prot · GJ0959 · 1996-02-21 00:00:00 — Nyaersättningssystem för rovdjursrivna renar, som harföregått den här undersökningen, visar att järvenförekommer väldigt lokalt. Statistiken visar att avrovdjursrivna renar i dödas avlodjur - grönt på det diagram jag nu visar upp. Pådiagrammet för och framför allt Norr-botten är färgen i stället . Här tar nämligenjärven av alla renar.Problemet med järven är att den är väldigt vanliglokalt. I ersättningssystemet har det skrivits in enbestämmelse om att man i princip inte skall tillåta merän fyra föryngringar av en art. I många samebyarfinns det mer än fyra föryngringar av järv. Samtidigtär då järven en art som det finns mindre än 200 indi-vider totalt av. Det skulle alltså biologiskt vara totaltoacceptabelt att börja bedriva skyddsjakt på järv.Sverige har jobbat för att få in järven i art- ochhabitatdirektivet, som vi kommer att diskutera mer isamband med nästa betänkande från jordbruksutskot-tet. Lo och varg fanns i direktivet redan tidigare. Idirektivet sägs bl.a. att vi "- - - skall göra det möjligtatt bibehålla eller i förekommande fall återställa engynnsam bevarandestatus hos de berörda livsmiljöty-perna och arterna i deras naturliga utbredningsområ-den". Detta gäller alltså lo och järv.I artikel 12 står det så här: "Medlemsstaterna skallvidta nödvändiga åtgärder för införande av ett striktskyddssystem i det naturliga utbredningsområdet förde djurarter som finns förtecknade i bilaga 4 a, medförbud mot a) att avsiktligt fånga eller döda exemplarav dessa arter i naturen, oavsett hur detta görs, b) attavsiktligt störa dessa arter, särskilt under deras par-nings-, uppfödnings-, övervintrings- och flyttningspe-rioder - - -". I bilaga 4 a finns varg och lo, men Sve-rige jobbar alltså för att få in också järv - man kansäga att vi har fått det.Det innebär att den rovdjurspolicy som efterlysesfinns mycket klar och tydlig. Dels har vi listorna överde hotade djurarterna, dels finns det tydligt angivet iart- och habitatdirektivet vad som gäller. harockså en tradition som säger att vi skall försöka beva-ra hotade djurarter, och vi har dessutom skrivit påBernkonventionen där dessa arter också finns med.Det borde alltså vara möjligt för att beva-ra de här arterna. Jag är mycket glad att det här initia-tivet är taget och att regeringen äntligen inser att manmåste tillföra mer pengar, men jag skulle ändå viljaframföra följande till regeringen: Se särskilt överjärvens situation! Ta i beaktande att järvens förekomstär mycket lokal! Det måste till speciella pengar för attskydda järven i de samebyar där det finns mer än fyraföryngringar. Om vi skulle börja tillåta jakt på järvskulle vi reducera en stam som består av mindre än200 djur, och det vore biologiskt totalt oacceptabelt.Vi har fortfarande inte kommit riktigt i hamn i denhär frågan, men det här är ett mycket bra steg på vä-gen. Jag önskar regeringen lycka till med det förslagsom kommer att läggas fram . Låt oss hop-pas att pengarna kommer att vara så väl tilltagna att vikan leva upp till det vi har sagt om biologisk mång-fald och rädda de här arterna för framtiden i Sverige.Anf. 39 ()Herr talman! Jag måste säga att jag inte kännerigen mig i beskrivning. Jag vet intevilken verklighet hon relaterar till.Jag vill göra mitt inlägg i debatten utifrån detfaktum att jag själv bor i samernas vinterbetesområde.Därmed har jag kunnat följa händelseförloppet inomrennäringen och rovdjursstammens utveckling desenaste 20 åren i den sydligaste delen av samernasrenbetesområden. Jag har också varit le-damot av rennäringsdelegationen i ochhar där nära kunnat följa de frågor som rör samiskverksamhet.Jag skall inte här beröra jaktupplåtelserna i samer-nas renbetesområden. I mitt län är den frågan underutvärdering. Den utvärderingen kommer förhopp-ningsvis att leda till att man justerar jaktupplåtelsernainom de områden som varit föremål för diskussionerså att det blir en bra situation både för samer och förjägare i den framtida ripjakten.Jag vill uppehålla mig vid rovdjurssituationen,som har blivit minst sagt besvärandeför de renägande samerna men också i många fall förden bofasta befolkningen. Det finns många älgjägaresom berättat för mig att de under höstens älgjakt sågmer björn än älg. I min hemby, där det finns 105hushåll, hände det att björnar ochlodjur sprang genom gårdarna. När man talar med 80-90-åringar säger de att de aldrig upplevt något liknan-de under sin livstid.