prop · GJ03170 · 1996-01-01 00:00:00 — 79 a § Paragrafen, som föreslås upphävd, kriminaliserar om någon uppsåtligen eller av grov oaktsamhet till arbetsgivaren lämnar oriktiga uppgifter om innehav av F- skattesedel eller något annat förhållande som har betydelse för skyldigheten för honom eller för en juridisk person som han företräder att betala skatt. Påföljden är böter eller fängelse . I ringa fall döms ej till ansvar. Ansvar inträder inte heller om ansvar kan utdömas enligt skattebrottslagen eller . Bestämmelsen motsvaras delvis av förslaget till 7 § första och tredje styckena samt 5 § skattebrottslagen. Liksom i fråga om 79 § gäller att de avvikelser beträffande kriminaliseringens omfattning som uppkommer torde sakna praktisk betydelse. 80 § Paragrafen, som föreslås upphävd, kriminaliserar arbetsgivare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet åsidosätter skyldighet att verkställa skatteavdrag. Påföljden är böter. I ringa fall döms ej till ansvar. Bestämmelsen motsvaras av förslaget till 6 § skattebrottslagen. 81 § Paragrafen, som föreslås upphävd, kriminaliserar arbetsgivare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet åsidosätter skyldighet att betala in skatt som innehållits för annan. Påföljden är böter eller om gärningen rör betydande belopp eller annan försvårande omständighet föreligger, fängelse i högst . I ringa fall döms ej till ansvar. Bestämmelsen motsvaras av förslaget till 6 § skattebrottslagen. Ikraftträdande Ändringarna träder i kraft . Någon övergångsbestämmelse har ej ansetts erforderlig med anledning av att 79 - 81 §§ upphävs. Frågan i vilken utsträckning nämnda paragrafer eller skattebrottslagen skall tillämpas på brott som har begåtts före ikraftträdandet får i vanlig ordning avgöras med stöd av 5 § i promulgationslag. 10.5 Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen(1994:200) 7 kap. 2 § Paragrafen justeras på grund av ett mindre avrundningsfel i en angiven procentsats. Den felaktiga procentsatsen infördes genom lagstiftning ( SFS 1995:1365, prop. 1995/96:45, bet. 1995/96:SkU12, rskr 1995/96:82). 16 kap. 17 § Bestämmelsen reglerar ansvaret för företrädare för en skattskyldig som är juri- disk person. Bestämmelsen i tredje stycket om att indrivning hos den som har blivit ålagd betalningsskyldighet får göras i samma ordning som gäller för skatt har flyttats till den nya 16 kap. 18 §. 18 § I paragrafen, som är ny, anges att hos den som är betalningsskyldig enligt 16 kap. 17 § får indrivning ske i samma ordning som gäller för skatt. Detsamma gäller i fall då en bolagsman enligt 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag skall svara för ett handelsbolags skuld avseende skatt enligt denna lag. Paragrafens första led har flyttats från 16 kap. 17 §. Motiven till ändringen om handelsbolagsmans ansvar har utvecklats närmare under avsnitt 7.2. 19 kap. 10 § Ett beslut om återbetalning av ingående mervärdesskatt till vissa icke skattskyldiga anses inte vara ett beskattningsbeslut. Detta gäller beslut om återbetalning av skatt till utländska företagare, hjälporganisationer, utländska beskickningar m.m. enligt 10 kap. 1-8 §§. Med detta synsätt har det inte betraktats som skattebedrägeri, om exempelvis en utländsk företagare lämnar en oriktig uppgift i en ansökan om återbetalning av ingående mervärdesskatt. Straffbestämmelsen i förevarande paragraf har därför ansetts erforderlig. Genom förslaget till konstruktion av det centrala skattebrottet har fara för att skatt felaktigt skall återbetalas likställts med fara för skatteundan- dragande och den oriktiga uppgiften behöver inte vara lämnad till ledning för ett beskattningsbeslut. Sådana brott som paragrafen tar sikte på skall alltså i fortsättningen bestraffas enligt skattebrottslagen. Förevarande paragraf kan därför upphävas. 