prot · GJ0984 · 1996-04-23 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1995/96:84Tisdagen den 23 aprilKl. 14.00 16.3218.00 - 18.44Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckorProtokoll1995/96:84-------------------------------------------------------------1 § Utökning av antalet suppleanter i utbild-ningsutskottetValberedningen hade, enligt ett till kammaren in-kommet protokollsutdrag, på begäran av Socialdemo-kratiska riksdagsgruppen tillstyrkt att antalet supple-anter i utbildningsutskottet utökas från 24 till 25.Kammaren medgav denna utökning.2 § Val av extra suppleant i utbildningsutskottetFöretogs val av extra suppleant i utbildningsutskottet.Kammaren valde i enlighet med Valberedningensförslag tillsuppleant i utbildningsutskottetBerndt ()3 § Justering av protokollJusterades protokollen för den 15, 16 och 17 april.4 § Meddelande om svarstiden för frågorTalmannen meddelade att frågor som inlämnatssenast före skulle pågrund av mellankommande helgdag besvaras före kl. 12.00.5 § Meddelande om anmälan av talartid tillarbetsplenum torsdagen den 2 majTalmannen meddelade att talartid till debatterna ide ärenden som skulle behandlas torsdagen den 2 majborde anmälas kl. 14.00.6 § Meddelande om svar på interpellationerTill hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 1995/96:159Till riksdagenInterpellation 1995/96:159 av ()om massarbetslösheten, bidragsberoendet och de högaskatterna.Interpellationen kommer att besvaras onsdagenden 24 april 1996.Skälet till dröjsmålet är att jag inte kunnat finna endebattdag som passar både interpellanten och mig.Stockholm den 19 april 1996Thomas ÖstrosInterpellation 1995/96:157Till riksdagenInterpellation 1995/96:157 av () om reglerna för momsinbetalning.Interpellationen kommer att besvaras fredagen den26 april 1996.Skälet till dröjsmålet är att interpellationsdebattenden var och 19 och är fulltecknade.Stockholm den 19 april 1996Thomas ÖstrosInterpellation 1995/96:172Till riksdagenInterpellation 1995/96:172 av ombiståndsinsatser och asylfrågor avseende Irak.Interpellationen kommer att besvaras tisdagen den21 maj 1996.Skälet till dröjsmålet är utlandsresa.Stockholm den 17 april 1996Pierre SchoriInterpellation 1995/96:173Till riksdagenInterpellation 1995/96:173 av villkoren för personaluthyrning.Interpellationen kommer att besvaras fredagen den3 maj 1996.Skälet till dröjsmålet är utlandsresa.Stockholm den 18 april 1996Margareta Winberg7 § Svar på interpellation 1995/96:127 om för-kortning av arbetstidAnf. 1 Statsrådet ()Fru talman! har frågat arbets-marknadsministern om regeringen tänker ta någrainitiativ till att påbörja processen i att arbetstidenförkortas i den statliga sektorn samt om regeringentänker ta kontakt med arbetsmarknadens parter angå-ende en arbetstidsförkortning.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som skall svara på interpellationen.Arbetstidsfrågorna utreds av den avregeringen tillsatta . Kommitténhar bl.a. till uppgift att analysera de långsiktiga kon-sekvenserna av alternativa arbetstidsförkortningar.Inom ramen för sitt uppdrag i den här delen skallkommittén analysera effekterna av arbetstidsförkort-ningar och olika arbetstidsmönster på produktionen,produktiviteten, sysselsättningen, konkurrenskraften,arbetets organisation och välfärden.Utgångspunkten för kommitténs arbete är att ar-betstidsfrågorna även i fortsättningen så långt sommöjligt regleras i avtal mellan arbetsmarknadensparter. Takten och den fortsatta inriktningen av even-tuella alternativa arbetstidsförkortningar skall avkommittén bedömas ur detta perspektiv.En annan viktig uppgift för Arbetstidskommitténär att utreda på vilket sätt flexibla arbetstidsregler kaninföras i svensk lagstiftning. Frågorna om arbetstidenslängd och en ökad flexibilitet i utläggningen av ar-betstiden hör naturligtvis starkt ihop.Regleringen av arbetstid och andra anställnings-förhållanden för anställda inom den statliga sektorn,som den ena frågan i interpellationen tar