prot · GK0912 · 1996-10-09 00:00:00 — Vi har haft framgång.Många sjukhem har byggts om och nya sjukhem harbyggts så att det finns enkelrum, men fortfarande ären fjärdedel av rummen på sjukhemmen flerbädds-rum. Det är för oss oacceptabelt. Sjukhemmen är förde allra flesta ett permanent boende, där man har etthyreskontrakt och betalar hyra. Då skall man intetvingas att mot sin vilja dela rum med en eller fleraandra personer utan att ha utrymme för privata tillhö-righeter. Det är inte värdigt svensk äldreomsorg attmänniskor skall berövas sin integritet på det sättet densista tiden i livet. Därför föreslår i sinekonomiska motion att avsättssom ett stimulansbidrag till kommunerna för att för-bättra äldreboendet.Inom de särskilda boendeformerna har den medi-cinska vården försämrats. Som socialutskottet påpekari betänkandet har införandet av patientavgifter i dessaboendeformer samt kravet att den sjuke äldre skallkalla på läkare lett till försämrade och glesare kontak-ter mellan de äldre och läkarna. Till varje särskiltboende bör det, enligt mening, knytas enläkare som har ansvar för att regelbundet göra besökoch se till att de gamla som bor där får en god medi-cinsk vård. Detta kan vara en husläkare eller en geri-atriker. Det särskilda boendet och geriatriken börockså ha en nära kontakt med varandra, och framförallt måste kommuner och landsting samarbeta för deäldres bästa.Rätt hjälpmedel kan för en äldre människa innebä-ra en möjlighet till rehabilitering eller avsevärtmycket bättre livskvalitet. I utvärderingen påpekasockså brister, inte minst i samverkan, samarbete ochgemensamt ansvarstagande mellan huvudmännen.Behovet av hjälpmedel uppmärksammas inte tillräck-ligt inom sjukvården, och om behoven upptäcks ärväntetiden för att få hjälpmedlet i många fall oaccep-tabelt lång. Det är t.ex. inte rimligt att en 80-åringskall vänta på att få en hörapparat utpro-vad, vilket ibland är verkligheten . Folkpartietanser att vårdgarantin skall utökas och även omfattan-de tekniska hjälpmedel, så att man snabbt kan få hjälpoch inte skall behöva vänta påett komplicerat hjälpmedel.Herr talman! Det finns fler brister inom äldreom-sorgen än de som jag har belyst i mitt anföran-de och vad som framkommer i utskottets betänkande.Folkpartiet liberalerna har under den allmänna mo-tionstiden väckt en motion om äldreomsorg för valfri-het och trygghet, där vi tar upp ytterligare problemoch anvisar vägar för att lösa problemen. Jag ser där-för fram emot att vi i socialutskottet och i riksdagenunder detta arbetsår ytterligare kommer att få ta itumed dessa frågor, som är så viktiga för de äldre ochderas omsorg.Här vill jag bara ta upp ytterligare en fråga somövriga talare också har tagit upp. Det är en fråga somhar varit aktuell och somverkar bli ett ökande problem i takt med att kommu-nernas ekonomier försämras, nämligen de äldres rättatt bo var de önskar.En äldre person som är i behov av vård och om-sorg måste ha rätt att flytta till en annan kommun föratt t.ex. få möjlighet att bo nära sina barn. har ju antagit en rekommendation om attpersoner skall få flytta vart de vill och då beredasplats inom äldreomsorgen. Detta problem har funnitstidigare. hotade med att han kundetänka sig en lagstiftning, om kommunerna inte sköttesig. Här i är vi väl, som Hans Karlssonsade, överens om att man naturligtvis även som äldreoch sjuk med ett vårdbehov skall kunna flytta vartman vill. Men det gäller inte ute i kommunerna, ty-värr. I min hemkommun , finns det nu flerafall där den socialdemokratiska kommunledningenvägrar människor att flytta till , därför att dehar behov av vård och omsorg. Det måste därför bliett slut på kommunarresten för de äldre. Därför anservi oss i tvingade att föreslå en laglig rättatt bo var man önskar, även om man är i behov avvård och omsorg.Herr talman! Regeringen har redan uppmärksam-mat en del av de brister som har kommit fram i Soci-alstyrelsens ÄDEL-utvärdering, och jag vill instämmai utskottets sammanfattning, att det är angeläget