prot · GJ0990 · 1996-05-03 00:00:00 — Jag har samma åsikt som minis-tern när det gäller att Diskrimineringsombudsmanneni dag har möjligheter att vara pådrivande i frågor somberör t.ex. diskriminering av invandrare på arbets-marknaden eller alla de flyktingar som på olikasätt känner sig kränkta i vårt land.Jag tror också liksom ministern att det är viktigtatt sänder ut signalertill omvärlden om att vill vitalisera de hu-manitära frågorna och inte tolererar någon diskrimi-nering.Jag har dock ställt mig frågan omDiskrimineringsombudsmannens roll och ämbetetsom sådant håller på att ifrågasättas eller naggas ikanten. Väldigt många människor håller på att tappatilltron till på grundav att man hör väldigt litet från ombudsmannen ifråga.Om jag inte har fel har Diskrimineringsombuds-mannen skrivit en artikel, ett debattinlägg iDagens Nyheter. har han skrivit någontill artikel i och Svenska Dagbladetsom berört diskrimineringsfrågan. I ett land som i dag- tyvärr - karakteriseras av mycket diskrimineringmot invandrargrupper och flyktingar skulle en sådanombudsman naturligtvis vara mycket mer engagerad isjälva frågan.Men som sagt: Det är intressant att se om minis-tern framöver kan titta på om det finns en möjlighetatt samordna alla dessa ombudsmän och inrätta enombudsman för mänskliga rättigheter.Anf. 21 (m)Fru talman! Det var både en intressant fråga ochett intressant svar. Den här interpellationen har fåttäven mig att fundera.Jag har ju i likhet med varit ledamotav den invandrarpolitiska utredningen, och vi harsysslat med de här frågorna under ett flertal år - JuanFonseca ännu längre. Jag tycker mig ha kunnat kon-statera med viss säkerhet att det faktiskt förekommerdiskriminering i arbetslivet i . Det gör det; detär ingen idé att hyckla om detta.Det finns en smygande diskriminering. Jag är intesäker på att den grundar sig på något slags rasismeller något sådant, utan det är mera att man bara kän-ner sig osäker och inte riktigt har förstått hur bra detär med mångfald och diversity, som det heter på eng-elska. Man har liksom inte tagit till sig att det är envitaliserande faktor.Då är frågan om det är en skarpare lagstiftning vibehöver eller om det är en mera massiv opinionsbild-ning. Jag för min del tror att det är både-och. Enligtmin åsikt är lagen mot diskriminering nog inte såskarp som den kanske behöver vara med tanke på hurdet faktiskt ser ut på den svenska arbetsmarknaden.Om förbereder en översyn av lagenför att göra den litet mindre tandlös finns det nog stödför det.Jag tror nog ändå att opinionsbildningen är detviktigaste - hur den nu skall gå till. Det är ju intekampanjer av olika slag som behövs utan mera envardaglig opinionsbildning. Företagarinitiativet Sve-rige 2000 har t.ex. tagit upp de här frågorna, ochsådant borde man kunna bygga vidare på. De skallockså skapa ett särskilt institut, som haranslagit litet pengar till. Detta i kombination medolika kontakter med företrädare för näringsliv samtarbetsgivar- och andra organisationer borde kunnainitiera en större medvetenhet bland företagen omdetta.Jag tror alltså att man kanske får gå fram längsbåda dessa spår. När det gäller lagstiftning skall mannog vara försiktig så att man inte slår för långt, för detkan också slå tillbaka. Men jag tror att dagens lag-stiftning är litet väl tandlös och därför borde ses över.I likhet med vad statsrådet uttryckte i svaret trorinte riktigt jag heller på att man kan slå ihop alla om-budsmännen till en stor, tung ombudsmannainrättning.Jag förstår tanken och har sympati för den, men jagtror att uppgifterna är alltför olika för olika ombuds-män. Man skall nog i varje fall börja med att utveckladiskrimineringsombudsmannaskapet, få en bra lag-stiftning där och se hur det utvecklar sig innan mangår vidare och samordnar med de andra ombudsman-natjänsterna. Försiktighet på det området tror jag ärklokt.Anf. 22 Statsrådet ()Fru talman! Jag tror att vi alla är överens om - bå-de vi tre som här debatterar den här frågan och allaandra som på något sätt