prot · GK0935 · 1996-11-28 00:00:00 — När man sedan efter beslut genom-förde idén att de skulle förnya sig själva utan att nå-gon skulle kunna påverka detta utifrån hade manliksom tyckt sig låsa saken vid ett oåterkalleligt av-skaffande av fonderna.Man hade därigenom också lyckats privatiseramakten över en ökad del av samhällsutvecklingen, idet här fallet forskningen.Jag vill citera Per i KU-utfrågningen. Hansade: "För min och den förra regeringens del var detviktigt att säga att vi ville tillskapa forskningsfinansiä-rer som, litet tillspetsat, ligger bortom demokratiskkontroll. "Vidare sade han: "Då har man nämligen bestämtsig för att de demokratiska organen i fortsättningenicke har att befatta sig med detta ärende. "Tillskapandet av stiftelserna motiverades helt en-kelt med att man ville minska demokratin och detdemokratiska inflytandet över forskningen. Man trod-de nu att man oåterkalleligt hade dragit bort de härmiljarderna från demokratisk kontroll. Men manglömde att faktiskt fortfarande har makt attändra lagar och att det är den som kan möjliggöraatt i varje fall en viss demokratisk kontroll över med-len uppstår på nytt.Det är detta som gör upprördheten så stark. Riks-dagen får ändra i lagar, även i stiftelselagen.Inget är mera att lita på, klagar . Men tänk på dem som en gång trodde att deavstått löneutrymme till fonder för att det skulle ökaden ekonomiska demokratin i landet. Vad skulle desäga när den borgerliga regeringen avskaffade fon-derna och förde över dem till privata stiftelser? Deskulle också kunna argumentera: Inget är mera håll-fast att lita på. Men de avstod att se på saken från denformella sidan. Man vet att det ingår i demokratin attolika majoriteter fattar beslut i olika riktningar. Vi haringa sakrosankta, en gång för alla gällande beslut.Förvisso har vi grundlagar som är kringgärdade medspeciella spärrar, men inte ens de är oföränderliga.Inom parentes skulle jag vilja lägga till att när vi ärmed i EU står dessutom över även grundla-garna.KU:s majoritet har liksom Lagrådet slagit fast attde föreslagna ändringarna inte strider vare sig motregeringsformen eller . De är,enligt min mening, starkt motiverade ur demokratiskaaspekter. Jag skulle t.o.m. kunna säga att jag är gladatt regeringen i varje fall vid det här tillfället - jaghoppas att det inte är så enstaka som det tyvärr tycksvara - rakryggat går emot borgerliga värderingar.Därför deltar jag gärna i bifallsyrkandet till utskottetsbetänkande.Anf. 96 Justitieminister ():Herr talman! Bakgrunden till det här lagstift-ningsärendet är, som framgått, att den borgerligaregeringen tog löntagarfondspengarna och placeradedem i stiftelser utom kontroll för riksdag och rege-ring. Genom att inrätta särskilda stiftelser samt angeorubbliga verksamhetsmål och självförnyande styrel-ser för stiftelserna var avsikten att kommande politis-ka majoriteter inte skulle kunna ha insyn. Detta var ettbeslut som utan tvivel kommer att gå till historien.Genom att bilda forskningsstiftelserna på angivetsätt har den borgerliga regeringen brutit mot engrundläggande parlamentarisk och demokratisk prin-cip, nämligen att inget parlament skall ha rätten attbinda sina efterföljare.Den borgerliga regeringen ansåg uppenbarligen attden hade en absolut rätt, ja kanske t.o.m. en skyldig-het, att avskaffa löntagarfonderna, att ändra använd-ningen av dessa löntagarnas medel. Som man har sagtsig uppfatta saken hade folket t.o.m. bett om det i val.Men folket har rätt att ändra sig, och politikernamåste, om de skall anse sig representera demokratin,utforma sina beslut med hänsyn till det.Det upprörande var alltså att man medvetet för-sökte göra beslutet oåterkalleligt och låsa in pengarnapå ett sådant sätt att folkets framtida företrädare,, inte skulle kunna komma åt dem. Detta ären skamlighet med historiska dimensioner.Det kan naturligtvis inte godtas, inte i ett land somär demokratiskt