prot · GK0943 · 1996-12-11 00:00:00 — Regeringen borde samverkamed näringslivet om finansieringen och återkommamed förslag till . Då skulle vi få större möj-ligheter att utveckla forskningen genom forskarut-bildning och doktorandtjänster.Vi i står självfallet bakom alla vårareservationer i utskottet, men för att spara kammarenstid yrkar jag bifall enbart till reservation 2, mom. 1.Anf. 3 () replik:Herr talman! talar om Modera-ternas syn på de små och medelstora högskolorna. Vimoderater föreslår inte mindre anslag, vilket AndreasCarlgren försökte framhäva i sitt inlägg.Vi vill ha en något annorlunda fördelning av re-surserna. Vi tycker att forskningen skall bedrivas därden kan bedrivas på bästa sätt. Vi har ingenting emotatt man bygger ut forskning vid de mindre och me-delstora högskolorna, men det skall ske i den takt somde har möjlighet att svälja den forskningen. Regering-en har nämligen - har varit med om detta -satsat mycket hårt på de mindre högskolorna, så passmycket att de har haft svårigheter att svälja dessaresurser.Det finns någonting som kanskeockså borde ha i minnet, nämligen det som kallas fören kritisk massa. Det tar tid att bygga upp det. Jagskulle vilja ge ett exempel.I har man utvärderat den ekonomiskautbildningen vid de ekonomiska fakulteterna ochhandelshögskolorna. Det är bara en enda institution iDanmark som har fått internationellt godkännande,och det är den vid . Det sägerallt om den kritiska massan. Där hade man 20 forska-re, och det finns inte förutsättningar vid många av demindre och medelstora högskolorna, annat än i ensta-ka ämnen, att nå upp till sådana kritiska massor. Dettycker jag att skall ha i sitt minnenär han diskuterar dessa frågor. Visa litet ödmjukhet!Man kan inte från den ena dagen till andra bygga uten högskola från praktiskt taget ingenting till att varaett fullfjädrat universitet. Detta vill ge intryck av i den debatt som förs.Anf. 4 () replik:Herr talman! Jag tycker att försökerundvika den centrala frågan, nämligen att man i Euro-pa med de exempel som jag nämnde, och det finnsfler, en annan väg. Man inrättade institutioner förhögre utbildning med fasta forskningsresurser, ochman nådde stor framgång. valde inte denvägen. Vi inrättade visserligen högskolorna, men vigav dem inte dessa möjligheter.Nu säger att till skillnad från i stortsett alla andra länder som jag nämnde i mina exempelskulle inte ens kunna ta de stegsom andra länder tog . Det tycker jagär konstigt. Jag kan förstå det mot kon-servativa bakgrund, men jag kan inte förstå det motModeraternas forsknings- och utbildningsvänligalinje, som de i alla fall brukar försöka visa upp.Rune säger: Vi vill inte ha mindre anslagmen en annan fördelning.Tala nu äntligen om vilka högskolor som skall fålägre anslag, och vilka högskolor skall få mindreforskning! Är det högskolan i ? Är dethögskolan i ? Är det högskolan i ? Vilkahögskolor är det som skall få lägre anslag? Det ärdags att och ger det beske-det.Anf. 5 () replik:Herr talman! tar upp ett intres-sant perspektiv, nämligen utbyggnaden av vissa insti-tutioner bl.a. i . Man har gjort på samma sätt iFörenta staterna. Jag är den förste att i denna försam-ling beklaga att vi inte valde den vägen i . Vivalde tyvärr en annan väg, att breda ut utbildningensnabbt över praktiskt taget hela landet, och har vien högskola i varje län. Om vi i stället hade fortsattmed den metoden att vi långsamt hade utvecklat filia-ler med fakulteter och därefter till hela universitet ochsedan knoppat av dem ytterligare, så hade det varit enbetydligt framgångsrikare väg för att sprida forsk-ningen över hela landet. Det är beklagligt att Social-demokraterna och valde en annan väg. Omman hade valt den väg som har lärtsig ute i hade förutsättningarna varit betydligtbättre, och vi hade haft fler väl fungerande universiteti Sverige.Jag vill erinra om vad en rektor vid Lunds uni-versitet sade . Han sade attnär ett universitet hade nått storleken av 10 000-15 000 elever skulle man börja bygga uppen filial för att knoppa