prot · GK0942 · 1996-12-10 00:00:00 — När det gäller kriminalvården finnsdet ett område som nästan aldrig situation, nämligenkvinnornas situation inom kriminalvården. Det disku-teras olika behandlingsmetoder, möjligheten att väljaolika program och att närhetsprincipen inte längreskall vara lika viktig. Men närhetsprincipen har aldrigvarit möjlig att tillämpa för kvinnor. Jag tycker trotsallt att det är positivt att så få kvinnor blir dömda tillfängelse. Men de kvinnor som döms till fängelsehamnar i en mycket speciell situation, där närhets-principen nästan aldrig kan gälla. Vi vet att väldigtmånga av dessa kvinnor också är mammor som fårsina barn omhändertagna. För dem blir förhållandenamycket speciella. Detta är en fråga som har diskute-rats alldeles för litet inom kriminalpolitiken menockså inom kriminalvården. Dessa kvinnor behöverspeciella behandlingsprogram och speciella resurser.Kvinnornas villkor är unika jämfört med männens. Vimåste se över hur situationen för dessa kvinnor skallkunna förändras så att det blir ett bra resultat och såatt de barn som blir berörda inte behöver fara mer illaän vad de redan gör.Herr talman! Brottsoffren måste givetvis ställas icentrum, men brottsoffer och brottslingar får inteställas emot varandra. Precis lika viktigt som det är attta hand om brottslingar och göra allt för att återanpas-sa dem för att vi inte skall få fler brottsoffer är det attbrottsoffren ställs i centrum och blir omhändertagnaså att de inte får men för livet, vilket många brottsof-fer tyvärr får. Det har gjorts en hel del på lagstift-ningsområdet för att lyfta fram brottsoffrens situation.Just nu pågår en översyn av de totala lagstiftningarnaför att man skall få en heltäckande bild av situationenoch av vad som behöver göras ytterligare.Som det har sagts här i talarstolen harbrottsofferjourerna en mycket betydande roll förbrottsoffren. De gör på många orter ett mycket gedi-get arbete. Men till skillnad från tidigare talare anserjag att brottsofferjourerna bör vara en statlig angelä-genhet. Varför skall just brottsoffren vara hänvisadetill ideellt arbete? Varför skall ett brottsoffer varaberoende av om det finns en eldsjäl på just den ort därbrottsoffret har råkat illa ut. Vi vet att brottsofferjou-rerna inte har en fullständig täckning i landet. Vi iVänsterpartiet anser inte att ett brottsoffer skall behö-va vara utan hjälp därför att ingen brottsofferjour ochinget ideellt arbete finns. Ansvaret är i grund ochbotten , säger alla. Men vi vet att so-cialtjänsten inte har de resurser, kunskaper och erfa-renheter som finns inom brottsofferjourerna. Därföranser vi att det bör finnas ett statligt anslag för attkunna säkerställa att det finns brottsofferjourer i helalandet och att ett brottsoffer alltid skall kunna få denhjälp som behövs.Därför yrkar jag bifall till reservation 28.Anf. 114 (mp):Herr talman! Av det totala besparingskravet påhela rättsväsendet för , har regeringenbedömt att kan läggas på krimi-nalvården. Det är mycket pengar. Skälet är de för-ändringar som sker i kriminalvårdens verksamhet, ibeläggningsutvecklingen och i anslagssparandet.Regeringen redovisar att räk-nar med att successivt kunna avveckla ca 600 platserunder till följd av den lägre beläggningsnivånoch den planerade utvidgningen av försöksverksamhe-ten med elektronisk övervakning.Kriminalvårdsstyrelsen har vidare bedömt att ut-rymme finns för att minska anslaget till kriminalvår-den även 1998, preliminärt med 136 miljoner kronor.När det gäller frivården har ingen analys beträffandedet utökade ansvaret för den elektroniska övervak-ningen, samhällstjänsten och den utvidgade program-verksamheten gjorts. Skall intentionerna och målenför den nya inriktningen uppfyllas, behövs ökaderesurser för frivården. En resursbrist skulle kunnaäventyra hela försöksverksamheten.Herr talman! I reservation 22 mom. 34 begär vi attregeringen senast i samband med vårpropositionenskall lägga fram en redovisning till