prot · GJ0989 · 1996-05-02 00:00:00 — Det är naturligt-vis som säger alldeles korrekt attmänniskor som är arbetslösa förtjänar de bästa om-sorger, bästa stimulans som tänkas kan för att ökaderas möjligheter att återinträda på arbetsmarknaden.Jag har ingenting att invända mot detta.Problemet är inte insatser för att öka de arbetslö-sas möjligheter för att återinträda på arbetsmarkna-den. Problemet ligger i stället i att det regeringen nuföreslår föreslås utan att man gör någontingför den växtkraft i företagen som skall öppna för denya arbetstillfällena. Det problem som ligger förbor-gat i en förhållandevis teknisk proposition som vi justnu diskuterar är att fokus är riktat åt fel håll. Hade detvarit så, fru talman, att regeringen hade gått till riks-dagen med ett kraftfullt program för att stärka företa-gens, i synnerhet de små och medelstoras, möjligheteratt expandera, i stället för att gå till ochföreslå raka motsatsen, då hade naturligtvis ocksåmanöverutrymmet ökat för åtgärder i syfte att hjälpade arbetslösa in på arbetsmarknaden. Men när rege-ringen nu går till med en bokstavligen före-tagsfientlig politik och säger att vi skall ökakommunernas engagemang, då blir risken för dentredje arbetsmarknaden akut.Min slutsats, fru talman, är att be regering ochriksdag att fatta beslut om ett rejält program för till-växt. Då ökar våra möjligheter att föra en arbetsmark-nadspolitik som är värd namnet och som harmöjligheter till framgång.Anf. 158 HANS () replikFru talman! Det var bra, Per , att jag ficktillfälle att säga någonting om detta också. Utan entillväxtorienterad politik kommer vi ingenvart medarbetslösheten. Vi måste öka sysselsättningen. Dåskall den inte minskas, som sker, inom denkommunala sektorn. Då skall det till en förnyelse avnäringspolitiken. Vi har lagt fram en serie sådanaförslag, inklusive skattemässiga lindringar. Då skalldet till en miljöomställning, en skatteväxling som görresursslöseriet dyrare men arbetsintensiv verksamhetbilligare.Då skall det till en arbetstidsförkortning och engräns för övertidsuttaget. Jag tror att Per kän-ner till programmet, och hade han - i stället för attdagen efter läsa om första maj i bladet - befunnit sig iStockholm i bland tiotusentals andrahade han fått höra om ett mycket engagerat programjust för att bekämpa arbetslösheten.Men det andra steget är en arbetsmarknadspolitik- det är det som jag svarar för - som från statlig na-tionell synpunkt ser till att människor har en plats iden ordinarie reguljära arbetsmarknaden. Det är detabsolut viktigaste.Vad jag sedan säger är att en avreglering och enförenkling av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna,som redan AMS har tagit med i sitt äskande ,går mycket längre på ett mycket mer effektivt sätt änvad denna försöksverksamhet egentligen signalerarom. Men den är ändå en process, och det finns ettstarkt intresse ute i kommunerna. Därför motsätter vioss inte att försöksverksamheten påbörjas, men jaganser att den är överspelad innan den har kommit igång. Det finns bättre förslag, och de finns i vår mo-tion.Anf. 159 PER () replikFru talman! Jag skall medge för Hans Anderssonatt jag befann mig i på första maj. Men jaggjorde något annorlunda prioriteringar än att lyssna påHans Anderssons entusiasmerande anförande iKungsträdgården. Jag tror emellertid att jag i huvud-sak kan räkna ut vad det innehöll. I den del somhandlar om hur arbetslösheten i grunden skall bekäm-pas - dvs. det som inte är arbetsmarknadspolitik -misstänker jag att och jag har svårtatt nå varandra. Jag tror inte att lösningen på arbets-löshetskrisen ligger i en expanderande offentlig verk-samhet.Jag är övertygad om att lösningen på arbetslös-hetskrisen inte ligger i att man skall dela på arbeten.För min del är jag övertygad om att lösningen ligger iatt företag kan växa genom att avsätta sina produkteroch göra meningsfulla insatser. Alla - utom möjligenVästerpartiet - förefaller ändå att vara på vägmot denna slutsats. Problemet är att denna slutsats