prot · GJ09103 · 1996-05-31 00:00:00 — Men framför allt skulle en utebliven NATO-utvidgning innebära att säkerhetsstrukturercementeras enligt de gränser som drogs upp i Jalta.Om det nya NATO börjar utvidgas och omfattanya stater utan att någon slutgräns sätts vare sig i tideller i rum startar en process där definitivt ingen ställspå ena eller andra sidan av det block-gräns. Endast en dynamisk process i skapandet av enny europeisk säkerhetsordning ger signalen att alla ärvälkomna och ingen är utesluten. Att hävda dennauppfattning och främja den ligger definitivt i svensktintresse.För svensk säkerhetspolitik gäller det att intestänga några dörrar.Därför är det ett viktigt steg att deltarfullvärdigt i IFOR i Bosnien. Därför är det ett viktigtsteg när tillsammans med tar konkre-ta initiativ till att påverka utformningen av europeisksäkerhetspolitik, också inom ramen för institutionersom vi inte tillhör - inte för att det svenskfinska för-slaget kommer att vara något huvudspår, kanskeknappt ens ett stickspår, men för att vi skall dras inoch ta egna initiativ. Därför är det bra när försvars-ministern vänder och utlovar fullt svensktdeltagande i en utvecklad PFF-verksamhet.Men därför, herr talman, måste ta vara påvarje möjlighet att så aktivt som möjligt delta i dialo-gen om den framtida NATO-utvidgningen. Ett erbju-dande från NATO till att delta kan det barafinnas ett möjligt svenskt svar på.Anf. 31 ()Herr talman! Jag ber också att få tacka utrikesmi-nistern för svaret.En tydlig dialog med NATO är absolut nödvändigför . NATO växer ju fram som den kanskedominerande parten i den militära delen av den euro-peiska säkerhetsordningen.Det är viktigt att vi i mycket tydligt po-ängterar våra prioriteringar. , ochLitauens frihet är ett centralt mål för svensk utri-kes- och säkerhetspolitik. sak är vår, bådepå grund av principen att små länder själva skall kun-na bestämma sin säkerhetspolitik och på grund av ettmer direkt egoistiskt svenskt intresse för säkerhets-politiken. Rätten för dem att själva träffa sina avgö-randen utan inblandning eller veto från grannländer ärväsentlig.Vi ser positivt på NATO:s utvidgning. Det är fak-tiskt ett ställningstagande som sju partier i riksdagenstod bakom i samband med beslutet . Detsker på de villkor som NATO självt angivit om med-lemskap och partnerskap, där man inom NATO strä-var efter att ha en mycket tät dialog med Ryssland.Jag var själv på och kunde konstatera att den ryska parlamen-tariska delegationen var den näst största. Men den varockså inblandad i alla diskussioner och deltog medliv och lust.Vi talar om vikten av att det inte uppstår nyagränsdragningar. Men får en sådan gräns-dragning som framkallas av revanschism eller ag-gressiva avsikter inte bli ett motiv för att inte utvidga.I grunden handlar det om att säkra frihet, fred och rätti Europa.Det ligger dessutom i ett demokratiskt och fredligtRysslands intresse att det råder stabilitet vid dessvästra gräns. tjänar faktiskt på att ha grann-länder som känner sig trygga i sin egen säkerhet, sinegen demokratiutveckling och sin egen ekonomiskautveckling. Sådana länder har också lättare för attvara öppna gentemot , ha öppna gränser ochöppna handelsförbindelser, än om de känner sig oroa-de.Den tydlighet som måste ha är särskiltviktig, eftersom det finns de som av olika skäl nubörjar tala om att växer fram som någotslags gråzon. Om NATO utvidgas utan att ,och kommer med kan det uppfattassom om de blir ett slags rysk inflytelsezon. Derassäkerhet kanske rent av försvagas i en sådan situation.Därför har det framkastats en rad olika idéer omatt och borde ta ett särskilt ansvar.Hur det ansvaret skall se ut har egentligen aldrig pre-ciserats. Det har inte heller sagts om det skall varasäkerhetsgarantier eller ej. Men och Finlandliksom övriga engagerar sig redan för utveck-lingen i , och . Dessutomsaknar vi militär kapacitet för att utfärda verkligasäkerhetsgarantier. Det här resonemanget är alltsåfeltänkt. säkerhet är hel och odelbar. Någonsärskild