prot · GJ09115 · 1996-07-12 00:00:00 — Låt mig ställa en konkretfråga: Hur påverkas eländesindex för de gamla ochsjuka i av att socialdemokrater, väns-terpartister och miljöpartister skär ned resurserna förvård och omsorg med 3 miljarder bara i detta län?Hur påverkas eländesindex för de människorna av denåtgärden?Regeringen föreslår en sänkning av arbetsgivar-avgifterna för de första 600 000 lönekronor-na, uppenbarligen för att man tror att en sådan lättnadi beskattningen på arbete skall leda till fler jobb. Jagmåste då fråga: Om det är så att sänkt skatt på arbeteleder till fler jobb, varför då inte stödja det förslagsom vi har lagt fram i kammaren och som genom ettbeslut faktiskt kan leda till sänkt skatt på arbeteinom en sektor som knappast existerar, nämligen denprivata tjänstesektorn? Det handlar ju inte om bortfallav särskilt mycket i arbetsgivaravgifter som levererasin från den sektorn. Hur mycket räknar finansminis-tern med att man skulle tappa i inkomster som i om man nu öppnade för att sänka arbetsgivar-avgiften på den typen av tjänster?Anf. 65 Finansminister ()Herr talman! vill ställa mig till svarsför alla möjliga saker som jag faktiskt inte har haftmed att göra. Jag ställde inte ut några löften i valrö-relsen 1994. Jag blev inte återförd till då.Jag var en vanlig enkel fastighetsdirektör när valrörel-sen utspelades.Lika litet är jag ansvarig för de beslut som fattas iStockholms läns landsting. Jag tycker att den debattenskall föras i rätt forum. Jag är övertygad om att desom har fattat besluten där kan argumentera för sinsak. Jag nöjer mig med att diskutera de frågor som jaghar ansvar för och som är aktuella i kammaren ,nämligen den ekonomiska politiken inklusive syssel-sättningspolitiken. Det är tillräckligt viktiga frågor.Jag tycker faktiskt att det i det vi gör - det ärsom sagt inte den första åtgärden och definitivt inteden sista - finns ett antal konkreta åtgärder somkommer att få en positiv effekt på arbetsmarknadenoch bidra till att få ned arbetslösheten framöver. Jagär alldeles övertygad om det.Jag håller med om att det inte är särskilt roligt attdiskutera "krisdemokraternas" alternativ, men jagmåste ändå konstatera att det ni trodde er kunna utlo-va i er motion, nämligen att halvera den totala arbets-lösheten , orkar ni inte stå fast vid när nihittar den minsta gemensamma nämnaren med Folk-partiet och . Det utglesade paket som nihar kunnat ena er om möjliggjorde inte längre ettfasthållande vid en tidsangivelse för när arbetslöshe-ten skulle ha nedbringats. Den har ni släppt, och detär svårt att tolka detta på annat sätt än som en lägreambition.Till sist, och det har jag sagt förut till ,tror jag inte att pigavdrag är lösningen på landetssysselsättningsproblem.Anf. 66 () replikHerr talman! På den sista punkten är jag faktisktöverens med . Pigavdrag är inte lösning-en på landets problem. Men jag har i besöktett hjemmeserviceföretag som hade 1 100 anställda,som hade skapat 1 100 nya jobb i ett enda företag närman öppnade den här sektorn. Därför är jag oerhörtförvånad över att ni förkastar varje förslag som up-penbarligen inte är den totala lösningen på alla lan-dets problem.Erik ställde inte ut några löften. Nej, dettror jag det. Men gjorde det. De andrai den socialdemokratiska ledningen gjorde det. OchErik hade fått fortsätta att vara fastighetsdi-rektör om inte dessa överbud hade utställts i valrörel-sen. Problemet är ju att ni har misslyckats. Ar-betslösheten ökar och försöker krypaifrån det genom att säga att han inte var med ochställde ut dessa vallöften. Han försöker alltså krypaifrån dem. Det tycker jag är klädsamt.