prot · GJ0950 · 1996-02-06 00:00:00 — finns inga uppgifter om kvinnans identi-tet och det finns därmed inga möjligheter att görasamkörningar med andra register och på så vis fåuppgifter om exempelvis utbildning, samboendeför-hållande, nationalitet och yrke.Det är främst av integritetsskäl som abortregistretinte innehåller uppgifter om personnummer. Fråganom skyddet av den personliga integriteten och detlämpliga i att utnyttja personnummer för bl.a. medi-cinsk och epidemiologisk forskning är föremålför diskussion.Hälsodatakommittén framhåller i sitt betänkande(SOU 1995:95) att den vinst som en anonymisering avett register kan medföra för den enskildes integritetenligt deras uppfattning inte väger över de försämrademöjligheter som i så fall ges att använda registerinne-hållet för olika forsknings- och utvärderingsändamål.För närvarande vill jag bara konstatera att betänkande nu remissbehandlas ochatt frågan sedan kommer att beredas inom regerings-kansliet. Jag instämmer helt med närdet gäller vikten av att förebygga aborter och förutsät-ter att med kraft driver denna frågaäven fortsättningsvis.Anf. 18 ()Herr talman! Jag vill först tacka fördet goda svar som har bemödat sig omatt ge mig i den här angelägna frågan.Anledningen till frågan är att vi visserligen fattarrätt många beslut här i kammaren men att dessa inteär så mycket värda så länge som de bara är hyllvär-mare. De måste också föras ut i verksamheten.Jag har fått information om att antaletaborter fortsätter att minska, och det är vi väldigtglada för. Den första halvårsrapporten visaratt antalet aborter uppgick till 15 787, dvs. att de var207 färre än föregående år. Vi är, som sagt, glada fördet, men vi saknar ändå precisa kunskaper om varförkvinnor väljer abort.Det lämnas i svaret många uppgifter om sådantsom är på gång. Jag vill fråga när hontror att den kartläggning som beslutade omför kommer att kunna ge ett merfullödigt svar vad gäller orsakerna.Anf. 19 Socialminister ()Herr talman! Jag tycker att Hälsodatakommitténhär har pekat på ett mycket svårt vägval. Det finnsnaturligtvis möjligheter att göra nationella övergri-pande studier, som också går in på personfrågor. Mankan göra litet mer fördjupade studier, jämföra olikadelar av landet och gå in i en större andel av befolk-ningen. På den vägen kan man få en betydligt klararekartläggning, men man kommer då in på frågor somrör integritet och personliga omständigheter.Den väg som vi hitintills har kunnat gå och valt attgå - och det valet har vi nog också gjort gemensamt -har bestått av mindre omfattande forskningsprojekt.Man har då kunnat gå in djupt men ändå i mindreomfattning. Man har också arbetat på det, som jagtycker, förtjänstfulla sätt som ochen del av kommunerna gjort, innefattande informa-tion, samtal, förebyggande arbete genom skolan ochnaturligtvis genom ungdomsmottagningar och hälso-och sjukvård över huvud taget.Fram till dess att vi har kunnat ta ställning till diskussioner och integritetsfrågor-na är det i varje fall min avsikt att se till att man för-djupar och driver på arbetet med den här typen avinformation, debatt och förebyggande arbete. Det ärfram till dess den väg som vi har möjlighet att gå.Men jag hoppas att inom en inte alltföravlägsen framtid skall kunna ta ställning också till delitet svårare frågor som har beröring med integriteten.Anf. 20 ()Herr talman! Enligt den halvårsrapport som harstuderats är det ungdomsaborterna som minskar, me-dan abortfrekvensen i stort sett är oförändrad för denågot äldre kvinnorna. Det ger kanske en signal omatt det är viktigt just med informationen. Jag tror ilikhet med att man inte bara kan göraen enda sak utan måste göra många saker parallellt -bedriva information och andra former av verksamhet.Men jag känner oro över ungdomsmottagningar-nas situation. Vi vet att många ungdomsmottagningarfår stängas av ekonomiska skäl. Jag är därför rädd föratt man riskerar att få en ökning av ungdomsaborternaigen. Jag vill fråga om det inte finnsanledning att ta tag