sikte på, skergenom kollektivavtal där företräderde statliga arbetsgivarna.I samband med ombildningen av den statliga ar-betsgivarfunktionen avvecklades dentidigare ordningen, som innebar att regeringen skullegodkänna kollektivavtal om anställningsvillkor förstatens arbetstagare.Jag har inhämtat att parterna på det statliga områ-det i samband med avtalsrörelse avtalat omstora förändringar i regleringen av arbetstidsfrågorna.Förändringarna syftar till att arbetstidsbestämmelser-na skall anpassas till de krav på service och effektivi-tet som ställs på statliga verksamheter samt möjliggö-ra att större hänsyn tas till de enskilda arbetstagarnasbehov och önskemål i arbetstidshänseende.En annan förändring är att den tidigare centraltavtalade spärren mot arbetstidsförkortningar upphöratt gälla . Arbetstidens längd kandärmed bli föremål för förhandlingar mellan parternapå varje enskild myndighet.Mitt svar på frågan om arbetstidsförkortning i denstatliga sektorn är mot den här bakgrunden att rege-ringen inte har för avsikt att ta några initiativ såvittgäller den avtalade arbetstiden på det statliga området.Jag har i den här frågan samrått med finansministern,som har ansvar för de statliga arbetsgivarfrågorna.Som jag sagt är utgångspunkten för arbete att arbetstidsfrågorna så långtsom möjligt regleras i avtal mellan arbetsmarknadensparter. Den avslutade socialdemokratiskapartikongressen har för sin del uttalat sig i sammariktning när det gäller kortare arbetstid. Kongressenansåg att kortare arbetstid i första hand är en fråga fördessa parter och att kostnaderna för en förkortning fårvägas mot andra ambitioner och krav.Företrädare för arbetsmarknadsparterna medver-kar i arbete. Jag har däremotinte för avsikt att nu ta upp några direkta överlägg-ningar med dem om arbetstidsfrågorna.Anf. 2 ()Fru talman! Jag skall vara artig och tacka för sva-ret, men jag måste säga att jag är gruvligt besviken påatt regeringen tydligen inte har för avsikt att ta någrasom helst initiativ när det gäller arbetstidsfrågan.Det förvånar mig att man avsvär sig möjligheten,genom att enbart hänvisa till arbetsmarknadens parteroch till de avtal som gäller. Det finns ju andra frågordär regeringen är mycket aktiv och tar initiativ, kallarsamman arbetsmarknadens parter och är pådrivande.Jag tänker på initiativ för att hålla lönerna nere. Därbekymrar man sig inte över att man tassar in på områ-den som hör arbetsmarknadens parter till, utan där gårman ut oerhört aktivt, inte minst statsministern, ochförklarar att det nu gäller att hålla nere lönerna såmycket som möjligt. Varför man då inte skulle kunnata initiativ i en sådan här fråga begriper jag inte.På samma sätt tycker jag att det är en mycket in-snävad och torftig tolkning av vad den socialdemo-kratiska kongressen sade i den här frågan. Jag har härett utdrag av just vad man sade. Jag kan läsa upp det,därför att jag tycker att det är väldigt klokt:"Många människor stödjer visionen om kortarearbetstid. En generellt kortare arbetstid skulle ge be-tydande välfärdsvinster. Det skulle innebära merutrymme för familj, vänner, föreningsliv och annatsamhällsarbete och ge förutsättningar för ett mänskli-gare samhälle.Arbetstidsförkortning ger bättre förutsättningar föratt skapa ett mer demokratiskt och jämställt samhälle.En kortare arbetstid är i första hand en fråga förarbetsmarknadens parter - - -. "Men man säger också:"Arbetstidsförkortning bör ske successivt inomalla avtalsområden, i annat fall bör lagstiftning över-vägas. "Det här var ju en fråga som man lyfte upp på densocialdemokratiska kongressen. Jag undrar vad detsocialdemokratiska kvinnoförbundets ordförandesäger om det här svaret från regeringen. Jag vet atthon har arbetat hårt för den här frågan och såg detsom en positionsförändring att kongressen ändå våga-de säga dels att det var en viktig jämställdhetsfråga,dels att det kan ge ett bidrag till att minska arbetslös-heten.I det här läget kan jag inte se att vi kan lämna nå-gon fråga