prot · GJ0964 · 1996-03-06 00:00:00 — Man avvisar rutinmässigt dessafrågor, trots att verkligheten talar ett annat språk.Det gäller hela området arbetsmiljö, rehabiliterings-frågor, företagshälsovård, att införa bättre incitamentpå våra arbetsplatser, att göra något åt arbetsmiljönoch att få i gång rehabiliteringen samt att inte låta dearbetande i kraft av sina skador bära bördorna avproduktionen.Vi har föreslagit att man på det här området, likaväl som när det gäller de allmänna miljöfrågorna,skall internalisera kostnaderna, låta produktionenverkligen bära de reella kostnaderna för arbetslivet.Vi har menat att differentierade arbetsgivaravgifter,alltefter vilken skadefrekvens arbetsställena har, voreen bra metodik. Kostnadsansvaret måste läggas därdet hör hemma: inte i socialförsäkringssystemet ochinte i förtidspensionssystemet, utan i näringslivet,som producerar arbetsskadorna och därmed kostna-derna.Det finns många myter, och en myt som längevar väldigt gångbar hette att det var arbetsskadeför-säkringen som producerade de arbetsskadade ochsnarast förhindrade förebyggande arbetsmiljöarbeteoch rehabilitering.Riksförsäkringsverket har gjort en rejäl genom-gång av flera tusen sjukfallsärenden från perioden1986-1991 och konstaterar att "det kanske mestfrapperande resultatet i sökandet efter faktorer somökar den försäkrades möjligheter till rehabiliteringhar varit att en anmälan om arbetsskada främjarpåbörjandet av rehabilitering". Man "avfärdar påstå-enden om att arbetsskadeförsäkringen skulle vararehabiliteringshämmande".De förändringar som föreslogs innebar att detblev svårare att få en arbetssjukdom klassad som enarbetssjukdom. Det tidigare begreppet sannoliktändrades till hög grad av sannolikhet. Och den tidi-gare definitionen om ej betydligt starkare skäl talarmot det ersattes med om övervägande skäl talar fördet.Den tidigare lagstiftningen var till förmån för densom var drabbad av arbetssjukdom. Den nuvarandeär till för, som jag ser det, att sortera ut många ska-dor, framför allt belastningsskador, från arbetssjuk-domsbegreppet.De fackliga organisationerna har naturligtvis settdet här. LO konstaterar följande i sin skrift om ohäl-soförsäkringen:"Det nya skadebegreppet drabbar främst belast-ningsskador. Det har blivit betydligt svårare att bevi-sa att axel-, rygg- och nackskador beror på arbetet.Förändringen drabbar främst de lågavlönade ochallra mest kvinnorna eftersom av allaarbetssjukdomar som drabbar kvinnor är belast-ningssjukdomar - - -. "Därför är det inte så konstigt att LO, när man gerut en skrift om klass, kön och fördelningseffekter ivårt samhälle, bland beslut under senareår så kraftigt lyfter upp just arbetsskadeförsäkringen.Jag tycker, med tanke på att det finns ett generelltdirektiv att titta på konsekvenser ur jämställdhets-synpunkt, att det vore självklart att belysa kvinnoas-pekten och jämställdhetsaspekten av de förändringarsom man gjorde när man beslutade om förändratarbetsskadebegrepp. Att kvinnor drabbas så myckettror jag beror på att mycket i arbetslivet har mannensom norm - verktyg, arbetsställningar, bord ochstolar osv. Vi lever fortfarande kvar i stenåldern,trots att en del är gjort när det gäller arbetsmiljöerna.Det beror också på att kvinnor ofta har monotonaarbeten och befinner sig längst ned i hierarkin och påatt kvinnor har servicearbeten, som ofta inte ansesvara tunga. Det är butiksarbete vid kassor, vård- ochomsorgsarbete, lokalvård och städarbete, som ärtungt och sliter ned kroppen. Det är ingen tillfällig-het att det är en så hög skadefrekvens, så mångaarbetssjukdomar och en hög frekvens förtidspensio-ner bland kvinnor.När beslutet fattades var Social-demokraterna överens med oss om denna uppfatt-ning. Både i kammardebatten och i reservationernaframgick det klart att Socialdemokraterna inte kundeställa upp på detta. Man ansåg att det inte var rimligtatt införa de här försämringarna i försäkringssyste-met, innan man hade noggrant belyst och genomlystkonsekvenserna. Det skulle göras i vad