prot · GJ0989 · 1996-05-02 00:00:00 — Däremot menar jag att man inte skall stängadörren till annan utbildning genom att inte göra denhär fullt värd i högskolesammanhangDet är därför vi har föreslagit ett system som ärmycket flexibelt, där man kan tillgodoräkna sig vissakurser när man går vidare i annan högskoleutbildning.Vi föreslår att det redan skall framgå vilka delar avkurserna som är möjliga att tillgodoräkna sig vidannan utbildning och vilka som kommer att ha så näraforskningsanknytning att det är möjligt.Det vore en fördel också för den övriga högskolanatt få den här närheten till arbetslivet och att man kanordna vissa kurser gemensamt. Jag tror att det snarareär det det handlar om. Det vore dumt att ordna enform där man riskerar att stänga dörren när manegentligen vill sänka tröskeln.Anf. 207 ()Fru talman! Det handlar inte alls om att stänganågra dörrar. Man kan få det här att fungera ändå. Dethandlar bara om att fastställa regler som gör att detfinns både ingångar och utgångar ur systemet och tillflera andra högskolestudier.Jag tror att just den identitet som jag talat om hosen särskild yrkeshögskola är det som skulle kunnalocka en ny typ av studenter till högskolan. Det är detvi behöver. Vi talar ständigt om den sociala snedre-kryteringen och hur vi skall komma till rätta med den,men vi vill inte göra några förändringar utan vi vill attalla skall pressas in i det system som vi redan har. Jagtycker att vi skall våga pröva flera modeller och attmångfalden skall göra att fler kan komma in i syste-met.Anf. 208 ()Fru talman! Jag tror att jag har svarat på IngerDavidsons fråga. Men jag måste få ställa en frågatillbaka: Vad är det för fel på tanken att man skallkunna använda en utbildning inom den här yrkesut-bildningen för vidareutbildning inom högskolan? Detkan väl inte avskräcka från vidareutbildning att mankan tillgodoräkna sig utbildning man har.Anf. 209 ()Fru talman! Jag vill inleda mitt anförande med enkort, fragmentarisk högläsning ur boken stad av Per väntade på honom, staden som så länge fun-nits i hans drömmar. Stad serverad på silverbricka,framsträckt som gåva. Grå rökpelare steg från Mälar-strändernas industrier, vittnande om möjligheterna.Järnvägen höll på att byggas, sprängskotten dånadefrån Nybodatunneln. hade varit påväg snart . började han tvivla, känna svagoro över att han lämnat det välbekanta och säkra.Bakom sig hade han skurit av banden, ingen väg led-de tillbaka. Nej nu när den nya verkligheten fanns sånära fick han inte dröja kvar i diket. Tittade på stöv-larna och undrade om han skulle sätta dem på sig. Ja,när han gick in i staden, då skulle han gå med stövlar-na på.Fru talman! vandrade inte bara in i sta-den från landsbygden. Han vandrade från ett jord-brukssamhälle i upplösning in i det nya som höll påatt växa fram. Han vandrade i förändringens landskap,där liv och växtkraft förändrade bilden från dag tilldag. hade valt att ta steget in i den nya tiden,som lovade allt, men där ingen visste vilka löften somskulle hålla och bli till verklighet.Byter vi nu språk från skönlitteraturens flytande,porlande vårbäcksström av ord till vårt mer hemvana,litet knastertorra politikertugg kan vi konstatera attHenning var en individ i ett samhälle i strukturom-vandling och därmed hör han hemma i dagens debatt.I dag är vi många som vandrar samma väg somHenning en gång gjorde. Vi är också på väg mot denya möjligheterna och de nya jobben, och lika litetsom han visste, vet vi hur den nya arbetsmarknadenkommer att se ut egentligen.Vi ser vilka arbetstillfällen som har försvunnit ochhåller på att försvinna i snabb takt. Vi börjar att anakonturerna av de nya jobben på den nya arbetsmark-naden, men detaljerade kunskaper är det väl svårligenmöjligt att påstå att vi har. Kring oss, precis som kringHenning, är landskapet fullt av växtkraft, som föränd-rar bilden från dag till dag.Utbildning i en sådan tid kan inte vara strängtspecialiserad och noga avgränsad. Då erbjuder denbara eleven en biljett på