prop · GJ03118 · 1996-01-01 00:00:00 — Ett svenskt körkort med A-behörighet ger således behörighet att föra lätt mo- torcykel och tung motorcykel . Definitionerna på lätt och tung motorcykel finns bl.a. i körkortsförordningen. Till lätta motorcyklar räknas motorcyklar med en slagvolym som inte överstiger 125 cm³. Om slagvolymen är större är det en tung motorcykel. Motorcykelns motoreffekt saknar enligt de svenska bestämmelserna därvid betydelse. Enligt körkortsdirektivet (artikel 3) ger ett körkort i kategori A behörighet att föra motorcyklar - med eller utan sidvagn. Med motorcykel avses i körk- ortsdirektivet ett tvåhjuligt fordon som är konstruerat för hastigheter eller, om det drivs med förbränningsmotor, med en slagvolym som överstiger 50 cm³. Medlemsländerna får dock införa en underkategori A1 som enbart ger rätt att föra lätta motorcyklar (artikel 3.2). Behörigheten A1 ger rätt att föra motorcyklar med en slagvolym som inte överstiger 125 cm³ och en effekt som inte överstiger 11 kW. Den svenska definitionen av lätt motorcykel avviker således från körkortsdirektivet. Med anledning härav bör en begränsning också till motoref- fekten införas beträffande lätta motorcyklar. Begränsningen bör i denna del införas genom att definitionen för lätt respektive tung motorcykel i 4 § kör- kortsförordningen m.fl. författningar ändras till att även avse motoreffekten. Förslaget medför att en lätt motorcykel kommer att definieras som en motorcykel vars motor har en slagvolym av högst 125 cm³ och som inte heller har en högre motoreffekt än 11 kW. I annat fall kommer motorcykeln att definieras som tung motorcykel. För att harmonisera de svenska körkortskategorierna med körkortsdirektivets bör således också en ny kategori med beteckningen A1 föras in i körkortslagen. Enligt körkortsdirektivet ger ett körkort i kategori B behörighet att föra bilar med en totalvikt som inte överstiger och som inte har fler än åtta sittplatser utöver förarsätet. Ett sådant fordon får också föras med en tillkopplad släpvagn vars tillåtna totalvikt inte överstiger . Ett svenskt körkort med B-behörighet ger behörighet att föra personbil, lätt lastbil och ett till sådant fordon kopplat lätt släpfordon, terrängvagn och mo- torredskap klass I (1 § körkortslagen). Med personbil avses härvid en bil som är inrättad huvudsakligen för befordran av personer, dock högst förare och åtta passagerare. Lätt lastbil är en lastbil med en totalvikt som inte överstiger . Lätt släpfordon är dels ett släpfordon med en totalvikt av högst , dels ett släpfordon med en totalvikt över , om släpfordonets totalvikt inte överstiger dragfordonets tjänstevikt och kombinationens totalvikt inte överstiger . Med terrängvagn avses terrängmotorfordon med en tjänstevikt över . Motorredskap klass I är ett motordrivet fordon som är inrättat huvudsakligen som ett arbetsredskap eller för kortare förflyttningar av gods och som är konstruerat för en högsta hastighet som överstiger . Den nuvarande behörigheten B ger rätt att föra de fordon som avses i körk- ortsdirektivet. Beträffande personbil är dock den svenska behörigheten inte begränsad med hänsyn till bilens totalvikt. För att nå överensstämmelse med körkortsdirektivet bör därför B-behörigheten begränsas till att avse person- bilar, vars totalvikt inte överstiger , vilket föranleder en ändring i 1 § körkortslagen. Om B-behörigheten begränsas på detta sätt bör personbilar, vars totalvikt överstiger , få föras endast om föraren har körkortsbehörigheten C. Ett tillägg med denna innebörd bör därför göras i 1 § körkortslagen. Moped- och har föreslagit att man utvidgar B- behörigheten till att avse viss typ av lätt motorcykel - s.k. skoter. Enligt körkortsdirektivet (artikel 5.3 b) får medlemsstat tillåta innehavare av körkort för kategori B att föra lätt motorcykel inom eget territorium. Möjlighet saknas att begränsa giltigheten till viss typ av lätt motorcykel. Trafiksäkerhetsskäl talar enligt