som kom attbli Sjuk- och arbetsskadeberedningen. Den har ännuinte lagt fram förslag på det här området. Den harknappast tagit upp detta till diskussion. Det har jagfått erfara när jag har lyssnat på vad man har gjort.Därför blir jag mycket bekymrad när jag ser vadutskottet säger i sin nuvarande text på s. 3, där manhänvisar till det gamla utskottsbetänkandet. Manansåg då att det "var tveksamt om gränserna för de igrunden arbetsrelaterade skadorna och de icke ar-betsrelaterade skadorna kunde upprätthållas. kunde ett genomförande av de föreslagnareglerna innebära bättre möjligheter i detta hänseen-de och på så sätt stärka det förebyggande arbetsmil-jöarbetet. "Det talas alltså om "bättre möjligheter". Ja, vadsom har hänt är att man praktiskt taget inte kan fåbelastningsskador godkända och att kvinnor tillmycket stor del sorteras ut. Att det är så har vidime-rats för mig vid mängder av arbetsplatsbesök, iverkstäder inom verkstadsindustrin och på vårdar-betsplatser i kommunerna. Den som orkar kan lyftaluren och prata med Metall, eller någraav dem som företräder de lågavlönade människorsom har arbeten och som i mycket höggrad drabbas av dessa skador.Det vi föreslår är helt enkelt det som Socialde-mokraterna stod bakom , nämligenatt vi skall återinföra det gamla arbetsskadebegreppetoch de gamla bevisreglerna tills vi har utrett frågan,sett konsekvenserna och kan ta ansvar för en nytingens ordning. Jag står kvar vid den uppfattningen,och det är skälet till att jag vill tillstyrka reservationnr 1. Därmed är reservation nr 2 av automatiskt tillgodosedd.Anf. 153 ()Fru talman! Det mest förvirrande under den härriksdagsperioden tycks mig vara att utskottens ma-joritet ömsom ändrar regler under utredningarnaspågående arbete och ömsom vid beslut hänvisar tillatt man inte skall ändra någonting under utred-ningstiden. Just den här förvirringen härrör sig fråntidigare år, men det är väldigt ofta på det sättet. Detär litet förundrande, och orsakerna till det är heltförvirrande.Miljöpartiet yrkar bifall till reservation 1 och stårbakom reservation 2. Jag reserverade mig i utskottettill förmån för en Vänsterpartimotion, och då tyckerjag inte att det är motiverat att våra reservationerställs mot varandra i en votering.Vi anser att kravet på skärpt bevisning har mins-kat möjligheterna att få en arbetsskada godkänd,vilket väl var avsikten. Det gäller speciellt belast-ningsskador, som till allra största delen drabbarkvinnor. Om färre arbetsskador godkänns kan detsjälvklart innebära att arbetsgivarna anser arbetsmil-jön godkänd och att incitamentet att förbättra denminskas."Fr.o.m. har kravet på skad-lighet hos en arbetsmiljöfaktor höjts från sannolikhettill hög grad av sannolikhet", står det i betänkandet. "Även den s.k. bevisregelns utformning har skärpsså att orsakssamband numera skall anses föreliggamellan en skada och ett olycksfall eller annan skad-lig inverkan i arbetet om övervägande skäl talar förett sådant samband", står det vidare. Det här är ensorts omvänd bevisföring, och man får alltså mycketsvårare att bevisa sin arbetsskada.Betänkandet fortsätter: "Vidare gäller sedan den1 att rätten till arbetsskadesjukpenning harslopats för den som är försäkrad enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring." Det minsta Mil-jöpartiet begär är att lagändringen återställs tillsSjuk- och arbetsskadekommitténs arbete resulterar ien proposition i frågan och vi får se hur den blir. Jagvet att kommittén ännu inte har behandlat det härfärdigt, men vi hoppas kunna påverka behandlingennågot med den här lilla debatten och med reservatio-nerna.Anf. 154 ()Fru talman! I betänkandet har utskottet behandlatsex motionsyrkanden som i huvudsak rör arbetsska-deförsäkringen. En av motionerna gäller arbets-hjälpmedel till synskadade.Utskottsbehandlingen har gett anledning till trereservationer.Reservationerna 1 och 2 handlar om arbetsskade-begreppet och rehabilitering vid arbetsskada. De kravsom tas upp i reservationerna har tidigare avslagitsav . Utskottsmajoriteten anser att arbets-skadebegreppet skall behållas, med de argument somanges i betänkandet. Jag vill också erinra om detarbete som pågår i Sjuk- och arbetsskadekommittén.En del av de ställda förslagen behandlas i kommit-téns arbete.I reservation 3 tas frågan om arbetshjälpmedel försynskadade upp. Även denna fråga har tidigare be-handlats av . Iutskottsbehandlingen inhämtades yttrande från bådeRiksförsäkringsverket och Försäkringskasseförbun-det. Dessa hade den bestämda uppfattningen attnuvarande ordning skall behållas. Det blev ocksåutskottsmajoritetens förslag till , som dåbiföll förslaget. Som framgår av betänkandet föreslåsriksdagen att inte biträda förslaget nu heller.Fru talman! Med detta yrkar jag att riksdagenavslår reservationerna och bifaller utskottsmajorite-tens förslag.Anf. 155 HANS () replikFru talman! Först vill jag säga något om fråganom hjälpmedel för de synskadade. Det är riktigt attni gjorde den koll med myndighe-terna och fick det tjänstemannasvar som Sven-ÅkeNygårds tar upp. Varför inte, ,tala med de synskadade i arbetslivet? Varför intelyssna med de synskadades riksförbund? Då får manen helt annan bild. Det är de som är berörda av dethär krånglet. Det här är ingen fråga som kostarpengar, utan det hade varit goda riktlinjer för att fåen smidigare tågordning.Men den stora frågan gäller arbetsskadebegrep-pet. Det är mycket som ligger nere vad gäller före-tagshälsovård och rehabilitering. Detta har intekommit någon vart. Jag förväntade mig inte såmycket av en borgerlig regering, men jag förväntademig en snabbstart när vi fick en socialdemokratiskregering. Jag är utomordentligt besviken på vad jaghar sett.Om man tittar på frågan om skadebegreppet ochbevisreglerna kan man finna något ganska märkligt.Samma utredning som nu hänvi-sar till har man också en gång hänvisat till i en re-servation, som undertecknats bl.a. av en person sområkar vara identisk med vår värderade talman. I denreservationen sade man att det är "rimligt att parter-na inom ramen för den kommande beredningen gesmöjlighet att diskutera innehållet i försäkringeninnan några genomgripande förändringar genom-förs". Med genomgripande förändringar avsågs na-turligtvis de här förändringarna av bevisreglerna ocharbetsskadebegreppet. Socialdemokraterna yrkade dåavslag på den borgerliga regeringens förslag.Det är precis det jag nu gör genom att säga att viskall återställa situationen som den var tills vi har engenomlyst reform på det här området. Vi har underdessa sett utomordentligt starka försämringarför dem som har de tyngsta och svåraste arbetena.Det är framför allt lågavlönade kvinnor det handlarom. Om slår en signal till vårtgemensamma förbund , eller varför inteKommunal eller vilket fackförbund som helst, fårhan klart för sig hur verkligheten ser ut.Anf. 156 () re-plikFru talman! är besviken, och detkan man kanske vara när det tar litet tid att klara utsådana här frågor. Uppgiften om att Sjuk- och ar-betsskadekommittén inte handlägger den här frågankänner jag inte till. Jag utgår från att den gör det,eftersom den skall ligga på dess bord.När det gäller arbetsskadorna hänvisade HansAndersson till en massa arbetsplatsbesök där han fåttbevis för sin uppfattning. Jag har också gjort denerfarenheten på de arbetsplatsbesök jag gör, men jaghar också träffat på en annan sak som är viktig i denhär frågan. Det pågår nämligen ganska mycket före-byggande arbete när det gäller arbetsskador, och detvar också syftet med det här beslutet. Det tror jag ärdet allra viktigaste här - inte vad man får för ersätt-ning efteråt. Vi skall givetvis se till att människorinte skadas i arbetet, och då måste vi se till att detblir ett bra förebyggande arbete.Anf. 157 HANS () replikFru talman! Jag är helt överens med Sven-ÅkeNygårds om att det förebyggande arbetet är det vikti-gaste. Det är skälet till att de övriga yrkandena i vårmotion handlar om just det: att skaffa bättre incita-ment för att arbetsgivare verkligen uppfyller vad viskulle kalla en miljö för det