av ett nyttuniversitet till denna filial. Jag tycker att det hadevarit en betydligt rimligare väg att gå. Då hade manhaft kontroll över utvecklingen, och man hade vetatvilken kvalitet den nya institutionen hade haft, efter-som den hade haft en naturlig kontakt med sitt gamlamoderuniversitet. får vi i stället bygdehögskolor,om man skall vara väldigt hård, på vissa håll. Och därfinns inte förutsättningar att bygga upp forskningsin-stitutioner på det sätt som vill. Detfinns undantag, och de känner vi väl till. Jag vill näm-na /som ett alldeles utmärkt ex-empel i detta fall, där man har lyckats, och det är baraatt gratulera. Det finns flera fall. Men jag tycker attdet var bra att tog upp denna dis-kussion, därför att utvecklingen hade kunnat gå åt ettannat håll.Anf. 6 () replik:Herr talman! Jag tror att om läser sitteget inlägg i efterhand kommer han att se hur motsä-gelsefullt det var. Å ena sidan skulle vi ha fler uni-versitet i , men å andra sidan borde de absolutinte bildas. Och det går framför allt inte att göra detfrån de små högskolor som vi redan har. Det var svårtatt hänga med i vändningarna.Däremot missar fortfarande det cent-rala, nämligen att det var ett antal små högskolor somutvecklades till framgångsrika universitet runt om iEuropa. Där satsade man just på decentralisering.Sverige valde den gången inte den vägen. Vi harkommit på efterkälken. är på väg attdriva igenom en annan linje med stöd av Socialdemo-kraterna. Det tycker jag är bra, eftersom det kommeratt leda till andra förutsättningar.Rune kallar dessa högskolor för bygdehög-skolor. Det är väl ett uttalande som riskerar att bliklassiskt, inte därför att det är så träffande utan därföratt det visar en aningslöshet om vad som faktiskt skervid dessa högskolor. Alla som har besökt dem vet attdet där sker en oerhört spännande och innovativ ut-veckling med stor betydelse både för forskningen ochför den högre utbildningen på sikt.Jag lägger märke till att , som intehar någon replik kvar i detta replikskifte, väljer attinte ge svar på frågan om vilka högskolor som i Mo-deraternas modell skall få anslagen nedskurna. Attanslagen skall skäras ned, det vet vi. Men Moderater-na vill inte svara på vilka högskolor som skall få sinaanslag nedskurna, och det är väl också ett slags svar.Anf. 7 ():Herr talman! Vi har debatterat forskning ett antalgånger , och det är svårt att ha ambitionen attinte upprepa vad jag har sagt tidigare och inte uppre-pa vad som har skrivits i motion Ub5med namnet Liberal forskningspolitik, men jag skallförsöka.Folkpartiet liberalerna vill inte spara på forsk-ningsråden. De betyder mycket för forskarutbildningoch grundforskning. Vi är inte övertygade om attstiftelsernas ändamål medger att stiftelserna direktkan finansiera och därmed täcka forskningsrådensbortfall av medel för forskarutbildning och grund-forskning. Olika besked har getts i olika sammanhang.Kvar av höstens diskussioner om stiftelser finns enbitter smak i munnen på många håll. Jag tycker attfrågan har skötts klumpigt och okänsligt och att mankunde ha gjort på annat sätt om en sådan önskan hadefunnits.Vi accepterar inte förslaget att man skall ändraforskningsstiftelsernas förutsättningar. När forsk-ningsstiftelserna inrättades ansåg libera-lerna att det är bra med många källor för forskare attsöka anslag ur. Det ger utrymme för annat änmain streaming. Det ger utrymme för det annorlunda,det oväntade och det som är på tvären mellan kun-skapsområden och som kan vara en överlev-nadsfråga för oss som välfärdsnation. Vi har sammauppfattning i dag.Herr talman! liberalerna delar bedöm-ningen att tiden är mogen för egna fasta ekonomiskaresurser för de nya högskolornas forskning. Och jagtar med kraft avstånd från benämnandeav dem som bygdehögskolor. Jag tycker att det är rentoförskämt. Men en sak kvarstår när det gäller fördel-ningen av dessa resurser. Jag har inte förstått fördel-ningsnyckerna eller principen för fördelning av medelmellan de olika högskolorna trots att departementetvar i utskottet