säkerhetsordning bestående av fem stater vidÖstersjön kan inte vara realistisk.Därför är det så viktigt att vi i är tydligaoch talar ut när det gäller våra idéer. Det skall höras ide baltiska huvudstäderna, det skall höras i ,där både NATO och EU ligger, det skall höras iNATO-ländernas huvudstäder och det skall ocksåhöras i vilka principer står för. Ävenför den svenska allmänheten skall det vara tydligt. Viär faktiskt mycket positiva till en NATO-utvidgningtill Baltikum.Anf. 32 Utrikesminister ()Herr talman! Jag har som utrikesminister möttmånga kollegor som jag talat säkerhetspolitik med. Enreflexion man gör efter alla dessa samtal är att ländersom har ett annat säkerhetspolitiskt val än ,som är allierade med andra, känner och uttalar storrespekt för säkerhetspolitiska grundhållning,dvs. vår militära alliansfrihet.Jag är alldeles övertygad om att vi, när vi ser till-baka, kan säga att den militära alliansfriheten intebara i hög grad har gagnat , den har ocksågagnat stabiliteten i vår del av . Det är ocksåmin uppfattning att den fortsätter att göra det. Motden bakgrunden är det med stor säkerhet och trygghetsom vi för ut vårt säkerhetspolitiska budskap. Allapartier står bakom grundhållningen. har inteför avsikt att söka medlemskap i . Det är klartuttalat i riksdagen.Däremot skall vi göra vad vi kan för att vidgakontaktytorna med NATO och stärka samarbetet medNATO. Det handlar om att utnyttja situationen i detnya , där det finns helt andra möjligheterför samarbete . Det skall vi ta till vara. Detgör vi också. Vi gör det inte bara genom samarbetet iNATO eller som observatör i WEU - det samarbetesom har militär inriktning. Vi deltar också i samarbe-te med fredsbevarande, konfliktlösande inriktning.Där är vi ännu mer aktiva. Det gäller också det nyasäkerhetsbegreppet, som är mycket brett och inte baraavser det militära. Här finns flera organisationer därvi direkt medverkar: EU, , Organisationenför säkerhet och samarbete i och Österjörådet.Alla dessa forum är synnerligen väsentliga för vårtsäkerhetspolitiska agerande.Det händer så mycket just nu i . Kartanhåller på att ritas om vad gäller möjlighet till samver-kan, utrikes- och säkerhetspolitiskt. Det är självklartatt med liv och lust deltar i denna debatt. Viutnyttjar också alla tillfällen till det.Jag skall t.ex. delta i det nordatlan-tiska samarbetsrådet i - i, så att säga, det ut-vidgade . Där kommer jag också att haen särskild överläggning med NATO:s generalsekre-terare, nog har vi dialog, både direkt i organisationer,t.ex. NATO, men också med länderna som berörs avdetta. Och nog hörs vi.Det jag är mer orolig för och det jag skulle viljauppmärksamma mer är kanske inte så mycket det attvi inte hörs i det internationella samfundet. Det gör vinämligen. Men jag skulle vilja att vi som partiföreträ-dare från denna riksdag känner ansvar för att föra utden säkerhetspolitiska diskussionen mer i vårt egetsamhälle. Det känns fortfarande som om det är enliten grupp människor som diskuterar säkerhetspoli-tik. Den debatten borde vara mycket bredare.Anf. 33 ()Herr talman! Jag tolkar utrikesministerns sista ut-talande som ett tack för att interpellationen har ställts.Jag är helt klar över att omvärlden visar respektför militära alliansfrihet, både bakåt ochframåt i tiden. Även vi brukar uttrycka respekt förandra länders säkerhetspolitiska vägval och menaallvar med det.Jag delar utrikesministerns uppfattning att den hargagnat och fortsätter att gagna svenska säkerhetspoli-tiska intressen. Det är också orsaken till att det råderpolitisk enighet om vårt säkerhetspolitiska vägval tillsvidare.Inte minst kan man se den enigheten mot bak-grund av att vi inte vet vad som kommer att hända iEuropa och i vårt närområde. Det kanske allra vikti-gaste är vad som kommer att hända i de baltiska sta-terna, som befinner sig i ett mycket utsatt läge. Derassäkerhet skulle definitivt inte gagnas av förändringar isvensk säkerhetspolitik som inträffar i ett stadium närdessa stater ännu inte har fått klarare besked om