Är det ändå inte så, , att eländesindexskulle minska i de termer som försökermåla upp här genom att man skär ned för de gamlaoch sjuka med 3 miljarder i . Jag villbara med detta ha sagt att detta eländesindex ärmycket grovt tillyxat för att passa in i den egna retori-ken. Med verkligheten har det mycket litet att göra.Anf. 67 Finansminister ()Herr talman! Som fastighetsdirektör, ,lärde jag mig att uppskatta värdet av låga räntor. Detär någonting som den politik som den socialdemokra-tiska regeringen har fört har lett till, nämligen enkraftig nedgång av räntorna jämfört med den tid dåMats satt i regeringen och då vi hamnade i detstatsfinansiella kaos som vi nu håller på att ta oss ur.Jag konstaterade att vi har mins-kat eländesindex från till , dvs. vi hartagit bort ungefär en tredjedel av det elände som blevresultatet av tid i regeringen. Vi är intenöjda med detta. Vi är naturligtvis inte nöjda med denhöga arbetslöshet som vi fortfarande har, och därförskall den här politiken fortsätta och mer och merinriktas på att nedbringa arbetslösheten, att skapa nyajobb. Vi behöver litet , . Tvåår räcker inte för att städa upp i det konkursbo som vifick överta.Slutligen vill jag apropå pigavdraget säga att jaghar pratat med min danska kollega om effekterna avden åtgärden och fått veta att den har ytterst marginel-la effekter. Den leder möjligen till något fler jobb istädbranschen, men den leder definitivt inte till flerjobb totalt sett. Vad det handlar om är att subventio-nera en lågproduktiv sektor på bekostnad av andrasektorer. Jag tror uppriktigt sagt inte att vår framtidligger i att subventionera städtjänster. Jag vill säga tillMats att när han nu får sin välförtjänta semestertycker jag att han skall gå hem och städa själv, utananlitande av pigor eller några pigavdrag.Anf. 68 () replikHerr talman! I finansdebatten hörde viMiljöpartiets talesman tala om att fördeen radikalare miljöpolitik än andra partier. Han taladeockså om att stödet till allergisanering hade minskat,och anklagade andra för att vara ansvariga för detta.I verkligheten var det så att den konstruktion manhade format inte fungerade. Pengarnagick inte åt, och det behövde göras en omdisposition.Då träffades en överenskommelse mellan ,och . Mot bakgrundav att har upprepat resonemanget,som är djupt felaktigt, vill jag ställa en fråga.Anf. 69 FÖRSTE VICE TALMANNENRepliken gäller enligt debattreglerna finansminis-tern.Anf. 70 () replikHerr talman! Jag skall ställa frågan till finansmi-nistern.Är det inte så att det fanns en uppgörelse att an-vända dessa pengar på annat sätt, och att det spridsmyter i kammaren?Anf. 71 Finansminister ()Herr talman! Svaret på frågan är ja.Anf. 72 ()Herr talman! Normalt skulle vi inte vara här ikammaren . Men i ärinte normal - och jag tänker då inte på vädret. Eko-nomiskt råder stagnation, och massarbetslöshetenväxer. Ändå hade regeringen tänkt gå till sommarlovutan att redovisa en politik som kunde ge hopp, fram-tidstro och framför allt nya jobb. Genom att presente-ra ett omfattande åtgärdsprogram och genom att krävaatt skyndsamt skulle ta ställning till dettahar vi moderater visat att det finns ett alternativ tillden handfallenhet - för att inte säga nonchalans - somutmärker regeringen.För två veckor sedan var jag och några andra le-damöter ur på besök i , som dettahalvår svarar för ordförandeskapet i unionen. Enirländsk parlamentsledamot ställde då frågan: "Varförgår det så dåligt för ?" Hans eget land harlänge haft svag ekonomi. När man först prövade attsanera statsfinanserna med skattehöjningar, blev re-sultatet dåligt. Men därefter har man sparat på ut-giftssidan och öppnat landet för företagsinvesteringar.Tillväxten är nu den snabbaste inom EU,statsskuldskvoten minskar och arbetslösheten sjunker,även om det går långsamt därför att utvandrare vänderhemåt när det finns jobb att få. närmar sig nuraskt EU:s välfärdsgenomsnitt underifrån - en nivåsom tyvärr redan brutit igenom på sin vägnedåt. Med nuvarande tendenser kommer dessa kur-vor att korsas inom kort.Ett svar på min irländske kollegas fråga kräver enkort tillbakablick. Efter hade Sve-rige ett gynnsamt läge med eftertraktade råvaror ochen oförstörd produktionsapparat. Under 1950- och60-talen avvek vi ännu inte vad gäller skatter ochoffentliga utgifter. Så låg också 1970 på entopplats i den internationella välfärdsligan. Men sedangick det