prot · GK094 · 1996-09-20 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1996/97:4Fredagen den 20 septemberKl. 9.00 11.5814.00 - 14.01Det justerade protokollet beräknas utkomma ------------------------------------------------------------1 § Överlämnande av budgetpropositionenAnf. 1 TALMANNEN:Debatten inleds med att finansministern för riks-dagen redovisar budgetpropositionen. Därefter ge-nomförs en debatt i enlighet med regler som överens-kommits mellan företrädare för partiersom framgår av föredragningslistan.Anf. 2 Finansminister ():Fru talman! Jag ber härmed att få överlämna bud-getpropositionen för . Den innebär en väsent-lig nyhet jämfört med tidigare. Jag kommer inte baraatt överlämna den i form av en sedvanlig skriftligbudgetproposition utan också som komplement i formav en CD-skiva. Den här budgeten kommer att varatillgänglig för hela svenska folket fr.o.m. nu på Inter-net, i CD-ROM-form och i sedvanlig skriftlig form.Finansministern överlämnade regeringens propo-sition 1996/97:1 med förslag till statsbudget för , m.m.Fru talman! Minnet är kort i den ekonomiska po-litiken. För bara två hade ettskenande budgetunderskott, en skuldsättning som vivar på väg att tappa kontrollen över och ränteutgifter istatsbudgeten som var som en fet gökunge som träng-de ut alla andra statliga utgifter. Vi hade inte barastatsfinanser i olag. Vi hade en ekonomi där det mestagick åt fel håll. hade vi negativ ekonomisktillväxt. Investeringarna rasade, arbetslösheten tre-dubblades, räntorna sköt i höjden, och vi gjorde ossberoende av utländska långivare.När den socialdemokratiska regeringen tillträdde1994 var det nödvändigt att ta itu meddessa problem. Den första uppgiften, den som underalla omständigheter måste lösas, var att ta itu med deskenande statsfinanserna. Det har under denna periodsom har gått vidtagits mycketomfattande åtgärder i form av ett saneringsprogramsom till stora delar redan har beslutats och genomförtsav den här . Det har varit mycket tufft ochmycket besvärligt, och det har utsatt svenska folketför stora påfrestningar. Men vi kan se resultaten avden förda utvecklingen.Den budget som jag just har lagt på talmannensbord innebär att vi är på väg att nå de budgetpolitiskamål som vi har satt upp. Vi har sagt att vi skall få nedunderskottet i de offentliga finanserna till under 3 %1997. Det kommer vi att klara. Jag är övertygad omatt vi gör detta, och det krävs ingen kreativ bokföringför att nå det målet. Vi räknar med ett underskottnästa år på av BNP. Vi räknar även med attklara nästa mål som vi har satt upp, att få offentligafinanser i balans 1998. Också detta mål ligger inomräckhåll. Vi räknar med att den offentliga skuldenminskar, och det är en minskning som redan har bör-jat. 1994 nådde skulden sitt maximum. Vi fick ennedgång 1995, och vi får en fortsatt nedgång 1996och med all sannolikhet också 1997 och framöver.Detta är viktigt, eftersom det visar att vi är på väg attfå kontroll över statsfinanserna, och det i sin tur ärnödvändigt för att vi skall få kontroll över ekonomin istort. Det är en nödvändig förutsättning för att vi skallåtervinna framtidstro, viljan och förmågan att satsaoch att se framåt, en förmåga och framtidstro som tillstor del hade gått förlorad under de gångna åren.Detta är en budget som inte innehåller några storaöverraskningar. Vi arbetar nu med en ny budgetpro-cedur som har varit med om att utarbeta.Jag tror att den innebär stora fördelar. Det handlarinte bara om att vi arbetar med kalenderår i stället försom tidigare budgetår. Det handlar inte bara om attbudgeten presenteras i en nyare, fräschare och moder-nare förpackning, utan det handlar framför allt om attfå bättre ordning och reda och bättre disciplin i bud-getprocessen. Den delen handlar inte om partipolitik,utan den handlar om att ge utrymme för politiskaprioriteringar - och där kan uppfattningarna förvissoskilja sig åt - så att utgifterna inte sipprar i väg åtolika håll utan att det är medvetna politiska beslutsom avgör vilka områden