sinframtid. Utrikesministern sade att det händer såmycket. Det är ju också skälet till att vara maximaltaktiv.Det gäller att ha en uppfattning i den viktiga frå-gan om hur den kommande NATO-utvidningen kom-mer att se ut, och om den kommer. Det är viktigt attinte bara veta att den måste bidra till ökad säkerhet,utan också att veta vad som händer om den inte ägerrum. Vad händer om den äger rum på ett visst sätt,och inte på ett annat? Vad händer om man tar hänsyntill exempelvis bombastiska uttalanden från ?Detta är ingenting som går från noll till ett antal plus.Det kan också gå från noll till ett antal minus, beroen-de på utvecklingen.Det handlar naturligtvis också om frågan omgränsdragning. Det skall inte skapas nya gränser. Mendet finns gränser. ser ut som det gör därför attdet har satts gränser under det . Gräns-dragning har vi hur vi än beter oss. Vi måste veta hurvi skall hantera dessa frågor för att bäst främja enutveckling som naturligtvis har både positiva ochnegativa inslag.Jag vill instämma i det som tidigare. har inget att förlora på trygga-re, säkrare grannar. Ryska företrädare brukar inteheller säga emot detta när man pressar dem.Jag förstår ändå inte regeringens slutsats. Jag troratt vi har varit överens om att hur många kanaler manän har till den europeiske unionen och utvecklingendär, är innanförskap bättre än utanförskap. Anserutrikesministern att det är någon kvalitativ skillnadmellan att som vara innanför, och ständigt deltai den utvecklingsprocess som formellt och informelltäger rum i EU, och att stå utanför och ta kontakt närman tycker att man har något att säga?En fråga infinner sig onekligen. Varför ställer sigSverige utanför en formaliserad dialog och processnär det gäller NATO:s kommande utveckling? Allaländer i vårt säkerhetspolitiska närområde har funnitdet säkerhetspolitiskt viktigt att delta i denna process.Anf. 34 ()Herr talman! Utrikesministern poängterade attSverige har goda möjligheter att föra en dialog medNATO. Det är sant. finns med i mångasammanhang där vi tidigare inte fanns med, t.ex. PFPoch IFOR. Även regeringen och finns junumera med i NATO-sammanhang och för en dialogoch en diskussion tillsammans med alla andra. Detbör observeras att det är mycket få länder i Europasom inte finns med i detta sammanhang. Det vorealltså nästan uppseendeväckande om skullehålla sig utanför.Möjligheterna finns. Men det är tydligheten somär särskild viktig. var under den borgerligaregeringen, vågar jag påstå, den ledande aktören i densäkerhetspolitiska dialogen, i alla fall i . Ivissa skeden - jag tänker framför allt på periodenfram till det ryska trupputtåget - var kanskeden ledande aktören över huvud taget av de utomstå-ende länderna.Det är viktigt att vi ser till att denna tydlighetfinns. Annars är risken att man inte uppfattar vadSverige menar. Framför allt finns det en risk att mankan uppfatta förfinade resonemang på ett felaktigtsätt. När man inom NATO säger att man strävar efteratt en NATO-utvidgning inte skall skapa nya skiljelin-jer, är det alldeles självklart att man skall hålla fastvid partnerskapet med . Men läggsinte samma vikt vid dessa saker. Aggresiva krafter iRyssland får inte, genom att vara aggresiva, säga atten NATO-utvidgning skapar nya skiljelinjer och alltsåinte kan komma till stånd. Aggressionen får aldrigbelönas. måste vara tydligt där. En NATO-utvidgningen är i den meningen fundamentalt ettsvenskt intresse.Låt mig också till detta lägga frågan om detsvenska försvaret. Den svenska militära alliansfrihe-ten är viktig. Det kunde vara kontraproduktivt förSverige att nu söka medlemskap i , inte minstmed tanke på den baltiska situationen. Men det ärockså viktigt att vi håller fast vid ett starkt svensktförsvar. Detta är inte någon försvarsdebatt, men jagvill än en gång vädja till regeringen om att se till attinte ta ned försvarskapaciteten nu.Anf. 35 Utrikesminister ()Herr talman! Jag borde ha sagt att det är jättebraatt denna interpellation väcktes, . Detär bra att vi då och då talar om de här