i den här frågan.Anf. 21 Socialminister ()Herr talman! Jag tror att det alltid finns anledningatt vara mycket vaksam vad gäller det sköra arbetesom den förebyggande verksamheten ändå är. I dennafråga liksom i många andra frågor måste varje nygeneration få en chans att få information och kunskap.Att man gav gårdagens gymnasieelever kunskaper ärinte till så stor glädje för dagens gymnasieelever. Detär med hänsyn till detta viktigt dels att bevaka ochstödja ungdomsmottagningarnas arbete, dels att gestöd till kommunerna.Det är min uppfattning att pådet sätt som det nu arbetar med olika typer av hea-ringar, debatter och rapporter bidrar förtjänstfullt tilldet förebyggande arbetet.Den mer övergripande och fördjupade kartlägg-ningen menar jag nog att vi får komma tillbaka till närman har tagit ställning till på vilket sätt man skallanvända personnummer och annan kunskap, bl.a. isamkörningar, för att på det sättet få en mera över-siktlig information och kartläggning. Men det är enfråga som man måste ta ställning till när man harpreciserat sättet att förhålla sig till integritetsfrågorna.Anf. 22 ()Herr talman! Jag vill avslutningsvis säga att jagsjälv när jag är ute och talar med ungdomar i skolornakänner att man har en mycket bra syn på dessa frågor.Uppfattningen om människovärdet har förbättrats, ochman försöker göra allt för att undvika de mycket svårasituationer som uppstår. Jag hoppas att vi tillsammansskall kunna fortsätta med att på ett så brett sätt sommöjligt föra dessa frågor framåt, till nytta och glädjeför alla.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1995/96:257 om de svenskasocialarbetarna i KöpenhamnAnf. 23 Socialminister ()Herr talman! har frågat mig omvilka initiativ jag avser att vidta så att verksamheten iKöpenhamn kan fortsätta.Verksamheten med svenska socialarbetare statio-nerade i startade som ett nordisktsamarbetsprojekt tillsammans med och Fin-land. Syftet var att få kontakt med svenska ungdomarsom vistades i olämpliga miljöer och som riskeradeatt fastna i ett drogberoende och att förmå dem attåtervända hem. var då en samlingspunktför stora grupper av ungdomar från hela Norden.De övriga nordiska länderna har avvecklatsin verksamhet, och är det enda nordiska landsom har kvar socialarbetare i Köpenhamn.Målgruppen och verksamhetens inriktning harändrats sedan starten och har vidgats till attomfatta i stort sett alla svenska medborgare, i allaåldrar, som kommit på glid i Köpenhamn.Av underlag framgår bl.a. att an-talet hjälpta individer minskat med sedan1987, då 542 klienter registrerades. 1994 var motsva-rande antal 373. har ande-len personer ökat från till ca 65 %.Andelen har under motsvarande periodökat från ca 10 till . har antaletmycket unga, dvs. de som är och yngre, ökatnågot.Sedan slutet av 1980-talet har antalet personermed blandmissbruk och psykiska störningar ökatnågot.Också när det gäller klienternas hemortskommu-ner har en förändring skett. kom en stor delav klienterna från , och en mindredel kom från . är fördelningenden motsatta.En ny nordisk konvention (prop. 1994/95:149) omsocialt bistånd och sociala tjänster beräknas träda ikraft . I konventionstexten anges attpersoner som tillfälligt vistas i ett annat nordiskt landoch som behöver socialt bistånd och so-ciala tjänster skall från vistelselandet få sådant biståndsom enligt landets lagstiftning svarar mot hjälpbeho-vet.Socialstyrelsen har beslutat att verksamheten i sinnuvarande form skall avvecklas från den 1 januari1997. avser att pröva alternativa lös-ningar för fortsatt drift genom t.ex. samarbete mellankommunerna i alternativt finansiera ensärskild tjänst inom kommun.Enligt min uppfattning ger en fortsatt drift underhela 1996 också en möjlighet att följagenomförandet av den nordiska konventionen ochdess eventuella effekter för verksamhetens framtidaform.Jag delar därför bedömning idenna fråga.Anf. 24 ()Herr talman! Jag tackar för det mycket utförligasvaret, som ger en bild av hur detta samarbete harvuxit fram och även av