omvilka resursbehov frivården har i nu aktuellt hänseen-de. bör regeringen redovisa hur resursernainom kriminalvården fördelas på de olika verksam-hetsgrenarna under budgetåret 1997.Miljöpartiet är positivt inställt till den program-verksamhet för kriminalvården som är i gång. Riksda-gens revisorers utvärdering och analys är enligt vårbedömning helt riktig. Likadant är det med intentioner, det sammanfaller. Vi skalli stället för att döma till anstaltsvistelse försöka haresurser inom frivården för att hand om dessa perso-ner. Det gör att de blir mer aktiverade och får lättareatt anpassa sig till samhället. Det kan aldrig varapositivt att vistas på anstalt tillsammans med andradömda - även om vi nu ser att det blev en mycketbättre inriktning när närhetsprincipen försvann. Nukan man verkligen genomföra motivationsprogramoch åtgärdsprogram.Kriminalvårdsstyrelsen föreslår också en samver-kan mellan de tre verksamhetsområdena häkte, anstaltoch frivård - och i förlängningen även med andramyndigheter. Det tror också ger fördelar,inte minst när det gäller frigivningsförberedelserna.I reservation 26 mom. 39, det gäller brottsoffer-fond, anser vi att en återgång till den ursprungligafinansieringen av Brottsofferfonden bör ske. Den delav dagersättningen till de intagna som sänks skallfortsatt gå till fonden. Bidragen skall användas tillbrottsofferinriktad verksamhet. Information till deintagna att så sker skall klart tydligt ges. Det är peda-gogiskt viktigt. Med dessa medel kan det ekonomiskastödet till kvinno- och brottsofferjourer utvidgas. Dåbehöver man inte, , ge utökat statligtstöd. Det är ju bättre att dessa fonder ser till att detfinns tillräckligt med pengar. Pengarna kan användastill resurser för utbildning och till assistenter som kansamarbeta med organisationer och myndigheter för attstärka brottsoffrens ställning. Brottsofferjourerna görett mycket värdefullt och bra arbete.Vi har också en reservation som gäller Brottsföre-byggande rådets inriktning. Flera partier ställt sigbakom denna. Det gäller reservation 24 mom. 37.Ingbritt Irhammar har redogjort för detta, så jag be-höver inte göra det här.Jag vill litet grand kommentera in-ställning till ungdomsbrottslighet. Man föreslår, somjag förstår det, att det skall inrättas särskilda ung-domsfängelser, ungdomsanstalter. Jag och Miljöpar-tiet tror inte att det är ett bra sätt att komma till rättamed problemet. Att samla ihop ungdomar med storaproblem är väl inte det bästa. Däremot håller jag medom att något måste göras, är det inte helt bra.Det finns dock utmärkta paragraf 12-hem där inrikt-ningen är väldigt bra och där jag tror att man lyckats imånga fall.Det som är felet är att domstolen inte alls harinflytande över ungdomarna när de har kommit tilldomstol. De övergår i socialvårdens händer. Miljö-partiet tycker att domstolarna skall få mer inflytandeöver hur omhändertagandena skall gå till.Påverkansprogrammen inom frivården har börjat.Vi har gjort studiebesök och funnit att denna inrikt-ning är mycket positiv, men det kostar ju pengar. Dethär sparbetingen på kriminalvården oroar Miljöpartietmycket, t.ex. ser man att inte frivården tillskjuts be-lopp. Deras verksamhet, som kommer att utökas,kommer naturligtvis att kräva mycket mer resurser.Jag nöjer mig med dessa ord på det här området.Anf. 115 () re-plik:Herr talman! Jag vill säga till attdet är klart att om man till Brottsofferfonden fördeöver delar av de medel som man drar ned på fångarnamed, då skulle medlen öka. Däremot är de farligt atthänga upp finansieringen för stöd till brottsoffer överhuvud taget på fångarnas ersättningar. Det kan aldrigtäcka kostnaderna totalt sett. Det skulle kunna vara ettbidrag, den linjen har vi varit inne på tidigare. Vi harinte fortsatt driva denna linje, men jag är inte främ-mande för att återföra dessa medel.Anf. 116 (mp) replik:Herr talman! Jag uppfattar att ärpositiv också till det förslaget. Jag har inte haft tid attkontrollera hur