iord - i varje fall från regeringens sida - avsätter såoerhört få resultat i form av gärningar.Fru talman! Då är vi tillbaka där den här debattenbörjade. Vad regeringen gör är att man riktar sinastrålkastare mot nya former av arbetsmarknadspolitiki stället för mot nya former av tillväxtpolitik. Det ärdär som riskerna ligger, dvs. att vi låser in ännu fleramänniskor - som om det inte skulle räcka med denmiljon arbetslösa som vi redan har - i åtgärder sominte leder ut på den vanliga konkurrensutsatta mark-naden. Det är en tragedi för de människor som berörs.Det är en tragedi för samhällsekonomin och därmedytterst, , en tragedi för den riktigaverksamheten inom den offentliga sektorns ram sominte kommer att ha tillräckligt mycket resurser för attkunna upprätthålla en anständig nivå.Anf. 160 HANS () replikFru talman! Det är riktigt som Per säger,att han ibland har svårt att nå mig rent geografiskt.Det är inte så konstigt om han trodde att han skulle gåtill när jag befann mig i Kungsträdgår-den. Men det är så när man tar miste på fakta ochdetaljer, Per . Då kan retoriken flöda, men manträffar sällan rätt.Jag håller med om att man utan tillväxtorienteringinte kommer någonvart. Arbetsmarknadspolitikenskapar inga jobb. Den borde krympas. Mer resurserborde satsas på tillväxt i näringslivet, som behöverförnyelse. Men, som Per också sade, företagenmåste kunna avsätta sina produkter. Det behövs enefterfrågan, och är det någonting som saknas iSverige så är det inhemsk efterfrågan. Den har ocksåminskat av regeringens politik, men jag har inte kun-nat se att Per har bidragit till någonting somskulle kunna öka den inhemska efterfrågan.När det gäller arbetsmarknadspolitiken är minuppfattning att den skall stödja den reguljära arbets-marknaden med kompetensutveckling, med rörlighet,med sådant som både innanför och utanför företagengenererar bättre förberedd arbetskraft, och detta efter-som företagen har svikit så totalt när det gäller attvidareutbilda människor.Men vi kommer ändå alltid att behöva en arbets-marknadspolitik för de människor som står ganskalångt från den reguljära arbetsmarknaden, och denskall vara effektiv. I det sammanhanget har jag varnatför inlåsningseffekter i kommunerna. Men det här lillaförsöket är inte avgörande. Det avgörande är vad vifår se och vad vi får se . Låt ossutkämpa drabbningen då. går an,går an, men jag föredrar nog attdebattera här i kammaren.Anf. 161 ()Fru talman! Det var intressant att höra Vänster-partiet och ta varandra i hand när detgäller synen på tillväxt. Det visar att både Moderater-na och är gamla industrialistpartier somhar sina rötter i en annan tid. Det finns nämligen väl-digt litet som talar för att en traditionell eko-nomisk tillväxt skulle leda till fler arbetstillfällen. Detär tyvärr inte så längre. Dessutom skulle jag viljaställa en fråga till Per och även till Hans An-dersson om ni tror på en evig ekonomisk tillväxt.Åtminstone Per kan väl lyssna till gamleJohn - nu är inte Per liberal, men ialla fall. Han sade att det är nödvändigt med en vissekonomisk och materiell tillväxt till dess att vi når enmateriellt mogen nivå i samhället, men sedan är detandra saker som måste växa, t.ex. fri tid, kultur ochandlighet - som han uttryckte det. Särskilt detta medfri tid är det väldigt viktigt att vi tar till oss. PerUnckel sade att fokus var fel inriktad. Vi måste harmer tillväxtorientering och mer produktion, mer pro-duktion, mer produktion osv. Under Riokonferensensades det ju att vi i vår del av världen skulle akta ossväldigt noga för att tro att vi kan lösa problem på detsättet.Att dela på jobben är nödvändigt. Det finns ingenutredning som hävdar att vi kan klara full sysselsätt-ning och ha kvar 40-timmarsveckan. Jaghänvisar till arbetsmarknadsutskottets ordförande,som i den här frågan väldigt tydligt och klart har ut-tryckt att sänkt arbetstid är nödvändigt. Det är insikts-fullt.Jag tror också att det är viktigt med grön skatte-växling.Jag förstår över huvud taget inte hur Per