som vi skall satsa på ochvilka andra områden som får stå tillbaka. Det är landvinning att vi har kunnat genomföra dessaförändringar. Jag tror att det kommer att hjälpa oss attundvika den typ av statsfinansiella katastrofer som vihar upplevt i det förgångna och som har skapat såmånga problem för och för svensk ekonomi.Om vi ser på den svenska ekonomins utvecklingser det i många avseenden bättre ut nu än vad detgjorde så sent som . Inflationen är nu nere pårekordlåg nivå. Den senaste tolvmånaderssiffran är0,. Det finns de som har uttryckt oro över detta.De talar om riskerna för deflation och säger att detvore bra med litet högre inflation. Jag delar inte denuppfattningen, och jag förstår inte den uppfattningen.Det finns ingen risk för deflation i . Tvärtomstår vi allt tydligare inför en konjunkturuppgång. Attpriserna inte ökar på mat, boende, kläder och resor ärjag övertygad om att en överväldigande majoritet avsvenska folket tycker är bra. Vi skall slå vakt omdessa landvinningar. De är också en nödvändig förut-sättning för att det skall gå bra i ekonomin i andraavseenden.Exporten fortsätter att gå bra, trots att kronan harstärkts väsentligt . Även nästaår får vi en kraftig ökning av exporten. Det bidrar tillatt vi får ett växande överskott i våra utrikesbetal-ningar. Det bidrar till att vi kan börja amortera av påden stora utlandsskuld som vi har dragit på oss underde gångna åren.Investeringarna fortsätter att öka kraftigt, framförallt men även . Det är en förutsättning föratt vi skall kunna bygga ut vår produktionsapparat, attskapa nya jobb, som ett led i kampen mot arbetslöshe-ten.Räntan fortsätter att sjunka. Och jag tror att detfinns utrymme för ytterligare räntenedgång. Det tar tidinnan det får effekt på företagens investeringsbeslut.Men jag är övertygad om att vi kommer att se effek-terna och framöver. I själva verket harräntenedgången gått så fort atträntan redan ligger lägre än i de kalkyler som liggertill grund för budgetpropositionen för de kommandeåren.Vi står inför en konjunkturuppgång. Det finnsalltfler tecken på detta. kom en ny kon-junkturbarometer från som stär-ker bilden av en förestående konjunkturuppgång. Viser den i , och vi kommer också att se den iövriga . Vi får en högre tillväxt , och fram-för allt , än vi räknade med tidigare. Och vi fårbättre fart än tidigare på den privata konsumtionen,som har fått hållas tillbaka under åtskilliga år.I mångt och mycket ser det alltså bra ut. Det gårbättre för svensk ekonomi. Framtidstron och optimis-men kommer att öka. Det är jag övertygad om. Mendet finns också, och det skall vi inte sticka under stolmed, allvarliga problem i den svenska ekonomin somdet återstår att bemästra. Det i särklass viktigasteproblemet och det som måste ha allra högsta prioritetär arbetslösheten. Att bekämpa arbetslösheten och ökasysselsättningen är, och förblir, den viktigaste uppgif-ten för den ekonomiska politiken. Regeringen har sattupp målet att halvera den öppna arbetslösheten tillår 2000. Jag försäkrar att vi skall göra allt som står ivår makt för att uppnå det målet.Det var många som sade att målet om att sanerastatsfinanserna var orealistiskt. Det skulle vi inteklara. Den politik som presenterades dög inte för attklara den uppgiften. Ingen säger så längre, för allakan se att det var fel. De kan se att vi klarar att nå demål som vi satt oss för. Det går t.o.m. fortare än visjälva räknade med. är på väg att få de star-kaste statsfinanserna i och i EU.På samma sätt som vi klarade det målet - vi harinte haft på oss i regeringsställning -skall vi också klara målet att under en fyraårsperiodhalvera den öppna arbetslösheten. Det kommer atthjälpas av den konjunkturuppgång som vi står införoch det kommer att hjälpas av en rad åtgärder somriksdagen har beslutat, i samband medsysselsättningspropositionen. En stor del av de åtgär-derna har ännu inte ens trätt i kraft.Och inte nog med det: Vi kommer fortlöpande attfölja upp utvecklingen. Varje halvår skall vi ha enavstämning, en