hur det har förändrats. Mankan också beskriva den verksamhet som bedrivs i dagså, att även om den har minskat , var detfortfarande 375 individer som blev hjälpta 1994. Ävenom andelen individer har ökat från 50 %till , är det fortfarande 150 unga människor un-der som har hjälpts av denna verksamhet. Vi ärockså överens om att deras andel har ökat.Det sägs vidare i svaret att klienternas sammansätt-ning har ändrats. Merparten kom tidigare från Stock-holm, och det var då ett motiv för att staten gick in. Idagens svar påstås att förhållandet är det motsatta. Jagvill referera till den undersökning och statistik somsocialarbetarna i har utarbetat, enligtvilken 4 av 10 kommer från . Det bety-der att 6 av 10 kommer från landskap som liggerovanför , , och . Attutvecklingen går åt motsatt håll kan man inte hävda.Möjligtvis kan man säga att andelen klienter frånStockholm har minskat, men fortfarande finns detinget motiv i detta svar för att t.ex. kommunerna iSkåne skulle gå in och göra någon extra insats.Det här är en oerhört tuff verksamhet. Det går inteatt använda den som ett dragspel: fram och tillbaka.Om nu inte den nordiska konventionen fungerar kanman inte med en alternativ lösning sätta in en social-arbetare 1998. Det här bygger på ett långsamt upp-byggt förtroende och ett samarbete med Köpenhamnssocialarbetare. De svenska socialarbetarna delar juockså lokal med dem.Jag är fortfarande, trots detta mycket utförligasvar, litet ledsen för att man inte i större utsträckningkan gå i god för detta. Det ligger i intresseatt vi fortsätter driva denna verksamhet.Anf. 25 Socialminister ()Herr talman! Jag tycker att det är litet fel avMargitta att använda bakgrundsbeskrivningensom ett argument för slutsatsen, nämligen att det ärden nordiska konventionen som faktiskt är grundentill att också funderar över den fortsatta verk-samheten med svensk personal. Det är också slutsat-sen i mitt svar: att inte vänta till 1998 utan att underåret, 1996, följa genomförandet av den nordiska kon-ventionen, dvs. hur arbetet med den nordiska konven-tionen under det här året ser ut att utveckla sig, ochföre 1998 också pröva hur den alternativa verksamhe-ten skulle kunna utformas.Ett faktum kvarstår ju: Genom den nordiska kon-ventionen förstärker vi ansvaret hos vart och ett avvåra länder för dem som vistas i landet, även om deråkar vara medborgare i det andra landet. Det framgårav svaret att både och redan har dragitsig ur det gemensamma arbetet, även om det för alldel kan finnas medborgare också från dessa länder iKöpenhamn.Jag tycker fortfarande att vi skall ha ett stort an-svar för dem som dras till för att kommaundan eller kanske gömma sig för vårt stöd, vår över-vakning och vår verksamhet. Inom ramen för arbetetmed den nordiska konventionen skall vi hålla ett va-kande öga på det här. Om man följer det under 1996får man också möjlighet att se hur alternativen ser utframöver. Det handlar alltså inte om att göra någon-ting just nu och sedan förändra det till 1998. Vi har enverksamhet. har gjort sin bedömning,och man får följa verksamheten. Konven-tionen finns i botten för det fortsatta arbetet.Anf. 26 ()Herr talman! Skälet till att som enda landfortfarande har socialarbetare i bordeegentligen vara att vi i har det största behovet.Vi ligger närmast och vi har en tradition att umgåsmed och . Det måste i och försig också ha betydelse.Ändå kan jag utläsa att det finns en möjlighet i dethelhjärtade stöd som ger i det skriftligasvaret. Visar det sig att den nordiska konventioneninte fungerar som det är tänkt är vi beredda att fortsät-ta någon typ av verksamhet med uppsökande stöd tillde svenskar som är på väg att försvinna socialt i Kö-penhamn.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1995/96:258 om situationenför personer som vräks från sin bostadAnf. 