Även om man inte kan säga att rovdjuren någonsini modern tid har anfallit människor oprovoceradeskapar det här en känsla av olust och osäkerhet blandbefolkningen. Det fanns faktiskt de som tvekade att gåut och plocka bär förra sommaren.För samerna är det här ett ännu större problem.Det är deras nettorenhjordar som blir brandskattade.Rovdjuren tär på deras kapital. När man gör sitt slak-tuttag sker det utifrån att renhjorden skall växa till ettvisst antal slaktrenar vid nästa slakt. Om många renardå blir rovdjursmat rubbas produktionsbalansen,särskilt om det är vajor som blir rivna. En vaja beräk-nas ge nya renkalvar . Om renägarensedan har en egen förädlingsanläggning eller är del-ägare i en förädlingsanläggning där man räknar medatt förädla ett slaktuttag som inte finns på grund avrovdjurshärjningar blir kapitalförlusten dubbel.En berättigad fråga från renägare är varför tycker att man skall acceptera ett produk-tionsbortfall på som en följd av rovdjursstam-men, när andra företagare här i landet sällan accepte-rar ett produktionsbortfall på . Detman från rennäringens sida vill göra är att producerabra köttprodukter - inte räkna renkadaver som mansedan får betalt för. Det är på lång sikt viktigare änmer pengar.Rennäringen bedrivs från Treriksröset i norr tillIdre i söder. Det är ett stort område som har mångalokala variationer. Vad jag har beskrivit är situationeni den sydligaste delen av renbetesområdet.Jag avser inte att ställa några förslag, eftersom jaginte har motionerat eller på annat sätt deltagit i be-redningen av detta ärende. Jag vill vädja till utskottetatt vid kommande behandling av frågan om ersättningför rovdjursrivna renar överväga ökad licensjakt påbjörn och lodjur i skogslandets vinterbetesområdenoch att låta samerna utföra skyddsjakt på varg i deområden där den orsakar stor skada på renhjordar,likaså skyddsjakt på järv i kalvningsområden där detär befogat.Det är vackert att se rovdjuren på TV långt bortafrån verkligheten, men att leva mitt i verkligheten medalla problem som en för stor rovdjursstam kan orsakaär inte så glamoröst. Det kan tvärtom vara mycketpåfrestande.Som ärendet nu har utvecklats kan man säga attstaten och samerna har ett gemensamt intresse. Sa-merna vill ha bättre produktionsförhållanden, ochstaten vill ha lägre kostnader. Både statens och sa-mernas önskemål kan uppfyllas genom att man mins-kar rovdjursstammen till hälften av dagens storlek.Regeringen borde föra de diskussionerna med och inför nästa proposition idet här ärendet.Anf. 40 () replikHerr talman! Det här skall inte bli någon diskus-sion om skyddsjakt - det är inte alls avsikten. Jag villbara säga att jag tror att vi i mångt och mycket äröverens.Förutsättningarna för att det skall kunna finnasrovdjur i renbetesland är att vi har ett generöst er-sättningssystem. Det är helt klart att rovdjuren orsakarsamerna förluster inte bara när det gäller det antalrenar som man kan slakta utan också i form av ettstort merarbete. Därför är det positivt att det harkommit fram förslag om att man också skall ta hänsyntill merarbetet.Man skall alltså ha rejäl ersättning för att det finnsrovdjur i landet. Jag anser att det är en rikedom förSverige. Vi säger att svenska folket är ett mycketnaturintresserat folk, och då vore det väl konstigt omman inte vore intresserad av det som är natur, nämli-gen olika arter.Jag hoppas att vi kommer att få rovdjur även iMellansverige. Där jag bor finns det helt klart utrym-me för lo, med tanke på att vi har mycket gott områdjur. Men det kommer naturligtvis också att leda tillkonflikter med ägarna