kontrollstation, för att se hur det gårnär det gäller sysselsättningen. Om vi inte tycker attutvecklingen följer de banor som vi vill att den skallgå i, har vi självfallet en beredskap för att vidta ytter-ligare åtgärder för att få ned arbetslösheten och ökasysselsättningen.Jag vill också betona att vi skärper ambitionernanär det gäller de offentliga finanserna. Vi har tidigaresagt att vi sträcker oss fram till balans 1998, och viklarar det. Det finns skäl att höja ambitionerna, atteftersträva varaktiga överskott i de offentliga finan-serna bortom 1998. Detta knyter an till gammal godtradition i - och, dristar jag mig att säga, tillgammal god socialdemokratisk tradition. De mestframgångsrika perioderna i svensk ekonomisk politikunder efterkrigstiden - man kan peka - har nämligen varit perioder med hög ekono-misk tillväxt som gav utrymme både för stigandereallöner och för reformer, förbättringar av välfärden.Vi hade full sysselsättning och ett blomstrande nä-ringsliv. kunde vi hålla en låg inflation, enstark utrikesbalans och ett sparande i den offentligasektorn, ett kollektivt gemensamt sparande.De här sakerna hänger samman. Det är ingen till-fällighet att det var på det sättet. Med ett kollektivtsparande får vi en ökad tilltro till vårt pensionssystemoch till våra socialförsäkringar. Det i sin tur ger män-niskorna en ökad framtidstro och en ökad benägenhetatt satsa. Det gäller både individer och företag.Det handlar om ett sparande som skall vara till-räckligt stort för att betala de ökade investeringar somvi vill ha , den utbyggnad av näringslivetsom är nödvändig för tillväxten och framför allt föratt öka sysselsättningen och få ned arbetslösheten.Därför är det en önskvärd ambition att vi kan etableraett överskott i de offentliga finanserna bortom 1998.Jag ser att det är möjligt att göra detta utan att lägganya sparpaket och utan att komma med nya skatte-höjningar.Ordning och reda i statsfinanserna skall vi alltidha. Vi måste alltid vara försiktiga och gnetiga ochalltid hålla hårt i kronorna, för ytterst är det skattebe-talarnas kronor vi talar om. Men vi behöver intekomma med nya stora sparpaket och skattehöjningarför att klara den här ambitionen. Vi klarar den ändå.Med en hygglig ekonomisk tillväxt är detta inomräckhåll.Att vi kan tadel av en budget som inte innehåller nya sparpaketoch nya skattehöjningar är i sig en stor landvinningoch ett bevis för att den ekonomiska politiken är påväg att lyckas.Den största besparingen på statsutgifterna, allakategorier, som vi är på väg att ta hem gällerstatsskuldräntorna. Med ett fullt genomfört sanerings-program på kommerstatsskuldräntorna att vara 19 miljarder kro-nor lägre än de skulle ha varit om vi inte hade genom-fört detta program. Det är den största utgiftsbesparingsom vi över huvud taget kan se i budgeten, och det ärnaturligtvis en mycket stor framgång att vi kan åstad-komma detta. Det skapar utrymme för en kraftfullsatsning på sysselsättning och det skapar utrymme förfördelningspolitiska insatser i framtiden.Den budget som jag har lagt är på nytt ettuttryck för samarbetet mellan Socialdemokraterna ochCenterpartiet. Det samarbete som har bedrivits sedanförra året och som har följts upp i vårpropositio-nen och i sysselsättningspropositionen kommer tilluttryck också nu i budgetpropositionen.Det är inte så att vi har diskuterat varenda enskilddetalj i budgeten. Det kan finnas enstaka frågor där vihar delade meningar, men i allt väsentligt står vi ge-mensamt bakom det här förslaget. Det är naturligtvisen oerhörd styrka att detta samarbete har fortsatt ochfördjupats. Det är en oerhörd styrka att vi har en ma-joritet för den ekonomiska politiken. Det i sig är enviktig signal ut till hela svenska folket och ut till demsom finns på marknaderna om att vi har läget underkontroll, att utvecklingen går åt rätt håll och att detfinns förutsättningar för lägre räntor och för en alltstabilare situation . Detta är nödvändigt föratt vi skall klara de viktiga uppgifter som vi har fram-för oss: att bekämpa arbetslösheten, att halvera dentill och att återskapa tillväxt, utveckling ochframtidstro i svensk ekonomi.