har varit i kontakt med deproblem som särskilt invandrare kan ha på svenskarbetsmarknad - att det finns situationer där det före-kommer en icke obetydlig diskriminering på svenskarbetsmarknad. Det vill jag påstå utan krusiduller.Den sker säkert emellanåt medvetet, och det äroerhört allvarligt. Men för det mesta tror jag att denpå något sätt sker omedvetet. Det finns attityder,beteenden och värderingar som ligger i vägen för skall se situationen klart.För mig är det totalt obegripligt att jag som ar-betsgivare och ansvarig för rekryte-ringen, vare sig det råkar vara hos en kommun, lands-tinget, staten eller en privat arbetsgivare, skulle bortsefrån den kompetens som väldigt många personer somhar invandrat till vårt land besitter. Väldigt många iinvandrargrupperna är extremt högutbildade och harvarierande utbildning som vi på inga villkor tartill vara, därför att vi i ett tidigt skede i rekryterings-processen väljer bort personen i fråga redan medanledning av namnet.Det tror jag är en mycket vanlig form av diskrimi-nering, den skriftliga ansökan om ett arbete rationali-seras bort i inledningen, sorteras undan och läggs,som sade, i en hög för sig. Den tittarman inte i, utan man tittar på mer svenskklingandenamn och hittar säkert någon där som man uppleversom kompetent. Men det kanske också har inneburitatt man har valt bort dem som var ännu mer kompe-tenta.Det är klart att Diskrimineringsombudsmannensarbete och hela lagstiftningen på området, som skallförsöka förhindra diskriminering i arbetslivet och därsamhället sätter gränserna, just syftar till att åstad-komma en situation där man som människa får vägaspå samma våg och behandlas lika oavsett var manråkar vara född, har för ursprung, kulturell bakgrundeller religiös tro. Men riktigt så fungerar det inte.Det är naturligtvis mot den bakgrunden det kanvara värdefullt för oss att se över den här lagstiftning-en. Även om den inte är särskilt gammal så är dentandlös. Det är alldeles uppenbart att det är på detsättet. Det har säkert att göra med hur lagen är kon-struerad, men det kan också vara en annan faktor somspelar in, och den är ännu svårare att komma åt, näm-ligen svårigheten att bevisa att en diskrimineringfaktiskt har ägt rum.Men jag vill gärna dra en parallell mellan den si-tuation som många invandrare har - inte alla, menalldeles för många och redan en är för mycket - ochkvinnors situation. För deras del finns också en dis-kriminering i arbetslivet, och vi har en lagstiftning påområdet i syfte att gynna jämställdheten på svenskarbetsmarknad. Här kan man sannolikt också hittaförebilder för en kommande hantering av de här frå-gorna, så att personer med invandrarbakgrund blirbehandlade på ett motsvarande sätt. Kan vi på någotrimligt sätt komma åt diskrimineringen av kvinnor påsvensk arbetsmarknad - emellanåt skulle man ocksåönska att det var ännu bättre - borde vi också kunnahitta formerna för att på ett bättre sätt än kom-ma åt diskrimineringen av människor med invandrar-bakgrund i vårt land. Det är också regeringens syfteatt göra det.Anf. 23 ()Fru talman! Jag tror som ministern att vi är över-ens om själva frågan som sådan. Men frågan handlaregentligen om två saker. Den ena är mina idéer ochförslag om att kunna samordna alla ombudsmanna-ämbeten som finns i ett enda ombudsmannaäm-bete, som skulle få kraftiga resurser och som skulleövervaka frågor som rör mänskliga rättigheter.Den andra frågan handlade om, som ministern harskrivit i sitt svar till mig, Diskrimineringsombuds-mannens roll. Där är vi överens. Lagen måste sesöver. Alla i är överens om att det före-kommer en omfattande diskriminering på arbetsmark-naden av invandrare.Det förekommer också diskriminering när detgäller restauranger. Människor med annan hudfärgkommer knappast in på en del restauranger i Stock-holm och på andra håll.Det är just därför det är viktigt att man som dis-krimineringsombudsman har en person som driverdessa frågor mycket hårt, som skapar opinion och somsäger ifrån att den typen av