lokalbussen. Dagens utbild-ning måste i stället ge eleven ett biljetthäfte som gervalfri plats på samtliga avgångar från varje flyg-platsterminal.Den nya gymnasieskolan bygger på den tanken.Trots vissa svårigheter då gammalt utbildningstän-kande möter nya behov och krav, är jag övertygad omatt gymnasieskolan kommer att ge den breda gemen-samma bas som bildar grunden för utbildningar somskall förbereda för de nya jobben på den nya arbets-marknaden.Som en sådan utbildning vill jag se den kvalifice-rade yrkesutbildning som skall fattabeslut om. Denna utbildnings kännetecken skall varaen teoretisk behörighet, nära sammanvävd med ettlärande i arbete.Ett lärande i arbete är inte praktik, inte lärlings-utbildning. Ett lärande i arbete är att vara en del av enmodern, lärande arbetsorganisation där mina kunska-per används för att i samarbete med andra bemästraoch lösa problem. En lärande arbetsorganisation är enmiljö där kraven på kreativitet och social kompetensvävs samman med kraven på teoretiskt kunnande tillett sammanhängande helt. Ett sådant synsätt på läran-de kräver en samverkan mellan arbetsplats och teorisom väl kan uttryckas i bilden av de siamesiska tvil-lingarna.Denna kvalificerade yrkesutbildning skall vara enny utbildning, med nytt innehåll, nya pedagogiskaformer och nya utbildningsmodeller.Det är därför en nödvändighet att inte redan frånbörjan låsa denna utbildning i fasta organisatoriskaformer. Vi måste låta denna utbildning starta i enverklig försöksverksamhet, där statliga universitet ochhögskolor, kommuner och landsting, liksom enskildautbildningsanordnare i samverkan med arbetslivet kanskapa en mångfasetterad verksamhet.Nya konstellationer av utbildningsanordnarekommer att öppna nya möjligheter för att skapa nyautbildningar. Ett redan från början omfattande regel-verk skulle kunna bli ett stort hinder för den dynamiksom ligger i att i som denna ge öppna möjlighe-ter att utnyttja de förändringsprocesser som pågår iarbetslivet till lärande.En verklig försöksverksamhet på detta område lå-ter varje utbildning forma sig efter sina egna förut-sättningar. Målet är att tillgodose arbetslivets behovav kompetens för en modernt organiserad produktionav varor och tjänster. Det innebär att förutsättningenför att denna utbildning skall komma till stånd är attarbetslivets företrädare är aktiva och medverkar tillinitiativ vid utformningen av utbildningen tillsam-mans med utbildningsanordnarna.Detta samarbete kommer med säkerhet att ledafram till en utbildning med hög kvalitet, fri från tyng-ande traditioner. Friheten från traditioner kommerförhoppningsvis även att omfatta synen på manlig ochkvinnlig arbetsmarknad, innebärande att utbildningenkommer att bidra till att bryta traditionella könsbund-na utbildnings- och yrkesval.Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets majori-tetsförslag, för med den försöksverksamhet för kvali-ficerad yrkesutbildning som det förslaget omfattar harvi, precis som , dragit på oss stövlarna för attgå in i staden.Anf. 210 ()Fru talman! Staden väntade på , sadeMajléne . Det var rätt.Vi har väntat på regeringen . harman kommit med en proposition som trots allt ärganska innehållslös. Därför hade jag väntat mig attMajléne kanske skulle ta upp endel av de spörsmål och frågor som vi, både i den härkammaren och tidigare, har ställt.Det vore bra om vi skulle kunna få svar på en delav frågorna.Den första är: Varför inlemmar man inte den yr-kestekniska högskoleutbildningen, YTH, i den härformen?Den andra är: Varför tar man inte chansen - varförvågar man inte - att föra över de påbyggnadsutbild-ningar som finns inom den kommunala vuxenutbild-ningen och till verksamheten? Där finns jutrots allt, som jag nämnde innan, kursplaner, timpla-ner, mål osv. som kan användas för den här typen avutbildning och verksamhet.Majléne säger att man inte villskapa ett regelverk. Men det är ju faktiskt delvis detni har gjort. Ni har sagt att de flesta utbildningar skallomfatta 80 poäng för att man skall kunna få en