att deåtgärder som regeringen har aviserat för att avhjälpabristerna inom äldrevården snabbt kommer till stånd. Iövrigt yrkar jag bifall till hemställan i socialutskottetsbetänkande.Anf. 75 ():Herr talman! Detta är, som jag ser det, delvis enfortsättning på partiledardebatten. Där var det fleratalare som tog upp vårdfrågan under partiledarrundan,framför allt , som ägnade hela sitt anfö-rande åt denna fråga. Därför borde han egentligen hadeltagit i den här debatten också. Men dessa frågorhar ju också bäring på höstens budgetbehandling, dären hel del frågor återkommer.Det sägs i betänkandet: Utskottet ser med oro påde brister inom äldreomsorgen som framkommit dels iSocialstyrelsens slutrapport, dels vid utfrågningen.Utskottet anser att det är angeläget att de olika bris-terna åtgärdas.Jag tycker att det är ett bra uttalande och att det ärbra att vi är eniga om detta i utskottet. Jag uppfattarnämligen detta som en rätt kraftig kritik mot de poli-tiskt ansvariga. Mendet är även en kritik mot kommun- och landstingspo-litiker. Att det finns brister inom sjukvården visar juutvärderingen av ÄDEL-reformen klart och tydligt,vilket flera talare här har belyst.Jag var själv landstingsman när ÄDEL-reformeninfördes. Jag kommer ihåg den kritik som då framför-des i , för vi var också kritiska. Hur skalldet gå när man slår ihop två tomma kassor till ensamtidigt som man skall försöka göra förbättringar förpatienterna? Det är naturligtvis en väldigt svår upp-gift. kommer jag ihåg hur optimistiskakommunpolitikerna var. Det här problemet skulle lösasig lätt. Det skulle inte bli medikalisering och institu-tionalisering osv., utan vi skulle få pigga åldringarframöver. Detta visar bara hur kunskapsnivån inomkommunerna var . Jag tror att man ikommunerna har lärt sig en hel del efter övertagandet.Men vi får nu rapporter om att användningen avkatetrar ökar och att liggsåren ökar i omfattning. I gårläste jag en rapport från , där det stod attspännbälten används till av patienterna på vissasjukhem. Patienterna spänns alltså fast. Det tycker jagär i mesta laget.Antalet läkarbesök har minskat kraftigt. Fortfaran-de bråkar kommuner och landsting om ifall de skalllösa in sjukhemmen eller inte. Det finns landsting sominte har fått överlåta sina sjukhem till kommunerna,därför att kommunerna säger att det är för dyrt och attde själva vill bygga sjukhem i stället. Så där hållerman på. Hjälpmedlen har också varit ett stort bekym-mer, vilket tog upp.Men det fungerar också bra på många håll, och detgäller nu att gå vidare. Något som jag saknar litet ibetänkandet, som vi diskuterade i utskottet och ävenvid hearingen, är frågan om en konsekvensanalys - enlåginkomstutredning. Jag vet inte om det beror på ettolycksfall att frågan inte har kommit med i betänkan-det. Jag vill återge vad sade på hearing-en: Hur skall man kunna klara sig på imånaden när de fasta utgifterna är betalda? Hur skalldet räcka till läkare, medicin, telefon, tidning, hygi-enartiklar, sjukgymnastik m.m.?Det här är en jättestor fråga som vi politiker måstefå belyst. Hur klarar sig vanligt folk ? De förslagsom nu föreligger i budgeten oroar mig: Man föreslårhöjt högkostnadsskydd för medicin, och det finns ettförslag om att ta bort de fria läkemedlen, vilket drab-bar den kanske svagaste gruppen av alla med 1 300kronor på ett enda bräde. Hur kommer det att slå?Vi måste ta reda på dessa saker. Jag kräver fak-tiskt en låginkomstutredning. Det har pratats mycketom det, men inte särskilt mycket har kommit fram.Häromveckan kom SCB med statistik som visaratt besparingsåtgärderna har slagit hårdast mot dentiondel av inkomsttagarna som har de lägsta inkoms-terna. De har fått sin disponibla inkomst sänkt med27 %. Det rör sig alltså om 800 000 personer, ellerkonsumtionsenheter som det heter i statistiken. I den-na grupp befinner sig många äldre och fattigpensionä-rer.Samtidigt visar statistiken att de inom den rikastetiondelen har fått sina disponibla inkomster höjdamed . Detta är viktiga tankeställare.Jag