oprövad när det gäller att minska arbetslös-heten. I den vårproposition som lades fram för envecka sedan, sade man ju klart ut att de här ambitio-nerna inte räcker om vi skall få ned arbetslösheten.Man har , såvitt jag vet, en diskusson i departemen-ten där man talar om att det är en strukturell arbets-löshet. Då behövs det också strukturella åtgärder föratt komma till rätta med detta. En arbetstidsförkort-ning är just en sådan åtgärd.Avslutningsvis vill jag också säga att vi i på s. 3 förde en debatt om jämställdhet, där jagbeskylldes för att vara den som bara pratar medanregeringens kvinnliga statsråd sades vara de somverkligen gör någonting åt jämställdheten. Om dettaförhållningssätt till arbetstidsförkortningen är att göranågonting åt jämställdheten, tror jag att det är väldigtmånga kvinnor som blir gruvligt besvikna.Jag förväntar mig åtminstone kommentarer tilldenna passivitet i en så viktig fråga som det nu finnsett läge för. Frågan debatteras på många håll just ,inte minst inom fackföreningsrörelsen, inom kvin-norörelsen, inom de politiska kvinnoförbunden osv.Med tanke också på arbetslösheten finns det utrymmeför ett initiativ.Det är märkligt att en socialdemokratisk regeringsom berömmer sig av att arbeta för jämställdheten idetta läge inte tänker ta något initiativ i frågan. 3 ()Fru talman! Först ett välkommen till statsrådetMessing, som jag har förmånen att ha ett första me-ningsutbyte med i kammaren i hennes nya roll.Jag har ju inte haft tillfälle att föra debatt via . Därför passar jag här på att ge några syn-punkter.Fru bekymrar sig över att statsrådet harglömt vad som sades på . Min slutsatsär den motsatta. Jag tror nämligen att det är bra något fjärmar sig från den euforiska stämningsom ibland kan infinna sig på kongresser, vilket göratt man fattar mindre välavvägda beslut.Det finns en rad skäl till att det kan vara angelägetmed en arbetstidsförkortning. Det kan vara föräldrarmed små barn som behöver en kortare arbetstid. Detkan vara människor med tungt arbete, i stor omfatt-ning förlagt till t.ex. Det kan vara människorsom har kommit upp i den ålder då deltidsarbetekänns angeläget. Det kan handla om studier som görintrång . Dessutom kan det vara frågaom en allmän valfrihetssynpunkt. Det finns mångaskäl för en kortare arbetstid.Låt mig också säga att vi lever med några para-doxer. Först och främst har vi en förfärande arbets-löshet som, trots högkonjunkturen, tyvärr ser ut attvara i stigande. Den borde ha sjunkit. I spåren av dettahar debatten uppstått om huruvida man kan lösa ar-betslöshetsproblemet med en kortare arbetstid. Jagtror inte att det är möjligt, dels därför att de ländersom har prövat det inte har varit särskilt framgångsri-ka, dels därför att vi har en årsarbetstid som inte äralltför imponerande sett i ett internationellt perspek-tiv. Vårt bekymmer i är ju inte att vi arbetarför mycket, snarare tvärtom. Arbete är något som ärbåde värdefullt och angeläget. Därför skall man inteförkorta något som är bra för ens egen skull.Här finns också en annan paradox. Arbetslöshetberor ju egentigen inte på arbetsbrist utan på andrabrister. Det beror på brist på lönsamhet, brist på peng-ar i offentlig kassa och brister i vårt sätt att organiseraarbetslivet.Jag tycker att det är bra, fru talman, att parterna nufår pröva frågan. Jag är nog mer förhoppningsfull änvad interpellanten kanske är. Jag tror att detta börvägas mot något annat än att bara få en teoretisk ma-tematik att gå ihop för det går säkert att lösa. Menpraktiskt behöver vi mer arbetsinsatser och störrearbetsprestationer i vårt land för människor som be-höver mer av allmän omsorg. Det behövs miljöinsat-ser och ökad produktion, för det som vi har att leva påär ju det som vi producerar.Anf. 4 Statsrådet ()Fru talman! är besviken över attregeringen inte tar några initiativ. Jag är glad över attGudrun har så stor tilltrotill den socialdemokratiska regeringen. Jag skall tamed mig detta. Men vi har tagit initiativ.Den arbetstidskommitté