exa-men. Ni har sagt att en tredjedel av utbildningstidenskall vara förlagd till en arbetsplats och två tredjede-lar till en utbildningsplats. Trots att det är en försöks-verksamhet säger ni att det inte får bli någon form avny yrkeshögskola. Det skall vara inom den samman-hållna högskolan eller möjligtvis inom den kommuna-la vuxenutbildningen.Här låser man sig med hjälp av ett regelverk istället för att se till att försöksverksamheten har ettflexibelt system. Det tycker jag faktiskt är ganska såallvarligt.Anf. 211 ()Fru talman! Jag måste i det här sammanhanget sä-ga att jag tycker att den proposition som regeringenhar lagt fram och som utskottets majoritet har ställtsig bakom verkligen är djärv.Vi tror nämligen att olika utbildningsanordnaregemensamt med arbetslivet har den dynamik, kraftoch kreativitet som behövs för att skapa nyautbildningar för en ny arbetsmarknad.Jag är förvånad över att vi just från Moderaternahar fått så mycket kritik för att vi lämnar fältet fritt förförsök, med så litet som möjligt av regelverk. Vikommer att få en oerhört mångfasetterad utbildningsom kommer att utformas efter de utbildningsanord-nare och de förutsättningar som gäller på de platserdär utbildningen växer fram.Jag trodde i stället att vi speciellt från Moderater-na i det sammanhanget skulle få applåder och intekritik för att vi inte reglerar och knyter in redan gamlautbildningar som finns på plan och bygger vidare pådem.Vi låter i stället en helt ny utbildning med så litetregler som möjligt växa fram, därför att vi egentligenvet så litet om de krav som den nya arbetsmarknadenställer.Anf. 212 ()Fru talman! Det är upp till var och en att tycka atten proposition är djärv eller inte. Men denna proposi-tion är ganska innehållslös. Jag vet inte riktigt vardjärvheten kommer ifrån.Det jag kritiserade, och orsaken till att jag intehurrar för propositionen och betänkandet, är att det ärför mycket av regelverk och stelbenthet, vilket jagockså försökte säga i mitt anförande. Man låser ex-empelvis upp examina. Det skall vara en tvåårig ut-bildning. Vi anser att utbildningen skall kunna varaett, två eller och att man skall kunna få olikaexamina.Samma sak är det med systemet där man skall haen tredjedel av utbildningen på arbetsplatsen och tvåtredjedelar skolförlagd. När det gäller den här typenav utbildningar får man avgöra från fall till fall. Bran-dchef och andra yrken har olika krav i olika moment.Då krävs det också en mycket större flexibilitet änvad regeringen nu föreslår i propositionen.Något som jag tror är oerhört viktigt framöver äratt även vuxna skall kunna ta del av utbildningen ochhöja sin kompetens. Jag har svårt att se hur man skallkunna klara det om man som här föreslås bara skall hastudiemedel. Det är därför som vi har sagt att exem-pelvis lärlingslön skall utgå. Snälla : lärlingsutbildning är också lärande i arbe-tet och ingenting annat!Jag vill ge en eloge förhennes sätt att leda . Därtycker jag att man anar mer av flexibilitet och att manser till olika behov på ett mycket bättre sätt än vadman har gjort i propositionen och betänkandet. I detavseendet beklagar jag att kommittén inte kom igångför , eftersom regeringen över huvud tagetinte kom i gång.Anf. 213 ()Fru talman! Vi skall inte här ge oss in i en defini-tionsdebatt om vad flexibilitet är för någonting. Denproposition som ligger på bordet är så maximaltnära den absoluta flexibiliteten vi kan komma när detgäller att anordna utbildning.Jag anser inte att ett regelverk som säger att detskall finnas en yrkesexamen omfattande 80 poängskulle vara ett mer bindande regelverk än ett förslagsom säger att det skall finnas tre olika examina medtre olika grundförutsättningar för att kunna få ut di-plom eller examensbevis. Jag tycker inte det.Vi talar inte fyrkantigt om att en tredjedel av ut-bildningen skall ske i arbetslivet. Vi talar om att minsten tredjedel av utbildningen skall ske där. Det är enganska stor skillnad mot att säga att det skall varaexakt en tredjedel i