och där folkviljan därför måste råda.Det är mot den bakgrunden man måste se den social-demokratiska regeringens åtgärd som dock i motsatstill den borgerliga regeringens agerande vidtagits medrespekt för det demokratiska systemet, folkviljan ochkonstitutionen.Det här lagstiftningsärendet har gett upphov till endiskussion i ett upphetsat tonläge om lagförslagetsförenlighet med grundläggande principer i det svens-ka rättssystemet. Jag har lyssnat noga på debatten, nuoch tidigare, och tagit till mig de seriösa argumentsom har skymtat i det ymniga ordsvallet. Jag har varitangelägen om att regeringens förslag till riksdagenmed betryggande marginal skulle ligga inom ramenför vad som är odiskutabelt. Det får inte finnas ut-rymme för invändningar mot förslaget som har någotberättigande från rättslig synpunkt. Å andra sidan harjag naturligtvis inte funnit anledning att falla undanför obefogad kritik, bara för att den har varit hög-ljudd.Med den inställningen har det varit naturligt förmig att följa Lagrådets rekommendationer. Det kan nuinte råda något tvivel om att regeringens lagförslag ärväl förenligt med regeringsformen, Europakonventio-nen och grundläggande civilrättsliga principer.Delar av den borgerliga oppositionen, bl.a. StigRindborg, har fört fram att det först nu finns ett full-ständigt underlag för att bedöma förslagets grundlags-enlighet. Man anför att det beror på att regeringenförst i forsknings- och budgetpropositionerna harlämnat närmare besked om hur regeringen avser attutnyttja de befogenheter som de föreslagna permuta-tionsbestämmelserna ger.Man tycks också, på grumliga grunder, mena attLagrådet skulle ha kommit till en annan slutsats omLagrådet bara hade känt till regeringens planer.För alla som lyssnar är det uppenbart att den bor-gerliga oppositionen här griper efter det sista halm-strået. Invändningen saknar saklig grund. Frågan omvilka befogenheter som genom lagförslaget lämnasöver till regeringen har varit i fokus under hela den tidsom det här lagstiftningsärendet har behandlats. Bor-gerliga kritiker påstod i ett tidigt skede att förslaget ärgrundlagsstridigt eftersom det skulle, som man sadege regeringen rätt att utan egentlig begränsning kon-trollera stiftelseförmögenheten och skapa möjligheterför regeringen att kompensera de besparingar somgörs inom den offentliga sektorn.Lagrådet har självfallet också haft anledning att taställning till de här frågorna.I det första yttrandet anför Lagrådet att regeringenmed stöd av de i lagrådsremissen föreslagna bestäm-melserna kan vidta långtgående åtgärder i fråga omsåväl en stiftelses förmögenhet och avkastning somdess förvaltning. Lagrådet anför vidare att inom deramar som anges i bestämmelsen kan regeringen skaf-fa sig kontroll över hur stiftelsens tillgångar används.Lagrådet framhåller också att även om stiftelseända-målet inte kan ändras så att stiftelsernas avkastningdirekt tillfaller staten kan stiftelsemedlen dirigeras såatt de indirekt blir till nytta för statskassan, exempel-vis genom att de används för ändamål som annarsskulle ha bekostats av staten.Det var sålunda mot denna bakgrund som Lagrå-det prövade frågan om förslagets grundlagsenlighet.Det var också mot denna bakgrund som Lagrådetprövade de stiftelserättsliga frågorna, och Lagrådetkom i det andra yttrandet fram till att förslaget i pro-positionen är godtagbart även från stiftelserättsligautgångspunkter. De borgerliga kritikerna har alltså felnär de påstår att saken hamnat i ett nytt läge genom attregeringen mer konkret har redovisat sina avsikter ifråga om forskningsstiftelserna.Det har i debatten även framförts den synpunktenatt regeringens förslag är för långtgående i förhållan-de till syftet att säkra det demokratiska inflytandetöver stiftelserna. Det skulle räcka med ett förslag somger regeringen rätt att utse och entlediga en minoritetav styrelsernas ledamöter.Regeringen har emellertid