2 500 byarförstörts och evakuerats, och har ytterligare 70 nya byar förstörts ochevakuerats. Detta pågår alltså ständigt.De ledande i är inte ärliga i sin strävan attuppnå en förbättrad situation på hemmaområdet, sägerde människor som jobbar med MR-frågor. Det är baraen attityd mot omvärlden, och det var extra viktigt attförsöka få omvärlden att tro på denna attityd införansökan om att ingå i tullunionen.Ett exempel som också upplevs väldigt allvarligtär att en domare lämnade ett mål där hanskulle döma några poliser. Han lämnade målet efter-som han kände sig hotad till livet. Det är klart att manundrar hur människor kan leva i trygghet i ett land,när t.o.m. domarna hotas av poliser. Det finns alltsåett oerhört behov av förbättringar och demokratiskalösningar.En läkarförening i har berättat att torty-ren fortsätter. Den har t.o.m. blivit en del av det dag-liga livet. Det råder ju krigstillstånd, och man har heltenkelt vant sig så mycket vid tortyren att oron i dagmer gäller att överleva . Det förekommerinte alltid bara psykisk tortyr, utan också fysisk tortyr.Det finns så oerhört mycket att ta upp som exem-pel, men det jag nu har sagt är ändå bevis för att si-tuationen är precis lika problematisk som tidigare.Den har inte förbättrats efter inträdet i tullunionen.Jag menar att det krävs att vi uppmärksammar dettafrån olika länder och från svenskt håll, och att vi påta-lar från den sida att det här äroacceptabelt, så att vi sätter tryck på Turkiet.Anf. 80 ()Fru talman! Demokrati och mänskliga rättigheterbehandlas i dagens utrikesdebatt som ett delområde påsamma sätt som bistånd och handelspolitik. Det ärinte en ordning som känns naturlig.På samma sätt är det med regeringens utrikesdek-laration. Där förs ett uttryckligt resonemang om de-mokratifrågorna på sex rader. Det betyder naturligtvisinte att tankar om demokrati inte finns i bakgrundennär andra ämnen behandlas, men det bidrar till attfördunkla det som enligt mening måstevara det sammanhållande temat för alla svenska inter-nationella insatser: att värna demokratins landvin-ningar efter kommunismens fall och att med allamedel underlätta en fortsatt förstärkning av demokra-tins ställning i världen.Sveriges övergripande utrikespolitiska mål är nuliksom att trygga landets överlevnad som ensjälvständig demokratisk nation. Men medan det må-let tidigare bäst främjades genom en politik som syf-tade till att förebygga och avveckla konflikter mellanstormaktsblocken främjas det nu genom att Sverigemed kraft engagerar sig för att stabilisera de landvin-ningar för demokratin som ledde till det ena makt-blockets sönderfall. Dessvärre finns det ingenting somsäger att demokratins seger inte också ,precis som efter första och , kanavlösas av demokratins kris.I finns åtminstone tre perspektiv som ingeroro.