regeringens mening mot att generellt utsträcka behörigheten B till att omfatta rätten att föra lätta motorcyklar för vilka krävs en helt annorlunda körteknik. Kategori D ger enligt körkortsdirektivet behörighet att föra bilar som är av- sedda för persontransporter och som utöver förarsätet har fler än åtta sittplat- ser. Till fordonet får kopplas en släpvagn med en tillåten totalvikt som inte överstiger . Svenskt körkort med D-behörighet ger rätt att föra buss, vilket är en bil som är inrättad för befordran av fler än åtta personer utöver föraren, även om bilen dessutom är inrättad för annat ändamål. Körkortsdirektivets körkortskategori D kan kombineras med släpvagnsbehörig- heten E. En sådan kombination ger behörighet att föra dragfordon i kategori D och en släpvagn med en tillåten totalvikt som överstiger . Ett svenskt körkort med DE-behörighet ger behörighet att föra buss med släp, oavsett antal och vikt. D-behörigheterna överensstämmer med varandra med den skillnaden att den svenska D-behörigheten inte ger behörighet att koppla till ett lätt släpfordon. Emellertid utfärdas i enligt 7 § körkortsförord- ningen inte körkort med enbart D-behörighet, utan D-behörigheten kombineras alltid med E-behörighet. För att erhålla D-behörighet måste således förarprov för släpvagn avläggas. Emellertid kräver inte gällande föreskrifter (TSVFS 1991:40) att släpfordon är tillkopplat bussen vid körprovet. För att anpassa de svenska reglerna till körkortsdirektivet bör införas en möjlighet att inneha separat D-behörighet som berättigar att till bussen koppla lätt släpfordon. Denna regel kan tas in i körkortsförordningen. Vad gäller behörigheten att föra buss med tillkopplat tungt släpfordon överensstämmer de svenska reglerna med vad körkortsdirektivet föreskriver. 5.2 Åldersgränser för körkort -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Åldersgränsen för behörigheten A1 bestäms till| | . För behörigheten A höjs den till , för behörigheten C och| | E sänks den till och för behörigheten D höjs till . | | Särskilda krav införs för att med A-behörighet få framföra motor-| | cykel med högre effekt än 25 kW eller ett effekt/viktförhållande| | som överstiger 0,16 kW/kg. | -------------------------------------------------------------------- Utredningens förslag: Överenstämmer med regeringens förslag (se delbetänkandet s.77-80). Remissinstanserna: Remissinstanserna har förutom , och Svenska transportarbetare- förbundet inte haft något att erinra mot lämnade förslag. har sagt bl.a. att uppdelningen av tunga mc i två klasser saknar all vetenskaplig grund, liksom åldersgränserna 20/vilka dessutom är kraftigt diskriminerande jämfört med andra fordonsslag. Vidare har framförts att A1-behörighet automatiskt skall ge körkortsbehörighet A , att en övergångsbestämmelse som ger möjlighet att under framföra dagens 125 cm³ motorcyklar skall införas samt att undantag från behö- righetskraven måste beviljas för innehavare av tävlingslicencer när dessa framför enduroregistrerad 125 cm³ motorcykel. anför att det saknas sakskäl för höjningen av körkortsåldern för D-behörighet och att en sänkning av åldersgränsen till borde övervägas. Svenska transport- arbetareförbundet har anfört bl.a. att ett moratorium i stället för som för elever som gått ut s.k. fordonsteknisk gren inte kan befrämja trafiksäkerheten. Skälen för regeringens förslag: För utfärdande av körkort skall enligt körkortsdirektivet (artikel 6) följande åldersgränser gälla i fråga om huvudkategorierna och underkategori A1: - för underkategori A1. - för kategori A. För behörighet att föra motorcyklar med högre effekt än 25 kW eller effekt/viktförhållande som överstiger 0,16 kW/kg (även motorcyklar med sidvagn) krävs dock erfarenhet som förare av motor- cyklar med lägre prestanda som innehavare av körkort för kategori A. Detta krav på erfarenhet får åsidosättas om sökanden har fyllt och godkänns i ett särskilt körprov.