27 Socialminister ()Herr talman! har frågat migvad regeringen avser att göra med anledning av vadsom framkommit om situa-tionen för de personer som vräks.Till att börja med vill jag understryka allvaret idetta problem. För en människa som befinner sig i ensvår livssituation, med t.ex. arbetslöshet, häl-soproblem och ekonomiska problem, kan en vräkningfrån bostaden bli det riktigt stora hindret för att hittaen väg tillbaka till ett ordnat liv. Åren 1993 och 1994var antalet verkställda vräkningar något över 7 600 föratt minska något till ca 7 500. Av dessa avserca vräkningar från lokal, garage eller parke-ringsplats, men det finns all anledning att instämma iatt antalet vräkningar från bostad är oro-ande högt.Socialtjänsten har ett stort ansvar när det gäller attge stöd och hjälp till människor som riskerar att vrä-kas eller som redan har vräkts. Det är viktigt att so-cialtjänsten tidigt får kännedom om att ett hushållriskerar att bli vräkt för att med lämpliga åtgärdersöka förhindra att en enskild eller en familj blir ställdutan bostad. I vissa kommuner förekommer ett brasamarbete mellan kommun och hyresvärd som imånga fall medför att vräkningar inte behöver ske.Om en vräkning inte kan förhindras bör social-tjänsten naturligtvis följa upp och stödja den eller demsom blivit vräkta. Olika rapporter som lämnats undersenare år har pekat på att de sociala stödinsatser somär nödvändiga i dessa situationer i många fall integörs på ett helt tillfredsställande sätt.Vid pågår arbetetmed att ta fram allmänna råd för arbetei samband med vräkningar.Inom finns en arbetsgruppmed uppgift att följa utvecklingen när det gäller bo-stadsförsörjningen för svaga hushåll. Arbetsgruppenskall också särskilt följa de vräkningshotade hushål-lens situation. I arbetsgruppen finns representanter förSocialdepartementet, , , , ,Svenska Allmännyttiga Bostadsföretag , och . Arbetsgruppen har i en särskild promemoriaden till Bostadspolitiska utredningenlämnat en redovisning där även problem som rörvräkningshotade hushåll behandlas.1995 års hyreslagstiftningsutredning (dir. 1995:55)som gör en översyn av hyreslagstiftningen kommer attbehandla flera frågor med anknytning till vräkningar.Utredningen skall redovisa sina förslag före utgångenav maj i år.Avslutningsvis vill jag även beröra problemet attvi inte vet vad som händer med vissa av de hushållsom vräks. Enligt en uppföljning av de hushåll somvräktes i är avde vräkta hushållen spårlöst försvunna. Om resultatetär representativt för hela riket skulle det innebära attdet är närmare 700 vräkta hushåll som det äromöjligt att lokalisera ett drygt år efter vräkningen.Det är svårt för mig att dra några säkra slutsatserom varför det är så. Men det är naturligtvis viktigt attvi söker få mer kunskaper om detta för att kunna ökavåra stödinsatser och minska den sociala utslagning-en. Exempelvis pågår vid Socialmedicinska institutio-nen vid forskning om bostads-löshet och de bostadslösas villkor.Anf. 28 ()Herr talman! Jag ber att få tacka socialministernför svaret som visar att ministern också tycker att dethär är ett allvarligt problem. Det visar också att en heldel saker är på gång.En sak i svaret som jag tycker är litet oroande äratt tydligen inte ordentligt tar sitt ansvarför de stödinsatser som är nödvändiga för dessa män-niskor. Det finns inga belägg för att många av demsom försvinner spårlöst är människor med psykiskaproblem, men man kan anta det. Därför är jag litetorolig för att det kanske inte fungerar helt tillfredsstäl-lande med det stöd och den hjälp de psykiskt stördabehöver ha. Många av dem vet t.ex. inte hur manbetalar en räkning, och många kanske inte ens blirupplysta om att man kan söka bostadsbidrag. En väl-digt viktig del av det hela måste vara att se vad detberor på att dessa människor blir vräkta och vilkainsatser man behöver göra.Naturligtvis känner man också en stor oro för dekvinnor som blir vräkta och vilka situationer de ham-nar i. Hamnar de i ett sexuellt beroende för att få taköver huvudet? Det är väldigt angeläget att vi får redapå orsakerna till att dessa människor försvinner.Anf. 29 Socialminister ()Herr talman! Jag håller helt och hållet med KerstinHeinemann om att det finns