av tamboskap. Därför är detoerhört viktigt att vi har ett generöst ersättningssystemnär det gäller får och jakthundar; det försvinner en delsådana på grund av rovdjur - det är helt klart.På den punkten har regeringen tyvärr ändrat er-sättningssystemet. I en förordning säger man att omdet finns möjlighet att försäkra utgår inte ersättning.Jag hoppas att tillsammans med Mil-jöpartiet kan ta initiativ till att få till stånd en föränd-ring på den punkten. Det finns många länder som harmycket varg och som egentligen har sämre ekonomis-ka möjligheter än vi. Nog borde väl vi klara det!Anf. 41 () replikHerr talman! Jag håller med omatt det är en rikedom att ha rovdjur i den svenskafaunan. Men vi tycker också att samekulturen, framförallt rennäringen, är viktig. I många avseenden är dehär två sakerna i det närmaste oförenliga.Jag talade med en same som jag kän-ner. Han sade, som också många andra har sagt tillmig: På lång sikt är det inte mer pengar vi vill ha, utanvi vill kunna bedriva vår näring på ett vettigt sätt, ochdet kan vi inte göra när vi har varg i renhjordarnaeller när vi har järv i våra kalvningsområden. Därförmåste man ta det på riktigt allvar att försökakomma fram till bättre produktionsförhållanden församerna. Därmed kan statens utgifter bli mindre,förutsätter jag.Anf. 42 () replikHerr talman! Jag hoppas att vi kan vara överensom att har ett internationellt ansvar när detgäller biologisk mångfald, speciellt för de arter som ärmer eller mindre unika för våra förhållanden. Ensådan art är järv. Järven fanns inte tidigare med i EU:sart- och habitatdirektiv, eftersom den bara finns här.All verksamhet som vi bedriver i måste -oavsett om det är fråga om boskapsskötsel i södra ochmellersta eller renskötsel i norra -måste ta hänsyn till det som fanns här före oss, nämli-gen rovdjuren. De har funnits här . Ettav problemen kanske är att mycket annat vilt harförsvunnit från fjälltrakterna. Det finns t.ex. ingavildrenar kvar. Men för djurarter som har så litenpopulation som järven - knappt 200 individer - skulledet naturligtvis vara helt förödande, både nationelltoch internationellt, om tillät jakt. Vi skulleockså få mycket svårt att internationellt framförasynpunkter på hur man gör i andra länder där det finnshotade arter, och det brukar faktiskt göra.När det gäller just järven hoppas jag att vi kanhitta ett ersättningssystem där man kompenserar desamebyar som har mycket järv för förlusterna i sam-band med kalvning. Ett samhälle som bordeverkligen ha råd att ha sådana ekonomiska kompen-sationer att vi kan ha kvar järv. Det är ett ganskalokalt problem, framför allt i Norrbotten.Anf. 43 () replikHerr talman! För är det här såtekniskt. Jag kan försäkra att fråganinte är teknisk för de människor som skall försökabedriva den här näringen - de är inte mer än ettpar tusen personer - utan det finns väldigt mycketkänslor inblandade.Om man erkänner att samerna är ett naturfolk ochen ursprungsbefolkning inser man att samerna ocksåhar en naturlig känsla för rovdjursstammen. Det finnsingen önskan från samerna eller några andra som bordär uppe att rovdjursstammen skall utrotas, men devill att den skall hållas på en nivå som är acceptabelför de områden där man bedriver rennäring. Jag kaninte känna någon oro eller ängslan för att vi med ensådan utgångspunkt skulle bryta mot internationellaöverenskommelser.Anf. 44 ()Herr talman! Det har redan sagts rätt mycket i denhär diskussionen. Jag skall försöka vara kortfattad.Jag tänkte snabbt bl.a. kommentera inlägget frånRune , från södra till att vi har skrivit under konventionerom biologisk mångfald och till att vi har en politik närdet gäller rovdjuren är ju faktiskt att vi anser att detfinns ett berättigande även för djur som varg, björn, looch järv, i världen och i . Vi har som samhälleinte rätt att utrota andra arter hur som helst.Kunskapen om de här arterna visar att mångaav dem, t.ex. lo, järv och varg, har en oerhört storbetydelse i faunan i övrigt. Den ekologiska kunskapensäger att