(Applåder)Anf. 3 BO ():Fru talman! Budgetpropositionen är inte bara ensammanställning av statens inkomster och utgifter.Den är också ett uttryck för politisk vilja och förmåga.Regeringen vill pressa ned arbetslösheten, men manförmår inte skapa förutsättningarna.Budgetpropositionen innehåller inga överrask-ningar. Därför kommer arbetslösheten att förbli hög.Därför är budgetpropositionen en kapitulation. Rege-ringen sviker inte bara de arbetslösa utan också allahushåll som dignar under de höga skatter som betalarAMS-åtgärder och stöd.När var skatteminister i den förrasocialdemokratiska regeringen inleddes den dramatis-ka försämringen av tillväxt och sysselsättning. Dåbörjade budgetunderskottet skena. Under den tidenmer än fördubblades arbetslösheten, somstatens finanser försämrades med mer än 70 000 mil-joner kronor. övertog den regering somhan nu tillhör en ekonomi som hade börjat läka. Till-växten hade tagit fart. Arbetslösheten minskade ochstatsfinanserna förbättrades.I dag ser vi följderna av de senaste årens återgångtill den politik som en gång förde in i krisen.Visserligen tvingades den nya socialdemokratiskaregeringen att fortsätta den sanering av statens finan-ser som vi inledde, men man valde fel väg. Tyngd-punkten blev massiva skattehöjningar på arbete ochinvesteringar. Sammanlagt har skatterna höjts med 90miljarder kronor.De största skattehöjningarna har drabbat låg- ochmedelinkomsttagare i hårt.Tillsammans med återställare och återregleringarhar det lett till att arbetslösheten åter börjat öka. I dagär fler arbetslösa än . var396 000 människor öppet arbetslösa, och ytterligare150 000 deltog i olika AMS-åtgärder.Bakom dessa dystra och kalla siffror finns männi-skor av kött och blod som drabbas hårt. Deras eko-nomi försämras, och deras självkänsla blir sämre.Ofta uppkommer sociala problem.Arbetslösheten drabbar oss alla. På bekräftade att varje pro-centenhet arbetslöshet, var och en av de många män-niskor som finns bakom den procentenheten, kostar10 miljarder kronor i utebliven produktion och kost-nader för arbetslösheten. Dagens arbetslöshet kostardärmed varje svenskt hushåll i genomsnitt mer än30 . Bidragsberoendet ökar därmed ock-så hos dem som har ett jobb. Till det kommer attförutsättningarna till följd av dessa kostnader natur-ligtvis försvagas när det gäller den viktiga gemen-samma uppgiften att ge ett ordentligt stöd till demsom verkligen behöver det på grund av exempelvishandikapp eller sjukdom.I valrörelsen ställde Socialdemokraterna utstora löften om en lyckosam kamp mot arbetslösheten.I dag är löftena svikna. Regeringen tror inte ens självpå sin politik. I budgetpropositionen ger regeringenupp målet om att halvera den öppna arbetslösheten . Man räknar med att den totala arbetslös-heten kommer att vara , 400 000människor.För att bryta den negativa utvecklingen och skapaförutsättningar för en stark tillväxt, en rejäl uppgång iantalet nya arbetstillfällen och ökat välstånd för allakrävs en kraftfull omläggning av politiken. Regering-en säger ju själv i budgetpropositionen att en positivutveckling kräver att "viktiga beslut måste fattas rö-rande lönebildningen, arbetsmarknaden, energipoliti-ken, pensionssystemet och den offentliga sektorn".Man letar förgäves efter förslag för att åstadkom-ma de nödvändiga förändringarna. Det viktiga beslu-tet om nytt pensionssystem skjuts ytterligare på fram-tiden.Erik sade tidigare att den socialdemokra-tiska regeringen skall göra allt vad som står i dessmakt för att pressa ned arbetslösheten. Är detta alltsom står i er makt när arbetslösheten är högre ännågonsin i modern tid? Det kommer förslag ,säger . Om ni har förslag, varför kommerde inte nu? Vi skall ha kontrollstationer, säger . Vi skall se hur sysselsättningen utvecklarsig. Men det ser vi . Arbetslösheten harstigit till rekordnivåer. Om det vid kontrollstationernavisar sig att det behövs, skall vi