vill peka på ett par orsaker till att det har blivitså här.Flera talare i partiledardebatten tidigare citeradeJerzy debattartikel . Han lyfte fram attdet s.k. tärandeperspektivet har fått dominera alltförmycket, och det tror jag är en allvarlig brist. Vi harsett på sjukvården enbart som en kostnad i stället fören tillgång, som man gör i andra länder. skriver: "Ett kollektivt vansinne är inte mindrebara därför att det är kollektivt." Han syftar på deninställning vi har till vård och äldreomsorg.En annan viktig orsak är att vi har för svaga före-trädare för sjukvården i . Det är inte så mångasom slåss för sjukvården, men det är många som slåssför försvaret och mot nedläggningar av regementen,osv.Men vem ställer upp och slåss för sjukvården, ochvilka skall göra det? Naturligtvis är det landstingspo-litikerna, kommunpolitikerna och riksdagsmännen.Men det är väldigt tyst. I stället verkar de mest ägnasig åt att få budgeten att gå ihop, men det är ju intederas huvuduppgift. De skall ju ta till vara sina med-borgares intressen.Men vi kan inte heller komma ifrån detta medpengar. Jag råkar ju sitta med i HSU 2000-utredningen. skall vi presentera hurstort det omtalade gapet är. Det fattas pengar inomsjukvården. Totalt kanske det rör sig om 20 miljarderkronor för kommuner och landsting. Jag vet inte exaktvar siffrorna hamnar, men det är inga småpengar.Det måste nu bli en huvuduppgift för oss attklämma fram de pengarna, och jag tror att de finns isamhället. Det är inte pengar som fattas, men de ärfördelade fel. Det måste vi inse. Detta är en priorite-ringsfråga som vi måste ta tag i. Det finns vissa öpp-ningar i finansbudgeten, där det står att man måstehålla en beredskap för det.Jag hoppas att man inte bara slänger ut några mil-jarder i små inför valrörelsen. Detta är en viktigsamhällsfråga, och för vår del är den oerhört högtprioriterad.Anf. 76 ():Herr talman! Det har sagts mycket fint om hur välvi vill de äldre. Jag tror att vi alla är överens ommycket av det som redan har sagts.Jag tycker att utskottet i detta betänkande på ettbra sätt har uttryckt sin oro över de brister som finns ifråga om äldrevården och ÄDEL-reformen. Trots detkänner jag en kanske ännu större oro över att äldre-vården kanske är sämre än vi tror.Äldrefrågorna är viktiga och berör oss alla. Deflesta av oss har äldre bland våra anhöriga, och mångaav oss kommer snart själva att tillhöra den äldre ska-ran.Det är viktigt att vi är lyhörda för de signaler somkommer om försämringar för våra äldre, så att vi kanomdisponera resurser. Det får inte vara så att vi intehar råd med solidariteten att hjälpa dem som på ål-derns höst behöver vård och omsorg. Det får inte varaså att en grupp äldre som har så låg pension att delever på marginalen skall vara tvungen att avstå frånläkarvård och medicininköp.Signaler om detta kommer . Från apotekhar jag hört att det inte alls är ovanligt att äldre somkommer med flera recept frågar personalen vilken avmedicinerna som är viktigast, eftersom de inte kanköpa allihop. Som sade, kommerpriserna på läkemedel att gå upp ytterligare enligt denya beslut som kanske fattas snart.I min hand har jag en pillerburk som kostar170 kr att lösa ut. Om det förslag som lagts fram gårigenom, kommer den att kosta . Man för-står att det då blir besvärligt för många.Dessa bekymmer finns även inom sjukvården. Jaghar hört berättas att det finns äldre som ringer ochavbeställer t.ex. röntgentider. De tycker inte att de harråd att gå dit. Röntgen ingår visserligen i den tidigarebetalda avgiften, men går de dit måste de sedan gå pååterbesök till doktorn, vilket också kostar. Därföravbeställer de.Detta är inte hållbart. Så kan vi inte ha det.Herr talman! Det känns beklämmande att läsa itidningarna om att åldringar på våra sjukhem i alltstörre omfattning binds i sina sängar och att det berorpå nedskärningarna i statens bidrag till kommuner ochlandsting. Dessa har medfört indragning av personal,vilket till slut ger dessa tråkiga följder. Personalenhinner inte