och förklarade. Det blir mycket nyastatliga pengar till en del och nästan inga tillskott frånstaten till andra. Finns det, , enkvalitetsbarometer som departementet inte vill skallbli offentlig? Kan jag få svar på det?Anslaget lovas dessutom växa från dagens 362miljoner kronor till 1999. Menför säkerhets skull är löftet knutet till en brasklapp attdet är beroende av att det fungerar med samordningenmed forskningsstiftelserna, vilkas ändamål ju inteskall ändras.Folkpartiet utgår ifrån att en klok ledning för denya högskolorna använder medlen till att i första handge de egna lärarna forskarutbildning. har i snitt25 % av högskolelärarna en sådan utbildning, vilketkan jämföras vid universiteten. Den senareär inte heller någon imponerande siffra, men den visarändå att det finns ett rejält behov av att prioriteraforskarutbildning.Herr talman! skall jag prata om någonting heltannat. Jag lyssnade på docent tillsammans med har sattMedicinska tillsättningar av forskar-assistenter och fördelning av forskningsmedel underjämställdhetens lupp. De har med vetenskapliga me-toder visat att vid bedömningen av kompetens vidtillsättandet av forskarassistenttjänster under 1995bedömdes följande:Vetenskaplig produktion, varvid kvinnor bedöm-des ha lägre kompetens även om de producerat likamycket vetenskap som medsökande män.Att vara man.Att ha personliga relationer med någon bland be-dömarna.Ja - det är faktiskt chockerande! Dessutom harWold och Wennerås visat på en metodik som börkunna användas av samtliga forskningsråd för attkontrollera den egna förmågan till jämställda bedöm-ningar. Detta borde vara en arbetsuppgift för forsk-ningsråden själva, men också för ett genussekretariat,om det placeras vid FRN och får befogenhet att ko-ordinera Forskningråden. Det kan knappast ett nystar-tat informationssekretariat i göra.Wolds och Wennerås uppgifter kan inte förbigås,och jag hoppas att många lyssnar när de på löpandeband avlivar myter om hur kvinnor är på det medi-cinska området. De bevisar att det inte råder någonbrist på kompetenta kvinnor, att kvinnor inte är mind-re konkurrenskraftiga än män och att de inte väljerspeciellt mjuka ämnen i medicin - de finns inomfrontområdena cellbiologi, immunologi och molekulärgenetik. Vidare har kvinnor inte dåligt självförtroendeutan söker tjänster på samma sätt som männen. Kvin-nor skaffar heller inte speciellt många barn - i alla fallinte fler än männen skaffar. De skaffar definitivt inteen hel bunke barn efter sin forskarutbildning, som deavslutar vid samma ålder som män, dvs. Som nihör finns det mycket att göra för den som ser medjämställdhetens glasögon.Herr talman! Vi i Liberalerna stöderhelhjärtat regeringens förslag i propositionen i syfteatt öka jämställdheten i högskolor och forskning ochförbättra kunskapen om genus. Dock stöder vi kanskeinte alla förslag i alla delar. Som jag tidigare sadeanser att ett genussekretariat hade gjortstörre nytta om det placerats mer centralt.Folkpartiet anser att de fem miljoner kronornaskulle ha kunnat förstärkt FRN:s resurser och gett deten möjlighet att vara en koordinator över alla forsk-ningsråd. Det är inte meningen att forskningsrådenskall slippa ansvar för kvinnor och genusforskning,eller att FRN skall kontrollera och diktera. Syftet medFolkpartiets förslag är att forskningsråden skall fåstöd och vägledning av FRN, där kompetens finns,de själva bygger upp sin kompetens.Herr talman! Vi i avslår förslagen omriktlinjer och mål för forskningen. Vi menar att nyttanbetonas alltför mycket på bekostnad av den friaforskningen. Det nyttobegrepp som används kan stötaut kvalitetsargument. Jag har sagt det förut, och jagupprepar att begreppet nytta inte kan definieras enty-digt och alltså kan tjäna syften som inte överens-stämmer med demokratiska värderingar. Forskningenskall för säkerhets skull vara fri, eftersom den kanmissbrukas. Men låt mig också för tydlighetens skullsäga: Självfallet har ingenting emot attforskning är samhällsnyttig. Det är bra om resultatanvänds praktiskt. Men