en mycket stark oro.Jag vill säga något om en grupp som tar upp och som vi vet är särskilt utsatta.Genom den förändring som gjordes genom riksdagensbeslut pågår det ett ganska omfat-tande arbete ute i kommuner och landsting för att gestöd åt personer med psykiska störningar och sjukdo-mar. Det pågår också . Inom en månad kommer viatt ha en genomgång med de berörda för att göra enavstämning av hur det ser ut rent praktiskt ute i kom-munerna efter beslutet, hur stödinsatserna ser ut ochpå vilket sätt de berördas egna organisationer, frivilli-gorganisationerna, kommer in i bilden.När det gäller sträckan fram till själva vräkningenfinns det ett antal inbyggda signalsystem som bordefungera, men som inte alltid gör det, t.ex. meddelan-deskyldigheten i hyreslagen och socialnämndensskyldighet att utan dröjsmål inleda en utredning närman får veta att någon riskerar att bli vräkt. Det finnsockså en skyldighet för kronofogdemyndigheten attmeddela socialnämnden. I den nya hyreslagen, somträdde i kraft , är den s.k. återvinnings-fristen förlängd, vilket kan ge manöverutrymme.Jag har haft kontakt med en kommun som jagtycker har gjort en mycket vällovlig insats. I bostads-företaget finns en särskild person som tar kontakt medhushåll eller hyresgäster som riskerar att komma eftermed hyran. På det viset går man in i varje enskilt falloch ser efter vad man kan hjälpa till med. Iblandhandlar det t.o.m. om att hyresgästen inte har haftkunskap om hur man söker bostadsbidrag. Det finnsen del sådana ganska enkla saker som kan förebyggastora kostnader, både för hushållen och, naturligtvis,för berörda kommuner och bostadsföretag.Anf. 30 ()Herr talman! Det är helt klart att det fortfarandefinns brister, och vi har, vilket har sagts tidigare, allanledning att följa upp detta. Varför då inte lyfta uppde här goda exemplen med kontaktpersoner, så att deblir allmänt kända?Det finns vissa erfarenheter från olika huvudman-naskapsförändringar som visar att det ibland tar gans-ka innan den nya huvudmannen har förståttvad det är man har tagit över. Det gäller alla de kun-skaper som behövs för att klara av människor, inteminst dem som är i en mycket besvärlig situation ochsom inte har förmågan att själva göra någonting.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1995/96:229 om enskildabarns intressenAnf. 31 Statsrådet ()Herr talman! har frågat civilminis-tern vilka åtgärder regeringen avser att vidta för attenskilda barns intressen inte skall åsidosättas medhänvisning till att barnen som kollektiv därigenomskall löpa mindre risk att utsättas för lidanden. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag som skallsvara på frågan.Jag vill först understryka att det givetvis inte äracceptabelt att barn utsätts för lidande. Detta synsättutgör en grundval för svensk barn- och familjepolitik.Sverige hade en framträdande roll vid arbetet medbarnkonventionen och var ett av de första länderna attratificera den. Konventionen är ett viktigt tillskott tillskyddet av de mänskliga rättigheterna. Vi har genomratificeringen av konventionen åtagit oss att garanteradessa rättigheter för alla barn och ungdomar i vårteget land. I anledning av första rapport omden svenska efterlevnaden av konventionen yttradeFN:s kommitté för barnets rättigheter att den svenskalagstiftningen och de principer som gäller vid till-lämpningen av våra lagar allmänt sett återspeglarkonventionens bestämmelser.Barnkonventionens artikel 1 stadgar att med barnavses varje människa under . Artikel 3 stadgar attvid alla åtgärder som rör barn, oavsett om de vidtas avoffentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner,domstolar, administrativa myndigheter eller lagstif-tande organ, skall "barnets bästa" komma i främstarummet. Begreppet "barnets bästa" är dock inte defi-nierat i konventionen.Socialutskottet har framhållit att regeringen börgöra en bred översyn av om svensk lagstiftning ochpraxis stämmer överens med be-stämmelser och även av översättningen av konventio-nen. Frågor