med. De hinner heller inte ta upp åldring-arna , och de måste lägga dem mycket tidiga-re än vad som egentligen skulle vara nödvändigt.Vi i , som med all rätt kritiserar och protes-terar när människor behandlas illa i andra länder,måste kritiskt granska vad som sker i vårt eget landoch vilken omvårdnad vi ger våra äldre. Vi måsteförbättra oss på de områden där det kanske brister idag.Herr talman! För de flesta måste det vara obegrip-ligt att vi inte har råd med så mycket personal somkrävs för att ge de vårdbehövande den trygghet, vär-dighet och omvårdnad de behöver. Som det ser ut sliter den kvarvarande personalen ut sig i sinambition att göra ett bra jobb, trots den svåra perso-nalsituation som råder.Samtidigt har vi råd att betala människor som ing-enting gör, fastän de så gärna skulle vilja. En delpolitiker talar om att vi med statliga medel skall skapaarbetstillfällen genom att subventionera t.ex. hemhjälpoch liknande eller inrätta s.k. +55-jobb. Men det är jusamma pengar. Har vi inte råd att satsa pengar inomvård och omsorg, förstår jag inte hur vi skall ha rådatt satsa på detta - det är ju samma pengar!Förslag kommer som vi vet att personal-täthet och god omvårdnad hör i ihop. Vården ochomsorgen behöver mer personal, eller bör åtminstonefå behålla den befintliga personalen.Jag vill också säga några ord om ÄDEL-reformen.För några år sedan besökte jag ett i minhembygd, Forsagården. Jag var inbjuden dit för attpersonalen där tyckte att någon politiker borde kom-ma dit på studiebesök. Jag vet inte om någon annanhörsammade detta, men jag var där.När jag kom dit, sade man: Du skall inte bara gårunt här och titta . Du får hjälpa till och jobba.Och så hängde man på mig en rock, och jag fick varamed och hjälpa till med att ta upp, tvättaoch göra i ordning åldringarna där. Det tycker jag varväldigt nyttigt. Denna enda dag gav en väldigt godbild av hur det kan vara.Jag frågade också personalen där om de hademärkt någonting av ÄDEL-reformen, men de sade: Vimåste säga som det är. Vi hade förväntat oss att viskulle få ökade personalresurser eller något annat,men vi har inte märkt någonting sådant. Däremot harvi drabbats av neddragningar.Då försökte jag genom kommunen få reda på hurÄDEL-pengarna hade använts. Det lyckades manaldrig svara på. Jag tror att det finns många bra bitar iÄDEL-reformen, men vi skall nog följa upp den.Som man frågar får man svar, heter det. När manställer frågor till ansvariga i kommuner och landstingom hur förändringarna fungerar får man ofta till svaratt det går bra; man klarar av neddragningarna. Jagförstår dem som säger det. Det är de som är ansvarigaför det som sker, och de vill ju inte gärna säga att dehar fattat dåliga beslut. Om man däremot frågar demsom står närmast de vårdbehövande får man helt and-ra svar: Det är inte så bra. Vi hinner inte göra ett brajobb. Vi är stressade. Folk ligger i sängarna ochskulle behöva göras rena, men vi klarar inte av det såfort som vi borde. Det känns inte bra.Därför ställde jag även vid utfrågningen en frågaom de undersökningar man hade gjort. Hade manfrågat den personal som står närmast patienten, denäldre vårdtagaren? Som jag uppfattade det hade maninte vänt sig till den kategorin.Pensionärsorganisationerna har en viktig roll här.De bör följa upp detta och se vad som händer. De ärnära, så att säga. handlar det ju omderas egna anhöriga, kanske en make eller maka. Dekan ge oss politiker väldigt tidiga och tydliga signalerom hur det står till så att vi har möjlighet att reagera.Den bild som visas i medier och som förs fram avansvariga inom vård och omsorg går gärna i svarteller vitt. Därför är det viktigt att gå ut och titta när-mare på verksamheten, och jag planerar nu att görastudiebesök såväl på som hos hemtjänstenpå olika ställen för att försöka skapa mig en bild frånmarknivå.Med detta vill jag yrka bifall till hemställan i dethär betänkandet.Anf. 77 ():Herr talman! Jag är glad över att socialministernhar kommit hit till debatten i denna mycket angelägnafråga. Jag