som arbetar är tillsatt påregeringens initiativ. Den arbetsrättkommission somarbetar är tillsatt på regeringens initiativ. Vi i detsocialdemokratiska partiet tycker att detta är ett brasätt att lösa stora och svåra problem. Utgångspunktenär den s.k. svenska modellen, som alla eller i alla fallnästan alla är stolta över och tycker är ett bra sätt attgå till väga. Vi tycker att arbetsmarknadens parterskall klara av stora frågor och vill inte att arbetsrätts-frågorna skall komma tillbaka i regeringens knä. Detvill vi inte heller att lönebildningsfrågorna skall göra,utan tycker att frågorna skall lösas av parterna.Gudrun första fråga visar att hon interiktigt har förstått den roll som regeringen nu hargentemot de statliga myndigheterna. Vi har alltsåavvecklat den tidigare ordningen, där vi godkändesamtliga kollektivavtal. De kollektivavtal som nuligger på de statliga myndigheternas område är för-handlade och klara. De har öppnat för alternativaarbetstidsförkortningar och större flexibilitet. Jag troratt parterna själva i kommande avtalsrörelser harförmågan, viljan och orken att göra prioriteringar närdet gäller arbetstidsförkortning, kompetensutbildningeller annat. Det är viktigt att vi ger parterna chansenatt komma överens om vilka frågor som skall priorite-ras i framtiden.Arbetstidskommittén ser också över hur arbets-tidsfrågorna berör kvinnor och män. Samtliga kom-mittéer och utredningar under regeringens ansvar hartill uppgift att ställa frågorna i ett jämställdhetspers-pektiv. Helt klart är det så att ett ökat krav på flexibili-tet på arbetsmarknaden och ökade krav på korttidsan-ställningar berör kvinnor och män olika mycket. Dettaär ingenting som man skall blunda för, utan något somkommittéerna måste ta till sig.Till vill jag säga att jag håller medhonom när det gäller de stora frågor som han tog upp.Det är viktigt att man ser över dem ordentligt ochkonstaterar att den höga arbetslösheten inte löses mednågra enkla grepp, för det är stora frågor. Det är ocksåviktigt att man inte stänger några dörrar för att disku-tera lösningar, utan vågar prova alternativa sätt ochnya reformer.Jag tror att det är bra att låta fantasin sprudla litetgrand och att tro att människor lokalt, men naturligt-vis också centralt, kan komma på nya idéer och finnanya lösningar på svåra problem.Anf. 5 ()Fru talman! Det är möjligt att jag har en överdri-ven tilltro till den socialdemokratiska kongressensbeslut. Det beklagar jag i så fall. Jag trodde att Soci-aldemokraterna var ett demokratiskt parti som såg tillatt verkställa det som kongressen beslutade om när ninu sitter i regeringsställning. Är det inte så, beklagarjag det verkligen.Arbetstidsförkortningen är verkligen ingen ny frå-ga. Den har stötts, blötts och utretts på längden ochtvärsen på alla upptänkliga sätt. Det vet ju UlricaMessing också. Men det händer ingenting, och dåmåste ju någon ta ett ansvar. Jag menar att det ärregeringens ansvar att se till både arbetslösheten ochjämställdheten. Det kan man inte bara skjuta ifrån siggenom att säga att ansvaret ligger hos arbetsmarkna-dens parter punkt slut, utan det finns här ett delatansvar. Om det som man vill uppnå inte löses avarbetsmarknadens parter, så måste ju regeringen ock-så ta ett ansvar. Här gäller det diskussioner om finan-siering, skatter och liknande. Det måste ske ett samar-bete mellan arbetsmarknadens parter å ena sidan ochregeringen å andra sidan för att åstadkomma en önsk-värd förändring. Jag utgår då från att vi båda anser atten önskvärd förändring vore en arbetstidsförkortningav en mängd skäl som vi kan sätta under rubrikenhöjd livskvalitet, ökad jämställdhet osv. - alla devackra orden. Arbetstidsförkortningen har också bety-delse för arbetslösheten, naturligtvis i kombinationmed skatteåtgärder, begränsning av övertidsuttag ochliknande.En enkel samhällsekonomisk matematik säger attdet måste vara bättre att fler jobbar än attfå jobbar plus en massa övertid. Vi kaninte ha en arbetsmarknad, där bara de