gjort den bedömningenatt det framlagda förslaget innebär en rimlig avväg-ning mellan å ena sidan de stiftelserättsliga grund-principerna om varaktighet och självständighet, åandra sidan det starka offentliga intresset av att för-valtningen av statliga stiftelser sker enligt riktlinjerutformade med respekt för demokratiska principeroch för det allmännas bästa. Det kan också noteras attförslaget motsvarar den lösning som Lagrådet i detförsta yttrandet ansåg vara värd att pröva.Herr talman! Särskilt till vill jagsäga att regeringens förslag inte innebär några revo-lutionerande omvälvningar i stiftelserätten. är inte allvarligt hotat, som på-ståtts. Förslaget begränsar sig till sådana stiftelsersom staten ensam har bildat. Regeringen skall få änd-ra bara sådana föreskrifter i ett stiftelseförordnandesom huvudsakligen handlar om stiftelsens organisa-tion och förvaltning.I propositionen har regeringen utvecklat hur för-slaget förhåller sig till stiftelselagens regelsystem iövrigt. Av den redovisningen framgår att stiftelsela-gen är tillämplig på stiftelser, särskiltäldre sådana, i vilka stiftaren har ett inte obetydligtinflytande över förvaltningen. Dessutom är det så attregeringens förslag inte gör det möjligt att ändra för-valtningsföreskrifterna så att styrelsen eller förvalta-ren fråntas det grundläggande förvaltningsansvaret.Förslaget medger inte heller att stiftaren kan lägga sigi den löpande förvaltningen av stiftelsen.För mig är det uppenbart att förslaget inte kommeri konflikt med de grundläggande stiftelserättsligaprinciperna om varaktighet och självständighet. Ochdet är i överensstämmelse med Lagrådets bedömning.Avslutningsvis kan jag notera att oppositionen isina inlägg anför olika rättsliga och konstitutio-nella synpunkter, men i allt väsentligt undviker vadLagrådet sagt i detta ärende. Skälet är givetvis att mansaknar stöd i Lagrådet för sin argumentering.Utan stöd från vårt lands högsta expertorgan ilagstiftnings- och konstitutionella frågor förlorar denborgerliga oppositionens rättsliga argument i relevans,tyngd och trovärdighet.Anf. 97 () replik:Herr talman! Jag vill ta upp den grundläggandefrågan i det problem som vi nu diskuterar, nämligenfrågan om regeringen skall ha möjlighet att utse allaledamöter i stiftelsernas styrelser eller en del av dem.Och jag vill fråga om justitieministern delar syn på demokrati. Vad är det för de-mokrati när regeringen utser alla ledamöter i en stif-telse? Det kan innebära att en moderatledd regeringutser alla moderater i en stiftelse. Det är alltså rege-ringen som skall utse, inte , så det blir ingenproportionell partipolitisk fördelning. Forskningsin-tressena kommer bort.Just detta att man utser alla innebär att man kankringgå ändamålsenligheten och ta enväldiga majori-tetsbeslut. Om regeringen, som föresla-git, utser en tredjedel, finns det för det första utrymmeför en fullständig demokrati där andra intressen ocksåfår inflytande i styrelsen, för det andra finns det ingenmöjlighet att staten på det sättet kan bygga upp enmajoritet som gör att man på någon punkt kan kommai konflikt med de grundläggande principerna i stiftel-seförordningen, grundlagen, äganderätten m.m. Det ärden springande punkten.Min fråga är alltså: Menar justitieministern attdetta är att tilltro stiftelseförordningen ? Ärdet demokrati att utse alla och ta all makt?Anf. 98 Justitieminister ():Herr talman! Det smärtar mig att så litet förtroende för regeringens vilja att följagrundläggande principer när det gäller att förvaltaansvaret för regeringen.Det är självklart att regeringen, vid prövningen avpermutationsfrågor i enskilda fall, inte kommer attgöra större ändringar i stiftelseförordningen än som ärsakligt motiverat.Vid utseende av styrelseledamöter kommer rege-ringen givetvis att ta hänsyn till de krav som saklighe-ten kräver för att få en styrelse som fungerar på etteffektivt och bra sätt för att