hade kanske väntat mig att det skulle varamycket folk på åhörarläktaren, men det är trevligt attde som är här har kommit. Det hade också varit trev-ligt att få se här, med tanke på de härfrågornas aktualitet i Sverige.Jag är väldigt glad över det eniga tillkännagivan-det från socialutskottet, och jag vill gärna börja medatt yrka bifall till det. Det har sagts många kloka ordhär i talarstolen, och jag skall försöka att inte upprepadem. Det är svårt, för det finns så mycket man skullevilja säga. är jag naturligtvis stolt efter attha suttit och hört på partiledardebatten, där AlfSvensson på ett utomordentligt sätt har lyft fram vård-frågorna.Det som egentligen är intressant efter den här da-gen i är ju hur det blir för den enskildamänniskan. Jag vill ta er med till en äldre vacker damsom heter . Hon bor på landet i en liten stuga ochhar till närmaste affär. Samhället därhon bor börjar alltmer utvecklas till att bli glesbygd.Maja är änka. Hon har en son som med sin familjbor i . Hon saknar anhöriga i . Hon ärvital och berättar gärna med inlevelse om sitt långaliv.När maken dog började hon bliganska ensam. Inte nog med att livskamraten för-svann. Många i vänskapskretsen har också försvunnit.Fler och fler bekanta har fallit bort allteftersom tidenhar gått, och har hon sitt umgänge mest medandra änkor, radio och TV. Hon är en sällskapsmän-niska och har varit mycket föreningsaktiv,men orkar hon inte med aktiviteter utanför hem-met.För fem år sedan fick en propp i hjärnan.Sedan dess har hon besvär av ständig yrsel. För tre årsedan genomgick hon en höftledsoperation då nyahöftkulor sattes in. Hon är tacksam för den sjukvårdsom hon har fått, men kroppen är inte som den varförr. Hon går stappligt och rör sig ogärna utan sinaständiga stöd, nämligen ett par bockar.Hon vill helst bo hemma i sin egen stuga. Hon kantänka sig att bo på ett ålderdomshem med andra pen-sionärer, men det saknas platser, och hemtjänstassis-tenten säger att hon är för bra för att få vara på ålder-domshemmet. Nätterna är jobbiga, speciellt när honmåste gå på toaletten. Hon är så yr, och det känns såotryggt.Maja har hemtjänst . Hon harinte råd med mer. Det är främst två önskemål somMaja har. Det ena är att ha hembakade bullar i frysen,men det finns ingen som kan baka dem. Kommunensfolk får inte göra det. Det är nämligen inte vård attbaka bullar. Hennes andra önskemål är att få sinafönster putsade ibland, men det är samma sak medfönster som med bullar: De anses inte viktiga.De få vänner som har kan inte heller hjälpatill. De är lika gamla och skröpliga som hon. Iblandfunderar på att anlita svart arbetskraft, men detkänns inte bra. Så har aldrig gjort. Hon undrarvarför inte kommunens hemtjänst skulle kunna hjälpatill. Det är ju en tjänst som är till för henne och somhon ärligt betalar för. brukar fråga sig varförhon inte får styra över de tjänster som hon skall få ochvarför hon inte får påverka sin egen ålderdom.Om hon riktigt fick önska, då skulle hon vilja haen plats på ålderdomshemmet . Då kan detvara extra jobbigt på grund av klimatet. Sedan skullehon vilja bo i sin egen stuga . Men så gårdet inte till, det vet hon ju. Det finns regler för det.Ofta känner att hon inte passar in någon-stans. Familjen finns , vännerna har för-svunnit och kommunen känner hon är litet opersonlig.Det finns ingen som riktigt känner ansvar för hennesom person. tycker hon att det är synd attklaga. Hon är tillräckligt gammal för att minnas krigs-åren. Så länge man har fred och får mat skall man inteklaga, brukar hon säga. Det gäller att anpassa sig.Men ofta tänker hon på hur det hade varit om baraHarry hade levat. Då hade de i alla fall varit två.Majas situation är ju absolut ingen tårdrypandehistoria. Det är inte direkt en uppvisning i mänskligtlidande. Jämför man med hur många andra människorhar det kan man kanske tycka att har det ganskabra.Samtidigt finns det bakom den lågmälda ytan mångabehov som aldrig kommer fram och som är viktiga förhenne. är i sin situation inte