diskriminering icke skalltillåtas. Oavsett om lagen som sådan är tandlösskall han vara en pådrivande person, så att Sverigestår som exempel på ett land där diskriminering överhuvud taget inte skall kunna förekomma, ett land somär känt för sina humanistiska värderingar.Det är därför det är viktigt att regeringen ocksåfunderar på om själva rollen som diskrimineringsom-budsman måste ses över. Det kan också möjligenhända, jag har i alla fall den åsikten, att personen ifråga behöver syssla med någonting annat och att manutser en person som har ett gediget engagemang i dehär frågorna, driver dem mycket hårt och skapar opi-nion.Jag har ingen annan åsikt, men det skulle vara in-tressant att höra vad ministern tycker om det jag se-nast har tagit upp.Anf. 24 (m)Fru talman! Jag vill göra några randanmärkningar.När statsrådet talar om en kommande inriktning pålagstiftningen menar jag att man väl får vara litetförsiktig så att vi inte hamnar i en situation där all-mänheten kanske upplever att det föreligger en positivsärbehandling av invandrare. Det är väl inte riktigt detsom är syftet med en skärpt lagstiftning, att invandra-re skall behandlas bättre än majoritetssvenskar baraför att kompenseras, utan det är väl fråga om att ga-rantera att invandrarna får samma chans när det före-ligger samma kompetens.När det gäller jämställdhetslagstiftningen ger mani vissa fall, om det finns en sned könsfördelning,kvinnor t.o.m. företrädesrätt till vissa tjänster bara föratt de är just kvinnor. Därför vill jag gärna ha ettklargörande från statsrådet på den punkten. Om det ärnågot sådant han avser tror jag inte att jag hänger medriktigt ända fram.Det är viktigt att alla invandrare skall få precissamma chanser som övriga arbetssökande bland ma-joritetssvenskar om det föreligger samma kompetensoch förutsättningarna i övrigt är sådana att de själv-klart borde få samma chans till intervju m.m. En po-sitiv särbehandling är jag däremot litet tveksam till,för den kan slå tillbaka och bli kontraproduktiv.Det här måste under alla omständigheter kombine-ras med att man också, som jag sade tidigare, för utbudskapet att mångfald är positivt och stimulerandeför företagen och företagarna. Det skall säljas in på ettpositivt sätt. Det är spridningen av den insikten somgör att detta verkligen kan rätas upp, att enbart lagstif-ta sig fram tror jag är en farlig väg. Då kan det blilåsningar i samhällslivet.Anf. 25 Statsrådet ()Fru talman! När det gäller lagstiftningen kan jaginte säga så mycket mer än jag har sagt. Vi initierar enöversyn och återkommer med tanke-gångarna kring just detta.Frågan om vilken roll skall ha iframtiden bereder vi just . Den vill jag gärna åter-komma till också. Jag kan inte mer precist ange vadsom kan komma att bli slutsatsen av den beredningsom nu görs.Det är väl bra att jag kan uttrycka mig litet tydli-gare på nästa punkt, och då vill jag säga att jag inte ärnågon vän eller tillskyndare av kvoteringar. Princi-piellt tycker jag inte att det är bra. Jag vill naturligtvisförsöka andra vägar i första hand.Ändå kvarstår det faktum att det finns en betydan-de diskriminering. Mitt mål är likabehandling. Manbehandlas inte lika . Man skall inte bli bättrebehandlad, men är de med svenskt ursprungbättre behandlade än invandrare, och det är inte rim-ligt. En person som är invandrad till skallbehandlas på samma sätt som om han vore svensk.Det är målsättningen med hela den här politiken.Det är klart, det vet , det vet JuanFonseca, jag och många andra, att vi inte får likabe-handling med hjälp av lagstiftning. Det är inte lös-ningen. Det handlar, som jag sade inledningsvis, väl-digt mycket om attityder och beteenden. Attityder ochbeteenden är inte enkla att förändra. Det vore enklareom man skulle kunna vidta en lagstiftningsåtgärd ochså var det fixat. Det vore väldigt enkelt och fint. Menså fungerar ju inte samhället.Det sitter tusentals och åter tusentals människor iansvarig ställning och rekryterar personer, om man tararbetsmarknaden som exempel, till