12 § Paragrafens andra stycke, vilket infördes efter förslag av skatteutskottet (bet. 1993/94:SkU30 s. 19 ff.), avser att göra det klart att oriktiga uppgifter m.m. vid återbetalning av ingående skatt för bl.a. sådan omsättning som är undantagen från skatteplikt skall kunna föranleda ansvar enligt skattebrottslagen. Genom förslaget till skattebrottslag är bestämmelsen överflödig. Skälen för detta har redovisats i anslutning till kommentaren till 19 kap. 10 §. Andra stycket i 19 kap. 12 § bör därför upphävas. 10.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:325) omsjälvdeklaration och kontrolluppgifter 4 kap. 7 § Paragrafen, som föreslås upphävd, innehåller straffbestämmelser beträffande den som lämnar oriktig uppgift till arbetsgivare eller någon annan som är skyldig att avge kontrolluppgift angående honom. Den som i sådant fall uppsåtligen lämnar oriktig uppgift om förhållande som har betydelse för skyldighetens fullgörande skall dömas till böter. Detsamma gäller underlåtenhet att lämna vissa i 3 kap. 50 § föreskrivna uppgifter rörande betalning till eller från utlandet. fall är straffritt. Bestämmelsen motsvaras av förslaget till 7 § första och tredje styckena samt 8 § skattebrottslagen. Dock undantas muntliga uppgifter från det kriminaliserade området i skattebrottslagen. Så var inte fallet i den nu upphävda bestämmelsen, även om tillämpning av sådana fall torde ha varit ytterligt sällsynt. 8 § Paragrafen, som föreslås upphävd, straffbelägger uppsåtlig eller grovt oaktsam underlåtelse att fullgöra skyldighet beträffande kontrolluppgift som skall lämnas utan föreläggande. Med underlåtelse att fullgöra kon- trolluppgiftsskyldighet avses i detta sammanhang även oriktigt uppgiftslämnande. Påföljden är böter eller fängelse . I ringa fall eller då gärningen är belagd med straff enligt skattebrottslagen skall dock inte dömas till ansvar. Bestämmelsen motsvaras i första hand av förslaget till 7 och 8 §§ skattebrottslagen. Även 2-5 §§ skattebrottslagen kan emellertid bli aktuella. 9 § Paragrafen, som föreslås upphävd, innehåller en rad olika straffbestämmelser beträffande underlåtelse att fullgöra uppgiftsskyldighet. Punkt 1 avser skyldighet enligt 2 kap. 22 eller 30 § att lämna vissa redovisningshandlingar. Punkt 2 avser skyldighet enligt 3 kap. 28 och 29 §§, 30 § andra stycket samt 31 § att lämna särskilda uppgifter eller kontrolluppgifter om utdelningar och räntor. Punkt 3 avser skyldighet enligt 3 kap. 44-46 och 48 §§ att lämna kont- rolluppgifter från bostadsförening eller bostadsaktiebolag eller sådan juridisk person som förvaltar samfällighet. Punkt 4 avser skyldighet enligt 3 kap. 63 § att lämna kontrolluppgift till ledning vid beskattning utomlands. Påföljden är böter. I ringa fall eller då gärningen är belagd med straff enligt skattebrottslagen skall dock inte dömas till ansvar. Den upphävda bestämmelsen motsvaras i första hand av förslaget till 7 och 8 §§ skattebrottslagen. Även 2-5 §§ skattebrottslagen kan emellertid bli aktuella. 10 § Paragrafen, som föreslås upphävd, föreskriver bötesstraff för den som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att inom föreskriven tid göra anmälan om nedsättning om utländsk skatt enligt 2 kap. 27 §. I ringa fall skall dock inte dömas till ansvar. Bestämmelsen motsvaras i första hand av förslaget till 7 § andra och tredje styckena samt 8 § skattebrottslagen. Även 2-5 §§ skattebrottslagen kan emellertid bli aktuella. 10.