snett.Skattehöjningar och offentlig utgiftsexpansion,motiverad som överbryggningspolitik,ledde till dålig produktivitetsutveckling och till kost-nadsstegring. blev upprepade devalveringar,vilket var ett sätt att rädda jobben, men till priset avallmänt sänkt levnadsstandard. ligger densvenska välfärden på en delad 16:e plats bland 24industriländer.Med Socialdemokraternas återkomst i regerings-ställning 1982 inleddes överhettningspolitik.Mot slutet av 1980-talet spreds dock en insikt om attså här kunde det inte fortsätta. Det blev ett visst gehörför borgerliga förslag som avregleringar av kre-dit- och valutapolitiken, sänkta marginalskatter, of-fentliga utgiftsbesparingar och t.o.m. ansökan ommedlemskap i efter krisuppgörelserna med den borgerligaregeringen var det dags för återfall ihögskattepolitik och regleringsiver. gavupp som ekonomisk talesman - liksom tidigare . tog över, och när han nuanklagar den borgerliga regeringen för de årens bud-getunderskott, skall vi minnas att den socialdemokra-tiska oppositionspolitiken inte skulle ha gjort demmindre, utan avsevärt större.Efter 1994 års val var det återställare som gällde.På arbetsmarknaden betydde det tempo tillbaka be-träffande arbetsrätten och arbetslöshetsförsäkringen.Budgetsaneringen bedrevs mest med skattehöjningar- jämfört med deknappt 4 miljarder som ville tillståunder valrörelsen. Resultatet har inte uteblivit. Pånågot år lyckades Socialdemokraterna strypa denmarkanta uppgång som kännetecknade svensk eko-nomi vid regeringsskiftet . Då tillkom det tusenjobb , vilket kan jämföras med hur det varvåren 1991, då det försvann tusen jobb . ,, har Socialdemokraterna lyckatsgenomföra ännu en återställare. växer åter arbets-lösheten , vecka efter vecka.Som redan har nämnts i debatten lovade Social-demokraterna års val att arbetslösheten påett år skulle tas ned till , om de bara fickkomma till makten. uppgår den öppna arbets-lösheten till , eller nära 450 000 personer.Lägger man till dem som är föremål för AMS-åtgärder, stiger siffran till nära 600 000. Men det ärändå inte hela sanningen. Den verkliga arbetslöshetenomfattar långt över en miljon människor. Dessutomgår utvecklingen åt fel håll. Varslen är fler, och delediga platserna färre än sedan.Arbetslösheten är vår tids största ekonomiska ochsociala problem. Den kostar varje svenskt , den försätter människor isocialt svåra situationer och den mal ned deras själv-känsla. Mot denna bakgrund - och mot bakgrund avvallöftena - har regeringen tagit anmärkningsvärt lättpå frågan. Tillväxtproposition och vårpropositionkom och gick utan verkningsfulla åtgärder. Den till islutet av maj utlovade sysselsättningspropositionenuteblev. och kört fast visste uppenbarligenSocialdemokraterna inte vad de skulle ta sig till. Ominte vi moderater tagit initiativ med partimotion ochmed begäran om utskotts- och kammarbehandling,skulle det inte ha blivit någon proposition före hösten.Nu blev det ändå inte mer än ett hast- ochhafsverk. I propositionen samlades halvfärdiga för-slag, varav en del inte hade mycket med tillkomstenav nya jobb att göra. Samma nygamla utbildningsplat-ser presenterades för jag vet inte vilken gång i ord-ningen. Skattelättnader på vissa punkter uppvägdes avskattehöjningar på andra. Åt den verkliga nyckelfrå-gan - arbetsrättens modernisering - gjordes ingenting.Som mål angavs att den öppna arbetslösheten skallhalveras . Men eftersom man talar omden öppna arbetslösheten - inte den totala eller denverkliga som är mycket högre - behöver inte dettabetyda att något enda jobb tillkommer. Ändå medgernu regeringen att de föreslagna åtgärderna inte kom-mer att räcka för att uppfylla målet. har sedermera instämt i den be-dömningen.