arbetslivet. Vi minimerar den tidsom utbildningen skall omfatta lärande i arbete. Ävendär finns det möjligheter för varje utbildning att skapasina egna förutsättningar för utformningen.Anf. 214 ()Fru talman! Jag delar många av de värderingarsom tidigare uttryckte här.Vi är överens om att vi inte vill göra detta till en sepa-rat yrkeshögskola och att vi ser värdet av, som jagförstår det, att det kan vara en integrerad del. Men vihar skilt oss åt genom att tycker att manredan nu bör ta klar ställning för att högskolan skallvara huvudman.Jag skulle vilja fråga: Är ni beredda att se till attdet redan under försöksverksamheten blir en ambitionatt skapa ett så flexibelt system att det blir möjlighettill övergångar mellan utbildningar i bägge riktningar,både från högskolan till yrkesutbildningen och frånyrkesutbildningen till högskolan? Vi menar att måletborde vara att man för varje utbildning skulle kunnaange vilka kurser som skall vara direkt överföringsba-ra.Sedan vill jag säga att vi tycker att manborde bygga ut antalet platser än mer. Det är bra attdet har kunnat gå att påverka förslaget i en någotbättre riktning i vårbudgeten, och vi hoppas att kunnapåverka det så att det blir ännu fler platser. Det gällerinte bara att ställa upp önskelistor i , utanockså att vara med och betala dem. Det har vi varitberedda att göra. Det kommer vi att vara också i fort-sättningen. Detta är viktigt för att vi skall få fram enny utbildning för dem som i detta land behöver dennautbildning.Anf. 215 ()Fru talman! Jag kan till viss del förstå AndreasCarlgren när han säger att det kanske hade varit bättreatt från början ta klar ställning för vem som skall varahuvudanordnare av denna typ av utbildning. Men jagtror faktiskt att det ligger en fördel i att inte från bör-jan knyta utbildningen till högskolan.Jag vet, och jag tror vet, att detfinns en väldig skepsis i företagsvälden mot s.k. aka-demisk utbildning. Många av de låsningarna skullekunna försvinna om man an-ordnar utbildningen på så sätt att arbetsliv, högskolaoch kommuner gemensamt bygger upp utbildningar.På det sättet får vi som biverkan, om jag nu får an-vända det ordet, att man lär känna varandra, kommerinpå varandras olika kulturer i arbetsliv och högskolaoch blir av med sina fördomar gentemot varandra.Jag kan försäkra att inte någon kan tänka sig en utbildning som leder rakt in i enåtervändsgränd. Där finns problemet med fack-högskolorna i . De utbildar elever in i åter-vändsgränder, innebärande att de inte kan kommatillbaka eller över huvud taget närma sig universitetoch högskolor. Där tror jag nog att vi är överens omatt det inte skall bli återvändsgränder.Anf. 216 ()Fru talman! Jag tycker att det är väldigt viktigt attvi ger så klara signaler som möjligt när försöksverk-samheten sätter i gång att meningen är att redan underförsöksperioden skapa närhet till högskoleutbildningså att det blir möjligt med övergångar. Det måstesägas så tydligt som möjligt från början. Jag ställerupp på ambitionen att göra systemet flexibelt. Jag troratt det är bra.Till sist vill jag säga: Ta vara på chansen att se tillatt dessa platser ökar snabbt genom att få majoritet iriksdagen, och en majoritet som också betalar för sig.Det är berett att göra. Sådant här kostarpengar, och de pengarna måste fram. Annars är detbara tomma löften, och det vill vi inte ägna oss åt.Däremot måste platserna fram för arbetslivet och förde många som behöver den här utbildningen.Anf. 217 ()Fru talman! När jag lyssnade på inledning kom jag att tänka på när jagjobbade som lärare och den nya läroplanen Lgr 80kom. Då kallade vi inledningen för poesidelen. Därfanns de högtsvävande, diffusa och vackra orden somvi som lärare tyckte att vi hade ganska litet glädje av iden praktiska verkligheten. Den kräver dessvärre litetmer. Det är vackert med visioner. Men jag tyckte attjag saknade en del.Den högskola vi har är oerhört teoretisk. Detär bra för väldigt många, men inte för alla. En yrkes-högskola med en annan ansats där den kunskap