frågorna ocksåifrån talarstol.I alla de dialoger deltar i - och det ärmånga - är vårt budskap klart och tydligt. Vi har enfördel av att vårt budskap i grunden är det samma somde kriterier NATO självt slog fast för sin utvidgning.För del handlar det just nu om att NATOmåste leva upp till sina egna kriterier. Självfalletmåste detta ske i ett samspel mellan NATO ochRyssland, eftersom har en speciell situation isammanhanget. Men situationen får ändå inte bli såspeciell att det blir agerande som bestäm-mer.Den respekt som vi i vill kunna känna förvårt säkerhetspolitiska val skall alla länders medbor-gare ha rätt att känna. Den tid borde verkligen varaförbi då något annat land bestämde över andra länderssäkerhetspolitiska val. Det är en balansgångför NATO, och en balans som vi som deltar i densäkerhetspolitiska dialogen tar fram.Naturligtvis är det sätt på vilket NATO kommeratt hantera frågan om många länders ansökan en väl-digt viktig fråga för hela och för , somstår utanför. Men den är också väldigt viktig för våraöstliga grannar. Hur , och Litauenbehandlas är självfallet en synnerligen väsentlig frågaför , och någonting som vi alltid för med oss.Jag tror att vi skall passa oss för att göra dialogenmed NATO till en formfråga, dvs. huruvida man skallgå in i en form av institutionaliserad dialog eller inte.En sådan form är framför allt till för de länder somfaktiskt ville bli medlemmar. Det är inriktningen förden formen. I debatten i har denna form ändåanvänts, men där har man vänt på den. Man har sagtatt visserligen inte vill bli medlem, men attlandet ändå vill delta i den formaliserade dialogen.Det är bevekelsegrund för att delta i dialo-gen, så vitt jag förstår.Sverige har konstaterat att det finns så många and-ra tillfällen när vi kan föra precis samma typ av dia-log, så det finns inte något särskilt stort behov av justdenna form. Det är mitt svar, men jag är väldigt öppenför denna fråga. Det viktiga är att samtalet förs. Det ärmindre viktigt i vilka former det förs.Anf. 36 ()Herr talman! Jag tycker inte att detta är någonformfråga. Den kanske var det från början, men ävenpå detta område har utvecklingen sin gång.Jag tror att ett av skälen till det finska ställningsta-gandet är att man kan konstatera att i och med att enformaliserad dialog upprättas med ett stort antal tänk-bara ansökarländer, kommer mycket av tid, energi ochresurser att koncentreras i denna dialog. Som jag sadetidigare är skillnaden mellan att vara innanför ochutanför att man inte är med i den inre dynamiskaprocess som sker. Jag tror att det finns anledningockså för att fundera en gång till över detta.Det som kanske en gång var en formfråga har föränd-rats till att bli en substansfråga.Jag tycker inte att jag har fått några svar, annat änatt man hänvisar till att det finns andra kanaler. Menjag tror inte att det räcker med att avstå från det somkommer att vara det mest centrala forumet för dennadiskussion. Jag frågar mig naturligtvis om Sverigeinte har tillräckligt att tillföra denna dialog, om vi nuskulle vara så pretentiösa att vi ställer krav på att fådelta i den trots att vi inte har tänkt att söka medlem-skap. Jag tror inte att det är så. Finns det inte tillräck-lig kapacitet inom UD, och vårabeskickningar utomlands osv.? Jag tror inte att det ärså heller.Finns det utrikespolitiska hänsyn bakom vårtställningstagande? Det kan det inte vara med tanke pådet ställningstagande som gjort. Det tror jagalltså inte heller.Finns det inrikespolitiska hänsyn? Jag tillåter migatt vara mer tveksam kanske bl.a. med hänvisning tilldet utrikesministern sade om behovet av ökad debatt.Alltså får vi bidra till det.Kvarstår gör frågan: Varför väljer attställa sig utanför den dialog som alla stater i vårtsäkerhetspolitiska närområde har funnit säkerhetspo-litiskt viktig att delta i?Anf. 37 Utrikesminister ()Fru talman! Eftersom själv besva-rar sina frågor kan jag bara instämma. Alla de tänkba-ra konspiratoriska skälen till att vi tycker att formfrå-gan har begränsat värde nämnde