vidta ytterligare åt-gärder. Men varför inte vidta dem nu? Det är numänniskorna behöver hopp och framtidstro. Det är numänniskorna behöver jobb, inte , inte nästaår.Det är att svika människorna, . Vadär det för åtgärder som ni inte kan ta fram nu? Närskall ni lägga fram förslag? När inser ni att det krävsen omläggning av politiken?Svara på dessa frågor, inte för min skull utan förde svenska medborgarnas skull.Regeringen aviserar också ytterligare en återgångtill det gamla. Enligt regeringen bör målet vara per-manenta överskott i de offentliga finanserna, inte somman skulle tro och diskutera, för att minska statsskul-den utan för att finansiera framtida investeringar. Mendet var inte offentliga investeringar som skapadeIKEA. Tvärtom har den politiken försvagat möjlighe-terna för den privata sektorn, för företagarna att skapade nya jobben. Det har vi sett under 70- och 80-talet.I avsaknad av egna förslag har regeringen gettSveriges landshövdingar uppdraget att ansvara fördiskussioner om regionala åtgärder som skulle kunnafrämja tillväxt och sysselsättning, något som mankallar "partnerskap för tillväxt".Fru talman! Det behöver är ledarskap förtillväxt. Det går att skapa förutsättningar för en annanutveckling, för ett där tillräckligt många nyajobb tillåts växa fram, där ekonomin stärks och därdet blir möjligt för de allra flesta att leva på sin lön.Men det kräver en annan politik än den regeringenhittills fört. Det krävs en politik som grundas på insik-ten om att vi politiker inte kan skapa jobb men att vikan skapa mer eller mindre goda förutsättningar förde människor runt om i som driver dagensföretag och funderar på att starta morgondagens. Detär de som måste känna att det lönar sig att bygga ut,att starta nytt och att anställa fler.Då duger det inte att chockhöja skatten på arbeteså att det blir dyrare att anställa, att införa dubbelskatt på investeringar, att tvinga företag att betalamoms innan de själva fått in den eller att göra detkrångligare att anställa genom fler och hårdare regle-ringar.Det krävs i stället en politik som skapar ett branäringsklimat och river dagens många hinder för nyajobb. Skatten på arbete för framför allt låg- och me-delinkomsttagare måste sänkas rejält och den dubblaskatten på investeringar naturligtvis slopas helt. Förvarje procentenhet arbetslösheten sänkas kan kommu-nalskatten sänks med en krona. Arbetsrätten måstereformeras så att den trygghet som ligger i möjlighe-terna till ett nytt arbete stärks. Dessutom måste enutbildningssatsning värt namnet genomföras. Ökadkunskap och större kompetens förbättrar inte baramöjligheterna att få arbete, det möjliggör också ettarbete som är bättre betalt.Fru talman! kommer vimoderater att lägga fram förslag om en omläggning avpolitiken som kan skapa förutsättningar för ett Sverigedär människor och företag tillåts växa, där arbetslös-heten steg för steg kan pressas tillbaka och där skattenkan sänkas så att man kan leva på sin lön.(Applåder)Anf. 4 ():Fru talman! Regeringens budgetproposition för1997 läggs fram i ett läge när och rege-ringen samarbetat om den ekonomiska politiken underungefär , dvs. Det har varit ett betydelsefullt och konstruktivtsamarbete. Det har också starkt bidragit till att mångaekonomiska kurvor i pekar åt rätt håll.Genom samarbetet manifesteras också att det finns enpolitisk stabilitet för en ekonomisk politik inriktad påbudgetbalans år 1998.Med den nya budgetpropositionen markeras ocksåstarten på en helt ny budgetprocess i . Förstoch främst innebär beslutet om ett utgiftstak en bättrekontroll av statens utgifter. Fördelningen av utgifternapå de olika utgiftsområdena tvingar fram prioritering-ar på ett helt annat sätt än vi har varit vanavid. Jag är övertygad om att alla ekonomiska bedöma-re inte ännu till fullo insett utgiftstakets och den nyabudgetprocessens betydelse för den ekonomiska sta-biliteten.Budgetpropositionen har, som finansministern ti-digare sagt, i flera avseenden varit föremål för över-läggningar mellan och