prot · GJ0998 · 1996-05-23 00:00:00 — Jag harredan nämnt betoningen av att det skall vara godkänt ikärnämnena. Det var ju grunden i den nya gymnasie-skolan, då kärnämnena infördes på samtliga linjer.Det behov av bättre information som vi tagit uppär vi överens om. Vad jag litet grand kan fundera överär varför man skall begränsa sig till16 standardbehörigheter. Men det som egentligenupprör mig mest är att här säger attdet i princip finns mycket kritik mot propositionen.För att det inte skall vara en vänstermajoritet går handock med på detta. Jag måste säga att det i högstagrad är att tulla på sina egna värderingar. Det förvånarmig att inte håller sig till sin poli-tiska linje i denna fråga. Detta tycker jag är uppröran-de.Anf. 133 () re-plikHerr talman! Det måste bygga på något slagsmissförstånd. Egentligen skäms jag redan för att jaghar reserverat mig på så många punkter i utskottet.Jag tycker faktiskt att det skulle ha varit bra om detvar färre reservationer i utskottet. Jag var emellertidtvungen att reservera mig. Det har nämligen intefunnits möjligheter att komma överens på någon av depunkter som vi tagit upp med socialdemokraterna ochmajoriteten i utskottet. Man har inte velat lyssna tillvåra invändningar.Vi backar inte en tum från det som vi tycker ärviktigt. Vidare är vi beredda att jämka, om det går atthitta kloka lösningar. Jag är inte alltid tvärsäker på alltsom jag kommer med. Man kan mycket väl lyssnaockså på andras synpunkter. Det som förvånat mig äratt man på regeringssidan är så säker att man inte ensbehöver lyssna.Vi har, som sagt, reserverat oss, men vi har ståttfast vid vår linje. Det hade varit bra om också denandra sidan, i det här fallet majoriteten, hade lyssnat.Anf. 134 () replikHerr talman! Om har stått fast vid sinlinje måste jag säga att den linjen är mycket krokig.Om vill ha färre reservationer kanjag tala om att vi har erbjudit samarbete i denna fråga,men det gick inte. Det hade ju kunnat minska antaletreservationer i utskottet.Så till detta med att följa sin egen linje. Det somhär tas upp innebär i princip ett avslag på propositio-nen. Trots det väljer att inte fullföl-ja sin linje och yrka avslag på propositionen. 135 () re-plikHerr talman! Jag upprepar att det är ett missförs-tånd. Vi har stått för alla åsikter som vi framför i vårmotion. Möjligen - det kan jag hålla med om - varjag litet stelbent i något läge. Någon reservation färrehade det kunnat bli. Jag tror dock att det då hadehandlat om en petitess. Det skulle heller inte ha av-gjort linjens utseende - om den var krokig eller rak.Centerpartiet har tvingats hålla en, skulle jag näs-tan vilja säga, tråkigt rak linje i den här frågan, därföratt majoriteten inte haft något intresse för en diskus-sion om detta. Det här är inte i första hand en frågamellan partierna. Studenterna och högskolorna kom-mer framöver, som sagt, att märka av det här. Dåmåste vi, tyvärr, komma ihåg att det gäller ett förslagsom hade kunnat bli bättre genom mera samarbete.Anf. 136 ()Herr talman! I princip skulle vi, ,ha kunnat byta manus. Slutsatserna är dock helt olika.Folkpartiet liberalerna kommer fram till att dettaförslag skall avslås, medan kommerfram till att det skall accepteras. Vi har kanske talatför litet om detta.Vi tycker att det är ett centralistiskt förslag, enåtergång till det centralistiska. Det är ett järngreppsom regering, departement, och nu tar om högskolorna. Det betonas att de vetmest - tala om backlash! Energi kommer att tas frånhögskolan och detta kommer att släcka lusten attutveckla. Jag menar att det här förslaget backar in iframtiden till ett mera komplicerat och centralistisktförfarande.Självklart skall behörighetskraven ställas på ettsådant sätt att förutsättningarna för att klara en ut-bildning blir så stora som möjligt. Vilka förkunskapersom krävs beror mycket på hur studierna organiseras,på vilken pedagogik som används, på om det finnsmöjlighet att snabbrepetera när det gäller