unik - tvärtom. Honär representant för en mycket stor grupp, en gruppsom är diffus, som inte är organiserad, som inte ställerkrav och som inte stör någon ordning. Men man kanfråga sig om det är nödvändigt att kommunens regle-mente ser ut som det gör på många platser. Jag ärmedveten om att det inte ser likadant ut på alla ställeni vårt land. Men är det ändå inte rimligt att de äldreskall kunna få styra mer över vilken hjälp de skall få?Varför skall det vara omöjligt för alla utom för miljo-närer att få köpa hushållstjänster till en rimlig kost-nad? Att en hantverkare kommer och lägger ett golvär ett arbete som staten kan subventionera. Men omsamma hantverkare byter kläder och börjar bonagolven så är det plötsligt inget värt. Varför är det pådet sättet? Finns det respekt för gamla i äldrevården?Vad är egentligen god vårdkvalitet? Och vem är detsom avgör om den är god?Herr talman! Ingen politiker i världen kan och villhindra åldrandet och det faktum att människor dör ochlämnar ensamma anförvanter efter sig. Men man kanfråga vad det är för fel på vår samhällsgemenskap närdet finns så många människor som sitter ensamma varoch en för sig i sitt lilla revir. Ensamheten är troligenvår tids största folksjukdom. Hur kunde det bli så här?Vad tappade vi på vägen från bondesamhällets arbets-och livsgemenskap via industrialismen till det post-moderna s.k. K-samhället.Jag tycker att dessa synpunkter inför utformandetav god äldreomsorg är värdefulla att ha med sig. Jagtror att ordet trygghet skulle stå som ett absolut hon-nörsord när vi talar om äldrevård och äldreomsorg,där det blir mänsklighet, där det blir individuell om-sorg och omtanke. Vi vet ju alla att tiotusentals män-niskor som arbetar inom hemtjänst och äldrevård gör sitt allra bästa för att ge en god omsorg om deäldre. Men min fråga är: Hur skall det gå när manminskar resurserna mer och mer som går?Det kan näppeligen vara rimligt att 30 000 människorunder den kommande perioden skall avskedas frånsina jobb när de så innerligt väl behövs. Hur man änbär sig åt tror jag inte att man kommer att klara enäldrevård utan ökade resurser. Det är justdet som är skälet till att vi kristdemokrater nu hargnetat på i stort sett varje post i vårt budgetförslag föratt få extra resurser till kommuner och landsting. Jaghoppas också att vi framöver i handling skall kunnavisa att det som vi har framställt, vårt tillkänna-givande till regeringen om äldrefrågorna, följs avpraktisk handling och att det avsätts pengar.Kom ihåg att en sak som är säker är att om du ochjag får leva blir vi gamla, och då kommer detta nära.Jag tror ibland att det är så viktigt att vi alla politikerverkligen går ut precis som har gjortoch som jag kontinuerligt har möjlighet att göra ochverkligen känner hur det är. Det är så lätt när mantalar om ett kollektiv att känna att det är en bit ifrån.Men när det är människor som kommer nära, då får viden rätta empatin som är den allra bästa grunden förbra och kloka beslut.Anf. 78 HANS ():Herr talman! Jag hade inte tänkt att replikera ef-tersom det är ett enigt betänkande som vi diskuterar,och jag tycker att det finns skäl att slå vakt om denenigheten även när vi kommer till kammaren.Att det finns brister i äldreomsorgen vet vi alla.Men det uttalande som utskottet gör tar inte sikte påatt peka ut någon som är skyldig. Vi har alla ett ge-mensamt ansvar att ta itu med de problem som finns.För att klara framtidens behov inom äldreomsorgenoch inom andra samhällsområden behöver vi en starkekonomi. Och jag tror inte att det är någon av oss somhar något eget sedeltryckeri att ta fram i dessa sam-manhang. Vi måste därför åstadkomma en stark eko-nomi genom gemensamt arbete i . Jag trorockså att det finns skäl att slå vakt om den här enighe-ten inom äldreomsorgen, därför att om vi är eniga ochstår upp för det innebär det också att det ligger enannan styrka bakom de ambitioner som vi alla ut-trycker. Därför ansträngde vi socialdemokrater ossmycket starkt för att uppnå enighet i detta fall.