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1958:295) omsjömansskatt 17 § 1 mom. I tredje stycket görs en ändring i anledning av ändringarna i 77 a § uppbörds- lagen (1953:272) och den nya 77 c § i nämnda lag (se avsnitt 7.2 och 10.4) 26 § Paragrafen kriminaliserar enligt sin nuvarande lydelse redare som i uppgift enligt 16 § uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktigt meddelande som kan medföra för låg beskattning av . Bestämmelsen kriminaliserar också som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet till myndighet eller redare lämnar oriktig uppgift om förhållande som har betydelse för hans skyldighet att erlägga sjömansskatt, eller underlåter att lämna sådan uppgift. Påföljden är böter. I ringa fall döms ej till ansvar. Ansvar kommer inte heller i fråga om gärningen är belagd med straff i skatte-brottslagen. Enligt förslaget kan ansvar i stället komma i fråga enligt 2-5, 7 och 8 §§ skattebrottslagen. Av första stycket av bestämmelsens nya lydelse följer att skattebrottslagen är tillämplig även på de allmänna egenavgifter som tas ut enligt lagen om sjömans- skatt. I andra stycket föreslås att avgift enligt lagen skall omfattas av lagen om förmånsberättigade skattefordringar m.m. Ändringen som inte innebär någon förändring i sak följer av förslaget till ändring i 1 § lagen om förmånsberättigade skattefordringar m.m. 27 § Paragrafen, som föreslås upphävd, kriminaliserar redare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet åsidosätter skyldighet att verkställa avdrag för sjömansskatt. Påföljden är böter. I ringa fall dömes ej till ansvar. Bestämmelsen motsvaras av förslaget till 6 § skattebrottslagen. 28 § Paragrafen, som föreslås upphävd, kriminaliserar redare som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet åsidosätter skyldighet att inbetala skatt som innehållits för annan. Påföljden är böter eller om gärningen rör betydande belopp eller annan försvårande omständighet föreligger, fängelse högst . Tredje stycket innehåller en preskriptionsregel. Bestämmelsen motsvaras av förslaget till 6 § skattebrottslagen. 10.8 Förslaget till lag om ändring i lagen (1941:416) omarvsskatt och gåvoskatt 66 § Paragrafen, som föreslås upphävd, kriminaliserar den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåter att inom föreskriven tid avge deklaration. Påföljden är böter om inte gärningen är belagd med straff i skattebrottslagen. Ansvar kan enligt förslaget komma i fråga enligt 2-4, 7 och 8 §§ skatte- brottslagen. 74 § Ändringen är en följd av ändringen i 1 § lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m. och innebär att skatt enligt lagen om arvsskatt och gåvo- skatt inte heller i fortsättningen skall ha förmånsrätt. 10.9 Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om all-män försäkring 20 kap. 2 § Paragrafen innehåller en hänvisning till bestämmelsen om F-skattesedel i 79 a § uppbördslagen. Bakgrunden är den att om en skattskyldig åberopar en F- skattesedel, ersätts arbetsgivarens skyldighet att betala arbetsgivaravgift med en skyldighet för den skattskyldige att betala socialavgifter i form av egenavgifter. 79 a § uppbördslagen har upphävts (se avsnitt 10.4). I den nya bestämmelsen om skatteredovisningsbrott nämns dock inte F-skattesedel särskilt. Enligt den nya avfattningen av 1 § har skattebrottslagen gjorts generellt tillämplig på skatter, däremot omfattas avgifter endast om så särskilt har angetts i respektive specialförfattning. Som en konsekvens av att 79 a § uppbördslagen föreslås upphävd och ersatt av straffbestämmelser i skattebrottslagen har hänvisningen till uppbördslagen bytts ut mot en upplysning att det av 5 kap. 5 § lagen om socialavgifter följer att skattebrottslagen är tillämplig om oriktig uppgift lämnas om innehav av F- skattesedel. 10.10 Förslaget till lag om ändring i kupongskattelagen(1970:624) 25 § Paragrafen, som är ny, innebär att uppgifter som enligt 7 § andra stycket skall lämnas till vid tillämpningen av skattebrottslagen skall anses lämnade till myndighet. Bestämmelsen täcker såväl aktiva som passiva brott. För att de allvarligaste brottsrubriceringarna och påföljderna enligt skattebrottslagen skall komma i fråga krävs att uppgifter skall lämnas till myndighet (jfr t.ex. 2 och 4 §§ i förslaget till ändringar i skattebrottslagen). Stadgandet motiveras av att det inte kan anses motiverat att undanta de allvarligaste brottsrubriceringarna från kupongskatteområdet i de fall då uppgiftsskyldigheten skall fullgöras genom uppgiftslämnande till . 