goda arbetet. Det ärdärför vi har föreslagit differentierade arbetsgivar-avgifter. Det är därför vi har föreslagit personalre-dovisningssystem, förbättrad företagshälsovård osv.Men vad jag nu tar upp är särskilt den här fråganom bevisregler och arbetsskadebegrepp. Detta harnämligen gjort att människor - och detkommer att bli utöver de som har gått -inte har fått sina skador klassificerade som arbets-sjukdomar.Jag instämmer i vad LO skriver i sin skrift omohälsoförsäkring:"Det nuvarande arbetsskadebegreppet sägs vis-serligen vara generellt. I teorin skall det gälla allaskador i arbetet. Men i realiteten innebär de bådabevisreglerna för samband att stora grupper av ar-betsskador inte kan erkännas som sådana. Det med-för att det är mycket lättare att få ett olycksfallgodkänt som arbetsskada än de stora grupperna avarbetssjukdomar, framför allt belastningssjukdomar.Detta drabbar främst LO:s grupper och framför alltdå kvinnorna. "Det är sanningen. Därför borde vi, i enlighet medreservation 1, snabbt återgå till tidigare tillstånd tillsvi har en genomlysning av utredningen. Den har viinte , . 158 ()Fru talman! Förändringen av själva arbetsskade-begreppet var helt motiverad. Det var tidigare vihade en omvänd bevisföring i arbetsskadeförsäkring-en, nämligen den att om inte särskilda skäl taladeemot ett samband mellan den försäkrades problemoch arbetsmiljön så skulle arbetsskadan godkännas.Detta gjorde att av alla arbetsskador somgick till Försäkringsöverdomstolen blev godkända,med resultat att Arbetsskadefonden tömdes. Vad jagvet har den ett minus på över 20miljarder kronor - det är alltså ett stort svart hål iden fonden.Jag tillhör dem som har jobbat praktiskt med dengamla arbetsskadeförsäkringen. Jag har gjort hundra-tals arbetsplatsbesök. Jag varnade tidigt här i kam-maren, /80, för vad som skulle hända medförsäkringen om ingenting ändrades, och kassanspersonal såg också att försäkringen brakade åt sko-gen. Jag var en livlig tillskyndare - det vill jag gärnaerkänna - till att försäkringen ändrades, så att denblev en riktig försäkring med en riktig bevisföring.Men jag kan också säga att jag är litet förvånadöver att vi trots det fruktansvärt hårda motstånd vi dåhade från socialdemokratiskt håll kan notera enfullständig kovändning i den frågan. Där är jag över-ens med Hans Andersson.Jag är överens med honom även ur en annan as-pekt, nämligen den att det är de som orsakar arbets-skadorna som egentligen skall stå för kostnaden.Därför vill vi moderater, och det har vi åtskilligareservationer för här i kammaren, att försäkringenskall brytas ur den allmänna försäkringen och läggaspå företagen som en obligatorisk skadeförsäkring.Detta skulle ge ett ökat incitament för företagen attverkligen se till att arbetsmiljöerna blev de bästa.Jag tror också, om jag inte missminner mig, attVänsterpartiet och vi gemensamt har menat att manåtminstone kunde sänka arbetsgivaravgifterna i före-tag som orsakar lågt antal arbetsskador. Detta skullealltså vara en morot för att verkligen få till ståndännu bättre arbetsmiljöer. Dock vill jag säga, och dethar jag sagt i den här kammaren, attvi nog har bland världens starkaste fackföreningaroch bland världens bästa arbetsmiljöer, så jag trorinte att det är riktigt så illa ställt som man kanskesäger.Jag vill också säga att jag är djupt besvi-ken över att Sjuk- och arbetsskadekommittén inte harkommit längre i sin utredning. Jag tycker också attdet är riktigt att höra efter att det verkligen sker enuppföljning och utvärdering av de skadefrekvensersom vi nu ser. Men det är tyvärr så, att så länge manhar en utredning på gång kan vi heller inte frånutskottet göra en uppföljning och utvärdering, vilketär en av utskottets uppgifter bl.a. när det gäller ar-betsskadeförsäkringen.Men, fru talman, summan av mitt lilla anförandeär ändå att jag yrkar bifall till utskottets hemställan.Anf. 159 HANS ()Fru talman! Jag skall inte förlänga debatten såmycket. Det sade var intressant,bl.a. hennes förvåning, som jag också delar, över