om barns välbefinnande är mycket ange-lägna. Regeringens uppfattning är att vi måste söka fåstörre klarhet och enighet i synsättet vad gäller inne-börden av begreppet "barnets bästa" i barnkonventio-nen och svensk rätt. Vi behöver även penetrera deeventuella tolkningskonflikter som kan finnas mellanolika regelkomplex.Som en följd av beställning och tillföljd av den diskussion som pågått ominnebörden av begreppet "barnets bästa" i olika situa-tioner beslutade regeringen att tillsätta enparlamentarisk kommitté för att se över hur barnkon-ventionens anda och innebörd kommer till uttryck ilagstiftning och praxis och för att skapa ökad klarhetoch enighet kring synen på innebörden av begreppet"barnets bästa" i olika sammanhang.Anf. 32 ()Herr talman! Jag ställde den här frågan för fleraveckor sedan, när Åseledebatten var aktuell. Svarethar av legitima skäl - det vill jag understryka -kommit . Det innebär att flera av de frågorsom jag tog upp och som jag behövde lära mig någotom har jag fått svar på i frågesvaret.Skälet till att jag ställde frågan var att jag tyckteatt man argumenterade konstigt när man sade att detkunde vara berättigat att vidta, som det verkade, ne-gativa beslut gentemot enskilda barn eller att åsidosät-ta deras intressen med hänvisning till att barnen somkollektiv skulle löpa mindre risk att bli utsatta förlidande. Jag tyckte att det var konstigt och att det varett underligt resonemang.Det visade sig att - dess ut-tolkning på svenska och dess hantering - behöver engenomlysning när det gäller begreppen och, inteminst, själva översättningen. Det kommer att skegenom den parlamentariska kommitté som regeringenhar beslutat tillsätta. För att inte ta kammarens tid villjag sammanfattningsvis säga att jag är mycket nöjdmed svaret.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på fråga 1995/96:241 om föräldra-penning för vissa studerandeAnf. 33 Statsrådet ()Herr talman! har frågat mig vad jagavser att göra för att förbättra den ekonomiska situa-tionen för de personer som kan drabbas av de reglersom gäller för sjukpenninggrundande inkomst(SGI) i samband med studier och föräldrapenning.För den som studerar och fårstudiestöd skall den sjukpenninggrundande inkomstsom gällde före studierna hållas vilande under studie-tiden.En vilande sjukpenninggrundande inkomst innebärallmänt att den studerande intekan få någon ersättning som är grundad på den vilan-de sjukpenninggrundande inkomsten vid sjukdom.Först när studierna har avslutats blir den vilande sjuk-penninggrundande inkomsten gällande igen. Om denstuderande däremot har inkomster av förvärvsarbetevid sidan av studierna kan han få ersättning beräknadpå denna inkomst, s.k. studietids-SGI.För att få den sjukpenninggrundande inkomstenvilande under studietid krävs att den försäkrade understudietiden bl.a. har studiemedel eller särskilt vuxen-studiestöd.En blivande förälder som studerar och samtidigthar en vilande sjukpenninggrundande inkomst har rätttill föräldrapenning enligt den vilande sjukpenning-grundande inkomsten, under förutsättning att föräl-dern före studierna kvalificerat sig för föräldrapen-ning. En förälder som inte är sjukpenningförsäkrad fårföräldrapenning enligt garantinivån under hela ersätt-ninstiden.Reglerna om vilande sjukpenninggrundande in-komst under studier infördes . Att dessa reglerknöts till studiestödssystemet berodde på att försäk-ringskassorna på ett administrativt enkelt sätt skullekunna få uppgifterna om beviljat studiestöd från Cent-rala studiestödsnämnden.Därutöver gäller också att den som studerar medannan finansiering inom det egna yrkesområdet harrätt att stå kvar i den tidigare sjukpenninggrundandeinkomsten. Detta gäller även den som bekostar ut-bildningen med egna medel.Vissa frågor i den allmänna ohälsoförsäkringen ut-reds av Sjuk- och arbetsskadekommit-tén (Dir. 1995:54). Kommittén har i sitt av-lämnade delbetänkande, (SOU 1995:149) Försäk-ringsskydd vid sjukdom, föreslagit delvis nya reglerför sjukpenninggrundande inkomst.