företagsamheteneller till den offentliga sektorn som alla inne i sinskalle har sina attityder, värderingar och beteenden.För att komma ifrån det måste vi hitta en rad vägar föratt påverka de här beteendena.Ett sådant är Projekt 2000, som inne på. I den här organisationsstrukturen går ettantal företag med i syfte att öka andelen människormed invandrarbakgrund i företagen, inte för att mantycker synd om invandrare, utan därför att de tillförföretaget en ny kompetens och en ny kunskap, språk-ligt, kulturellt och på annat sätt, som är en tillgång förföretaget i fråga.Volvo finns med där. finns med där.Pressbyrån finns med. Ett antal andra företag ochorganisationer finns med. Det finns plats för mångafler. Jag vill härifrån uppmana företag, offentligaförvaltningar och organisationer att skriva in sig i denorganisationen och göra en insats den vägen. Ta tillvara den kunskap och kompetens som ändå finns!Jag tycker att arbetsförmedlingen nu har tagit ettgott initiativ. Man försöker peka på att kompetens ärviktigt och att mycket av den kompetens som finnshos invandrare väljs bort. Man har en drive med in-formation och opinionsbildning. Man skriver namnetpå en person med utländsk bakgrund, vilken utbild-ning och vilken kompetens den personen har, och såskriver man att kompetens kan ha ett konstigt namn.Det är väl så man får se det. Det gäller att se bakomdet konstiga namnet och se att det finns en personsom kan svenska, som kan det jag efterfrågar somarbetsgivare kunskaps- och kompetensmässigt ochsom också kan tjänstgöra socialt inne i företaget ihopmed de arbetskamrater som han eller hon skall arbetamed. Det är de tre grundfaktorerna som är väsentliga.Det kan de allra flesta, men de får aldrig chansen.Anf. 26 ()Fru talman! Vi tre är överens om det som minis-tern har redovisat här. Alla är överens om att detförekommer en omfattande diskriminering. Alla äröverens om att målsättningen måste vara likabehand-ling, att ingen skall ifrågasättas på grund av sitt ur-sprung, att kompetens måste gälla osv.Men det är också väldigt trist att kunna konstateraatt vi tre i ett land som behöver stå här ochsamtala om att det förekommer en omfattande dis-kriminering på grund av att det finns människor somser annorlunda ut och som har andra efternamn än demest vanliga. Det är just därför det är viktigt att mantittar på om det finns någonting som tyder på att manskulle kunna förstärka ombudsmännens olika roller.Jag har sett hur t.ex. ochJämställdhetsombudsmannen har agerat och drivitfrågor som berör diskrimineringen av barn och dis-krimineringen av kvinnor på olika sätt, men jag harfaktiskt inte sett att Diskrimineringsombudsmannenhar gjort denna typ av insatser. Det är väldigt konstigtatt inte kan driva ettenda fall, när det finns hundratals anmälningar frånmänniskor med invandrarbakgrund som upplever sigvara diskriminerade på arbetsmarknaden. Jag ställermig väldigt tveksam till själva personen i fråga.Anf. 27 Statsrådet ()Fru talman! Jag har inte något speciellt att säga.Jag har sagt det jag vill säga. Men till jag gärna säga att det fanns flera alternativ när detgäller att skriva den lag som gäller. Det fanns ettsom var skarpare. Men även där bedömdes svårighe-ten vara att bevisa att en diskriminering faktiskt harinträffat. Det tycker jag är den stora frågan. Hur skallvi kunna formulera en lagstiftning som gör det enklareatt bevisa diskriminering och fälla någon inför rättaför diskriminering om frågan inte har hanterats rätt?Det är klart att man kan tycka att det är konstigt attDiskrimineringsombudsmannen inte har kunnat föranågon enda fråga till domstol. kan man baranotera att bevissvårigheterna är sådana att det är ko-lossalt svårt att leda i bevis att någon är åsidosatt justdärför att han eller hon är invandrare och diskrimine-rad av den anledningen. Vi skall göra ett försök, ochsedan får vi se var vi landar.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1995/96:182 om integ-rationspolitikenAnf. 