somgenereras i produktionen är en viktig del av den kun-skap som studenterna skall tillgodogöra sig, och därkunskap och färdigheter som man fått genom arbete iproduktionen skall kunna vara en utgångspunkt för deteoretiska studier som man sedan går vidare till,skulle kunna locka helt nya grupper till högskolan.Nu talas det mycket om att en sådan här yrkeshög-skola skulle kunna bli en "B-högskola"; man är räddför det. Jag tror att en yrkeshögskola med arbets-livsanknkytning tvärtom skulle kunna konkurrera utvissa existerande högskolor. Jag tror att denrisken är överhängande, även om jag inte ser det somen risk.Jag vill fråga vad detär i den här modellen som är så avskräckande att maninte ens vill fundera på den i en försöksverksamhet.Anf. 218 ()Fru talman! Socialdemokraterna har alltid omfattatidén om en sammanhållen högskola och en samman-hållen högskoleverksamhet. Vi står fortfarande fastvid det. Vi tror inte på att bygga upp några parallellasystem till den existerande högskolan. Vi tror inteheller att det är nödvändigt att göra det.Jag tror att , precis som jag, harmärkt att högskolan börjar att få flera uppdrag. Vi harkvar det gamla uppdraget för högskola gällandeforskning, den vetenskapliga metodiken osv. Mensamtidigt börjar högskolan att vävas in i den allmän-bildande och den kompetenshöjande delen av utbild-ningssystemet i dag.Det är i detta sammanhang man skall se högsko-lans roll att även delta på detta sätt i yrkesutbildning.Jag tycker att det är väsentligt att högskolan får ocksåden här rollen i framtiden.Vad gäller poesidelen i Lgr 80, vill jag säga att omman hade tagit mer fasta på den ute i skolorna hade vihaft en bättre grundskola än vi har. Den är bra,men den hade säkert varit bättre.Anf. 219 ()Fru talman! Jag vet inte om jag fick något svar påmin fråga. Jag uppfattade i alla fall inte det.Jag vet att ocialdemokraterna villha en sammanhållen högskola. Jag uttrycker det somatt man vill pressa in alla i samma mall, och det tyckerjag är beklagligt.Jag behöver bara gå till mina egna tre söner, somhar samma mamma och samma pappa, för att konsta-tera att de inte passar in i samma mall. De behöverhelt olika typer av utbildning. Jag skulle önska att vivågade pröva litet olika system som faktiskt öppnarvägar för olika typer av studenter.Visst får högskolan nya uppdrag , men det ärfortfarande en oerhört teoretisk och akademisk miljö,som tar sin ansats i det teoretiska. Vi behöver denutbildningen - självklart. Vi behöver förbättra denoch få in fler studenter på den. Men vi behöver ocksåen annan typ av utbildning.Det hade varit så intressant att få pröva en yrkes-högskola av den här modellen, just för att få ett bevisför att det skulle bredda intagningen till högre utbild-ning.Anf. 220 ()Fru talman! Jag tror inte att jag och skiljer oss åt i viljan att få in en ny kategorielever i högre utbildning. Men jag tror att man klarardet inom nuvarande högskolas ram. Det är där viskiljer oss åt.Anf. 221 ()Fru talman! Jag vill fortsätta att fråga MajléneWesterlund Panke om högskolan och huvudmanna-skapet.I replikskiftena har det handlat om målet att försearbetslivet med kompetent personal. Det är givetvisväldigt viktigt. Det har också handlat om att man skallundvika att lägga huvudmannaskapet på högskolan,med motiveringen att näringslivet är skeptiskt motakademiskt utbildad personal. Men är det verkligenså? Har vi något belägg för att det förhåller sig så? Iandra sammanhang skriker näringslivet efter justakademiskt utbildad personal. Man vill ha fler civilin-genjörer och disputerade människor.Men var kommer studenten in? Utbildning kanman ju inte bara skapa för avnämarna av olika slag.Det viktiga är att vi sätter studenten i centrum.Det är det som oroar mig när det gäller huvud-mannaskapet. Den studerandes möjlighet till demo-kratiskt inflytande över sin utbildning försvåras i denmångfasetterade, eller vildvuxna, buketten, som vi vetväldigt lite om. Men det skulle underlätta om studen-terna tillhörde en högskolekultur.Andreas