stor mellanskillnaden skulle vara ochom detta räcker, men vad jag förstår har dessa fonderett sådant belopp att det skulle räcka. Jag har inte fåttnågra andra signaler, men jag är inte tvärsäker. Jag tycker i alla fall att vi skall arbetaför att återföra det här som det ursprungligen var.Anf. 117 () replik:Herr talman! Jag noterar att i dagi kammaren också ställer sig bakom vad vi moderatertycker, alltså att de här med överlämnande till vårdinom inte är bra. Domstolen vet intevad som kommer att hända med den unge. Jag noteraratt precis som jag tycker att det ärdomstolen som bör tala om vad som skall ske medden unge även om det så att säga är somtar hand om vederbörande.Jag tror att har missuppfattat litetgrand när det gäller de speciella kriminalvårdshem vihar pratat om. Vi vill inte att de unga skall hamna ivanliga fängelser och blandas med de kriminella per-soner som finns där. I vissa lägen är det så, i alla fallså länge vi inte har familjegruppskonferenser, någotsom jag hoppas att är beredd attverka för, att man vill sätta ungdomarna i en miljö därde inte konfronteras med allvarliga brottslingar.I vår motion föreslår vi att man skall ta hänsyn tillde erfarenheter som finns från paragraf 12-hemmen. De här "ungdomsfängelserna", som KiaAndreasson kallar dem, skall ha en ganska hög perso-naltäthet. Det skall vara erfaren personal som kan geungdomarna det de behöver. Det här är alltså någon-ting som vi vill inrätta för att förbättra för de unga, såatt vi skall slippa sätta dem i vanliga fängelser.Anf. 118 (mp) replik:Herr talman! Vi kanske inte har precis samma in-riktning, men det jag sade i talarstolen står jag för. Vihar skrivit en motion med just den inriktningen attdomstolen skall få inflytande över domen.Det kanske inte är nödvändigt att bara ha para-graf 12-hem. Man kan också placera den unge påandra sätt för att uppnå ett positivt resultat.Anf. 119 () replik:Herr talman! Det gör man naturligtvis också, ochjag tror precis som att alla inte ärlämpliga för att hamna på kriminalvårdshemmen. Menhur bra vi än jobbar så kommer vi, i alla fall på kortsikt, att få unga människor som begår så grova brottatt de skulle hamna i fängelse. Det finnsinga andra alternativ. För dessa unga människor trorvi, , att de här nya kriminalvårds-hemmen skulle vara bättre än dagens fängelser.Anf. 120 ():Herr talman! Kriminalvården får bära nästan helaregeringens sparbeting , nämligen287 . Genom elektronisk övervakningkommer säkert antalet fängelseplatser att minska.Därigenom skapas möjligheter till besparingar. Dettaär bra, men dessa ökade resurser skall komma denöppna kriminalvården till del. Det är en allmän krimi-nalpolitisk uppfattning att ökade insatser inom frivår-den ger bättre resultat än frihetsberövande påföljder,men detta kräver aktiva insatser.Som förhållandena är kan man säga attskyddstillsyn och villkorlig frigivning innefattar ickefrihetsberövande påföljder utan egentligt innehåll.Härtill kommer att den elektroniska övervakningenkräver betydande resurser. En satsning på en humankriminalvård är resurskrävande. Någon analys avvilka resurser som frivården behöver föreligger överhuvud taget inte. Därför yrkar vi bifall till reserva-tion 22.Det här är väl i sammanfattning vad sade. Jag tycker att det finns en rätt hygglig sam-syn i de här frågorna. Det vore oerhört bra om man pånågot vis kunde utveckla kreativa tankar kring krimi-nalvården, ett område som det varit väldigt svårt attutveckla någonting positivt ur. Kriminalvård är någotsom är jättesvårt. Kriminologiskt kan man ju egentli-gen inte visa vad som skall göras för att få bättreresultat.Jag vill i det här sammanhanget utfärda en reser-verad inställning till det här med elektronisk över-vakning. Alla verkar vara väldigt förtjusta i den. Jagtror att också merparten hos är försådan övervakning, men inte jag. Det är en otäckutveckling. Det finns något kusligt över detta. Jag ärinte så säker på att det blir rättslikhet, alltså en enhet-lig tillämpning av reglerna. Jag tycker att det här bärin i ett egendomligt samhälle.