regeringen. Bud-getpropositionen är därför i flera avseenden fruktenav ett gemensamt arbete. I andra delar kommer vi frånCenterpartiet att lägga fram våra förslag under denallmänna motionstiden. Vi har inte gått in i exaktvarenda detalj.Det finns nog skäl att betona några kalla fakta sombelyser resultatet av samverkan för bästa.Vi har en utomordentligt låg inflation. Allttalar för att vi har parkeratSverige bland låginflationsländer. Det är bra, detär i en bjärt kontrast till den höginflationsekonomisom har alltför dystra erfarenheter av i det härlandet. Vi skall inte vända tillbaka till 1980-taletsinflationsekonomi med överhettning som följd.Budgetbalans finns i sikte 1998.Räntan på en femårig statsobligation, som styrbostadsräntorna, var - för 18månader sedan - . ligger den fem-åriga räntan . Förutsättningarna för ännulägre räntor bedöms som mycket goda. Räntediffe-rensen gentemot minskar mycket kraf-tigt.Den kraftigt minskade räntenivån innebär förmånga människor betydligt minskade bördor. Tu-sentals och åter tusentals villaägare, företagareoch enskilda människor har minskade utgif-ter för sina lån. Det innebär inbesparade kronoroch en starkare ekonomi för det svenska folkhus-hållet.Den svenska kronan har också stärkts och står starkare än på mycket länge.Budgetunderskottet minskar, och i takt med dettaminskar också behovet av statlig upplåning.Alla tecken tyder nu på att saneringen av statsfi-nanserna är på väg att lyckas. De magra årens tid ärsnart förbi. Det får inte innebära att en ny era medfrikostiga löften om skattesänkningar eller ökadebidrag kan inledas. är det viktigt att skapa över-skott, skapa en buffert för att skall stå starkt iframtiden.I skriften kan vi läsa om de sju magra år som följ-de på de feta. Här är det tvärtom. De magra åren medbudgetunderskott bör följas med år av överskott.Politiken får inte ändra huvudinriktning tiden efterdet att vi uppnått budgetbalans. Det innebär att jagoch avvisar en högervridning av denekonomiska politiken med stora ofinansierade skatte-sänkningar som följd. Likaså måste en vänstervrid-ning av politiken med ökade utgifter, generösa bidragtill olika grupper och hög inflation avvisas. Framtidenkräver att den ekonomisk-politiska kursen ligger fastför framöver.Fru talman! Det stora problemet är att arbets-lösheten är för hög. Allt som kan göras måste ocksågöras för att betvinga arbetslösheten och sätta Sverigei arbete. Det behövs en bättre tillväxt för kunna åstad-komma en hållbar utveckling. Nya jobb går som be-kant inte att kommendera fram, utan det gäller attskapa förutsättningar för nya jobb: lägre räntor, stabi-la och långsiktiga spelregler samt investeringsprog-ram på olika områden. Politiken måste i stället inrik-tas på att skapa goda förutsättningar för en hållbartillväxt och nya jobb, främst i den privata sektorn, i demindre företagen, inom den växande miljö- ochtjänstesektorn. Detta i sin tur förutsätter sunda statsfi-nanser och en bättre lönebildning.Vi - och regeringen - har medverkattill en reformering och mer av decentralisering inomarbetsmarknadspolitiken. Ansvaret flyttas nu från dencentrala nivån till den lokala och regionala nivån.Kort sagt: mindre AMS, mer av regionalt och lokaltinflytande. Arbetsrätten håller på att reformeras. Ensamstämmig uppfattning bland landets små och me-delstora företag är att den förändring av arbetsrättensom nu sker genom överenskommelser mellan Cen-terpartiet och regeringen kommer att främja syssel-sättningen och företagandet. Både LO och SAF hardärmed haft fel i sin kritik.Miljardprogrammet för småföretagsutvecklingmåste fullföljas och regionalpolitiken förstärkas.I ett tidigare inlägg kunde vi höra en ironiskkommentar om det uppdrag som landshövdingarnafått att inleda ett arbete för att ta fram nya jobb ute iregionerna. Det finns inga skäl att ironisera över detuppdraget. Det är ett sätt att utveckla regional nä-ringspolitik och förstärka regionalpolitiken på precissamma sätt som man gjorde då BörjeHörnlund var arbetsmarknadsminister.