prop · GJ03226 · 1996-01-01 00:00:00 — Skälen för regeringens förslag och bedömning: Vid upprepad körning med terrängskoter på snötäckt jordbruksmark finns det risk för att snön packas hårdare till följd av fordonens tyngd än vad som eljest sker. Detta blir särskilt påtagligt när skoterleder dras över jordbruksmark. Den ökande trafik som blir följden av en sådan kanalisering ökar dessutom risken för skador. Den öppna brukade marken är lättillgänglig för snöskoteråkande. Snöpackning till följd av skotertrafik kan medföra senare snömältning och tjällossning av markunderlaget än vad som annars skulle vara fallet. Gröda eller annan vegetation kan ta skada av detta. Växtodlingssäsongen och brukandet av marken kan komma att påverkas negativt. Det finns även risk för att täckdikningssystemen kan ta skada av det ökade marktrycket. I betänkandet har inte lämnats någon definition av begreppet jordbruksmark. För att ett förbud mot att köra på jordbruksmark skall kunna genomföras fordras att det finns tillräckliga möjligheter att bedöma vad som är sådan mark. Med jordbruksmark menas, enligt 1 § lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark, sådan åker- och betesmark som ingår i fastighet som är taxerad som jordbruksfastighet. I svensk standard för ägoklassificering av mark för jordbruk och skogsbruk (SCB Meddelanden i samordningsfrågor 1981:4) definieras som mark som används eller lämpligen kan användas till växtodling eller bete och som är lämplig att plöjas. Som betesmark definieras mark som används eller lämpligen kan användas till bete och som inte är lämplig att plöjas. Begreppet jordbruksmark bör inte ges någon annan innebörd i detta sammanhang. Även om begreppet jordbruksmark får anses vara tillräckligt klart kan gränserna för jordbruksmark vara svåra att uppfatta. Emellertid gäller vid all vistelse i naturen och vid färd med fordon i terrängen i synnerhet att det finns krav på att iaktta försiktighet. En regel av innebörden att det är förbjudet att köra på snötäckt jordbruksmark, om det inte är uppenbart att körningen kan ske utan risk för skada på jordbruksmarken betonar ytterligare de försiktighetskrav som redan gäller vid all motoriserad färd i terrängen och stärker därigenom skyddet för näringens mark. Förbudet är motiverat främst av hänsyn till näringen. Ett längre gående förbud än det nu föreslagna, vilket kan ses som en tydligt markerad försiktighetsregel, skulle innebära ett generellt förbud för skotertrafik på jordbruksmark. Regeringen anser att konsekvenserna av införandet av ett sådant förbud blir alltför omfattande. Erforderliga undantag för försvarets verksamhet kan göras med stöd av terrängkörningsförordningen. Regeringen gör bedömningen att terrängkörningslagen enbart skall innehålla offentligrättsliga regler och inte regler av civilrättslig karaktär. Det innebär att regler om medgivande från markägaren inte bör tas med i lagen vare sig för körning på jordbruksmark eller skogsmark. Som har redovisats skyddar bestämmelserna i lagen främst allmänna intressen. Överträdelser i förhållande till enskilda intressen regleras främst på annat sätt. Det intresse som i första hand gör sig gällande för den enskilde är ersättning för skador. I de fall markägaren har medgett körningen kan som tidigare redovisats i avsnitt 6.2 överträdelse av terrängkörningslagens bestämmelser påverka bedömningen om skade- ståndsgrundande vållande har förekommit. De undantag från förbudet mot terrängkörning som behövs vid anordnandet av fasta leder för terrängskotrar kan beslutas med stöd av bestämmelserna i i terrängkörningsförordningen både när det gäller jordbruksmark och skogsmark. Anordnandet av sådana leder torde dessutom kräva medgivande från markägaren. beslut om en ny skogspolitik innebär bl.a. att för- yngringsmetoderna numera kan vara mera varierade och mindre enhetliga . Flera remissinstanser har framhållit att med dagens mera varierade