det är också bra med friforskning, och det är bra att vi inte alltid vet vart denleder oss.Herr talman! önskar en utvärdering avansvaret för forskningsinformation. Alla forskningsfi-nansiärer har ett sådant ansvar, men använder det litetolika. har begärt en sådan utredning.Jag tycker att borde vara litet misstänk-sam mot förslag om fler databaser. Den borde varalitet bränd av Metropolitdebatten , som endel kanske kommer i håg. har mer än nog avdatabaser, och det är inte läge att bygga upp fler -åtminstone inte förrän den planerade och av regering-en föreslagna Forskningsetiska utredningen har fåttbehandla frågan. Den bör alltså ingå i utredningensdirektiv.Herr talman! Jag upprepar mitt motstånd till attregeringen har rätten att inrätta professurer. Jag villatt den återkallas av . Det är ett tydligt in-slag i målstyrningen att högskolorna själva har befo-genheter att styra sin verksamhet via inrättande ochtillsättande av de ledande tjänsterna. Dessutom varförutsättningen för detta att regeringen skulle användasin rätt mycket restriktivt. Men inrättas sex profes-surer, vilket knappast kan sägas vara restriktivt, BengtSilfverstrand! Eller har han någon annan förklaringtill ordet restriktivt än vad jag har?Till sist, herr talman, kan jag heller inte förstå var-för vill göra bort som nation så tillden milda grad i internationella sammanhang. Detgörs ju nu genom att anslaget till internationellt sam-arbete nästan halveras. begär atten utredning skall genomföras. Det är väl ändå i felordning!Självfallet står vi i bakom alla våra re-servationer till UbU3, men jag yrkar bifall till reser-vation 3 mom. 1, som gäller riktlinjerna, reservation 7mom. 34 som gäller inrättande av professorstjänsteroch reservation 9 mom. 24 som avslår riktlinjer förändring av förordnande till forskningsstiftelserna.Anf. 8 ():Herr talman! Jag instämmer med att denna debatt kan kännas som en upprepningeftersom alldeles diskuteradeforskningsfrågorna och forskningsstiftelserna.När jag satt och funderade i går på det inlägg jagskulle göra snurrade i mitt huvud begrepp somforskningsuppgifter, att utveckla kunskap, att genererakunskap, forskningens samhällsrelevans och samhäll-snytta. Jag kom att tänka på att jag mött många människor som upplevt sig varaganska desorienterade och vilsna i samhället . Vilever i av stora politiska omställningar. Denpolitiska kartan har helt förändrats, den globala eko-nomin är helt dominant och de ekonomiska proble-men i har lett till att det har beslutats ommotåtgärder som faktiskt håller på att utarma densvenska välfärdsmodellen. Den mycket höga arbets-lösheten och det förändrade kulturella klimatet trorjag har framkallat stor oro och stress hos mångamänniskor. En del av det här kan också vara ideolo-giskt skapat och kanske hör ihop med det som händeunder den förra mandatperioden, när vi alla på någotsätt fick inmatat i oss hur fruktansvärt uselt det stodtill med och därför tappade litet grand avframtidstron.Det slog mig att forskningen har en viktig uppgift iatt bidra till att höja kunskaperna om följderna av denpågående strukturomvandlingen och vad den innebärför såväl enskilda människor som för det stora kol-lektivet i sin helhet. Vad betyder det att berövassjälvkänsla och värdighet? Vilka följder får segrega-tionen för barns och vuxnas utvecklingsmöjligheter?Vad innebär det att så grundläggande värdesystemsom den generella välfärden nu håller på att rubbas?Forskning kan aldrig vara riktad mot forskarvärl-den. Den kan aldrig vara något som enbart rör fors-karna för att öka deras självförståelse, utan måste sålångt det är möjligt kunna vara samhället och männi-skorna till nytta. Jag tycker att forskarna har ett stortansvar för att hitta ut, för att hitta intressenter för sinforskning utanför den lilla kretsen av egna kolleger.Forskarna måste i betydligt större utsträckning delta idet offentliga samtalet, i debatten, och vara öppna fören dialog med samhället och verkligheten utanföruniversiteten. Forskningen och dess resultat