densocialdemokratiska kovändningen.Men jag vill kommentera några saker som honsäger. Jag vet att det var en mycket stark ökning efterregeländringarna . Vi gick från40 000 godkända fall 1980 till 117 000 godkända fall1988. Jag var också inblandad i den processen, påverkstadsgolvet, och bedömde sådana här skador.Det är möjligt att man hade anledning att titta påregelförändringar. Jag har aldrig förnekat det. Menjag har sagt att man skulle ha väntat tills man verk-ligen hade tittat och genomlyst konsekvenserna.Jag vet också att en stor del av den väldiga volymarbetsskador och arbetssjukdomar som vi registrera-de var upplagrad. Jag hadesjälv sett hur man i ett stort, viktigt svenskt företagfaktiskt producerade arbetssjukdomar. Det tog siguttrycket att oerhört många människor hade storasvårigheter. Därför håller jag med om att det vikti-gaste vi kan göra är att förbättra arbetsmiljöer. Jaglyfte fram företagshälsovården, och det är helt kor-rekt att vi har föreslagit en differentiering av arbets-givaravgiften för att hitta incitament.Det är svårt att göra saker medan en utredningpågår, brukar det sägas. Men det var det ni föreslognär den borgerliga regeringen faktiskt ändrade bevis-reglerna och arbetsskadebegreppet innan utredning-en hade sagt flasklock. Jaghar erfarit att den inte har kommit särskiltmycket i närheten av den här frågan, utan mer tittarpå försäkringsfrågor, nivåfrågor, osv. Det är skälettill att jag är utomordentligt kritisk till att man intekan rätta till felet som man gjorde se-dan, återställa begreppet och bevisreglerna för attutredningsmässigt titta noga på frågan. Då skulleman nog kunna tillfredsställa det vi önskar, bådestatsfinansiellt och för arbetstagarnas hälsa.Anf. 160 ()Fru talman! I princip tycker jag också att föränd-ringar av olika försäkringar skall föregås av ordent-liga utredningar. Jag var ordförande i utskottet förraperioden och är nu vice ordförande och jag beklagaratt vi har nödgats att göra så snabba, hårda bespa-ringar som vi har gjort inom olika försäkringar, utanatt vi egentligen har haft ett ordentligt utredningsma-terial. Men vad gör man när kassan är tom, och intebara det, vi har t.o.m. jättestora underskott. Då måsteman gå in och ändra försäkringen så att vi åtminsto-ne inte låter miljarderna rulla vidare.Vi har alltså fortfarande enorma underskott i denhär försäkringen och därför finns det inte möjlighetatt ändra på den. Men i princip är vi överensom att stora förändringar bör föregås av utredning.Jag hoppas också att den här utredningen någongång blir färdig, att socialdemokraterna inte striderinbördes eller visar stor tvehågsenhet - de vet tydli-gen inte vad de vill - utan att man verkligen kom-mer till skott och åtminstone kan presentera riksda-gen ett utredningsförslag som vi har att följa ochkomma med synpunkter på. står allting stilla. är det bara den socialdemokratiska partikongres-sen som är intressant.Anf. 161 HANS ()Fru talman! Det var ord och inga visor. Får jaghålla mig litet grand till den fråga vi började diskute-ra så vill jag säga att det är riktigt att det finns ettackumulerat underskott. Men det ackumuleradeunderskottet handlade just om det faktum att manunder decennier hade producerat arbetssjukdomaroch arbetsskador hos människor. När man betade avdessa blev det en stor kostnad, och försäkringen gickmed underskott. Men , , gårförsäkringen med löpande överskott. Det löpandesaldot visar överskott. Det är det viktiga.Sedan noterar jag bara till min glädje att vi äröverens om att man inte borde ha gjort som mangjorde. Jag noterar att vi är överens i princip, men ipraktiken tycker att det var okej attlåta just de människor som hade drabbats av arbets-sjukdomar betala statsfinanserna. Jag har alltid före-slagit att de välbärgade med en skattehöjning skullekunna ta den smällen och inte de som var särskilt illadrabbade i samhället. Men det är en skillnad i män-niskosyn och möjligtvis också i uppfattningen omvad solidaritet innebär.Anf. 162 ()Fru talman! Nej, vi är inte