-för kategori B och B + E. - för kategori C, C + E. - för kategori D och D + E. Särskilda åldersgränser gäller därutöver för förare i yrkesmässig trafik enligt rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av om harmonise- ring av viss social lagstiftning om vägtransporter10. Dessa gränser gäller vid sidan av de gränser som föreslås för utfärdande av körkort. Körkortsdirektivet tillåter (artikel 6.2) vissa avvikelser från ovan nämnda åldersgränser för körkort. Avvikelserna innebär att körkort för fordons- kategorierna A, B och B+E får utfärdas till den som har fyllt . Undantag får dock inte göras från kravet att körkortshavaren skall vara för att utan erfarenhet få föra motorcykel med den högre effekten. Någon möjlighet att tillmötesgå motorcykelorganisationens krav angående åldersgränser finns inte. Bestämmelser om undantag från körkortslagens bestämmelser om behörighetskrav m.m. finns i körkortsförordningen. Vilka justeringar av dessa undantagsbestämmelser som kan behövas med anledning av körkortsdirektivets krav får redas ut av regeringen före . De svenska bestämmelserna om åldersgränser för körkort återfinns i 12 § körkortslagen. För behörigheten A gäller enligt 2 § körkortslagen 16-årsgränsen för lätt motorcykel medan det för tung motorcykel krävs att körkortshavaren är . Enligt 34 a § körkortsförordningen kan behörigheten för lätt motorcykel utvidgas till tung motorcykel endast om körkortshavaren avlägger körprov med tung motorcykel och således inte enbart genom att körkortshavaren blir . Några bestämmelser om att körkortshavaren skall ha uppnått en viss ålder för att få föra motorcyklar med viss motoreffekt finns inte i . Bestämmelserna om åldersgränser skall enligt körkortsdirektivet gälla på samma sätt i medlemsstaterna. De svenska åldersgränserna för körkort bör därför ändras till dem som körkortsdirektivet anger. Detta innebär att åldersgränsen för behörigheten för motorcyklar bör höjas till . En behörighetsbegränsning måste därtill införas i 1 § körkortslagen för motorcyklar med en effekt över 25 kW eller ett effekt/viktförhållande över 0,16 kW/kg. En sådan bestämmelse innebär att behörighet att föra dessa motorcyklar kan erhållas antingen då körkortshavaren innehaft A-behörighet under eller då han godkänts i ett särskilt körprov, som han får avlägga först när han har fyllt . Åldersgränsen för D-behörighet bör höjas till . Några möjligheter att ge undantag för svenska körkortshavare på denna punkt finns inte. För tung lastbil och för tunga släpfordon (behörigheten E) bör, i enlighet med direktivsbestämmelserna, åldersgränsen sänkas till . 5.3 Medicinska krav för körkortsinnehav -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Bestämmelse om obligatoriska regelbundna | | läkarundersökningar vid förnyelse av körkort sedan körkortshavaren| | fyllt införs beträffande innehavare av körkort med någon av| | behörigheterna C, CE, D eller DE. Utredningens förslag: Utredningen har inte lagt fram något direkt förslag på författningstext i denna del utan enbart lämnat två alternativa förslag på hur frågan om obligatoriska regelbundna läkarundersökningar lagtekniskt kan lösas. Remissinstanserna: Remissinstanserna har förutom Länsrätten i och i inte berört denna fråga i sina yttranden. Länsrätten i har förordat regelbundna läkarundersökningar och därefter om sådana undersökningar skall införas. i har velat återkomma i frågan angående kost- nadsaspekterna och merarbete för om krav på läkarundersökningar införs. Efter att ha fått del av förslaget till lagrådsremiss har i inte haft några erinringar mot förslaget. har sagt att reglerna om regelbundna läkarundersökningar inte kommer att få önskad effekt om det är knytet endast till det nuvarande anmaningsförfarandet. Enligt mening bör regeln i stället ges en innebörd att körkortshavaren skall och därefter visa att de medicinska kraven för innehavet är uppfyllda. Skälen för regeringens förslag: I artikel 7 i körkortsdirektivet stadgas att körkort endast