förkunska-per och på resurserna för handledning, lärare ochlärarkompetens.Herr talman! Skall vi behålla högskolornas frihetatt utveckla likvärdiga, men olika, utbildningar? Ja,det anser jag. En likadan utbildning överallt passarnämligen inte alla. Dessutom är det väl närmast ogör-ligt att få utbildningar identiska. Det är bra att eko-nomiutbildningar i har olika profil och serolika ut på olika orter. Då blir det närmast en själv-klarhet att tillträde och antagningar inte kan vara likaöverallt.Tro inte annat än att värnar studenter-nas rättssäkerhet! Frågan är vad som menas medrättssäkerhet. Vad värnar den bäst? Vilket ansvar vilarpå högskolan? Vilket ansvar vilar på oss i ?Vilket ansvar vilar på den enskilde studenten? Vilketansvar för rättssäkerheten vilar på tillsynsmyndighe-ten? Är det verkligen rättssäkert att sjösätta ett systemsom gagnar taktikläsning för att få höga betyg ochsom inte nödvändigtvis har ett samband med denutbildning som man ämnar söka till? Är det rättssäkertatt sjösätta ett system som innebär att vissa männi-skor, ungdomar och äldre, kan komma in på allt desöker, medan andra inte kommer in på någonting? Ärdet rättssäkert att skall bestämma närandra urvalsgrunder får användas än betyg och hög-skoleprov? Är det rättssäkert att ärtillsynsmyndighet och den myndighet somskall bestämma tillämpningen av urvalssystemet?Herr talman! tänkte sig enmodell för att bedöma betyg, vilken var helt feltänktutifrån det nya gymnasiesystemet och som man ocksåfick ta tillbaka, kan väl ändå inte tas till intäkt för encentralisering? Tvärtom visar Lundaexemplet att detfinns en vaksamhet bland allmänhet och gymnasister,som ju är en levande kontroll av att högskolor inte kangöra som de vill. Det är en vaksamhet som skall upp-muntras - inte sövas ner!Folkpartiet accepterade en gång med tvekan attgymnasieskolan skulle göras treårig för alla. Kärnäm-nena var dock en bra innovation som skulle ge allmänbehörighet till högskolestudier. drar regeringenundan detta genom att kärnämnena inte behåller sinställning. Okej, man kan säga att kraven för högsko-lestudier skärps i och med att man måste vara god-känd i av ämnena i betyget. Åtminstone teore-tiskt innebär det att underkänt i svenska kan ge allmänbehörighet. Det är väl ändå inte något som vi behövereller som vi skall sträva efter.Jag menar att vi konserverar genom att centralise-ra. Ett lokalt system främjar utveckling och an-svarstagande lokalt. Det leder i sin tur till att flergrupper av individer söker sig dit, och kan trivas däroch lyckas med sina studier.För är framtiden en ospärrad högskoladär den enskilde själv avgör om han har vilja ochförutsättningar att genom hårt arbete klara de kravsom högskolestudier ställer utifrån de standardbehö-righeter och examensbeskrivningar som varje högsko-la skall använda sig av och som redan aviserat att man till-sammans skall utarbeta.Men detta accepterar inte regeringen. Standardbe-hörighetssystemet skall utarbetas av högskoleverk ochskolverk. Högskolor absolut skall använda dem försådana utbildningar som leder till yrkesexamen, ochde andra skall i alla fall bli godkända av . Jag yrkar bifall till reservation 5.Jag menar att urvalskriterier av olika slag gynnarolika studenter. Därför räcker inte betyg och högsko-leprov. Fler urvalsgrunder måste få finnas och utveck-las.Betygsberedningen, salig i åminnelse, där jag engång deltog i arbetet tillsattes 1990 med uppgift attföreslå ett nytt betygssystem. Vi var noga med att ivårt förslag poängtera att det vi kom fram till, och detsom i sina huvuddrag också är genomfört, inte lämpa-de sig för urval. Skulle det användas till det, kundeman inte rangordna t.ex. efter betygsmedelvärde. Viskrev också mycket tydligt att alternativa urvalsmeto-der måste utvecklas och breddas. Att trotskritik behöll det relativa betygssytemet så länge be-rodde, inom parentes sagt, på att det ansågs fungerasom urvalsinstrument.Nu har vi ett nytt betygssystem som inte är bra iurvalssituationen. Vi har fram tills nu haft en frihet attutveckla alternativa antagningsmetoder. Då griperregeringen in och centraliserar. skall utveckla standardbehörigheter. skall bety-gen vara näst intill allenarådande vid urval. Jag bax-nar!Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 2 och 5.Anf. 137 () re-plikHerr talman! Jag vill bara säga till att jag tror att vi är överens om mycket i den härfrågan. Däremot tycker jag också att ett misstag när hon säger att då måste man baraavslå detta. Så enkelt är det faktiskt inte.Det finns fel som måste rättas till. Men jag tyckeratt det är klokt att centralt fastställa hur man skallmeritvärdera betyg. Jag tycker att det är bra att mansom student vet att samma regler i den delen gälleröver hela landet. Jag tycker också att det är bra att detnu föreslås en lokal antagningsordning. Det är inte såenkelt att man bara skall avslå.Men framför allt menar jag att alla studenter somnu kommer att råka ut för dessa regler, och högsko-lorna som kommer att drabbas av det beslut som riks-dagen fattar, ju ändå hade kunna förvänta sig attbeslutet fattades med litet större bredd, så att man vetvad som gäller . Då tycker jagockså att vi andra partier, som tillhör oppositionen,har en skyldighet att säga att vi är beredda att diskute-ra. När sedan regeringen inte är beredd att diskuteraett dugg, så får den naturligtvis ta ansvaret för attdetta drabbar snett. Risken är också att detta är beslutsom måste rivas upp, eftersom de kom-mer att visa sig vara dåliga.Anf. 138 () replikHerr talman! Det är klart att det inte är någontingatt komma hit och gnälla över, detta att vi inte komöverens. Det är ju en grundläggande skillnad mellanAndreas synsätt och mitt eget. Detta ingårsom en del i det lokala ansvarstagandet för att ta emotstudenterna och vårda dem och se till att de har enutbildning med sig när de lämnar högskolan.Det jag är oroad för är att man i fråga om dettalokala ansvarstagande nu sänder ut denna signal isystemet: Bry er inte! Detta kommer vi att ta tillbaka.Nästa vecka, eller eller nästa halvårkommer någonting annat. Det är den signalen dethandlar om.Sedan finns det naturligtvis sådant som skall ut-vecklas i det nuvarande systemet. Men precis som jagsade när jag diskuterade är ju dettadet som de enskilda högskolorna själva skall kommafram till. De skall själva komma fram till att detta inteär bra och till att det måste fungera på ett annat sätt.Det finns ju ett somockså har lämnat förslag på hur man skall kunna för-bättra för att ge studenterna bättre överblick. Där är vihelt överens.Jag har inte heller någonting emot en antagnings-ordning, men det beror helt på vad den innehåller.Man kan väl kalla det för en antagningsordning nu utarbetar standardbehörigheter och att man ivarje kurskatalog också klart anger vad som gäller fördem som skall söka tillträde.Anf. 139 ()Herr talman! bestämmer alltså högskolornarelativt självständigt över hur antagningar sker. Dennadecentralisering genomfördes , men den harredan visat sig leda till en del problem. Vissa antag-ningsförfaranden har väckt protester, och i alltförmånga fall har informationen om vad som krävs föratt en student skall bli antagen till en viss utbildninginte varit tillfyllest.Studenterna har inte kunnat överblicka vilka reglersom gäller vid de olika institutionerna, och därmedockså haft svårigheter att planera sina studier på ettändamålsenligt sätt.Det nya förslaget skall råda bot på problemen. Detär ett steg i rätt riktning. Men steget är ur Miljöparti-ets synpunkt något för stort. Centraliseringen haröverdrivits, och förslaget lider av en viss övertro påbetygens värde som prognosinstrument.Reglerna för den grundläggande behörigheten förtillträde till högskolorna har i förslaget utformats påett rimligt sätt. Likaså är den särskilda behörigheten,som skall gälla vissa kurser eller program, bra. För-slaget innebär att en högskola för en viss utbildningkan välja