skogsbruk har det blivit avsevärt svårare att bedöma om det uppstår skada på skogsföryngringen eller inte vid snöskoterkörning. gällande undantag från förbudet mot körning med snöskoter på skogsmark med plant- och ungskog inträder om det är uppenbart att det inte finns någon risk för skada. Regeringen anser mot den bakgrunden att terrängkörningsförordningen bör ändras så att det klart framgår när förbudet gäller. Förordningstexten bör utformas så att det klart framgår att körning i terräng med motordrivet fordon för annat ändamål än jord- bruk och skogsbruk är förbjuden på snötäckt skogsmark med plant- eller ungskog vars medelhöjd över snötäcket är lägre än . Avsikten är att i förordningen närmare precisera hur plant- och ungskogens medelhöjd skall uppskattas. Av vad som tidigare anförts framgår att markägarens medgivande förutsätts för viss terrängkörning. Liksom skall förbudet inte gälla viss typ av näringsverksamhet eller tjänst, t.ex. räddningstjänst eller skogsbruk. 6.8 Terrängkörning på enskild väg -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Det bör förtydligas att trafik med | | motordrivet fordon på enskild väg är förbjuden om inte vägens ägare| | har gett tillstånd till denna trafik. Miljövårdsberedningens bedömning: Snöskotertrafik på enskild väg är förbjuden redan med gällande lagstiftning Remissinstanserna: Miljövårdsberedningens syn om att regler inte behöver införas i terrängkörningslagen, eftersom frågan redan är reglerad, delas av bl.a. Kammarrätten i , , i och Snofed. anser att det är moti- verat att införa regler om skoterkörning på skogsbilvägar i terrängkörningslagen. Även anser att detta bör framgå av lagen. anser att ett generellt förbud bör införas i väg- trafiklagstiftningen. , som avstyrker, anser att förslaget inte är tillräckligt väl analyserat. Skälen för regeringens bedömning: I betänkandet Skoterkörning på jordbruks- och skogsmark (SOU 1994:16) föreslogs att det i terrängkörningslagen skall införas ett förbud mot skotertrafik på snötäckt enskild väg om inte väghållaren gett sitt tillstånd. Miljövårdsberedningen gör den bedömningen att sådan trafik är förbjuden redan med gällande lagstiftning och att någon reglering inte behöver ske i terrängkörningslagen. Trafik med snöskoter på snötäckt, oplogad skogsväg kan leda till så omfattande tjäle i vägkroppen att angelägna virkestransporter försenas eller omöjliggörs i samband med tjällossningen. Som Miljövårdsberedningen och påpekar står det emellertid inte var och en fritt att färdas med motordrivet fordon på enskilda vägar. Detta gäller oavsett om vägen är snötäckt eller inte. Enligt 151 § vägtrafikkungörelsen (1972:603) ankommer det sålunda på vägens ägare att avgöra om trafik med motordrivna fordon eller visst slag av sådana fordon får äga rum. Att frågan över huvud taget har aktualiserats tyder på att bestämmelsen är otydlig och kanske även mindre känd. Regeringen har mot den bakgrunden för avsikt att i förtydligande syfte ändra bestämmelsen så att det klart framgår att trafik med motordrivet fordon på enskild väg är förbjuden om inte vägens ägare har gett tillstånd till denna trafik. 6.9 Hastighetsbegränsning för terrängskotrar -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: En generell hastighetsbegränsning på 50 | | km/tim för terrängskotrar bör införas. Miljövårdsberedningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Remissutfallet är starkt splittrat. Flera remissinstanser tillstyrker en begränsning bl.a. Kammarrätten i , , , , flera länsstyrelser bl.a. i , samt några kommuner. Vissa instanser förordar en begränsning , bl.a. , som dock inte har någon erinran mot , i samt flera kommuner. Många remissinstanser påtalar svårigheterna med övervakning. anser att effekterna blir små av en hastighetsbegränsning. Flera remissinstanser avstyrker en generell hastighetsbegränsning, bl.a. i , , vissa kommuner samt skoterorganisationer och