får utfärdas till sökande som godkänts i ett körprov och ett kunskapsprov samt uppfyller de krav som fastställs i bilaga 2 och 3. Bilaga 3 uppställer minimikrav i fråga om fysisk och psykisk lämplighet att föra motordrivna fordon. Vad avser behörigheterna C, CE, D och DE sägs att sökanden skall genomgå läkarundersökning innan körkort utfärdas första gången, och därefter skall förare genomgå sådana regelbundna undersökningar som föreskrivs i nationell lagstiftning. Enligt artikel 7.3 får medlemsstaterna med kommissionens samtycke frångå bestämmelserna i bilaga 3 om detta är förenligt med läkarvetenskapens utveckling och de principer som fastställs i denna bilaga. Svensk nationell lagstiftning föreskriver inga regelbundna läkarunder- sökningar för bibehållande av körkortsbehörighet. Däremot har det införts en bestämmelse - 17 a § - i körkortslagen enligt vilken läkare skall om han vid undersökning av körkortshavare finner att körkortshavaren av medicinska skäl är olämplig att inneha körkort anmäla det till länsstyrelse. Möjlighet att underlåta anmälan finns om det finns anledning anta att körkortshavaren kommer att följa läkarens anvisning att avstå från att föra körkortspliktigt fordon. I 33 § körkortsförordningen stadgas att eller domstol som prövar överklagat ärende får förelägga körkortshavare att ge in läkarintyg om det finns anledning att anta att körkortshavaren inte uppfyller de förutsättningar som gäller för att få körkort. Härvid får föreskrivas bl.a. att undersökning skall verkställas av viss person med viss sakkunskap. Enligt utredningens förslag kan frågan om regelbundna läkarunder- sökningar lösas på två sätt. Enligt det första alternativet intas i 8 § körkortslagen en bestämmelse om att som villkor för körkort i vad avser behörigheten C, CE, D eller DE skall föreskrivas att körkortshavaren, om han vill behålla behörigheten, från körkortets utfärdande och därefter före utgången av varje följande tioårsperiod skall genomgå en läkarundersökning i sådant syfte som anges i 7 § fjärde (nuvarande tredje) stycket. Enligt det andra alternativet föreskrivs att den första läkarundersökningen skall göras när körkortshavaren fyllt och därefter . Något hinder för sistnämnda lösning torde enligt utredningen inte föreligga då körkortsdirektivet inte anger när den första läkarundersökningen skall ske efter körkortets utfärdande. Inte heller anges med vilka intervaller undersökningarna skall ske. Enligt uppgift från uppgick per antalet körkortshavare med behörigheten C, CE, eller DE till 906 707 personer. Av dessa var 73 872 personer i åldrarna och 14 922 personer . Med hänsyn till att det saknas underlag för bedömning hur regelbundna läkarundersökningar skulle påverka olycksrisken framstår det inte som nödvändigt att föreskriva om regelbundna läkarundersökningar för dessa körkortsinnehavare förrän de uppnått en viss ålder. Det saknas dessutom anledning att föreskriva sådana läkarundersökningar än då körkorten skall förnyas. Härvid framstår som lämplig tidpunkt för påbörjandet av regelbundna läkarundersökningar när innehavaren fyllt . Möjlighet att anmana körkortshavare som inte självmant förnyar körkortet bör dock föras in i körkortsförordningen liksom övriga verkställighetsbestämmelser rörande hanteringen av läkar-intygen. En bestämmelse om villkor om regelbundna läkarundersökningar för körkort i vad avser behörigheten C, CE, D eller DE tas således in i 15 § körkortslagen. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Körkort får utfärdas endast till personer som| | är folkbokförda i riket eller studerar här sedan| | . Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att man skall införa krav på folkbokföring för ansökan om körkortstillstånd (se delbetänkandet s. 85-88). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot förslaget i denna del. har dock uttryckt önskemål om dispensmöjlighet för asylsökande. Skälen för regeringens förslag: Körkort får enligt körkortsdirektivet (artikel 7.1 b) utfärdas endast om sökanden har permanent bosättningsort inom den medlemsstat som utfärdar körkortet eller om han kan intyga att han har studerat där . Med permanent bosättningsort avses i körkortsdirektivet (artikel 9) den plats där en person normalt bor, d.v.s. under minst varje kalenderår, till följd av personlig och yrkesmässig anknytning eller, om han saknar yrkesmässig anknytning, till följd av en personlig anknytning som präglas av nära band mellan personen och den plats där han bor. För den som har den yrkesmässiga anknytningen till en annan plats än den personliga anknytningen och som därför omväxlande bor på olika platser i två eller flera medlemsstater skall den permanenta bosättningsorten anses vara den plats till vilken han har personlig anknytning, under förutsättning att han med regelbundna mellanrum återvänder dit. Detta sista villkor behöver inte uppfyllas om personen bor i en medlemsstat för att genomföra en tidsmässigt begränsad upp- gift. Studier vid universitet eller annan utbildningsanstalt skall inte medföra att den permanenta bosättningsorten ändras. Bestämmelser som rör var någon skall anses vara bosatt i finns bl.a. i folkbokföringslagen (1991:481). En person skall folkbokföras på den fastighet där han anses bosatt. fattar beslut om folkbokföring. Det finns inget krav på permanent bosättning i för att få svenskt körkort. Folkbokföringen har dock i vissa fall betydelse vid tillämpningen av bestämmelser i körkortsförfattningarna, bl.a bestämmelser om utländska körkorts giltighet i och om utbyte av utländska körkort. Anknytningen till folkbokföringen i körkortsförfattningarna syftar till att vara ett enkelt och enhetligt system som inte skapar svårigheter och ojämnheter vid den praktiska tillämpningen. Folkbokföringen innebär också en fast utgångspunkt för beräkning av tiden för utländska körkorts giltighet i . Enligt 3 § folkbokföringslagen skall den folkbokföras som efter inflyttning i kan antas under sin normala livsföring komma att regelmässigt tillbringa sin nattvila eller motsvarande vila (dygnsvilan) i landet under . Även den som kan antas komma att regelmässigt tillbringa sin dygnsvila både inom och utom landet skall folkbokföras, om han med hänsyn till samtliga omständigheter får anses ha sitt egentliga hemvist här. Den som är skyldig att ha uppehållstillstånd, men som inte har det, skall inte folkbokföras, om det inte finns synnerliga skäl. För svenska studerande under gäller enligt folkbokföringslagen att de skall folkbokföras där de har sitt egentliga hemvist, även om den regelmässiga dygnsvilan till följd av skolgången tillbringas på annan fastighet. Detta gäller även den som är så länge det är fråga om lägre utbildningar, t.ex gymnasieutbildning eller motsvarande. Således skall den som är och som flyttar med anledning av universitetsstudier folkbokföras på studieorten, om han med tillämpning av övriga bestämmelser i folkbokföringslagen skall anses bosatt där. För att uppfylla körkortsdirektivets krav att sökanden skall vara bosatt i den stat som utfärdar körkortet bör införa ett sådant krav. Kravet bör för svensk del kunna uppfyllas genom en föreskrift att sökanden för utfärdandet av körkortet skall ha varit folkbokförd här i minst . En speciell situation föreligger beträffande studerande. Enligt körkorts- direktivet skall utlandsstudier inte medföra att den permanenta bosättningsorten ändras, medan enligt folkbokföringslagen den som är och bedriver högre studier än grund- och gymnasieutbildning skall folkbokföras på studieorten. En medborgare i en annan EES-stat, som bedriver universitetsstudier eller motsvarande i , har således fortfarande sin permanenta bosättningsort i hemlandet men skall likväl folkbokföras i , såvida han inte till följd av regelmässig dygnsvila också i hemlandet kan anses ha sin personliga anknytning där. Ett svenskt körkort kan trots detta utfärdas till den studerande, om han kan intyga