arterna är nyckelarter som har stor betydelseäven för sådana djur som fjällräv och andra arter it.ex. fjällvärlden.Jag tycker att det är tråkigt att vi från riksdagenstalarstol skall behöva gå tillbaka ett steg, till en situa-tion där vi är beredda att diskutera att skjuta arter somär på utrotningens gräns.Rune sade att det i början på seklet intefanns så många rovdjur i . Det är ju sant. Dåhade vi faktiskt i praktiken utrotat vargen. Det är inteså länge sedan. Järven är på gränsen till att varautrotad och har så varit väldigt länge.De som säger att det längre tillbaka i tiden varväldigt ont om björn har också rätt. Människor i Sve-rige har lyckats att nästan utrota även björnen.Jag tycker att vi skall vara glada för att flera av dehär arterna har kommit tillbaka så pass att de inte ärakut utrotningshotade. Men några, som varg och järv,är det fortfarande. Det vore, som varinne på, fullständigt oacceptabelt att starta jakt påsådana arter. skulle helt och hållet förlora sittrykte och sina möjligheter att bedriva internationellmiljöpolitik om man agerar på det sättet.Rovdjursfrågan är nämligen ett internationelltproblem. Det gäller att få en acceptans bland lokalbe-folkning och boskapsuppfödare för att man skall klaraav att ha rovdjur . Det är den samladeinternationella erfarenheten. Det är också därför somNaturvårdsverket i har arbe-tat för att genomföra ett sådant här system.Jag tycker att det känns väldigt skönt att vi i riks-dagen till slut faktiskt har en majoritet som är bereddatt ta strid mot regeringen för att införa detta system.Bengt-Ola talade om en demonstrations-politik, men tog delvis tillbaka det påståendet. Jag vetinte hur allvarligt menat det var när han diskuteradevad KU sade i ett betänkande och jämfördedet med det här utskottsinitiativet. Det är helt klart attregeringen har obstruerat och i det längsta vägratgenomföra beslut. KU:s intresse för dessafrågor handlar naturligtvis om statsrådets handlägg-ning bör leda till granskning.Så som läget har utvecklats under de senaste må-naderna skulle jag tro att något sådant inte behövs.Men det handlar inte om att bostadsutskottet har age-rat på fel sätt. måste naturligtvis hävda sinställning när regeringen inte vill följa riksdagensmening.Jag vill också säga att vi i grunden har en över-enskommelse mellan det samiska samhället och detsvenska samhället, mellan och den svens-ka staten. Det försöker vi nu implementera och för-hoppningsvis kan det fungera reellt.När svenska staten klarar av sin del i avtalet gällerdet naturligtvis också för det samiska samhället attklara av sin del, för att det skall kunna fungera. Dethär är ett system där alla måste vara med och ställaupp på en överenskommelse. Renskötarna får ersätt-ning, och den svenska staten betalar för att ha kvarrovdjuren i Sverige.I det läget duger det inte heller att som renskötareoch som medlem i samebyarna hävda att man kangöra som man vill i alla fall. Man måste faktiskt ställaupp på detta, eftersom alternativet är ett mycket sämreutfall för samebyarna och renskötarna.Vi i har kämpat för den här saken -för att ha kvar rovdjur i och för att det är etträttmätigt krav från samebyarna och renskötarna att fåersättning. Men då måste samebyarna och renskötarnaockså ställa upp. Annars hamnar man i ett mycketsämre läge där det måste till andra myndighetsinsatserför att vi skall kunna behålla rovdjuren i Sverige.Anf. 45 ()Herr talman! Till vill jag säga attjag inte har tagit tillbaka någonting vad gäller dettamed demonstrationspolitik; det anser jag fortfarandeatt utskottsinitiativet är.Peter hänvisar till grundlagen som nå-gonting mer eller mindre mossigt . Men det är gällande grundlag som man diskute-rade och som man drog upp riktlinjerna för i börjanav 70-talet. Det är inte någonting som kan framställassom inaktuellt.Anf. 46 ()Herr talman! Jag menar naturligtvis inte attgrundlagen är mossig, och det har jag inte heller sagt.Men vi har i grundlagen möjlighet att genomförautskottsinitiativ. Jag tycker att det här ger