skoterklubbar. Svårigheterna med övervakning anför bl.a. som motiv. Skoterorganisationerna vill i stället ha lokala hastighetsbegränsningar. Skälen för regeringens bedömning: lämnades i rapporten i terräng förslag om en generell hastighetsbegränsning, framför allt för att minska bulleravgivningen. Den tekniska utvecklingen av snöskotrarna har medfört att dessa, under gynnsamma betingelser när det gäller underlaget, kan nå en betydande hastighet, långt . fanns en frivillig överenskommelse mellan rantörernas om att begränsa snöskotrarnas effekt genom att inte importera starkare maskiner än 50 hk. Detta hade en återhållande verkan också på hastigheten. Körstil och hastighet påverkades också av reklam som betonade utflykter och familjeanvändning i stället för snöskotrarnas styrka och fart. Överenskommelsen träffades men frångicks definitivt , då allt fler starka maskiner började importeras. Dagens marknadsföring betonar mer skotrarnas effekt och fart. Regeringen anser att det av säkerhets- och miljöskäl, främst för att begränsa bullerstörningarna, samt för att begränsa konflikterna gentemot övrigt friluftsliv är befogat att införa en generell hastighetsgräns för terrängskotrar, i synnerhet som det inte finns någon frivillig effektbegränsning av snöskotrar. Såväl buller som utsläpp av föroreningar har samband med hastigheten. De säkerhetsmässiga aspekterna gäller såväl förare och passagerare som annan friluftsverksamhet. Vid normal användning av terrängskoter i terräng är det knappast möjligt och inte heller nödvändigt att i de flesta fall framföra normala skotrar med högre hastighet än . Bestämmelser om en sådan hastighetsbegränsning bör införas i terrängtrafikkungörelsen (1972:594). Därutöver har kommunen möjlighet att införa lokala regler om lägre hastighet i tätbebyggt område och inom regleringsområden och områden som skyddas enligt naturvårdslagen (1969:822). kan dessutom reglera hastigheten i nationalparker. 6.10.1 Medel för anläggande av skoterleder m.m. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: För att åstadkomma en bättre kanalisering| | av skotertrafiken och därmed påtagliga miljöförbättringar kommer| | regeringen att föreslå att medel anvisas för en treårsperiod som| | bidrag till anläggande av skoterleder och andra anläggningar för| | skotertrafik samt för informationsinsatser. Bidrag bör kunna | | lämnas med högst av kostnaderna. Regeringen återkommer till| | i denna fråga i budgetpropositionen . Miljövårdsberedningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Nästan samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget. och flera kommuner anser att staten även bör svara för kostnaderna för underhållet. och kommun anser att bidrag bör utgå för hela kostnaden. i anser att bidraget bör förenas med åtagande från sökanden att svara för underhållet. Riksrevisions- verket, och i är kritiska. framhåller att kostnaden för förslaget inte har klarlagts. , som förordar en årlig skoteravgift, är positivt till bidrag endast i det fall terrängkörningen enbart tillåts på skoterleder. Verket är dock berett att åta sig fördelningen av medel. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att det är angeläget att kanalisera skotertrafiken för att minska bullerstörningar och konflikter med andra intressen, t.ex. friluftsliv. Även kring turistanläggningar och i anslutning till tätorter i finns det ibland skäl att separera skotertrafiken. Även andra förslag till åtgärder, t.ex. kommunala regleringsområden, syftar till att styra skotertrafiken till särskilda leder i större omfattning än . Detta kräver en utbyggnad av skoterledsnätet och därmed ökade resurser. Regeringen avser därför att i budgetpropositionen 1996 föreslå att medel anvisas för en treårsperiod som bidrag till kostnaderna till uppbyggnad av skoterleder och andra anläggningar för skotertrafiken, t.ex. terminaler, samt för information. Bidrag bör kunna lämnas med högst av