Ärade kammarledamöter! Jag har funderat mycketöver en tänkbar förklaring till Socialdemokraternasvalhänthet när det gäller arbetslösheten. Orsakenmåste vara att de har svårt att förlika sig med att vipolitiker inte kan, som det heter, skapa jobb. Våruppgift är att skapa gynnsamma villkor för företagan-de som ger nya jobb. "skapades" jobb genom attden offentliga verksamheten fick växa eller genom attbostadsbyggandet stimulerades med subventioner.Men det går inte längre av finansiella skäl. Det rådernu bred enighet om att de nya jobben måste komma iden enskilda sektorn. Men det förutsätter ett så gottnäringsklimat så att företag startas och växer.Det är här Socialdemokraternas problem ligger.Rent allmänt tror jag inte att Socialdemokraternaförstår företagandets villkor. Jag tror inte att de för-står att så länge de byter skattelättnader mot skatte-höjningar och tar in litet extra på köpet, och så längede inte skapar friare förhållanden på arbetsmarkna-den, så blir det inga nya riktiga jobb. Socialdemokra-terna har naturligtvis svårt att inge framtidstro hos deföretagare, som i egenskap av arbetsgivare och kapi-talister i er ideologi alltid utmålats som motståndare.Alldeles speciellt svårt blir det för fackföreningsrörel-sen, för vilken företagarna är motparten i intresse-kampen.När behöver en växande fri företagsamhetför att få fram fler jobb, är det närmast naivt att tro attett socialistiskt parti kan skapa förutsättningar fördetta.Det är därför det är vi moderater som går i spetsenför att angripa den verkliga arbetslösheten. Det förut-sätter genomgripande omprövningar av rådande för-hållanden och gamla dogmer. Den ekonomiska till-växten uteblir - det är alldeles säkert - om vi interättar till strukturfel som höga skatter på produktionenoch långtgående regleringar. Inte minst viktigt är attreformera arbetsrätten. LO har meddelat att maninte avser att efterkomma medlartrions krav beträf-fande uppläggningen av de fortsatta förhandlingarna.Avser och regeringen att bara passivtvänta till slutet av sommaren på beskedet att det intekommit något konkret ut av den bisarra idén att låtaarbetsmarknadens parter förhandla fram ett lagför-slag?Herr talman! Vår partimotion och gemensammaborgerliga reservationer innehåller förslag som kansättas in snabbt, bl.a. på arbetsrättens område. De hari utskotten getts en snäv behandling - och man föror-dar avslag på alla punkter. Det betyder att det inte blirnågon snar bättring på arbetsmarknaden, eftersompropositionen inte tar sikte på de verkliga problemsom där råder. Men vi kommer igen, närmast i an-slutning till budgetpropositionen . För arbetslös-heten försvinner inte av sig själv. Det är bara genomatt spara på den offentliga utgiftssidan, sänka skatteroch avreglera som vi får fler företag och nya riktigajobb.(Applåder)Anf. 73 ()Herr talman! Det är inte så länge sedan vi hade endebatt här i kammaren, närmare bestämt en månadsedan vid avslutningen av vårsessionen. Inför denpresenterade och regeringen ett förslagtill program för att bekämpa arbetslösheten. Pro-grammet utarbetades under ett tiotal dagar dessförin-nan, och därefter har övriga riksdagspartier presente-rat sina alternativ.Det var självklart för att pröva förut-sättningarna för en överenskommelse om jobben närvi fick en inbjudan. Enligt min mening hade det varitlika naturligt om fler partier då hade anmält sitt in-tresse. Men så blev det inte, som vi vet. Politik är intebara att presentera sina alternativ. Det gäller också attförsöka förverkliga mesta möjliga av sina förslag, förlandets skull, för de arbetslösas skull och för att skapapolitisk stabilitet.Jag vet inte riktigt om vi gör olika bedömningar avhur illa ute har varit och hur mycket arbetesom krävs för att vi skall återfå ett samhälle som vi ärstolta över. Då måste man naturligtvis vara beredd attkoppla loss från sitt eget och vara beredd att sökasamförstånd med andra. Annars tar andra krafter ochandra intressen över folkrepresentationens uppgifter.Det gäller i synnerhet när skuldbördan ökar i ställetför att minska. Det innebär att samtliga partiers möj-lighet att motsvara svenska folkets krav och utföradess uppdrag minskar.Jag är på ett sätt förvånad, men jag är föga impo-nerad av det som redovisas från övriga partier i fi-nansutskottets betänkande nr 15 till denna