utmärktbelysning av hur ett utskottsinitiativ skall gå till. Omregeringen spjärnar emot och obstruerar mot riksda-gens majoritet är det rimligt att agerar. Detvisar också hur viktigt det är att det finns en möjlighetför utskotten att ta egna initiativ och att de inte baramåste vänta på regeringens handlingar.Anf. 47 ()Herr talman! Jag vill påminna om vad KU har sagti det här ärendet. För att man skall ta ett utskottsini-tiativ bör det råda enighet i frågan. Jag vill ocksåpåminna om att vi vet att det kommer förslag till riks-dagen. Det kravet är uppfyllt. Därför är detta demon-strationspolitik.Anf. 48 ()Herr talman! Kravet var inte uppfyllt när Per La-ger tog initiativet i bostadsutskottet, så det är ett litetlöjligt påstående från mening kan knappast vara att ettparti skall kunna inlägga veto mot att utskottet genommajoritetsbeslut tar initiativ. Socialdemokraterna kan iminoritetsställning i knappast ha veto motutskottsinitiativ. försöker hävda attde skall ha det. Jag tycker nog att socialdemokraternafår nöja sig med att de innehar regeringsmakten iSverige.Anf. 49 ()Herr talman! framhåller i sitt inläggden biologiska mångfalden och att rykte kanbli dåligt i ett internationellt sammanhang när detgäller den svenska miljöpolitiken om vi skulle ge osspå rovdjuren.Jag har aldrig sagt att vi skall utrota rovdjuren; jaghar sagt att vi skall minska stammen till en nivå somär acceptabel för att samerna skall kunna bedriva sinverksamhet. Vargen kanske är allra dyrast. Den sking-rar hjorden så att man får lägga oerhört stora kostna-der på återsamlingar.Jag kan också konstatera att om po-litik i den här frågan skulle vinna gehör innebär det attstaten får betala väldigt mycket pengar i framtiden.Anf. 50 ()Herr talman! Jag vill påminna omatt vi faktiskt är på väg att genomföra Miljöpartietspolitik i den här frågan. Detta är någonting som så fallär alldeles särskilt akut, eftersom vi skall rösta om detom en liten stund.Jag tycker att frågan om hur många individer somär en lämplig storlek på en rovdjursstam är intressantatt diskutera. Är 20 individer nog för att behålla en arti ett område? Jag tror inte att det är sant. Enligt allforskning måste det till ganska många individer för skall vara garanterad mot inavel och för att manskall ha en stark stam som kan fortleva under lång tid.Flera av de svenska rovdjursarterna har ett alldeles förlitet antal individer för att klara av detta . Däringår varg och järv. Vi behöver starkare stammar avdessa två arter.Sedan är jag medveten om att vargen och rensköt-seln går väldigt dåligt ihop. Det är inte så som RuneBerglund sade tidigare att samekulturen inte kanöverleva om det finns rovdjur. Tiden har ju bevisat attså inte är fallet. Samekulturen har utvecklats underhundratals år som det har funnits rovdjur.Men det är naturligtvis ett oerhört problem för renskö-tarna att ha varg i samebyarna. Det är helt klart.När vi har så ont om varg i måste vivara beredda att ge generösa ersättningar. Om stam-men av varg ökar och vi får en starkare stam generellti kan naturligtvis även skyddsjakt bli tillåten.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 10 §. )7 § Jakt och viltvårdFöredrogsJordbruksutskottets betänkande 1995/96:JoU12Jakt och viltvårdAnf. 51 ()Herr talman! Jag hade tänkt att uppehålla mig vidrovdjuren björn, varg, lo och järv. Men som denuppmärksamma lyssnaren har kunnat konstatera haregentligen alla argument i detta ämne belysts vidbehandlingen av det föregående betänkandet.Detta illustrerar till en del omöjligheten i att hållastrikta gränser i den politiska debatten och i riksda-gens utskott. Jag tror i och för sig inte att det är någotnegativt, även om det kan verka förvirrande för ut-omstående betraktare. Detta gör att jag kan fatta migkort.För det första uppfattar jag utskottstexten i betän-kandet om jakt och viltvård så att alla är överens omatt det skall finnas rovdjur i och att det börvara större stammar än . Jag uppfattar utskotts-skrivningen om att en kontrollerad jakt är det