Är det verkligen på det sättet att man av allmän-preventiva skäl måste ha en frihetsberövande påföljd,är det fängelse som gäller. Men det skall utnyttjas sålitet som det över huvud taget är möjligt. Därutöverskall man ha kriminalvård i frihet, med intensivaåtgärder av olika slag - dock inte elektroniskt. Dess-utom handlar det om en försöksverksamhet. Det här ärju fortfarande inte permanentat. Därför finns det an-ledning att tro att det finns resurser för att ta hand omdetta.Små randanteckningar kan göras. Vi lever återigeni den byråkratiska världen. Men vi är också ute påbesök. senast var några från utskottet på besök påHall och Asptuna. Bägge ställena var överbelagda.Asptuna hade dessutom två personer i varje cell. Närjag senast besökte en anstalt i var det likadant.Det är märkligt att det är beläggning enligtpapperena, men när man kommer ut på fältet stämmerdet aldrig. vill vi inte ha. varinne på detta. Det här med att låsa in människor är enfarlig materia och mycket knepigt.Om vi å andra sidan måste ha det här - vilket del är nödvändigt - måste vi också ha ordentligaanstalter och resurser så att de här människorna kanhanteras på ett anständigt sätt, för annars slutar dettamed ett elände.Vidare vill jag, för att låtsas att vi ändå har enform av debatt, göra följande kommentarer. talade om sin gruppkonferens. Några av osstog ju del av resan till . Det är oerhörtspännande att det gick att göra något på den sidan. Desom håller på med straffrätt och brott vet att det ärungdomen som man måste satsa på - ja, t.o.m. späd-barnen, familjen etc. Men om man nått så långt somtill tonåren går det att göra en hel del åt tonårsbrotts-ligheten. Där skall man kraftsamla på ett positivt ochkonstruktivt sätt.Anledningen till att man har reagerat mot attöverlämna till är att det inte händernågonting. Jag tror inte att det i övrigt är något nega-tivt med eller med dem som jobbar där.Men varken domstolarna eller den tilltalade uppleveratt något händer. Det är liksom klon här. Man måstealltså sätta in en form av resurs. Om det då skall varafråga om ett hem, en anstalt e.d. får vi väl diskutera.Något borde i varje fall göras. Det här diskuteradesäven , då jag satt ting, och ännu har ingen-ting hänt. Detta är märkligt. Alla vet vi ju att det ärdär som den allvarliga brottsligheten har sin grogrund.Anf. 121 ():Herr talman! Det finns många områden att de-battera. Men det som handlar om ungdomar och ung-domsbrottslighet ingår inte i dagens betänkande, sådet får vi återkomma till.Jag vill börja med att kommentera det föränd-ringsarbete inom kriminalvården som pågått under desenaste åren. Besparingar har ställt krav på effektivi-sering och rationalisering, något som har genomförtsbl.a. genom ett förändrat arbetssätt, framför allt föranstalts- och häktesorganisationen.En förändrad kriminalpolitik med uppgift att ut-veckla alternativ till fängelse har påverkat kriminal-vårdens uppgifter, men också möjliggjort besparingar.Ett mindre antal fängelsedomar haräven påverkat behovet av anstaltsplatser. Det harinneburit att planer på tillbyggnad av paviljonger ochanstaltsavdelningar inte fullföljts. Kriminalvårdensstora anslagssparande tyder också på att det går attminska anslaget för kommande år.Med dagens knappa resurser skulle det inte havarit försvarbart om kriminalvården inte hade fått tasin del av besparingarna.Medelbeläggningen vid anstalterna har underåren 1994-1995 varit 4 350 intagna. Under de förstasex månaderna innevarande år har beläggningenminskat ytterligare. Även beläggningen vid landetshäkten har minskat. Antalet fängelsedomar har mins-kat, men utvecklingen är osäker. Bedömningen görsatt det kommer att vara ungefär samma nivå somunder 1995. Genom ett effektivare placeringssystem,så att platserna bättre utnyttjas, blir det möjligt attdifferentiera de intagna med hänsyn till säkerhet,behandling