debatt. Därfinns närmare bestämt 172 reservationer och 18 sär-skilda yrkanden. Det är egentligen ett dåligt resultatav att begära en extrasession. Men det har ni väl tänktigenom i förväg, antar jag. Låt mig komplettera meden liten travesti: jag beundrar ert mod att begäraextrasessionen, men inte er beslutskraft.Enligt min och enkla mening behöverSverige mer av samarbete och mindre av konfronta-tion. Delar ni inte denna uppfattning är det ensensation. Svenska folket tycks bejaka samarbete, ivarje fall hälften av folket. opinion gördet till , och vår partistämma gör det fullt ut.Men samarbetsklimatet beror naturligtvis också påvilka signaler man själv skickar ut.Det är inte genom att söka konfrontation och stridsom det skapas fler jobb i . Det är inte hellerenbart genom dagens debatt och beslut, utan detmåste komma fler steg. Vi måste bejaka att detta är enprocess. Vår tragedi i har varit att vi var såilla ute i ekonomin att vi inte kunde satsa offensivt,dvs. på saker som kostar, innan vi hade rett upp deflesta av de ekonomiska obalanserna. Det är detta somhar gjort att saker och ting har dröjt och att vi inte harkunnat hantera frågorna med bibehållen trovärdighetpå annat sätt.Det finns ingen enkel lösning på ett svårt problem.Arbetslösheten är ett svårt problem. Det är därför somalla regeringar har varit inriktade på att försöka hante-ra dessa frågor - mer eller mindre bra, skall tilläggas.Fyrklöverregeringen påbörjade saneringen av statensfinanser. Men det var då - som redan har påpekats -. Då var vi inne i en process där arbetslöshetenökade.Det arbetet var verkligen inte färdigt vid valet år1994. Redan i valrörelsen argumenterade vi i Center-partiet för en nationell samling över de s.k. block-gränserna för bästa. Intresset från andrapartier var då mycket blygsamt, måste jag erkänna,och det var beklagligt. Men det var naturligtvis varjepartis ensak. Vi talade om för väljarna före valet vadvi därefter fullföljt, nämligen samarbetslinjen.Bristen på helhetssyn och samförstånd är förla-mande för arbetslöshetsbekämpningen. Särintressenmotverkar lösningar som ger fler chansen att få jobb.Vissa fackföreträdare vill trygga välfärden genomkrav som leder till det rakt motsatta, dvs. sämre stats-finanser och därmed utholkad välfärd. Vissa arbetsgi-vare ser ett självändamål i att rasera den gemensammasektorn och öka klyftorna. Men hänger man i en fall-skärm blir ju perspektivet "von oben", uppifrån.Samma eller andra ekonomiska särintressen vill åsin sida krampaktigt hänga kvar vid det omoderna,t.ex. kärnkraften eller annan betongpolitik. Decennierav skadlig energiimport - fossila bränslen och uran -måste bytas mot inhemskt producerad energi somdessutom är miljövänligt och ger nya jobb här hem-ma. När skall den självklara tanken gå upp för till-räckligt många för att vi skall kunna göra just detta?Jobb går inte att kommendera fram. Då skulle detredan vara gjort. Statsfinanserna måste ovillkorligenbringas i balans och vara stabila. Det är punkt ett. Denpolitiska nivån kan därutöver skapa förutsättningar förföretagande och investeringar. Så kommer att ske del när finansutskottets betänkande klubbas ige-nom här . Det är punkt två.Men det behövs mera. Nyckelorden är: fortsattkretsloppsanpassning, fortsatt kompetenshöjning, endecentraliserad småföretagssatsning, en lönebildninginom de ramar vi har att tillgå, flexiblare arbetsmark-nad och en mer lokalt och regionalt anpassad arbets-marknads- och regionalpolitik som skapar överblick.Låt mig säga några ord om kretsloppsanpassning-en. Vi började med att konkretisera de tankarna underfrämst förra valperioden. Det är viktigt att de nu försvidare. Framtidens samhälle måste bygga på meråtervinning och mindre av sopor på hög. Enligt enutredning lär det innebära mindre pålandets sophögar om vi genomför det somnu föreslås i propositionen. Det miljardprogram förhållbar utveckling som ligger i jobbpaketet avvisasemellertid, t.ex. av . Det är häp-nadsväckande. När skall den svenska högern