Unckelresonerar. Känns det inte konstigt att vara moderat och tala om att man skall skapa jobb, samtidigtsom man accepterar ytterligare nedskärningar i kom-munerna där det finns så oerhört många jobb?Ekonomisk aktivitet skall skapa jobb, sägs det. Fårvi ekonomisk aktivitet skapar det jobb och välfärd.Men det är inte så enkelt. kan faktiskt minskadekonomisk aktivitet skapa välfärd.I Holma - ett bostadsområde utanför - ekonomiska aktiviteten definitivt minskat. Manköper inte in tjänster längre utan man gör saker ochting själv - klart tillväxtnegativt. Man har självför-valtning av ett stort bostadsområde som byggdes isamband med Miljonprogrammet i början av 70-talet.Den sociala välfärden har ökat någonting alldeleskopiöst medan den ekonomiska tillväxten i områdethar minskat. Det är inte så enkelt längre som att tro attdetta med ekonomisk aktivitet automatiskt leder tillett bättre samhälle.Detta betänkande handlar om lokal samverkan.Jag hade tänkt inleda mitt anförande ungefär somHans Andersson gjorde genom att säga att det biddeen tumme. Men sedan ville jag inte vara så negativ.Jag tycker att det trots allt har blivit en ganska bratumme. Det är ett steg i rätt riktning - i allra högstagrad. Även om inte arbetsmarknadspolitik kan lösaproblemen är det ändå ett steg i rätt riktning.Det finns ingenting som är så negativt för männi-skor som att bli skickade hit och dit till olika institu-tioner och träffa olika personer. Därför anser jag attdet här försöksprojektet bör få en vidare ram så att detkan bli en samordning både på nationell nivå och påkommunnivå. Då slipper människor fara runt somskottspolar och bli kastade till den ena instansen efterden andra och träffa den ena personen efter den andrasom egentligen inte vill ha med dem att göra därför attdet är just deras kostnadsställe som drabbas.Detta är alltså ett steg i rätt riktning. Vi anser dockatt försöksverksamheten inte får tas som förevändningför att man inte skall pröva ännu mer genomgripandereformer för att få till stånd en samordning.Vi anser också att alla kommuner som vill varamed skall få möjlighet till det, om de har lagt seriösabud på det hela.Dessutom skall man ha en bredare situation. Detfinns ju flera roliga exempel på kommuner och lands-ting som vill göra annorlunda saker. kommuningår t.ex. i bruk för alla. Det drivstillsammans med tre andra västgötakommuner. Kom-munerna vill tillsammans med ,arbetsförmedlingen och primärvården starta ett pilot-projekt där kommunen ges helhetsansvar för verk-samheten. Detta är också mycket positivt.Kommunförbundet i vill tillsam-mans med lokala intressenter bilda ett arbetsförbund ivarje kommun av de lokala huvudmännen, länsarbets-nämnden, , kommuner och lands-tinget. Sedan skall man försöka samarbeta på ett mergenomgripande sätt. Detta är jättepositivt.Om man nu får med fler kommuner, vilket vitycker att man skall få, och kan ha en bredare verk-samhet som inte är så detaljerad behöver man nöd-vändigtvis inte ha en vetenskaplig utvärdering av alladessa projekt. Det behövs kanske inte. Men låt männi-skor komma i gång! Låt det hela blomma! Jag tror attdet är mycket viktigt.Jag tror dessutom att vi på riksnivå bör försöka setill att samordna de olika systemen på ett annat sätt.Med detta uttalar jag mitt stöd för reservation nr 13.Anf. 162 HANS () replikFru talman! Det är just därför som jag är tveksam.Jag yrkar inte avslag på propositionen, och jag haringen övergripande reservation tvärtemot betänkan-det, . åberopar någraförsöksförslag, t.ex. det med iVästernorrland, Vara-Tidaholmförsöket, Det finnsbruk för alla, Rinkebyförsöken osv. Det finns enmängd olika försök, och redan nu har t.ex. gått mycket längre.Vi skall inte ha det förhållandet att människorspringer mellan försäkringskassa, , socialkontorosv. Det förslaget finns redan, och jag hoppas att detkommer och inte ersätts av försöksverksamhet. Detfinns inget behov av det. Det har redan genomförts.Den här propositionen saknar helt analys av deinitiativ som kommit in till