han själv. I sak är detviktiga att vi har en kontinuerlig dialog direkt medNATO och med NATO-länder, och det har vi. Det ären mycket aktiv dialog där vi har alla möjligheter attföra fram våra ståndpunkter.Möjligheten fanns att gå in, visst hade man kunnatgöra det. Eftersom det ändå för mig är en väldigtunderordnad fråga kan jag gärna säga det. Samtidigtvar inbjudan faktiskt främst riktad till länder somsökte medlemskap, och vi söker inte medlemskap.Sedan är det ändå några länder som har utnyttjat denmöjligheten, vänt på det och sagt att de deltar ävenom de inte söker medlemskap - förutom ,och . Vi kände inte att vi behöv-de just den dialogformen. Det viktiga är dialogen isig. Den pågår och skall fortsätta att göra det mycketaktivt.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1995/96:243 omKinaAnf. 38 Utrikesminister ()Fru talman! har ställt tre frågorrörande svensk Kinapolitik i EU: om åtgärder för attfrämja demokrati och mänskliga rättigheter i , föratt stödja ställning och demokratins fortbe-stånd i Hongkong.Förutom att agera inom EU bedriver endialog med i möten på politisk nivå med kine-siska företrädare. har även ett praktiskt sam-arbete som syftar till att stärka rättssäkerheten i Kinaoch efterlevnaden av internationellt accepterade nor-mer i fråga om mänskliga rättigheter.Den Kinastrategi som EU utarbetat fastställerriktlinjerna för en långsiktig politik för förbindelsernamellan och . Situationen när det gäller demänskliga rättigheterna i är en väsentlig del iEU:s politik gentemot . EU försöker på ett kon-struktivt sätt verka för att mänskliga rättigheter vinnerinsteg i kinesisk lagstiftning och rättstillämpning. SomEU-medlem tar aktiv del i detta arbete ochverkar för att detta samarbete skall intensifieras.EU är också i hög grad verksamt i olika interna-tionella fora för att stärka respekten för de mänskligarättigheterna världen över. Vid det avslutademötet med FN:s kommission för de mänskliga rättig-heterna presenterade EU och tillsammans ettresolutionsförslag beträffande situationen och utveck-lingen i . I detta förslag uttrycktes en oro överbristen på respekt för de mänskliga rättigheterna påvissa områden men också tillfredsställelse över attvissa förbättringar, framför allt inom lagstiftningen,har ägt rum.Sverige och EU är också pådrivande när det gälleratt ge FN:s speciella rapportörer tillträde till ochatt finna vägar att förverkliga de konkreta förslag tillförbättringar som framförs i rapporterna från dessabesök.Vi noterar med tillfredsställelse att har an-slutit sig till flera viktiga konventioner på MR-området, bl.a. och konventionenmot tortyr. Den dialog som äger rum mellan ochde kommittéer som övervakar efterlevnaden av dessakonventioner är också ett viktigt forum för att åstad-komma förbättringar.När det gäller håller alla medlemsländer iEU fast vid den s.k. ett-Kina-politiken, som innebäratt inte betraktas som en självständig stat ochinte heller behandlas som sådan. och övrigaEU-länder har dock ett omfattande utbyte medTaiwan, och de inofficiella kontakterna med Taiwanhar utvecklats på en rad områden.Beträffande framtid är ett av EU:s ut-talade mål att verka för att principerna i den kinesisk-brittiska överenskommelsen om Hongkongsövergång från brittiskt till kinesiskt styre efterlevs.Genom denna överenskommelse är den fortsatta de-mokrati- och rättighetsordningen för för-ankrad hos FN, vilket ger det internationella samfun-det möjlighet att följa efterlevnad av de åtagan-den som görs där.Sverige har, liksom EU-länderna i övrigt, intresseav att bevaka att fortlever med sitt nuva-rande system. Den svenska närvaron kommer attfortsätta i , inte minst i form av den storaaffärsmannakoloni som har starka intressen av attfortsätta verka i från Hongkong.En viktig beståndsdel i EU:s gemensamma Kinast-rategi är vidare att verka för att ansluter sig debåda konventionerna om civila och politiska respekti-ve ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter.Detta skulle ge ökade garantier inte bara