överens. Jag har intebeklagat att vi gjorde som vi gjorde. När det gälldearbetsskadeförsäkringen var det alldeles nödvändigtatt en förändring skedde. Däremot är vi överens omatt lägga kostnaden på företagen och den är de ocksåsjälva beredda att ta om de får ett incitament.Det finns inget överskott när det gäller Arbets-skadefonden. Där är det enorma underskott. Dock ärdet, och det är jag medveten om, ett överskott isjukförsäkringen beroende på att vi numera inte baratar ut arbetsgivaravgifter fullt ut, utan den enskildeskall också betala egenavgifter. Det är en annanhistoria, som vi kan diskutera i annat sammanhang.Men nivåerna i arbetsskadeförsäkringen bör inteförändras.Däremot håller jag med om att de förändringarsom görs bör föregås av bättre utredningar än somvarit fallet under senare år.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )17 § Organisationen av den periodiska for-donskontrollenFöredrogsTrafikutskottets betänkande 1995/96:TU13Organisationen av den periodiska fordonskontrollen(skr. 1995/96:93)Anf. 163 ()Fru talman! Vi skall gå över till trafikutskottetsbetänkande om den periodiska fordonskontrollen.Jag vill börja med att yrka bifall till den reservationsom vi har gemensamt med och ,där vi kräver att regeringen återkommer tillriksdagen med förslag om avreglering i enlighet meddet har beslutat.Denna fråga är som sagt ingalunda ny. Under1994 var den uppe på bord två gånger. Vifattade här i beslutom att kontrollbesiktningen skulle öppnas för kon-kurrens, så att de kontrollorgan som hade blivit ac-krediterade av SWEDAC, uttytt Styrelsen för tekniskackreditering, skulle få utföra sådana besiktningar.Vi hade också föreslagit från den borgerliga rege-ringens sida att alla typer av fordonskontroller skullekunna ske på detta sätt, men det gick intemed på. Det blev bara den vanliga kontrollbesikt-ningen som blev konkurrensutsatt.Senare under året ville man flytta på tidpunkten.Man menade nämligen att det var ett stort förbere-delsearbete, och därför kunde beslutet inte träda ikraft förrän . Detta begärde ABSvensk . Detta gick också medpå.Den 20 december ville man flytta datumet ytterli-gare framåt - till . Inte nog meddet: tillsatte regeringen två utreda-re som skulle utreda frågan om konsekvenserna aven avreglering på nytt. Självfallet hade den borgerli-ga regeringen redan innan den lade fram sitt förslag1994 undersökt konsekvenserna av ett borttagande avmonopolet.Den utredningen kom , och den hetteKontroll i konkurrens. I den har man mycket nog-grant gått igenom vad det fanns för problem och hurman skulle lösa dessa problem. Den utredningenville regeringen inte ta hänsyn till vid det tillfället.Den utredning som regeringen tillsatte har ocksåblivit klar. Den säger ungefär sammasak som sades i utredningen . Jag vill kortredogöra för situationen.Vad regeringen säger nu är nämligen att man villvila på hanen ytterligare. Man vill fortfarande inte gåtillbaka till det beslut om att avreglera som riksdagenhar fattat. I stället säger man att man ytterligare villutreda konsekvenserna för glesbygden.I den utredning som kom fram 1992 sägs det attSvensk hade 157 stationer. 19 av dembar inte sina egna kostnader. Förlusterna uppgårungefär till . De flesta kan intetäcka sina kostnader till , utan får bidrag.Man visar också på att det finns ganska storamöjligheter att komma åt dessa kostnader och säker-ställa servicen i glesbygden. Man kan göra på olikasätt. Man kan förlänga perioden för inställelse avpersonbilar. Man kan tillåta etableringar av mobilaanläggningar. Man kan tillåta fri prissättning. Mankan låta ge dispenser. Det finns mångamöjligheter att på detta sätt ge service också i gles-bygden.Regeringen var som sagt inte nöjd med detta.Trots att man har fått nytt underlag säger man inte vill gå på utredningens förslag.De utredare som har gjort den senaste utredning-en säger faktiskt att det inte finns några skäl somtalar för att en avreglering skulle innebära negativakonsekvenser, varken för miljön eller trafiksäkerhe-ten.