departementet. Det finnsinte ens en uppräkning av dem och inte ett ord om denförsöksverksamhet som har varit. Det finns inte hellernågonting om de utredningar som har presterat för-slag. Att på grundval av det säga att nu låter vi allthända, alla blommor får blomma, för hur många mil-jarder som helst anser jag vara fullständigt oansvarigt.Det är därför jag menar att vi måste få se litet skarpaförslag, som det så vackert heter. Men de måste varautformade på ett riktigt sätt i en sysselsättningspolitiskmotion och inte på ett slarvigt sätt i en försöksballong.Till den första delen av inlägg villjag bara säga att jag tror att det var någon slags ång-erdag som inträffade över ställ-ningstaganden till konvergensprogram och tillväxt-propositionen. Det var en orgie i utfall mot Vänster-partiet som faktiskt konsekvent har haft en syn påtillväxt och vad det innebär för sysselsättningen tillskillnad från . Jag får återkomma till dettai en andra replik.Anf. 163 () replikFru talman! För att börja med det sista är det välså att den s.k. tillväxtpropositionen - som sedan intehette så utan fick ett annat namn, vilket gläder migoerhört - framför allt innehöll två saker. Det var ut-bildning och miljösatsningar. Det var alldeles utmärk-ta projekt. Därför har vi ingen anledning att intestödja den, särskilt när vi själva fick in stora delar avmiljöprojekten.Jag tycker fortfarande att är all-deles för negativ. Detta är inte perfekt. Det säger intevi heller. Vi har också en reservation som kritiserarvissa delar av det. Men det är ändå ett steg i rätt rikt-ning. Jag tycker inte att man skall vara så negativ somHans Andersson är även om han råkar vara förkyldjust . Se litet mer positivt på vardagen och verk-samheten!Anf. 164 HANS () replikFru talman! Man inte bara se positivt på saker istörsta allmänhet, . Om man vet någotom detta, både om de försök som har pågått och denarbetsmarknadspolitik som vi faktiskt har, får man setill att göra preciserade försök när sådana görs. Dåbör detta vara bättre analyserat än vad regeringenpresterade den här gången.I övrigt skall man ta längre steg än att genomföraen försöksverksamhet. Om nu tyckeratt detta är så bra borde han vara utomordentligt nöjdmed vad jag här säger och vad som står i våra reser-vationer eftersom vi vill gå väsentligt längre på väl-definierade områden där vi vet vad vi gör. Men dettaär inte lösningen på massarbetslöshetens problem iSverige.För att lösa detta krävs det helt andra saker, ochdär tror jag att och jag är mycket meröverens. Det krävs arbetstidsreformer. Det krävs enrejäl satsning på vård, omsorg och utbildning. Det krävs att vi upprätthållerkompetens och inte står för en primitiv varuproduk-tion som inte alls skapar sysselsättning i varje lägeoch en tillväxt av det. Det har vi ju sett . Men detär den verkliga sysselsättningspolitiken, och den börbackas upp av en kompetensinriktad nationell arbets-marknadspolitik, gärna med lokalt ansvar och lokalsamverkan.Låt oss gå väsentligt längre än vad den här för-söksverksamheten vill göra! Men låt oss veta exaktvad vi gör när vi tar stegen!Anf. 165 () replikFru talman! Det finns väl inget förslag från någotannat parti än som Hans Anderssontycker är välanalyserat. Jag har aldrig hört något så-dant, men det ligger kanske i den läggning man har.Jag tror inte att det finns någon i kammaren somtror att detta skall lösa massarbetslösheten. Då finnsdet andra saker. vill ha någon sorts all-män tillväxtfrämjande politik medan vi och Vänster-partiet bl.a. vill ha grön skatteväxling och att manskall dela på jobben, och det är väl bra.Men jag tycker att detta är ett steg i rätt riktning.Vi är också kritiska, och därför stöder jag Miljöparti-ets reservation.Anf. 166 talmännens vägnar vill jag säga att vi sermycket positivt på att ledamöterna bidrar till att för-korta voteringstiderna.Anf. 167 ()Fru talman! Då skall jag också bönhöra fru talmanoch avstå från att yrka bifall till alla våra förslag.Regeringens proposition om lokal samverkan motarbetslösheten