för invånar-na i utan för hela befolkning.Anf. 39 ()Fru talman! Jag tackar för svaret men tvingaskonstatera att svaret var tämligen formellt. Svenskutrikespolitik skall, som jag ser det, som ett huvudmålha ett främja demokrati och mänskliga rättigheter,fred och säkerhet i världen. Det borde också gälla förden inom EU gemensamma utrikes- och säkerhets-politiken. Det är inte bara det faktum att folkrepubli-ken är världens till folkmängden största stat somgör det befogat att se som det största problemet idetta avseende.Vårt arbete för att i olika internationella organfrämja normbildning och efterlevnad inom folkrättenfår aldrig förleda oss till att tro att brutala diktaturermed aldrig så oklanderlig formell lagstiftning dagli-gen och stundligen inte sätter sig över papperets bok-stäver när helst dess maktutövning så erfordrar. Härtalar väl ändå erfarenhet under det kalla krigetsitt allra tydligaste språk. Att verka för internationellnormbildning måste därför alltid gå parallellt med enalldeles entydig tydlighet i vårt språk och handlandemed världens diktaturer.Ett mycket tydligt exempel på hur folkrepublikenKina ser på sin rätt att i stället ställa krav på under-dånighet och följsamhet fick vi i sambandmed fredspristagaren besök i de nordiskaländerna. Jag vill gärna uttrycka min uppskattningöver att de nordiska regeringarna inte avstod från densjälvklara markeringen att ta emot . Detbehövs inte ens några diplomatiska ursäkter för densjälvklara rätten. De kinesiska ambassadernas reak-tioner talar sitt entydiga språk.Vi kan aldrig vara för tydliga i vår syn på och kri-tik av ständiga brott mot grundläg-gande principer för demokrati och mänskliga rättighe-ter. Varje tvekan tolkas i som oförmåga atthandla. Här kan EU och EU-ländernas politik inte pånågot sätt anses motsvara kraven. Som jag framhålleri min interpellation är det tvärtom mycket tydligt hurde olika EU-staterna nästan bjuder över varandra ikampen om gunst inför kommande lukrativahandelsavtal.När omvärlden bytte ut mot folkrepubli-ken som ständig medlem i vardet ett naturligt uttryck för vilka världens stormakter,dessutom kärnvapeninnehavare, faktiskt var och är.Att ställdes utanför FN:s medlemsskara be-rodde däremot på att varken eller kun-de acceptera mer än en företrädare för i FN:smedlemskrets. Till historien hör naturligtvis också attregeringen varken i eller i vid dentidpunkten hade någon demokratisk legitimitet. I dagär läget ett helt annat. är kanske det mestglädjande exemplet på att demokrati inte är ett väster-ländskt påfund utan något som har universell giltighetför människor runt om i världen. De val som hållits iTaiwan är ett mönsterexempel för många hel-eller halvdiktaturer. I det avseendet borde inte EU ochdess medlemsstater behöva hymla.Även om principen om ett skall leva vidare,kan den aldrig med någon automatik ge regimen iPeking något slags ensamrätt. Det saknar den varjedemokratisk legitimitet för. Om och när folken i Kinaoch önskar återförenas kan det endast skegenom att de båda folken i fria och demokratiskaformer tar ställning för detta. På den punkten måstevärldssamfundet också vara entydigt.FN skall bestå av företrädare för världens allastater. Tyvärr tvingas vi acceptera att alla stater inte ärdemokratiska och att deras företrädare därför intealltid har demokratisk legitimitet. Det kan emellertidinte vara acceptabelt att en stabil statsbildning meddemokratiskt styre och legitimitet skall stå utanförvärldssamfundet. Också hör hemma i FN:sgemenskap. Exemplen på hur man redan under detkalla kriget kunde hantera två och två Koreavisar att det inte kan finnas några formella hinder förTaiwans fulla deltagande i folkgemenskapernas insti-tutioner. Det enda hindret är veto, och dettabör inte vare sig eller EU medverka till attdölja.Anf. 40 ()Fru talman! Jag vill ta upp en akut fråga som intefanns med i interpellationen. Det gäller att kärnva-penprov sägs påbörjas från i . Tvåsvenskar kommer genom att ta sig in påområdet. har redan skrivit a letter ofsupport.