är jufaktiskt en angelägenhet för hela folket. Det är med-borgarna som ytterst är forskarnas uppdragsgivare ochfinansiärer. Det är faktiskt en demokratisk rättighet,tycker jag, att också få ta del av resultaten.Därför är det bra, anser jag, att vi nu lagstadgarom den tredje uppgiften för högskolan och att får i uppdrag att genomföra projekt somsyftar till att öka forskarnas engagemang i vad jag villkalla den folkbildande uppgiften.Jag har en dröm, precis som alla andra förmodli-gen också har drömmar. Min dröm när det gällerutbildning är ett folkligt öppet universitet med modi-fierade distansutbildningskurser, ett universitet somjust kan vara en brygga mellan forskning och fält, somär öppet för alla och som man alltså kan få något slagsvidgat tillträde till. Det har en liten, hårt slimmadadministration men med ett arbetssätt som är merinspirerat av folkbildningsarbetets pedagogik ochmetodik än av det traditionella akademiska sättet attförhålla sig till undervisning. Det består av ett nätverkav lokala studiecentrum för möten, lärande och ska-pande.Till en sådan försöksverksamhet har vi velat anslå5 i syfte att få i gång den. Jag ärmedveten om att det i det stora hela inte är mycketpengar, men på så sätt kan vi i alla fall få i gång tan-kar och inspiration. Jag vet att det är väldigt många,både inom universitetsvärlden och bland folkbild-ningsorganisationerna, som skulle tycka att det här äroerhört intressant och som skulle lägga ned myckettid, energi och kraft på att förverkliga ett sådant pro-jekt.När det gäller forskningspolitiken i övrigt delar vii många avseenden regeringens uppfattning. Men i enviktig fråga skiljer vi oss åt. Det gäller synen pågrundforskningen och förhållandet mellan grund-forskning och tillämpningsnära forskning. Jag har sagtdet förut och jag säger det igen: I anservi att grundforskningen är underdimensione-rad.Jag skulle egentligen vilja puffa för ett annat partisidé. Det är ju inte så vanligt att man gör det från ta-larstolen. reserverade sigtillsammans med till förmån för ett för-slag om inrättande av ett grundforskningsavdrag ochom hur det eventuellt skulle kunna vara konstruerat.Det tycker jag är en idé som är väl värd attprövas och som man borde ta vara på.I propositionen betonas starkt högskolornas sam-arbete med näringslivet. Det är säkert utvecklande förbåda parter, det tycker jag också. Men det är viktigt -det har vi markerat - att intresset inte fokuseras enbartpå den tillämpningsnära forskningen, i så hög grad attgrundforskningen utarmas. Företagen är ju mest in-tresserade av naturvetenskap och teknik, vilket ärnaturligt. Men den humanistiska och samhällsveten-skapliga forskningen får därför inte försummas. Detär faktiskt inte så enkelt att urskilja vad som är nyttigforskning för företagen. Jag tror att universiteten haren stor uppgift att försöka visa på kopplingar mellanolika ämnen och även mellan de olika roller somuniversiteten har.Omsorg om grundforskningen är ett av de skälsom vi har åberopat när vi motsätter oss nedskärning-arna av fakultetsanslagen och forskningsråden . Jag tänker inte ytterligare kommen-tera det.Jag tänker inte heller gå in på uppgörelsen medregeringen då det gäller forskningsstiftelserna. Dettycker jag att vi har debatterat så här ikammaren.Däremot vill jag uttrycka min tillfredsställelseöver den snabba handläggningen då det gäller nomi-neringen till forskningsstiftelsernas styrelse. Jag haruppfattat att utbildningsministern och departementetredan har kommit i gång med det. Det är också bra attforskningsråden och myndigheter som , och erbjuds att bli represen-terade i styrelserna så att forskarsamhället får infly-tande över pengarna, vilket kan kompensera ned-skärningarna i statsbudgeten. Det är även bra att kon-tinuiteten i beslutsprocessen när det gäller forsk-ningsstiftelserna nu tycks vara säkrad och att det ärbekräftat att hela styrelserna inte kommer att bytas ut,vilket bl.a. var mycket oroad över.Inte ens ordförandena byts ut.Jag hoppas nu att det här beskedet