28 Statsrådet ()Fru talman! har i en interpellationfrågat statsministern vilken integrationspolitik rege-ringen avser att bedriva. Arbetet inom regeringen ärså fördelat att det är jag som skall svara på interpella-tionen.Den regering som tillträdde lägger, liksomden tidigare regeringen, mycket stor vikt vid integra-tionsfrågorna. I regeringsförklaringen anges att arbets-lösheten, segregationen och rasismen är de mest oro-ande problemen i dagens samhälle och att hela Sveri-ge därför måste mobiliseras för att medverka till enökad integration.Prioriteringen av integrationsfrågorna understryksav att regeringens arbete har omorganiserats genomatt ansvaret för invandrings- och integrationsfrågornahar delats upp på två statsråd. Jag kommer som integ-rationsminister i den nya regeringen att få ett ökatutrymme och bättre möjligheter att agera i just defrågorna.Målet för regeringens integrationspolitik är ettsamhälle där alla behandlas likvärdigt oavsett ur-sprung och bakgrund och där alla människor har ettarbete och känner trygghet, delaktighet och ansvar.För att nå detta mål ställs krav både på majoritets-samhället och de människor som invandrat hit ochderas barn. Vi måste alla, som säger,visa respekt för invandrarnas rötter, språk, kultur ochskaparkraft. Mångfalden i samhället måste bejakas.Diskriminering tolereras inte och måste också därförmed kraft motverkas. Det är av särskilt stor vikt attkampen mot arbetslösheten bland invandrare gesförtur. Invandrarnas särskilda kompetens skall tas tillvara mycket bättre än vad som sker. Därmed stärksockså möjligheter i den ökande internationa-liseringen.Kunskaper i svenska språket är ett grundläggandevillkor för att en invandrare skall få likvärdiga förut-sättningar att erhålla ett arbete och bli delaktig i detsvenska samhället. Denna insikt måste väckas hos deinvandrare som saknar motivation att lära sig detsvenska språket. Samhället har självfallet ansvar föratt erbjuda bästa möjliga svenskundervisning. Attfrämja gemensamma mötesplatser och vardagligakontakter mellan svenskar och invandrare i arbetslivetoch samhällslivet i övrigt är också av central betydel-se för utveckling av svenskkunskaper och för denlångsiktiga integrationen.Detta är några av utgångspunkterna för hur rege-ringens integrationspolitik kommer att bedrivas undermandatperioden. Politikens närmare och mer långsik-tiga inriktning har, som väl känner till,övervägts i den parlamentariska invandrarpolitiskakommittén, som kommit med förslag i sittslutbetänkande , framtiden och mångfalden(SOU 1996:55). Som en av dem som varit med ikommittén har haft goda möjligheter attockså komma med bra idéer om den framtida integra-tionspolitikens inriktning.Kommitténs slutbetänkande, som ihuvudsak har ställt sig bakom, skall nu skickas ut påen bred remiss över sommaren, bl.a. till ett antal in-vandrarorganisationer. Regeringen kommer därefteratt ta ställning till kommitténs förslag och har föravsikt att i en proposition till presenteraframtida mål och riktlinjer för integrationspolitikensamt de organisations- och författningsförändringarsom kan bli aktuella som en följd av detta förslag.Anf. 29 ()Fru talman! Jag vill be att få tacka integrations-ministern för svaret. Låt mig som i den tidigare debat-ten understryka att han och jag har samma syfte. Jagställer mig bakom de mål som han har redovisat närdet gäller regeringens politik.Tillåt mig, fru talman, att påpeka att ett fungeran-de mångkulturellt samhälle kräver mer än bara respektför olika språk, respekt för religioner, en gemensamgrund att stå på eller ett språk som är gemensamt föralla.Vi lever med institutioner och maktstrukturersom inte längre motsvarar det nya . Dettafaktum gör det svårare att möta utmaningar som vi harframför oss.Jag tycker att mycket av agerandet i dagens politikpräglas av rädsla, svårigheter att bejaka och utvecklamångfalden och enorma svårigheter att släppa in nyagrupper i de instanser som avgör vårt lands öde.Frågan handlar egentligen om inflytande och del-aktighet, och det tas inte upp i ministerns svar till