kostnaderna. Regeringen avser att lämna ett uppdrag till berörda länsstyrelser om att från kommunerna begära in ett underlag för prioritering av de medel som kommer att tillföras respektive län för att anlägga skoterleder m.m. Statsbidrag bör i första hand ges för skoterleder och andra anläggningar för skotertrafik som har angetts i den kommunala planeringen eller som efter samråd med kommun prioriterats av . Självfallet bör lederna ha varit föremål för en samrådsprocess med markägare. Sådana skoterleder skall prioriteras som ingår i områden där terrängkörning regleras till skoterleder eller som syftar till att lösa konflikter mellan olika intressen. I samband med utbyggnad av skoterleder eller inrättande av regleringsområden kan också särskilda informationsinsatser komma att behövas. Staten bör svara för kostnaderna för utbyggnad av de skoterleder som inrättas inom de av regeringen beslutade regleringsområdena. För övriga skoterleder m.m. är det viktigt att de som i första hand utnyttjar lednätet tar ett kostnadsansvar för såväl anläggande som underhåll av skoterleder. Skoterklubbarna utför ett betydelsefullt frivilligt arbete med skoterleder. Byggande och underhåll av skoterleder ger också vissa syssel- sättningseffekter. Bl.a. i har skoterleder anlagts med ALU-medel. 6.10.2 Samråd enligt naturvårdslagen för fast anordnande av skoterleder -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Anmälningsskyldighet för samråd med | | bör införas för anläggande av fast led för körning med| | terrängskoter. Miljövårdsberedningens förslag: Beredningen har förslagit att regeringen skall införa ett obligatoriskt samråd för fast anordnande av skoterleder utanför detaljplanelagt område och att samrådet skall kunna delegeras till kommun när det inte gäller statens mark. Remissinstanserna: Flertalet tillstyrker samråd med . Kammarrätten i anser att frågan bör regleras genom en särskild bestämmelse i naturvårdslagen. Kammarrätten är också positiv till att i vissa områden delegera samrådet till kommunen. Flera kommuner, bl.a. , , och kommuner, anser att samrådet i stället bör ske med kommunen. Även i anser att det bör övervägas att utanför statens mark lägga samrådet direkt på kommunen. vill ha klarlagt om delegationen skall vara av generell karaktär. framhåller att det alltid krävs överenskommelse med markägare eller nyttjanderättshavare för att anlägga fasta leder. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att en viktig åtgärd för att begränsa bullerstörningarna från snöskotrar i fjällen är att i ökad utsträckning kanalisera skotertrafiken till särskilda skoterleder. Det finns ett stort antal skoterleder och ett stort intresse för att anlägga ytterligare sådana. Skoterleder påverkar naturmiljön och kan medföra påtagliga förändringar i fråga om tystnad och ostördhet. Kommunerna har det primära ansvaret för planeringen av marken, vattnet och den lokala miljön. Den kommunala planeringen enligt (1987:10) har sådana förfaranderegler som gör den lämplig att använda för att få till stånd den dialog som eftersträvas. Enligt regeringens mening kan det vara lämpligt att behandla skoterleder i den kommunala översiktsplaneringen. Någon formell anknytning till anser regeringen dock inte erforderlig. För att ytterst garantera att de allmänna intressena beaktas föreslår Miljö- vårdsberedningen att det bör införas en särskild samrådsskyldighet vid anläggande av fasta snöskoterleder. Med hänsyn till att det här handlar om frågor som till stor del påverkar naturmiljön bör en sådan skyldighet regleras med stöd av naturvårdslagen (1964:822). Enligt 20 § första stycket, första meningen naturvårdslagen skall samråd med ske innan arbetsföretag som kan komma att väsentligt ändra naturmiljön utförs. Enligt paragrafens andra mening kan regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer föreskriva att anmälan för samråd alltid skall göras i fråga om särskilda arbetsföretag. I 20 § andra stycket finns dessutom möjligheter till ingripanden. Regeringen avser att komplettera naturvårdsförordningen (1976:484) med bestämmelser om obligatorisk anmälan för samråd för fast anordnade leder för terrängskotrar. Regeringen gör mot bakgrund av detta bedömningen att det saknas anledning att i naturvårdslagen ta in särskilda bestämmelser om skoterleder. Markägarens medgivande fordras för anordnande av ifrågavarande fasta leder. 