fullgöra stiftelsernas än-damål.Jag hoppas verkligen att trots allthar litet mer förtroende för regeringen än vad frågangav sken av.Anf. 99 () replik:Herr talman! Jag har full tilltro till den nuvaranderegeringen i den här frågan och deras sätt att se pådemokratin. Men de utläggningar som bl.a. Pär-AxelSahlberg gjorde är inte vad vi menar med demokrati.Demokrati är när alla åsiktsriktningar får möjlighet attkomma till tals.Vad nu skall göra är att ta grundläggandelagstiftningsbeslut som kommer att gälla även den dagdå vi inte har den regering som sitter . Till en annanregering har man kanske en annan tilltro.Jag undrar om inte justitieministern som ansvarigför lagstiftningen har ambitionen att skapa en grund-läggande tilltro till lagarna över tiden, en tilltro somgaranterar demokratin. Jag kan ha den största tilltrotill den nuvarande regeringen, men lagstiftningenändras inte i och med att det sker majoritetsskiften.Det är den grundläggande och viktiga frågan i lag-stiftningen över huvud taget, och det var det som jagbaserade min demokratiska syn på i denna fråga.Anf. 100 Justitieminister ():Herr talman! Varje lagstiftning kan tillämpas påett lojalt eller på ett illojalt sätt. För regeringens till-lämpning av lagarna finns det särskilda kontrollorgan,som skall se till att regeringen följer de lagar som vihar. Vi har bl.a. en tillsyn från det här parlamentet,inte minst via konstitutionsutskottet.Den dag vi får en regering som intehar förtroende för har anledning attagera, med användande av de instrument som finnsför att kritisera regeringens åtgöranden. Anser man attdet då behövs en annan lagstiftning, är det just dettaparlament, , som har möjlighet att se till attdet blir en lagstiftning som binder upp den regeringsom man inte har förtroende för.Anf. 101 ()replik:Herr talman! Jag uppskattar justitieministerns när-varo här i debatten, eftersom det här faktiskt rör sigom grundläggande rättsprinciper. Jag har några frå-gor.Kan justitieministern förklara för mig varför rege-ringen lade fram en lagrådsremiss där man ville sopaundan hela ändamålsbestämmelsen? Var inte det ettövergrepp på rättsstaten?När man sedan återkommer behöver man plötsligtinte längre sopa bort ändamålsbestämmelsen. Då gårdet bra med den som finns. Betyder det att man kantolka den litet hur som helst, precis som man önskar?Är det verkligen justitieministerns uppfattning? Detskulle annars kunna vara en naturlig motivering förjustitieministern att verkställa beställningav pengar som saknas i budgeten.Och hur är det med kapitaluttagen i fortsättning-en? Skall de fortsätta? Det här året tar ut man en halvmiljard. Också har man bestämt sig för enhalv miljard. Det tredje året skall det bli 1 miljard.Om vi fortsätter att dubblera uttagen kommer mansnart upp i 2, 4, 8 och 16 miljarder, och då är stiftel-serna tömda. Är det regeringens strategi? Vi har idebatten hört att det skall ske årliga uttag.Jag vill också ta upp en annan fråga som jag tyck-er är oerhört viktig. Justitieministern har ju numera enväldigt lång och bred erfarenhet av juridik och rättsli-ga frågor. Har justitieministern aldrig någonsin, enenda sekund, känt en liten rättslig tveksamhet infördet här lagstiftningsärendet?Anf. 102 Justitieminister ():Herr talman! fråga förvånarmig något. Jag utarbetar först ett lagförslag för attuppnå ett politiskt syfte som jag har men ändrar detnär Lagrådet har synpunkter på det. Är det inte precisså som en regering bör agera?Den socialdemokratiska regeringens ambition varatt ändra ändamålet för de här pengarna. Bakgrundentill det var att den borgerliga regeringen hade gjortjust det - den hade genom sina beslut ändrat det än-damål vartill de här pengarna en gång samlades infrån landets löntagare och företag. Jag reagerade motdet sätt som man försökte göra det på. En grundläg-gande princip i en parlamentarisk demokrati är att intebinda upp kommande riksdagar, och