har ett vällovligt syfte. Det handlar juom att finna former för en förbättrad lokal samverkaninom arbetsmarknadspolitiken. Det är bara att beklagaatt regeringen har varit så senfärdig med den här ty-pen av initiativ. Ute på fältet har man efterfrågat dettaunder mycket . kan jag faktisktinstämma i en stor del av det som Hans Anderssonsade och den beskrivning han gav av situationen. Härkommer regeringen och traskar patrull alldeles försent.Nio av tio kommuner bedriver projekti samarbete med arbetsförmedlingen. I övrigt har allakommuner informella kontakter med arbetsförmed-lingen. Långtidsarbetslösa, ungdomar och socialbi-dragstagare är de vanligaste målgrupperna i de ge-mensamma projekten. Drygt var tredje kommun sam-arbetar också med på det arbets-marknadspolitiska området och nästan lika mångamed Arbetsmarknadsinstitutet.Ett stort antal kommuner samarbetar dessutom bå-de med facket och näringslivet på orten. Samarbetetverkar fungera bra på de flesta håll. Mot den bak-grunden är regeringens förslag om ett 18 månadersförsöksprojekt i ett antal kommuner relativt tafatt.Därför vill vi kristdemokrater gå längre genom att tatill vara de erfarenheter som redan gjorts och utifråndessa förbättra samarbete och effektivitet i åtgärder påarbetsmarknadspolitikens område.De önskemål till lokal samverkan som redan i uttryckta eller i någon form realiserats bör upp-muntras och underlättas.Problemet är då att samarbetet förhindras av stelaoch oflexibla regelsystem. Reglerna hindrar också attinsatser sätts in vid arbetslöshetens början då deskulle ge mest utdelning och betyda mest för indivi-den.Finspång i mitt hemlän är ett exempel på en kom-mun där man har en utvecklad samverkan mel-lan kommunala, landstingskommunala och statligainstanser. Det är en verksamhet som inledningsvisfungerat bra. Det stora problemet är dock att när mant.ex. tillsammans arbetat med en lyckad rehabiliteringsaknas det ändå en arbetsmarknad. Det är huvud-problemet.Regeringens politik avseende exempelvis sänk-ningen av lönebidragen är därvidlag en försvårandeomständighet. Hade man haft kvar de här nivåernaskulle det ha underlättat för många att återkomma ut iarbetslivet. Detta visar att regeringen fortfarandesaknar en helhetssyn på arbetsmarknadspolitiken ochsamverkan med kommunerna.Fru talman! I det här sammanhanget måste jag gö-ra en liten anmärkning. Jag blev litet konfunderad närjag hörde Per tidigare. Han gjorde en redo-visning av en politikuppläggning som gav mig anled-ning att läsa in reservation. I reserva-tionen ifrågasätts hela upplägget vad gäller samver-kan. Det kritiseras mycket kraftfullt, och en rad andraförslag redovisas. Men sedan landar Moderaternaändå i att de tillstyrker försöksverksamheten. Detgjorde mig faktiskt litet konfunderad. Jag har varitmed i politiken en del, så jag kan se när man försökerställa sig på båda sidor . Men här måste detnog till ett klarläggande, Per . Någonstansmåste man bestämma sig. Är för för-söksverksamheten eller emot den? Av det inlägg somgjordes skapades icke klarhet.Kommunerna efterfrågar, förutom ökad flexibilitetfrån sida, också en möjlighetatt använda arbetslöshetskassornas medel så att dearbetslösa kan vara aktiva i någon åtgärd under ar-betslöshetstiden. Detta tangerar den s.k. Östgötamo-dellen, som innebär att medel ställs till förfogande såatt kommuner och landsting kan skriva avtal medlänsarbetsnämnderna om kompetensutveckling ochutbildning i stället för avskedanden ut i öppen arbets-löshet.Kommunförbundet, och tidigare , har i rapporter redogjort för pessimistis-ka prognoser avseende hur många kommunala jobbsom försvinner fram . Det är uppen-barligen en ekonomisk förlust för såväl kommunernasom staten att öka på arbetslöshetsköerna med perso-ner från dessa sektorer. Dessutom är det ett slöserimed mänskliga resurser. Från sidavidhåller vi uppfattningen att länsarbetsnämndernaskall kunna sluta avtal om kompetenshöjning ochutbildning för personal inom kommuner och lands-ting, som annars skulle