mellan ett antal kombinationer av samman-vägda betyg.När det däremot gäller urval därutöver för olikakurser och program är möjligheterna i förslaget starktbegränsade. Där lider förslaget, enligt vårt sätt att se,av vissa brister. Förslaget att minst en tredjedel skalltas in på betyg och en tredjedel på högskoleprov, dären viss del kan tillgodoräkna sig arbetslivserfarenhet,är alldeles för snävt. Man borde får mycket störremöjligheter att ute på institutionerna utforma antag-ningsprov med hänsyn till en viss utbildnings inrikt-ning och speciella krav.Vi föreslår att dessa möjligheter, som alltså finns , skall få vara kvar, men att skallha det övergripande ansvaret. skalldärvid ta på sig dels ansvaret för att bedöma urvalsin-strumentets kvalitet, och för att godkänna instrumen-tet, dels för att informationen om vilka antagningsreg-ler som gäller för en viss utbildning blir lätt åtkomligför de studerande som kommer att söka sig till hög-skolan efter fullbordade studier. Jag yrkar bifall tillreservation 9 mom. 5 där det här förslaget finns.Sedan gäller det en annan fråga. Det högskoleprovsom används är ett prov som speciellt gynnarsnabbhet. Det missgynnar vissa grupper av sökandemed speciella begåvningsprofiler eller specifika hin-der, t.ex. dyslektiker och studerande med synhandi-kapp. Det är därför mycket viktigt att dessa grupperfår ett högskoleprov presenterat i en sådan form attderas förmåga att genomföra högskolestudier rättvistprövas.Miljöpartiet föreslår att ett sådant prov utvecklasomgående. Vi är medvetna om att det finns en för-söksverksamhet, men den är planerad över en mycketlång tid - jag tror att det rör sig om ett treårsprojekt.Det bör naturligtvis gå att få fram ett sådant provmycket snabbare.Jag yrkar bifall till reservation nr 6 under mom. 4.Herr talman! Vid många utbildningar är det enfördel om de studerande har arbetslivserfarenhet in-nan de börjar studera. Studerande bör för sådana ut-bildningar uppmuntras att skaffa en sådan erfarenhet.För närvarande måste man ha hela arbetebakom sig för att kunna tillgodoräkna sig erfarenhetensom merit. Vi föreslår att även kortare arbetserfaren-het skall tillgodoräknas med 0,1 poäng upp tillfem år.Jag yrkar bifall till reservation nr 11 under mom.6.Anf. 140 ()Herr talman! På utbildningspolitikens område harde flesta förslag som kommit från regeringen tyvärrutgjorts av s.k. återställare. Reformer som genomför-des av fyrklöverregeringen har rivits upp eller föränd-rats till oigenkännlighet. I stället för att låta nya be-stämmelser få en chans att sätta sig och vara i krafttillräckligt länge för att de skall kunna utvärderas ochsedan eventuellt korrigeras har inriktningen varitsnabba förändringar. De som är att beklaga för dettaär inte i första hand den nuvarande oppositionen utandet är de som är direkt berörda, dvs. utbildningsan-ordnare, skolledare, elever, lärare och studenter. Denryckighet och de planeringssvårigheter som de snabbaomsvängningarna har lett till har gjort betydligt merskada än nytta. och högskolor nudessutom snabbt förväntas bereda plats för ett stortantal nya studerande är det särskilt olyckligt att detpositiva utvecklingsarbete som pågår på många områ-den måste avbrytas och att en anpassning betydligt hårdare reglering måste göras.Under har universitet och högskolorinom vissa ramar ansvarat för att själva utforma utbudav och innehåll i sina utbildningar. Syftet med refor-men var att studieplaner och utbildningsorganisationerskulle kunna anpassas efter lokala förutsättningar. Detgällde då naturligtvis också reglerna för antagning.Det har lett till ett intensivt utvecklingsarbete och ettbreddat utbud. Utbildningarna är inte identiska överhela landet, och som vi ser är det inte heller önskvärt.Likvärdiga utbildningar kan mycket väl utformas påolika sätt. Det gagnar studenterna. Staten bör därförbara i begränsad omfattning lägga sig i de metodersom används vid antagningen av studenter. Det