ryms som kanarbeta för att finnas just in time till en arbetsgi-vare, bli utslitna och därefter spottas ut, medan vi haren stor arbetslöshet, som är ett strukturelltproblem. Detta är inget önskvärt. Alltså måste mangöra någonting åt problemet, och där har regeringenett ansvar. Det går inte att bara skjuta ifrån sig ansva-ret till arbetsmarknadens parter.Därför efterlyser jag initiativ. Det är väl ändå så,, att regeringen är mycket initiativriknär det gäller att försöka påverka arbetsmarknadensparter i fråga om lönebildningen t.ex. Där skräderman inte orden, utan man åker ut och propagerar ochdriver på. Man hotar med att om detta inte löser sig såkommer man att göra någonting åt det. På samma sättkan man ju göra i en sådan här fråga. Jag tror inte ens behöver hota utan kan förhålla sig väldigtkonstruktiv.Vi i har lagt fram ett förslag om attavsätta pengar i statsbudgeten till det som vi kallar enframtidsfond för att göra det möjligt för en arbetsgiva-re att finansiera den merkostnad som man kan ha ibörjan när man behöver anställa fler därför att mangår över till sex timmars arbetsdag t.ex. Detta tyckervi vore ett konstruktivt sätt att förhålla sig för en an-svarsfull regering eller majoritet, så det vill jag ha enkommentar till.Det andra vi har föreslagit är lagstiftning. Låt oss iförsta skedet lagstifta om en normalarbetstidsvecka på35 timmar, och låt sedan resten bli föremål för för-handlingar mellan arbetsmarknadens parter, eftersomdet kan se olika ut i olika branscher. Det vore ocksåen väldigt konstruktiv inställning som jag tror skulleha ett stort gehör bland arbetsmarknadens parter och iolika sammanhang där man diskuterar denna fråga.Det behövs initiativ.Jag hade min första debatt med 1988i denna kammare. Då satt hon som ordförande i ensådan utredning. Då fanns det ett skäl till att man inteville föreslå arbetstidsförkortning. Skälet var att detinte fanns folk. Man sade att vi inte hade människor.Det var arbetskraftsbrist. Den situationen har vi inte - tvärtom.Anf. 6 ()Fru talman! Jag kan dela interpellantens önskemålom att vi bör eftersträva det som ger livskvalitet. Iarbetslivet är det inte bara att dela. Det handlar ocksåom att förmera arbetsuppgifterna och göra dem åt-komliga. Jag nämnde tre saker som var uppenbarabrister. Det var den bristande lönsamheten. Det varbristen i offentliga kassor. Det var bristen i vårt sättatt organisera.Jag håller med om att den stora övertiden är ettbekymmer. Den bör pressas tillbaka. Där har självfal-let parterna ett mycket stort ansvar.Jag tror också att vi skall diskutera detta i ljuset avden mycket höga arbetslösheten. Massarbetslösheten,som innebär att var åttonde står utanför reguljär ar-betsmarknad, är ett jättebekymmer. Vart femte hus-håll är berört av arbetslöshet. Därför känner jag, frutalman, att den största uppgiften vi har som parlamen-tariker, och som regeringen självfallet har stort ansvarför, är att pressa ned den totala arbetslösheten. Det äruppgift nummer ett.Uppgift nummer två är att se på arbetstidens längdoch arbetslivets innehåll. Det är förvisso icke oviktigt,men det gäller ändå att se till att vi får ett fungerandearbetsliv som ger oss inkomster så att vi kan få degoda livsmål som vi alla är så fullt eniga om.Till sist vill jag säga att jag uppskattar den öppen-het som statsrådet visar då hon säger att hon hyserstor tilltro till människors kreativitet och förmåga. Detsnuddar rent av vid liberala tankegångar. Det tilltalarmig mycket. Då är mina förhoppningar också attregeringen känner bekymmer för det regelverk vi haroch ser till att det utformas så att vi får en fungerandearbetsmarknad.Anf. 7 Statsrådet ()Fru talman! kommer tillbaka tillvår partikongress . Jag tyckte att det varen mycket bra kongress. Jag har också ett citat fråndet beslut vi tog på kongressen. Jag sade bl.a. att enkortare arbetstid i första hand är en fråga för arbets-marknadens parter. Dess kostnader får vägas motandra ambitioner och krav. Det är precis så jag