stå helt arbetslösa. Därföryrkar jag också bifall till reservation 10.Det är helt nödvändigt att få ökad flexibilitet vadgäller de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Besluts-fattandet om vilken åtgärd som är bäst måste kunnafattas på den lokala nivån. meddess arbetsmarknadspolitiska arsenal skall fungerasom stöttning, och inte som paragrafryttare. Rege-ringen är mycket vag med vad man i praktiken menarmed lokal samordning eller decentralisering av ar-betsmarknadspolitiken. Av effektivitetskäl vill rege-ringen se fler lokala lösningar, men vågar ändå inte takonsekvenserna av en sådan inriktning. Ett mindreförsöksprojekt initieras , och regeringen föreslår attarbetsförmedlingarna ges större frihet i sin resursan-vändning. Kommunerna skall i de föreslagna försöks-projekten bistå av de finansiella medlen.Jag menar att kommunerna då också bör ha möj-lighet att t.ex. erbjuda arbetslivsutveckling, ALU, tillpersoner som är arbetslösa men inte berättigade tillarbetslöshetsersättning eller KAS. De kommunalamedel som satsas måste kunna betala sig genomminskade kostnader för socialbidrag. För att sparakammarens tid yrkar jag inte bifall till reservation 4,som berör denna fråga, men givetvis står vi kvar vidvår uppfattning.Den tvehågsenhet som regeringen uppvisar vadgäller lokalt kontra nationellt ansvar för arbetsmark-nadspolitiken hindrar utvecklingen av nya åtgärder föratt minska arbetslösheten. Regeringen borde i ställetgå längre och ta till sig de erfarenheter som görs lo-kalt , och de önskemål de lokala kommunföre-trädarna framför. Det ökade ansvar regeringen detsenaste året gett kommunerna bör följas upp medökad beslutanderätt över finansiella resurser. Kom-munerna är de som i sista hand har ansvaret för sinamedborgare, och de bör också ges så rimliga chansersom möjligt att ta detta ansvar. Vi motsätter oss inteen försöksverksamhet, men anser att den skall vidgastill de kommuner som önskar delta. Dessutom börregeringen återkomma med mer långtgåendeförslag. Med detta yrkar jag bifall till reservation 2.Vad jag förstår av inlägg ställerMiljöpartiet nu också upp på detta krav.Arbetsmarknadspolitiska kommittén som nyligenlämnat sitt slutbetänkande har föreslagit att de arbets-förmedlingsnämnder som finns i varje kommun, och ivilka kommunen är representerade, skall omvandlastill styrelser för arbetsförmedlingarna och därmed fåökat inflytande. Kommittén skriver i sitt betänkandeatt alla kommuner har långsiktiga strategier för att ökasysselsättningen. Ett ökat kommunalt inflytande överarbetsmarknadspolitiken skulle möjliggöra att kopplaihop dessa kommunala satsningar med de statligtstyrda arbetsmarknadspolitiska satsningarna.Av någon anledning vill kommittén i denna delinte gå så långt som att samordna finansiella medel.När det däremot gäller stöd till mer utsatta gruppervill man bilda samverkansorganisationer på lokal nivåmellan , arbetsförmedlingen ochkommunen. Denna organisation skall ha ansvar förplanering och beställning av rehabiliterings- och and-ra arbetsförberedande insatser. I betänkandet föreslåsalla tre instanserna få frihet att under resultatansvaravsätta medel för denna typ av verksamhet. Manskriver att eftersom samtliga tre organisationer pålokal nivå finns med i samverkan torde detta innebäraatt riskerna för kostnadsövervältring mellan myndig-heter minimeras. Förutsättningarna för att bryta sek-torisering är bl.a. gemensamma mål, gemensam fi-nansiering och gemensam lokalisering.Fru talman! Detta innebär att regeringen bör ta tillsig Arbetsmarknadspolitiska kommitténs förslag pådenna punkt, men också bredda samverkans- ochfinansieringssamordningsmöjligheterna ytterligaregenom att som tidigare nämnts även tillse att a-kassemedel kan användas flexibelt i den lokala sam-verkan. En bättre helhetssyn på arbetsmarknadspoliti-ken och dess medel krävs. Revirtänkande mellan statoch kommun måste bekämpas genom praktiskt hand-lande.Fru talman! Om detta finns det en omfattande be-skrivning i reservation 14.