31 § Paragrafen, som föreslås upphävd, reglerar brott mot bestämmelserna om uppgiftsskyldighet i kupongskattelagen. Påföljden är böter eller fängelse i högst . Om brottet rör verkligt betydande belopp eller är av särskilt farlig art eller om annan synnerligen försvårande omständighet föreligger kan fängelse i högst följa. Gärningar av detta slag kommer att omfattas av förslaget till ändringar i skattebrottslagen. De straffbestämmelser som aktualiseras är främst 2-4 samt 7 och 8 §§ skattebrottslagen. 32 § Paragrafen bör upphävas eftersom brott mot bestämmelserna om att innehålla skatt i kupongskattelagen kommer att omfattas av förslaget till ändringar i skattebrottslagen. Den bestämmelser som närmast kommer i fråga är 6 § skattebrottslagen. 10.11 Förslaget till lag om ändring i bilskrotningslagen(1975:343) 12 § Enligt 9 § bilskrotningslagen skall skrotningsavgift erläggas för i paragrafen angivna fordon i de fall försäljningsskatt skall erläggas för dem enligt lagen (1978:69) om försäljningsskatt på motorfordon. Den sistnämnda lagen äger också, med vissa undantag, motsvarande tillämpning i fråga om skrotningsavgift. Av- giftsuttaget är samordnat. Med hänsyn till detta har skattebrottslagen gjorts tillämplig på båda dessa utskylder (prop. 1975/76:70 s. 29). Försäljningsskatt och bilskrotningsavgift påförs fr.o.m. i samband med att ett fordon registreras eller, om det ställs av, när avställningen upphör. Skattebrottslagen bör liksom vad gäller vara tillämplig på avgift enligt förevarande lag. Till följd av den nya konstruktionen av 1 § skattebrott- slagen föreslås att det i första stycket anges att skattebrottslagen är till- ämplig på avgifter enligt bilskrotningslagen. I andra stycket föreslås en uttrycklig föreskrift om att avgifter enligt bilskrotningslagen skall omfattas av lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m. och lagen (1987:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter. Ändringen, som inte innebär någon förändring i sak, följer av förslagen till ändring i 1 § lagen om förmånsberättigade skattefordringar m.m. och 2 § lagen om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter. 10.12 Förslaget till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen(1979:1152) 18 kap. 23 § kan anlita konsulenter som biträde vid fastighetstaxeringen. Dessa personer är inte tjänstemän vid myndigheten. Konsulenten kan förelägga fastighetsägare och andra i lagen särskilt angivna att inkomma med uppgifter enligt fastighetstaxeringslagen. Uppgifter som sänds till konsulenten torde inte kunna anses som lämnade till en myndighet i skattebrottslagens mening. I paragrafen införs därför ett andra stycke av den innebörden att uppgift som lämnas till konsulent som biträder skattemyndigheten vid fastighetstaxeringen skall vid tillämpning av skattebrottslagen anses lämnad till myndighet. 41 § Paragrafen föreslås upphävd. Skattebrottslagen är i sin nuvarande lydelse inte tillämplig på skatt som tas ut på grundval av en fastighetstaxering. Anledningen till detta är att uppgifterna i en fastighetsdeklaration inte har omedelbar betydelse för påförandet av skatt. Skattebedrägeri är till sin konstruktion ett effektbrott. Den förutsatta effekten uppkommer inte när en oriktig uppgift lämnas till ledning för en fastighetstaxering. Det är först i ett senare led, när taxeringsvärdet används för att beräkna t.ex. arvs- och gåvoskatt eller fastighetsskatt som en effekt av en oriktig uppgift uppkommer. Med de brottskonstruktioner som föreslås kan oriktiga uppgifter vid fastighetstaxering bestraffas som skattebrott eller vårdslös skatteuppgift. Den omständigheten att fastighetstaxeringen endast indirekt får betydelse för skatteuttaget påverkar inte detta förhållande. Straff kan också komma i fråga enligt 7 § första stycket skattebrottslagen. 