och utbildningsbehov.De alternativa straffen har möjliggjort nedlägg-ning av anstaltsplatser. Som tidigare beslu-tat skall intensivövervakningen utvidgas. Det är inteså som tidigare sade, nämligen att dethandlat om besparingsskäl. I stället fanns det anled-ning att inför beredningen av Straffsystemkommitténsförslag utvidga den elektroniska övervakningen. Detkommer att ske i hela landet och utvidga straffet frånhögst . Detta kommer att innebäraatt ca 400 anstaltsplatser inte behövs.Den lokala kriminalvårdsorganisationen är ocksåföremål för överväganden; detta för att man skallkunna utnyttja resurserna effektivare genom samord-ning och planering av alternativ till fängelsestraffsamt genom att utveckla och bedriva motivations- ochpåverkansprogram. Vidare gäller det arbetet medfrigivningsförberedelserna.Jag vill med det jag har nämnt om behovetav anstalts- och häktesplatser, och med utskottetstidigare ställningstagande anföra att utskottet inteheller nu sätter ett projekt före ett annat. Det gällerockså utbyggnaden av häktet i . Det böruppmärksammas att det inte finns någon brist på plat-ser på nära håll i regionen.Det betonas särskilt i budgetpropositionen att ut-vecklingen av innehållet i verksamheten på häktenoch anstalter och inom frivården skall fortsätta. Dethar skett ett fortlöpande arbete alltsedan kriminal-vårdsreformen i början av 1970-talet.Även om inte ser tillbaka nämn-värt i sitt inlägg har arbetet intensifierats sedan mittenav . Utskottet har alltsedan dess betonatvikten av detta arbete och påtalat behoven av utbygg-nad, bl.a. av behandling för dem som dömts för miss-handel och sexuella övergrepp. utvecklat olika behandlings- och påverkanspro-gram när det gäller droger. Utbildningsinsatserna harockså utökats.Utskottet instämmer i att satsningen på att utveck-la innehållet måste fortsätta. För att säkerställa högkvalitet i detta arbete måste metoder för utvärderingoch uppföljning tas fram. Utbildning, behandling,sysselsättning och påverkansprogram bör kombinerasmed andra insatser för att man skall underlätta dendömdes anpassning i samhället.I den moderata motionen framkom inget nytt i sak,men har i ett särskilt yttrande valt attgöra ett påhopp, inte bara på den socialdemokratiskaregeringen utan också på övriga partier i utskottet somunder årens lopp påtalat och lyft fram vikten av inne-hållet i verkställigheten. Dessutom måste det kännasoerhört hårt för kriminalvården och dess personal somständigt utvecklar metoder och finner nya vägar föratt förbättra verkställigheten när det, som i yttrandet,påstås att planerna att utveckla innehållet inte realise-ras.Frivårdens arbete har ökat och förändrats genomde nya alternativen. I kriminalvårdens anslagsfram-ställan görs en bedömning av behovet av deresurser som behövs för intensivövervakningen, ochdet anges klart vilka resurser som krävs. Dessutomhar kriminalvården, som har ansvaret för verksamhe-ten, uppgett att frivården tilldelas ökade resurser föratt försöksverksamheten skall kunna fungera med godkvalitet och att det kommer att ske genom en omför-delning från anstaltsorganisationen.I motion krävs en utredning av re-sursbehovet med anledning av den utvidgade verk-samheten. Förutom vad kriminalvården angett harBRÅ fått i uppdrag att utvärdera det tvååriga försöket,och detta redovisas i februari 1997.Jag vill anföra att det är belyst och att utskottetnaturligtvis också understryker vikten av att dennaverksamhet bedrivs på ett sådant sätt att de nya på-följderna kan få en ökad användning. Utskottet menarockså att regeringen i lämpligt sammanhang, företrä-desvis i samband med den ekonomiska vårpropositio-nen, redovisar utvecklingen på området.Herr talman! Jag vill nu övergå till brottsofferfrå-gorna. Det fanns både brottsoffer och insatser förbrottsoffer innan Brottsofferfonden tillkom 1994. Nukan fonden ge bidrag till stöd för ideella organisatio-ner som verkar på brottsofferområdet och till privatoch offentlig