6.10.3 Samråd inför beslut om skoterleder i regleringsområden -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör samråda med Natur- | | vårdsverket före beslut om undantag för skoterled i regleringsom-| | råde. bör ges möjlighet att överklaga länsstyrel-| | sens beslut till regeringen. Miljövårdsberedningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Beslut om undantag för skoterled i regleringsområden bör fattas i samråd med . Remissinstanserna: Remissutfallet är splittrat. I första hand tillstyrker centrala myndigheter, bl.a. Kammarrätten i , och . Även Länsstyrelserna i och , några kommuner, och tillstyrker. Kommunerna förutsätter att även kommunen skall ingå i samrådskretsen. Kritiska är Länsstyrelserna i och , flertalet kommuner och skoterorganisationerna. Kommunerna, som uttalat kritik mot att samråda med , anser att samrådet i stället bör ske med . kommun förordar att samrådet i stället skall ske med . Skälen för regeringens bedömning: Regeringen kan besluta att terrängkörning är förbjuden i områden i fjällen med stöd av 1 § andra stycket terrängkörningslagen. får med stöd av 2 § terrängkörningslagen och 5 § terrängkörningsförordningen medge undantag från förbudet för individuella dispenser och för skoterleder. får överklaga beslut till allmän förvaltningsdomstol. Regeringens beslut om att inrätta ett regleringssområde innebär enbart en geografisk avgränsning. Kvaliteten i området bestäms bl.a. av vilka störningar som förekommer i området. Detta bestäms av i vad mån tillåter skoterleder och beviljar dispenser inom regleringsområdet. Systemet förutsätter att är restriktiv mot terrängkörning i regleringsområdena för att syftet med regleringen skall tillgodoses. Berörda länsstyrelser har emellertid i inte så liten utsträckning medgett undantag i regleringsområdena. För att kunna garantera kvaliteten i tillkommande och befintliga regle- ringsområden avser regeringen att stärka det centrala myndighetsansvaret vad gäller beslut om skoterleder i regleringsområden. Det bör därför finnas starka skäl för att medge undantag för terrängkörning i regleringsområdena i fjällen. I fortsättningen bör det, som framgår av avsnitt 6.4, kunna införas krav på synnerliga skäl för att medge sådana undantag. Regeringen kommer att ändra terrängkörningsförordningen så att beslut om undantag för skoterleder i regleringsområden skall fattas efter samråd med . Verket kommer att få möjlighet att överklaga dessa beslut till regeringen. 6.10.4 Fjällsäkerhet på skoterleder -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör ges i uppdrag att i | | samverkan med klarlägga hur säkerheten skall| | tillgodoses på skoterleder som anläggs med statligt stöd utanför| | det statliga ledsystemet. Miljövårdsberedningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Få remissinstanser har kommenterat förslaget om säkerhet på leder. i , vissa kommuner och Snofed tillstyrker förslaget. Flera skoterklubbar anser att säkerheten kan skötas av fjällräddningen i samverkan med skoterklubbarna. Skälen för regeringens bedömning: Det är viktigt att en god säkerhet kan upprätthållas på skoterleder oavsett vem som är huvudman för leden. I miljöer som fjällen med snabbt skiftande väderförhållanden ställs särskilda krav på säkerheten. Viktigt för säkerheten är att skoterleder har god kvalitet och att de underhålls kontinuerligt. Ansvaret för säkerheten bör klarläggas. Det är naturligt att i samverkan med får i uppdrag att klarlägga hur säkerheten skall tillgodoses på sådana skoterleder i fjällen som har annan huvudman än staten. Berörda kommuner och intresseorganisationer kommer att få delta i arbetet. 