säger,och jag tycker att det är ett viktigt beslut. Jag tyckeratt man skall ge parterna en chans att göra det valet.Jag tror inte att man kan utläsa resultat av en störretilltro till arbetsmarknadens parter efter de få veckorsom har gått efter den socialdemokratiska partikon-gressen. Vi motiverar beslutet. Vi vill inte ha en ar-betstidsförkortning därför att vi tror att det löser ar-betstidslösheten. Jag tror inte heller några exempel på att en förkortning av arbetstidenpå ett radikalt sätt har inneburit att fler människor kanarbeta. Jag skulle i så fall vilja veta vilka exempel detär. Man kan diskutera en arbetstidsförkortning av enrad andra skäl. Som småbarnsmamma vet jag attmånga med mig värderar ett större utrymme att varahemma med barnen högre än att jobba mera.Jag tror också att kommer attanalysera frågan om övertidsuttagen. Vi vet att detfinns tecken på att övertidsuttagen ökar , samti-digt som arbetslösheten är hög. Stämmer det måste vinaturligtvis titta på varför det är så och hur vi i rege-ringen skall agera i den frågan. Övertidsfrågan liggerpå bord. Jag tycker att det är enviktig fråga.Gudrun pratade också om just in time-kraven. Jag tror att det är bra om vi diskuterar deökade kraven på flexibilitet ur ett jämställdhetspers-pektiv. Visst har kvinnor på sin traditionella arbets-marknad varit beredda att jobba flexi-belt. Många av de kvinnor som har jobbat inomKommunal har varit timanställda eller anställda pådeltid och efter behov och förutsättningar fått jobbaheltid på den lokala arbetsplatsen. Jag tror inte i avtalsrörelserna har tyckt att det har varit ett såstort problem.Nu vet vi att ökade krav på flexibilitet ocksåkommer i de manligt dominerade yrkena inom t.ex.metallindustrin, och lyfts frågan om att arbeta merflexibelt. Det blir ett problem när situationen uppstårutanför de traditionellt kvinnliga yrkesgrupperna. Jagtycker att man skall titta på de ökade kraven på flex-ibilitet ur ett manligt och ett kvinnligt perspektiv.Jag vill inte föregå den demokratiska processen idet arbete som gör om en even-tuell lagstiftning. I kongressbeslutet står det också skall låta parterna titta på frågan. Om ingentinghänder kan man överväga en lagstiftning. Jag tyckerfortfarande att det har gått för att titta påden lösningen.Jag tror att det är viktigt att man har med sig detElver pratade om, dvs. effektiviseringar ochrationaliseringar som har skett på arbetsmarknaden.Summan av behovet av arbetade timmar är inte kon-stant - snarare tvärtom. Industrin rationaliserar väldigtmycket , och ändå producerar man mycket mer. Detär klart att det ställer världen på ända för oss ibland,eftersom vi nu undrar varifrån de nya jobben skallkomma.Det är ingen enkel fråga. Vi stänger inte dörren förarbetstidsförkortningar, men vi tycker att det skallvara parternas ansvar att prioritera i valet mellankompetensutveckling och kortare arbetstid.Anf. 8 ()Fru talman! Jag tycker att det är fegt av regering-en. Jag kan ha en viss förståelse rent personligen föratt tycker att det har gått för kort tidav hennes statsrådsperiod, men frågan är inte ny. Det finns en mängderfarenheter att ta del av från exempel i ochandra länder, från kommunala verksamheter, lands-tingskommunala verksamheter och privata verksam-heter och från kvinnliga områden och manliga områ-den.All den erfarenheten säger att mellan 30 och 70 %av den förkortade arbetstiden omsätts i nya arbeten.Räknar vi lågt - - och inför normalarbetstid på35 timmar skulle det innebära ungefär 100 000 nyajobb. Skulle vi ha skulle det bliungefär dubbelt så många jobb. Då är det lågt räknat.Förutsättningen är att man har ambitionen att ska-pa flera jobb och att man tar ett ordentligt tag, så inte förkortar en liten bit varje gång. Då kanförkortningen ätas upp av effektivitetsvinster. De somskall jobba får göra samma jobb fast ,och då blir det t.ex. utslitningar och arbetsskador.Man måste vilja någonting. Vi vill någonting närvi håller på med politiken som redskap för föränd-ringar.