verksamhet som gäller brottsoffer. Vida-re kan man erhålla bidrag för forskning, utbildningoch information som gäller brottsofferfrågor.Vid uppbyggnaden av fonden tillfördes den en delav de medel som frigjordes genom att de intagnasersättning reducerades , och den övrigadelen av de intagnas medel skulle användas för andraåtgärder till stöd för brottsoffer.Fonden finansieras genom en avgift för dem somblivit dömda för ett brott där fängelse ingår i straff-skalan. En avgift tas ut även av dem som genomgårintensivövervakning. Fonden beräknas erhålla 11miljoner kronor , och genom att utökaförsöksverksamheten till hela landet fr.o.m. nyårkommer ytterligare avgifter att tillföras fonden.Som jag tidigare nämnde var det bara en avsikt attanvända dessa medel från de intagna till Brottsoffer-fondens uppbyggnad. Därför anser utskottet inte attdet behövs något särskilt uttalande.Under senare år har kvinno- och brottsofferjourerbyggts upp runt om i landet, och jag vill inledningsvissäga att de gör ett ovärderligt arbete inom brottsof-ferområdet. Arbetet bygger på stor idealitet och med-mänsklighet och är ett komplement till myndighetersom har ett ansvar för att ge brottsoffer hjälp ochstöd. Ofta sker ett gott samarbete med myndigheter pådet lokala planet. Riksorganisationerna har en sam-lande och övergripande roll och initierar utbildning,rådgivning och stöd till lokalföreningarna.Projektbidrag har lämnats både till centraltoch till enskilda brotts- och kvinnojourer. Även andraideella organisationer har fått bidrag till forskning ochinformation. Kvinnojourerna och deras centralorgani-sation får också medel över socialbudgeten. Därtillkommer de kommunala bidragen.Vi förutsätter att jourerna även fortsättningsvisskall kunna erhålla bidrag från Brottsofferfonden.Jag vill kommentera en motion som Vänsterpartiethar skrivit. Övriga partier har ställt frågor angåendevårt ställningstagande. I motionen anförs att enskildajourer skall få statligt anslag med eget budgetansvar.Det innebär i så fall att man helt går ifrån det syftesom man har haft med brottsofferjourer. Då skulleverksamheten få en myndighetsstatus och helt förloradet engagemang som gör den till det behövliga kom-plement som den utgör till polis, åklagare och social-tjänst. Därför motsätter vi oss helt Vänsterpartietsförslag och har inga tankar på ett förstatligande.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan i be-tänkandet och avslag på reservationerna 21, 22, 26,27 och 28.Anf. 122 () replik:Herr talman! En viktig del i uppfostran av vårabarn är att de lär sig ta ansvar för sina handlingar. Detär också mycket viktigt att man hindrar unga männi-skor från att skaffa sig en kriminell identitet.I mitt inledningsanförande nämnde jag familje-gruppskonferenser. Det är en form av medling somhar prövats framgångsrikt på . BirtheSörestedt känner väl till den nyazeeländska modellenmed familjegruppskonferenser, inte minst efter utskot-tets besök där . Vid denna resa studerade vibl.a. Min fråga blir: AnserBirthe Sörestedt att familjegruppskonferenser är någotpositivt som vi bör pröva i ? I så fall, är BirtheSörestedt beredd att aktivt jobba för detta?Anf. 123 () replik:Herr talman! Precis som fick jagett mycket gott intryck av familjegruppskonferenserpå . är inte denna fråga beredd ellerbehandlad i detta betänkande. Jag förmodar därför attvi kommer tillbaka till den när vi har ett ordentligtunderlag och när vi har haft en ordentlig beredning.Vi kommer då att ha en diskussion i kammaren omdetta och ta ställning i sakfrågan.Anf. 124 () replik:Herr talman! Jag ser fram emot den diskussionen.Frågan är visserligen inte beredd, men det här är ju enkriminalpolitisk debatt, och då tycker jag att det ärganska lämpligt att vi diskuterar vad vi vill, vart vivill komma med vår politik. Det här är ett oerhörtviktigt område, och min fråga var egentligen om Birt-he Sörestedt är beredd att jobba i den här riktningen.Anf. 125 () replik:Herr talman!