bästasättet att uppnå detta som litet kuriös.För det andra har vi det självklara att de somdrabbas skall ha ersättning för skador som rovdjurorsakar på samhällsnyttig verksamhet. Det kan natur-ligtvis gälla många fler näringar än renskötseln, ävenom det är denna som har uppmärksammats mest.För det tredje är rovdjuren historiskt en konkur-rent till människan om bytesdjur. Detta är den mate-riella grunden för den ideologiska överbyggnaden såatt säga, dvs. rädslan för och, i vissa fall, hatet motrovdjur.Herr talman! Efter denna tillämpning av marxis-tisk begreppsapparat kan vi säkert ändå vara överensom att en livskraftig rovdjursstam är den bästa garan-ten för en genetiskt sund fauna. Ett bra sätt att från vårsida säkra denna är att beslutar enligt reser-vation 2, vilken jag yrkar bifall till.Anf. 52 ()Herr talman! Föregående talare var litet snabbareän vad jag hade räknat med. Jag är ledsen att jag intevar snabb nog upp i talarstolen.Det här betänkandet från jordbruksutskottet, Jaktoch viltvård, tangerar det betänkande vi talade omnyss, eftersom det också handlar om biologisk mång-fald i kombination med jakt.Miljöpartiet har två reservationer. En om EU:s art-och habitatdirektiv som jag tänkte tala en del om ochen om jakt på grävling. Vi ställer oss naturligtvisbakom båda reservationerna, men för att vinna tidyrkar jag bifall bara till reservation 1.Först tänkte jag säga något om ett särskilt yttrandevi har. Det handlar om jakt på ejder och morkulla.Vi i har i många andra sammanhangväckt frågan om jakt på ejder och morkulla. Undervåren kom ett beslut från regeringen om att flytta framjaktstarten för morkulla till att mer harmoniera medde övriga nordiska länder som har sådan jakt. Denflyttades fram till . I och med det är vårmotion tillgodosedd. Det var just det som var avsik-ten.När det gäller morkulla vet vi att den lägger enandra kull . Den häckar alltså på somma-ren. Det borde naturligtvis vara alldeles självklart avmånga skäl, bl.a. etiska, att man inte jagar en art un-der den tid den har ungar eller häckar. I startarjakten på morkulla och i Finlandden . har vi i fått jaktstartenförlagd till . finns det en harmonimed övriga nordiska länder. Vi tycker att det är rik-tigt. Det skall finnas etiska regler för hur man jagar.Dessutom är det mycket fördelaktigt om de ländersom har samma arter också har en gemensam syn påjakten.På samma sätt har vi fått bifall när det gäller denmotion som handlar om vårjakt på ejder. hadejag en interpellationsdebatt med hon talade om att hon inte avsåg att införa denvårjakt på ejder som jägarna har velat ha och somfanns i . Det är mycket bra. Detstår i EU:s fågeldirektiv att man inte skall jaga sträck-ande fågel. Dessutom driver mycket hårtinternationellt att man skall respektera våra flyttfåglar,bl.a. i Sydeuropa.Det hot som finns just , och som jag hoppas attriksdagen kan göra något för att undanröja, är för-ändringarna av jaktreglerna på . Jag uppmanaralla partigrupper att agera här. Där jagar man sträck-ande fågel, och vill man ändra jakttiderna på ettsådant sätt att man kommer att jaga "våra" fåglar, dvs.de som skall till för att häcka. Man skjuterallt, inklusive gök och naturligtvis även rovfåglar ochmycket småfågel. Man bedriver jakt på ungefär sam-ma sätt som man skjuter lerduvor i . Detta ären jakt som är fullkomligt oacceptabel. Jag uppmanarer alltså att agera mot . kommer attgöra det. Vi har också tagit initiativ till att informeraSveriges som kommer att tainternationella kontakter för att protestera.Reservation 1 handlar om art- och habitatdirekti-ven. De gäller fullt ut i i och med medlem-skapet. De är faktiskt riktigt bra på vissa punkter. Detkänns ju roligt för mig som är mycket kritisk till EUatt kunna säga att det faktiskt finns något som inte ärså tokigt i den unionen.Här står det mycket klart och tydligt vilka arterman skall skydda och hur skyddet skall bedrivas. Vi iMiljöpartiet menar att inte har gjort det sombehöver göras för att dessa direktiv skall följas fullt uti .