6.11 Reglering av terrängskotertrafik i känsliga skärgårdsområden -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Det är angeläget att berörda länsstyrelser| | överväger behovet av att inrätta regleringsområden i känsliga | | skärgårdsområden. Kommunerna får möjlighet att inrätta sådana | | regleringsområden. Miljövårdsberedningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: tillstyrker att länsstyrelserna inför liknande bestämmelser som i . Även Kammarrätten i tillstyrker. Länstyrelsen i föreslår att även kan införas för andra liknande områden av riksintresse. Skälen för regeringens bedömning: Skärgårdsområden kan vara väl så känsliga som fjällområden när det gäller störningar från t.ex. motordrivna fordon. De erfarenheter som vunnits av de begränsningar som i har infört i länets kust- och skärgårdsområden har varit positiva. Även andra berörda länsstyrelser bör närmare överväga de begränsningar av skotertrafiken som är motiverade från såväl allmänna naturvårds- och kulturmiljövårdssynpunkter som för att begränsa främst bullerstörningar i känsliga skärgårdsområden. Det bör ske i nära samarbete med kommunala myndigheter. Genom ändrade bestämmelser i terrängkörningsförordningen föreslås i avsnitt 6.5 att även kommunerna skall få möjlighet att inrätta regleringsområden vad avser terrängkörning. Härigenom ökas det lokala ansvarstagandet att reglera körningen med terrängfordon. Kommunerna kan därmed inrätta regleringsområden i känsliga skärgårdsområden. 6.12 Skärpta bestämmelser för överträdelser av terrängkörningslagen -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Den som med uppsåt eller av oaktsamhet | | bryter mot bestämmelserna i terrängkörningslagen eller förbud | | eller föreskrift som har meddelats med stöd av lagen döms till | | böter. Om gärningen är ringa skall inte dömas till ansvar. Miljövårdsberedningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Miljövårdsberedningen har dock inte föreslagit något undantag för ringa fall och har föreslagit att fängelse skall ingå i straffskalan. Beredningen har vidare föreslagit att naturvårdsvakternas befogenheter skall utvidgas till att även omfatta områden enligt 1 § första stycket terrängkörningslagen. Remissinstanserna: Flera remissinstanser tillstyrker, bl.a. Hovrätten och Kammarrätten i , , i och vissa kommuner. Hovrätten anser att ringa gärningar bör vara straffria. Kammarrätten anser att det är angeläget att lagstiftaren klarlägger vilka rättigheter markägaren kan hävda. anser att inte bara påföljden påverkar efterlevnaden; risken för upptäckt är minimal. i , kommun och Snofed tillstyrker straffskärpning men avvisar fängelse. Skälen för regeringens förslag: Påföljden för överträdelse av terrängkörningslagen (1973:1313) är enligt nuvarande bestämmelse i 4 § penningböter. Denna påföljd infördes efter att tidigare ha utgjorts av dagsböter. Motivet för ändringen var att förenkla lagföringen vid vissa trafikförseelser som kunde anses vara av ordningskaraktär (jfr prop. 1986/87:34 om vissa delegeringsfrågor på vägtrafikens område). Överträdelser av lagen har emellertid inte kommit att tillhöra de brott för vilka ordningsbot kan föreläggas, eftersom Riksåklagaren inte har utfärdat några bestämmelser på området (jfr. Riksåklagarens beslut om ordningsbot för vissa brott, SFS 1991:2047). Någon ändring i detta hänseende är heller inte förestående. Från Riksåklagaren har under hand inhämtats att överträdelser av terrängkörninglagen inte är av sådan frekvens, kanske beroende på övervakningsproblem, att det finns fog för att föra upp brotten på listan om ordningsbot. Syftet med ändringen kan således sägas ha förfallit. Det finns därför anledning att återgå till den tidigare gällande påföljden, böter.