ärresultatet utifrån de statligt uppsatta målen som skallmätas.För oss kristdemokrater är målet med antagnings-systemet att det skall leda till att fler grupper och flerindivider söker sig till högre utbildning. Därför räckerdet med att staten lägga fast att antagningssystemetutformas så att det gynnar mångfald och jämställdhet.Däremot behövs inga kvoteringsregler av det slag somregeringen föreslår. Så många vägar som möjligt in ihögskolan måste vara den mest gynnsamma modellen,inte minst när det gäller att komma åt den socialasnedrekryteringen, något som socialdemokraternaaldrig lyckats med i maktställning.Av samma anledning måste antalet standardbehö-righeter vara tillräckligt stort. Om de blir för få -vilket regeringen nu vill - hämmas möjligheterna förenskilda lärosäten att specialisera sig och profilerasig. Studenternas valmöjligheter blir färre, och där-med minskar den grupp av studenter som kan kommaifråga för en högre utbildning.Även begränsningen när det gäller att användasärskilda prov vid urval, som regeringen nu föreslår,kommer att vara en hämmande faktor för utveckling-en. De urvalsinstrument som existerar är långtifrån alltid objektiva. Betyg anses allmänt missgynnapojkar, högskoleprovet slår orättvist för flickor osv.Olika lärosäten arbetar därför med att utarbeta komp-letterande prov av olika slag för att förbättra urvals-systemet. Att den utvecklingen stryps är verkligenolyckligt. Så länge de övergripande målen mångfaldoch jämställdhet uppnås bör också särskilda provkunna användas vid urvalet.På en punkt har också vi kristdemokrater tidigtriktat kritik mot det nuvarande systemet. Det gällerstudenternas svårigheter att ta reda på vilka antag-ningsregler som gäller vid respektive högskola. Vistöder därför regeringens förslag i den del som hand-lar om att varje högskola skall fastställa en antag-ningsordning. Det bör preciseras ytterligare genom attdet framgår tydligare vad en antagningsordning skallinnehålla och att antagningsordningen skall finnastillgänglig i så god till att studenterna verkligen får enrimlig chans att bedöma sina möjligheter när det gäl-ler att kvalificera sig för tillträde till en viss utbild-ning. Möjligheten att få antagningsbeslutet prövat ärockså nödvändigt om studenternas rättssäkerhet skallkunna garanteras.Det är också viktigt att studenterna på ett enkeltsätt kan överblicka utbudet i hela landet. Därför börhögskolorna åläggas en informationsplikt till Verketför Högskoleservice om vilka kurser och utbildningarsom de erbjuder. På så sätt kan staten garantera attalla får information om hela utbudet av högre utbild-ning. ges ofta informationen selektivt till deregioner eller presumtiva studenter som den enskildahögskolan väljer att prioritera i sitt informationsarbe-te. För studievägledarna, som i ett system av det slagsom vi vill se får en ännu viktigare funktion, äröverblickbarheten när det gäller det nationella stu-dieutbudet också av största vikt.Herr talman! Slutligen vill jag betona att det ärviktigt att slå vakt om universitetens och högskolornassjälvbestämmande och deras möjligheter att utformakurser, utbildningar, antagnings- och urvalssystemefter lokala förutsättningar. Det gynnar bäst den ut-veckling som vi kristdemokrater vill se mot ett breda-re utbud som kan leda till att fler individer och nyagrupper av studenter lockas till högre studier.Vi står självfallet bakom alla reservationer som vihar avgett, men jag yrkar bifall endast till reservatio-nerna 15 och 17.Anf. 141 ()Herr talman! stod jag idenna talarstol och läste ur inledningskapitlet i PerAnders bok stad. Jagläste om vandring från landsbygdtill stad, från gammalt till nytt, från stagnation tillexpansion. Staden blev sinnebilden för industrisam-hällets expansiva kraft. Staden drog ständigt nya kate-gorier människor till sig. Staden växte.I dag är också vi på väg in i ett annat samhälle. Viär på väg in i informationssamhället, kunskapssamhäl-let, det postindustriella