från utbild-ningsministern har lugnat forskarvärldens oro införframtiden och att förtroendet mellan utbildningsminis-tern och forskarna kan återupprättas.Så några ord om målen för forskningspolitiken. Enentydig och samordnad forskningspolitik kräver ettantal övergripande ställningstaganden. Vi tycker attmålen och riktlinjerna som regeringen föreslagit istort sett överensstämmer med värde-ringar, men vi vill göra en komplettering. Det gällermöjligheten för olika grupper att delta i själva forsk-ningsprocessen. Eftersom den ekonomiska och etnis-ka bakgrunden är av stor betydelse vid valet av högreutbildning påverkas också forskarsamhällets samman-sättning.Det här gäller också andra grupper som t.ex.funktionshindrade. Jag tror att förförståelsen, denegna erfarenheten av att vara funktionshindrad, gördet lättare att ställa de rätta frågorna som forskare.Det är viktigt att också de funktionshindrades per-spektiv kommer fram och blir synligt inom forskning-en. Det är en fråga om både demokrati och kvalitet.Då det gäller forskningens kvalitet och relevansvill jag betona att det är forskarna själva som skallavgöra vad som är vetenskapliga rön och vad som ärgod och dålig kvalitet. Men forskarna måste öppetredovisa sina utgångspunkter, värderingar, metoderoch resultat så att de kan granskas av andra forskaresom kan bedöma kvaliteten. Det är också avgörandeatt forskning som är kritisk mot etablerade metoderoch tankemönster ges tillräckligt utrymme. Vi tyckerockså att ett utländskt perspektiv i högre grad böranvändas för att säkra kvaliteten.Nu är min tid snart ute, och jag får återkomma.Jag har chansen att göra det. Jag är anmäld på talarlis-tan inte bara en gång till utan till.Jag skall passa på att yrka bifall till Vänsterparti-ets reservation i UbU3, reservation nr 4 mom. 1. Jagvill också yrka bifall till reservation nr 8 mom. 9 somär en gemensam reservation från ochFolkpartiet.Anf. 9 ():Herr talman! Forskningspolitiken i ett litet landsom måste utformas med stor omsorg ochhänsyn till de begränsningar vi har i ekonomin och itillgången på kvalificerade forskare.Regering och riksdag måste inom ramen för detillgängliga resurserna - och de är alltså relativt små -garantera såväl grundforskningens frihet som dentillämpade forskningens inriktning mot något somgagnar ett långsiktigt hållbart samhälle.Rune tog i sitt anförande upp den här frå-gan. Han gjorde en jämförelse mellan svensk forsk-ning och internationell forskning och konstaterade attvi procentuellt sätt ligger i nivå med t.ex. ellerTyskland. Det är naturligtvis intressant att vi ligger såväl till. Men skillnaderna är naturligtvis enorma omman tittar på de summor som satsas på forskning. Detär av betydelse för planeringen av forskning i Sverige.Vi får ha en litet annorlunda metodik.Andreas tog upp frågan om fördelning avmedel till små och medelstora högskolor. Det gällerbåde forskningsmedel och grundutbildningsplatser.Det är riktigt som noterar, att vi iMiljöpartiet har ställt oss tveksamma till det förslagsom regeringen lägger fram. Anledningen till det ärnaturligtvis inte att vi tycker att man inte skall ha enregional fördelning.Om vi har i storleksordningen 22 högskolor iSverige, innebär det att våra resurser kommer attutsättas för en ganska hård spridning. Då är det natur-ligtvis oerhört viktigt att vi vet enligt vilka principermedlen fördelas.På den punkten hade invändningar.Vi tycker att regeringen har presenterat ett väldigtdåligt underlag för hur man fördelade forskningsmed-len på högskolorna. Vi är inte ensamma om den åsik-ten. Högskolorna uppvisade samma reaktion. Manundrade: Varför fick vi så litet och de så mycket?Vi tror att man skulle nå ett bättre resultat om manstannade upp och noga tänkte efter vad det lönar sigatt satsa på. Vi har skisserat några principer som mankan använda.T.ex. : Där det finns bra forskning som man vet harregional anknytning till exempelvis regionens nä-ringsliv och som man vet också har en internationellframtid - där bör man satsa ordentligt.