insesambandet mellan ekonomi och ekologi?Centerpartiet och regeringen gör i jobbpaketet enomfattande utbildningssatsning där många svenskavuxna med en låg utbildningsnivå ges en chans atthöja sin kompetens och skaffa sig nya kunskaper föratt öppna nya dörrar. Det har här i debatten funnitstonfall som jag blir illa berörd av. Man börjar plöts-ligt tala om kvalitet, som om ökning av 30 000 hög-skoleplatser skulle äventyra hela det svenska högsko-leväsendet. Hur i all världen tänker man på den härpunkten? Som om mindre högskolor inte skulle kunnainnebära kvalitet! Jag gick på en liten högskola engång - i . Det är ingensom någonsin nämner den när det gäller brist på kvali-tet. Den var visserligen så professorstät att man intekunde gå utan att snubbla på professorer, men ändå.Det är inte storleken som avgör, utan det handlar omvad vi vill göra för att satsa på framtiden.Mycket av den satsning som här görs på de mindreoch medelstora högskolorna skulle kommit långttidigare - till , till i ,och , till , till , tillBorås, till , till , tillHalmstad, till , till , tillKristianstad, , , ,till , som får egen högskola, till , tillMälardalen, till och till . Tillalla dessa förs lejonparten av de 30 000 nya platsernai högre utbildning.Då säger några att det går för fort och, som sagt,att kvaliteten hotas. De som tycker så bör tala om här,helst , vilka högskolor som inte skall få nya plat-ser. Är det Härnö-sand? Ge de beskeden här!Låt mig avslutningsvis säga att det är en självklar-het att många av de frågor vi diskuterar kräveratt också andra är beredda att ta ansvar. Arbetsrättenär en sådan fråga. Arbetsrätten måste reformeras,helst genom att parterna kommer överens. Lönebild-ningen måste vara rimlig. Det innebär att vi inte lånartill lön, för då riskeras det förtroende som sakta mensäkert återskapats för svensk ekonomi. Ansvaret vilari dessa frågor tungt på parterna.Centerpartiet är berett till fortsatt samarbete för attlösa arbetslöshetskrisen, och det vore bra om flerpartier mer aktivt tog del i detta arbete. Bara genomstabilitet och beslut skapas långsiktiga förutsättningarför hållbar tillväxt. Då kan arbetslösheten pressas ned.Det går att göra, och det måste göras. Allt vi diskute-rar och debatterar handlar om enskilda männi-skor. Alltför många är arbetslösa. Det är en oaccepta-bel situation mänskligt, ekonomiskt och resursmäs-sigt. Vi måste återvinna beslutskraften i vårt samhälle,förstärka våra konkurrensförutsättningar och slutalåna till löpande utgifter. Alla särintressen måste hål-las inom våra gemensamma ramar.Sist men inte minst krävs politisk samarbetsför-måga - inte bara förslagsförmåga. Ord måste följas avhandling.(Applåder)Anf. 74 ()Herr talman! Arbetslösheten i ökar. Desenaste siffrorna tyder på att den nu är högre än nå-gonsin i modern tid. Den senaste månadssiffran, frånjuni, är den högsta junisiffra som registrerats. högre än alla junisiffror , trots att konjunkturläget då var sämreän vad det är . Ingenting tyder på en snabb vänd-ning till det bättre. Varslen fortsätter att vara många,och antalet lediga platser är få.Regeringens kamp mot arbetslösheten är ett totaltmisslyckande. Regeringen är en arbetslös-hetsregering snarare än en arbetarregering.Vi varnade för denna utveckling. Vi gjorde det re-dan före valet, då vi kunde peka på att utvecklingenvänt till det bättre och att nya jobb tillkom i snabbtakt, och att den trenden kunde hotas av återställar-politik. Men det hjälpte inte. Socialdemokraternavann valet, säkert främst på löftet att arbetslöshetenskulle vara senast den sista december1995. Vi vet hur det gick med det löftet. , när nihar haft ytterligare på er, är siffran för denöppna arbetslösheten inte utan !Extrariksdag - varför det? funde-rade över motiven. När tillsammans medandra drev fram den var ett viktigt motiv för oss atttvinga in arbetslösheten i fokus av debatten. Det harinte varit så lätt. Arbetslösheten har inte definieratssom en särskilt het politisk fråga. Alltför många tycksha resignerat.