att han har studerat här (artikel 7.1 b). På samma sätt kan en svensk som studerar i en annan EES-stat få körkort där, även om han skall anses ha sin permanenta bosättningsort i . Mot denna bakgrund bör i 9 § körkortslagen införas en bestämmelse om att körkort inte får utfärdas till annan än den som varit folkbokförd i eller har bedrivit studier här . Det saknas anledning att års körkortsutredning lämnat sitt slutbetänkande införa särreglering av bosättningskravet för utlänningar som kommer till riket från stater utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Körkort skall inte få utfärdas för person som| | innehar körkort i annan EES-stat. Hinder mot att in- | | neha svenskt körkort och utländskt körkort utfärdat i stat inom | | Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) införs. Svenskt | | körkort kan då bli ogiltigt om innehavare av giltigt utländskt | | körkort utfärdat i stat inom EES efter anmaning förklarar att han| | väljer att ha endast det utländska körkortet. Om innehavaren inte| | efterföljer anmaningen skall ogiltighet för det svenska körkortet| | inträda. Vidare införs ett erfarenhetskrav på förare av tunga for-| | donskombinationer. Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit en ändring i körkortslagen vad avser möjligheterna att erhålla körkortstillstånd om sökanden innehar körkort i annan EES-stat (se delbetänkandet s. 89). Utredningen har inte lagt fram några förslag vad avser förbudet i artikel 7.5 att inneha körkort i flera medlemsstater. Utredningens förslag avseende erfarenhetskraven överenstämmer med regeringens (se delbetänkandet s. 88-90). Remissinstanserna: Av remissinstanserna har föreslagit som alternativ till föreslaget intygande enligt 7 § att utlänning i samband med folkbokföringen skall uppge eventuellt innehav av utländskt körkort. Vidare har föreslagit ett förtydligande beträffande möjligheterna att i komplettera behörigheter i befintligt utländskt körkort samt om ogiltighet för utbytta svenska körkort. Kammarrätten i har föreslagit att 76 § körkortsförordningen kompletteras med en bestämmelse om att övningskörning med dragfordon och tungt släp endast får ske om den som övningskör har behörighet för dragfordonet medan Länsrätten i har föreslagit att en tidsgräns införs mellan när körkort för dragbil respektive tungt släp får utfärdas. anser att det inte funnits några olägenheter av det nuvarande systemet att C- och E-behörighet förvärvas varför en administrativ tillämpning som leder till samma resultat bör utformas. Efter att ha fått del av förslaget till lagrådsremiss har uttryckt betänkligheter om förslaget att införa automatisk ogiltighet för svenskt körkort vid samtidigt innehav av körkort i en eller flera andra EES-stater. har anfört att om motsvarande regel finns i andra stater betyder detta att körkortshavaren inte skulle ha giltigt körkort i någon stat och att körkortshavaren i stället borde få välja vilket körkort han önskar behålla. Skälen för regeringens förslag: Enligt körkortsdirektivet är det inte tillåtet att inneha körkort i mer än en medlemsstat (artikel 7.5). För att svensk rätt skall vara förenlig med körkortsdirektivet, som gäller samtliga EES-stater, måste det införas en bestämmelse om att körkort inte får ges om sökanden har körkort i någon annan EES-stat. Det bör därför krävas att sökanden intygar att han inte redan har ett körkort utfärdat av en sådan stat. Intygandet bör lämpligen ske innan körkort utfärdas. Utredningen har föreslagit att intygandet sker vid ansökan om körkortstillstånd. Körkortstillståndet är giltigt . Något hinder mot att tillståndshavaren permanent bosätter sig i ett annan EES-stat och får körkort i denna stat finns inte. Tillståndshavaren kunde därefter återvända till och bosätta sig här permanent och även få svenskt körkort. Det är därför lämpligt att intygandet sker i anslutning till att körkortet skall utfärdas. En bestämmelse härom bör införas i 9 § körkortslagen.