den försökte mansätta ur spel.Jag prövade att se hur långt våra grundlagar ochLagrådet gav mig möjlighet att återigen ändra ända-målet för användandet av dessa medel. Jag respekte-rade de synpunkter Lagrådet hade och har mot denbakgrunden ingen som helst tveksamhet om att proce-duren i det här lagstiftningsärendet har varit helt ienlighet med rättsliga principer.Politiskt har den socialdemokratiska regeringeninte uppnått vad den önskade, men den nöjer sig meddet som den kan uppnå, med respekt för de lagar ochprinciper vi har i vårt land. Jag förstår dock att det ären besvikelse för dem som trodde att man retroaktivtkunde hantera allmänna medel på ett sådant sätt attframtida folkvilja inte mer skulle ha något att säga tillom.Anf. 103 ()replik:Herr talman! Jag tycker att det är rätt att man änd-rar sig när Lagrådet tycker någonting annat. Däremot är jag mycket tveksam när justi-tieministern säger att hon ville pröva de yttre gränser-na för grundlagen. Måste vi det? Kan vi inte hålla ossi mitten? Måste vi hålla oss i ytterkanten? Jag har imitt inledningsanförande påpekat att vi inte skall hållaoss i gråzonen.Jag uppfattar detta såsom ett erkännande av gjorde fel och att det strider mot grundlägganderättsliga principer att ändra ändamålsbestämmelsen.Dessutom sade justitieministern tidigare att vi intekan lägga oss i vad styrelsen skall göra. Den är själv-ständig, och den förvaltar en självständig förmögen-hetsmassa. Ja, det låter sig ju sägas, men är det inteprecis så ni gör? Ni beställer ju beslut av en styrelsesom inte finns och som själv skall ta kanske t.o.m. detskadeståndsrättsliga ansvaret för vad den gör. Är detatt inte lägga sig i? Jag tycker att det är motsatsen.Jag håller gärna med om att jag är besviken, mendet är inte på de grunder som justitieministern anger,utan jag är besviken för rättsstatens skull. Det är densom här och tar stryk. Jag kan inte bli annatän förbluffad över uppfattningen att det egentligeninte spelar någon roll om man ändrar ändamålsbe-stämmelsen eller inte - man kan uppnå de syften manönskar ändå. Man hade önskat ännu litet till, men dethär är mer än nog. Det är enligt min uppfattning merän vad rättsstaten tål.Anf. 104 Justitieminister ():Herr talman! Jag noterar att att när folkviljan får igenom något av vad denönskar, strider det mot rättsstatens principer. Jag harsvårt att förstå den synen på en demokratisk rättsstat.Jag har inte sagt att jag har prövat grundlagens ytt-re gränser. Det är något som tillskriva mig. Jag prövade att uppnå minapolitiska syften inom gränserna för våra lagar, och vihar Lagrådet för att det skall tala om för regeringenhur det ser på de rättsliga möjligheterna. Det är ingetotillbörligt i det. Det är så lagstiftningsarbete går till.Jag rättade mig efter vad Lagrådet hade att säga.Jag rörde mig inte i någon gråzon utan såg tvärtom tillatt den proposition som lades fram i medgod marginal låg innanför det som var helt odiskuta-belt.Jag erkänner inte på något sätt att vår hanteringhar varit i strid med grundläggande rättsprinciper,men jag upprepar att det som den borgerliga regering-en gjorde var det. Det går till historien som en skam-fläck i svensk parlamentarisk demokrati.Anf. 105 () replik:Herr talman! Får jag fråga justitieministern vemsom äger pengarna - kapitalet och avkastning-en? Jag vill också fråga: Följde gällande lagnär den fattade beslut om stiftelserna, och var detbeslutet fattat i demokratisk ordning?Ytterligare en fråga: Tillgodoses stiftarens egnaekonomiska intressen inte genom att man nu deklare-rar att pengarna skall dirigeras till medel som tidigarebetalats från budgeten?Anf. 106 Justitieminister ():Herr talman! Vem äger det kapital som finns hosstiftelserna ? Naturligtvis stiftelserna.Följde regeringen gällande rätt och demokratiskaprinciper i lagstiftningsärendet? Jag tror att det harframgått av den redovisning jag lämnat här och att detär tydligt