mig.Många institutioner tycks fortfarande leva med enföreställning om ett som inte längre finns.Samtidigt som det finns en mångfald på landets gatoroch torg och i bostadsområdena, är institutioner ocholika maktstrukturer något slags ointaglig borg förmänniskor som ser annorlunda ut. De kommer varkenin i den här församlingen - det är inte så många somhar det ursprung jag har - eller i de politiska partier-na. Än mindre kommer de in i den ekonomiska ochkulturella eliten.Det arbete vi har framför oss för att skapa ett fun-gerande mångkulturellt samhälle och en verklig integ-rationspolitik kräver, enligt min mening, mycket merän att alla kan tala bra svenska.Det nya samhället förutsätter ett radikalt nytän-kande och en förändringsvilja. Vi måste utarbeta enny politik. Delar av den politiken finns i den parla-mentariska utredningens slutbetänkande, som jag ihuvudsak ställer mig bakom.Jag vill dock påpeka att invandrarna och derasbarn måste vara verkliga aktörer i politiken. De måstevara subjekt och inte objekt som de faktiskt är i dag.Vi måste göra upp med omhändertagandementali-teten. Vi måste sluta tycka synd om människor sommig. Vi måste, precis som ministern säger, få möjlig-heter att förverkliga våra drömmar utan att bli om-händertagna i de flesta fall.Vi måste släppa loss den skaparkraft och den idé-rikedom som finns bland väldigt många människormed invandrarbakgrund. Om vi gör det vill jag påståatt arbetslösheten skulle minska kraftigt i dessa grup-per. Socialbidragsberoendet skulle också minskakraftigt. De socialbidragsberoende skulle också kunnaförverkliga sina drömmar.Avslutningsvis, fru talman: måste skapa förut-sättningar för att bemyndiga människor och för att gedem verklig makt och ansvarskänsla.Anf. 30 ()Fru talman! Jag har deltagit i många debatter kringasyl- och flyktingpolitiken i riksdag. Jag villbetona att jag aldrig har kritiserat någon enskild ut-länning. Den kritik som kan riktas mot vår asylpolitik,skall riktas mot politikerna - framför allt i Sverigesriksdag.Fru talman! Jag vet att jag kan uppfattas som enlitet udda person i detta sammanhang, men jag påstårändå att jag representerar en stor majoritet av demänniskor som befinner sig utanför Helgeandshol-men. Jag vet att kommer att säga att StenAndersson alltid dyker upp när det blir debatter omasyl- och flyktingpolitiken. Det är korrekt. Det kom-mer jag alltid att göra, för jag anser att den politik vi bedriver saknar förankring hos en majoritet avsvenska folket.Jag tycker att det är bra att frågan tas upp. Alla ärinte lika entusiastiska som majoriteten här i kamma-ren. Det förekommer faktiskt två debatter i Sverige:En i och de politiska församlingarna, ochen bland politikernas arbetsgivare, dvs. väljarna.Sverige har faktiskt ingen invandrarpolitik. Sedan1970-talet är det stopp för arbetskraftsinvandringentill . Inget politiskt parti har vad jag vet sagtatt vi skall häva den begränsningen. Vi har en friarbetsmarknad bara för personer boende i Norden.Detta har man försökt kompensera genom att ta enomväg via asyl- och flyktingpolitiken.Baserat på är det bara 2, 3eller i bästa fall kanske av dem som har kommittill som uppfyller reglerna om uppehållstill-stånd för politiska flyktingar.Juan säger att vi har mest väl-utbildade diskare, städare och socialbidragstagare. Jagkommer, som kanske hörs, från . Där har viproblem med bosnier som definitivt inte har någonutbildning som är attraktiv. Det är tyvärr bara attkonstatera att så är fallet.Fonseca angriper även, liksom i viss mån statsrå-det i sitt svar, företagen. Tror verkligenJuan och statsrådet att en företaga-re som skall välja en ny medarbetare till sitt företagväljer en person som bevisligen är sämre? På det visetskulle han ju missköta sitt företag och försämra dessförutsättningar att fortleva.Om det nu är sant som säger, att vihar mest välutbildade diskare, städare ochsocialbidragstagare - varför har de i så fall ändåkommit hit?Jag förvånar mig också över att statsrådet säger skall ge invandrarna förtur.