samhället. Såsom den växandestaden var industrisamhällets kännetecken är denväxande högskolan kunskapssamhällets kännetecken.Inför antagningen till konkurre-rade ca 240 000 personer om utbildningsplatserna påhögskolan. Mycket har hänt sedan min barndoms 40-och 50-tal, då några tusen studenter sökte sigtill högre utbildning och har alltså arbetslivserfaren-het.Då var sökandegruppen tämligen enhetlig. De all-ra flesta kom direkt från läroverket. kommerendast av de sökande direkt från gymnasiesko-lan.Cirka en tredjedel av de sökande är redan registre-rade vid en högskola, cirka en fjärdedel återkommerefter uppehåll från högskolestudier medan cirka entredjedel har slutfört sina gymnasiestudier längretillbaka i tiden.Av de nya sökande var en tredjedel eller äld-re och drygt en tredjedel hade en utbildning från ut-landet, från komvux, från folkhögskola eller frånnågon annan svensk utbildning.Parallellt med den snabba expansionen har hög-skolan avreglerats. Denna avreglering innebär attvarje högskolas ansvar för undervisningens inriktningoch innehåll har blivit i stort sett totalt. Jag tror attdenna del av avregleringen är grunden för att få tillstånd förnyelse och för att släppa fram kreativitet ochkänsla av delaktighet, vilket är förutsättningarna fören högskoleutbildning som följer tidens krav.Men däremot visar erfarenheten av de senasteårens mycket stora frihet för lärosätena att var för sigbestämma om behörighets- och urvalsregler att dethar blivit mycket svårt för de utbildningssökande attöverblicka sina möjligheter att komma in på högreutbildning.Därför är det nödvändigt att skapa ett enhetligtsystem för tillträde till högskolan, som är tydligt,överblickbart och rättssäkert för de enskilda sökande-na och som underlättar arbetet med antag-ning till högre studier. Regeringens framlagda förslagtäcker väl detta behov.Herr talman! Vårt samhälles snabbt ökande kravpå höjd allmänbildningsnivå och bred kompetensförändrar högskolans roll i utbildningssystemet. Detgamla traditionella uppdraget, omfattande forskning,utveckling av vetenskapliga metoder och forskarut-bildning, har kvar sin vägbana, men byggsparallellfiler ut. Högskolan håller också på att bli endel av det livslånga lärandet, det nationella kunskaps-lyftet och den nödvändiga kompetensutvecklingen.Om framtidens behov kommer att innebära att50 % av varje årskull går vidare till högskolestudier,vilket jag tror, kan vi inte skapa behörighetsreg-ler som blir alltför begränsade. Vi måste i stället ska-pa behörighetsregler som öppnar möjligheter för såstora grupper som möjligt att tillgodogöra sig studierpå högskolenivå. Att sådana regler skulle stå i mot-satsställning till kravet på kvalitet är tyvärr en alltförutbredd uppfattning.Herr talman! Gymnasiereformen i sig har inne-burit en betydande ambitionshöjning. Alla program ärtreåriga. Alla program har dessutom en gemensamkärna av teoretiska ämnen. Detta innebär att de eleversom lämnar den nya gymnasieskolan med ett fullföljtnationellt program kommer att ha en bredare kun-skapsbas än de som gick ut från den gamla gymnasie-skolan. Därtill kommer ett målrelaterat betygssystem,som ger varje elev en klarare överblick över vilkakunskaper som krävs för att uppnå godkändnivån. Dåvarje elev kommer att sträva efter att nå minst dennanivå - vilket jag är övertygad om - kommer mångafler elever att lämna gymnasieskolans , inteendast med en bredare kunskapsbas utan även medmer fördjupade kunskaper. Detta i sig skapar godaförutsättningar för studier på högskola.Regeringens förslag om krav på godkänt i kursermotsvarande av det antal gymnasiepoäng somkrävs för ett fullständigt program i gymnasieskolaninnebär en väsentlig skärpning i förhållande till vadsom gäller för att erhålla allmän behörighet tillhögskolestudier.Nuvarande regler innehåller inte några bestäm-melser om att de sökande skall ha uppnått en visslägsta betygsnivå eller uppfylla något annat särskiltkrav.Herr talman!