för den som har följt denna lagstiftningspro-cess.Tillgodoser inte stiftelserna stiftarnas egna intres-sen? Jag förstår inte riktigt frågan. Stiftelsen har ettändamål och en styrelse som har ett självständigtansvar att uppfylla ändamålet på bästa sätt. Den gördet på eget ansvar.Numera kommer den dessutom att ha demokratiskinsyn, så att allmänheten, och regeringenkan följa arbetet och se att styrelsen uppfyller ända-målet med stiftelserna.Anf. 107 () replik:Herr talman! tog jag upp Stadshy-potek, där staten har fått rösträtt och går ut medatt de som sköter det skall bli avsatta. Innan man harkommit fram till att man kan få igenom ett sådantbeslut talar man om att man saknar förtroende.Hur kommer man att handlägga ärenden i fort-sättningen, om de som är satta att styra när staten har100 majoritet inte följer de intentioner som regeringenhar? Det är uppebarligen bara tal om ägarintresseifråga om . Jag upplever att gränsenmellan ägarintresse och annat är helt utsuddad. Hurkommer framtiden att se ut när det gäller att tillsättadessa styrelser, och hur skall man bedöma dem underresans gång?Det finns en kontrollmyndighet som redan i dagkan se till att man lever efter föreskrifterna. Skallregeringen gå utöver de föreskrifter som står i stad-garna när man tillsätter dessa styrelser, på samma sättsom man uppenbarligen gör när det gäller ett tilltredjdedelen ägt bolag?Anf. 108 Justitieminister ():Herr talman! inrättad av staten ägsicke av staten. Ett bolag där staten har aktier ägs tillden andelen av staten. Om staten har aktier iStadshypotek betyder det att staten har ett visst ägan-de.Stig Rindborg är förvånad över regeringens reak-tion när bolagets styrelse agerar i konflikt med en storägares intressen. Jag undrar vad dåanser när privata ägare i bolag med betydligt mindreandelar än agerar betydligt kraftfullare. Dagendärpå brukar både styrelseordförande och vd varaavsatta.När staten agerar som ägare har den naturligtvisanledning att på ett helt annat sätt iaktta den ordningsom krävs för att kunna utöva sitt inflytande i egen-skap av en stor ägare. Det är vad regeringen gör förnärvarande.Har några rättsliga invändningarmot det agerandet?Anf. 109 (m):Herr talman! Andra har i denna debatt lyft fram defrågor som rör ärendets legala och konstitutionellaaspekter. Invändningarna mot det socialdemokratiskaregeringsförslaget är många, och konsekvensernaoroväckande.I mitt anförande vill jag emellertid ta upp deforskningspolitiska aspekterna.Bakgrunden till bildandet av de fristående forsk-ningsstiftelserna handlar nämligen främst om en viljaatt stärka och utveckla svensk forskning. Sverigeskonkurrenskraft står och faller med vår kunskap ochvår kompetens. I när konkurrensen ökar, kun-skapsomsättningen går allt snabbare och kunskapsin-nehållet i all produktion blir allt viktigare, anser vimoderater att det är klokt att investera i forskning.Avvecklingen av löntagarfonderna var ett löfte tillsvenska folket som hade brett stöd. Jag vågar ocksåpåstå att de flesta instämmer i uppfattningen att det ärklokt att använda de medel som samlats i dessa fondertill forskning av vital betydelse för vår gemensammaframtid. Jag vill erinra om att också socialdemokra-terna under resans gång diskuterat skapandet av sär-skilda forskningsstiftelser, eftersom detta är så oerhörtcentralt.Vi behöver nya kunskaper och vi behöver nyajobb. Vi vet att svensk industri inte skulle hålladen kvalitet den gör utan de betydande forskningsin-satser som gjorts av staten, näringslivetoch många privata forskningsfinansiärer. De flestatror att den inställningen är giltig också framgent.Den borgerliga regeringen lade ned ett betydandearbete på frågan hur löntagarfondernas pengar bästskulle kunna användas. presenterade viriktlinjer som innebar en prioritering av långsiktigtkunskapssökande genom grundforskning och fors-karutbildning med betydelse för framtidakonkurrenskraft.