talade om tillgodoräknandet.Det är oerhört viktigt, liksom ekvivalensen när manser på utbildningar internationellt. Var kommer denhär utbildningen in? Hur kommer den att förhålla sigtill andra utbildningar?Det är fråga om studentens rättssäkerhet. Studen-ter måste få kräva en viss kontinuitet och förutsägbar-het när de går in i en så stor satsning som flera årsstudier innebär.Anf. 222 ()Fru talman! I det här fallet tror jag att även studen-tens intresse ligger i möjligheten att få den kompetenssom näringslivet kräver. Det handlar om en samsynoch ett spel mellan två olika intressenter. Det kan välinte vara så att studenten skaffar sig ett slags kompe-tens medan näringslivet kräver en helt annan? I ställetbehövs en samsyn på vilken kompetens behöver vi iframtiden.Förhoppningen är att försöksverksamheten när denbörjar lida mot sitt slut skall kunna ge oss mer kött påbenen. Om vi låter utbildningen växa fram på det sättsom vi föreslår, tror vi att näringslivets behov av enny kompetens kommer att styra innehållet i utbild-ningen och underlätta för studenten att få arbete inomdet kompetensområde som växer fram.Vi utgår ifrån att man när utbildningen skall per-manentas också kommer att se till att studenternasinflytande på central nivå finns med i planeringen.Studentens inflytande på det lokala planet finns medredan i det förslag som vi nu lägger fram. Varje lokalledningsgrupp skall ju ta hänsyn till studenternassynpunkter på innehåll i och organisation av utbild-ningen.Anf. 223 ()Fru talman! Jag blev inte helt lugnad av detta be-sked. Det känns nästan som om har en överdriven förhoppning om att justnäringslivet har lösningen på framtidens behov.Jag tillåter mig faktiskt att betvivla det. MajléneWesterlund Panke började med att säga att vi egentli-gen vet väldigt litet. Ja, vi vet väldigt litet, forskarnavet väldigt litet och näringslivet vet också väldigt litetom det framtida behovet. Men tillsammans kanske vikan göra kvalificerade gissningar.I det fallet håller jag med om saknar just en sådan analys som lyfter fram dessaaspekter och belyser problemet från olika håll.Vi har talat mycket om näringslivet. Är det inte såatt det är arbetslivet som är det intressanta? Utbild-ningen skall väl inte bara vända sig till det vi kallarnäringslivet, utan också till den gemensamma sektornför att förse den med kvalificerad personal?Anf. 224 ()Fru talman! Den här utbildningen skall vända sigtill hela arbetsmarknaden. Jag vill i detta sammanhangsäga att trycket på från olikaregioner i vårt land är enormt stort. Det äri alla fall för tillfället näringslivet som leder när detgäller att uttala vilja om att starta denna form av ut-bildning.Anf. 225 ()Fru talman! Jag tycker att det rätt tydligt framgåratt högskolorna kommer att ha en central plats i denhär försöksverksamheten. De har avsetts vara en tungbit i det hela. Jag skulle ändå vilja fråga MajléneWesterlund Panke om fortsättningen av det här.Det här lilla försöket kan onekligen inte lösa dethela. Vi kan inte avvakta utfallet av detta försök innanen planering görs, och yrkesutbildningarna måstekunna spaltas upp efter behov av olika slag. En delyrkesutbildningar kräver specialutbildning med prak-tik under hela utbildningen. Andra är kombinationerav kurser, kanske på ett universitet. En tredje modellser ut ungefär som den försöksverksamhet som ärskisserad.Den ena frågan är alltså hur denna planeringkommer att ske. Den andra frågan gäller, helt kort, enutveckling av näringslivets och högskolans förmågaatt börja ta ansvar för yrkesutbildningarna. Jag skullevilja fråga hur detta kan kopplas till den problematiksom vi har på gymnasiet. Vi står där med problemetarbetsplatsförlagd utbildning, i vilken näringslivet intehar kommit i gång.Det gäller här en förstärkning av den processen,och jag tycker att det skulle vara spännande att höralitet grand om hur en koppling här kan ske. Jag troratt detta är något som kan öppna samarbetet mellanutbildning och näringsliv.Anf. 226 ()Fru talman!