26 kap. 3 § Även för den särskilda fastighetstaxeringen blir skattebrottslagen tillämp-lig vad avser oriktiga uppgifter lämnade till ledning för fastighetstaxeringen eller underlåtenhet att lämna föreskrivna uppgifter till ledning för sådan taxering. Hänvisningen 18 kap. 41 § skall utgå eftersom bestämmelsen föreslås upphävd. 10.13 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) omsocialavgifter 5 kap. 5 § Avgift enligt lagen om socialavgifter omfattas av skattebrotts- lagen. Eftersom någon ändring därvidlag inte föreslås bör en uttrycklig bestämmelse om detta till följd av förslaget till ny lydelse av 1 § skattebrottslagen, införas i lagen om socialavgifter. En sådan hänvisning föreslås i första stycket. I andra stycket föreslås en uttrycklig föreskrift om att avgifter enligt lagen om socialavgifter skall omfattas av lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m. och lagen (1987:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter. Ändringen, som inte innebär någon förändring i sak, följer av förslagen till ändring i 1 § lagen om förmånsberättigade skattefordringar m.m. och 2 § lagen om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter. 10.14 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:151) ompunktskatter och prisregleringsavgifter 5 kap. 17 § Paragrafen reglerar ansvaret för företrädare för skattskyldig som är juridisk person. I andra stycket har bestämmelsen om att indrivning hos den som blivit ålagd betalningsskyldighet får ske i samma ordning som gäller för skatt, tagits bort. Bestämmelsen har flyttats till den nya 17 a §. 17 a § I paragrafen anges att hos den som är betalningsskyldig enligt 5 kap. 17 § får indrivning ske i samma ordning som gäller för skatt. Detsamma gäller i fall då en bolagsman enligt 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag skall svara för ett handelsbolags skuld avseende skatt enligt denna lag. Paragrafens första led har flyttats från 5 kap. 17 §. Motiven till ändringen om handelsbolagsmans ansvar har utvecklats närmare i avsnitt 7.2. 10.15 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare 15 § Paragrafen reglerar ansvaret för företrädare för arbetsgivare som är juridisk person. I andra stycket har bestämmelsen om att indrivning hos den som blivit ålagd betalningsskyldighet får ske i samma ordning som enligt 28 a § gäller för indrivning av arbetsgivaravgifter, tagits bort. Bestämmelsen har flyttats till den nya 15 a §. 15 a § I paragrafen anges att hos den som är betalningsskyldig enligt 15 § får indrivning ske i den ordning som enligt 28 a § gäller för arbetsgivaravgifter. Detsamma gäller i fall då en bolagsman enligt 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag skall svara för ett handelsbolags skuld avseende arbetsgivaravgifter samt ränta och dröjsmålsavgift. Paragrafens första led har flyttats från 15 §. Motiven till ändringen om handelsbolagsmans ansvar för skatter och arbetsgivaravgifter har utvecklats närmare i avsnitt 7.2. 10.16 Förslaget till lag om ändring i fordonsskattelagen(1988:327) 83 § Paragrafen, som föreslås upphävd, motsvaras närmast av förslagen till 7 och 8 §§ skattebrottslagen. Genom förslaget straffbeläggs dock inte längre muntliga uppgifter. Detta torde sakna praktisk betydelse. 10.17 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:328) om fordonsskatt på utländska fordon 14 § Fordonskatt på utländska fordon fastställs och uppbärs av tullmyndigheten i samband med att ett skattepliktigt fordon förs ut ur . Beskattnings- förfarandet sker emellertid inte "i den ordning som gäller för tull" och varusmugglingslagen har inte ansetts tillämplig på förfarandet. Skatte- brottslagen kommer således även fortsättningsvis att vara tillämplig på den aktuella skatten. De förseelser som andra stycket avser att träffa kommer enligt förslaget att falla under straffbestämmelsen i 7 § skattebrottslagen om skatteförseelse. Andra stycket kan därför upphävas. 10.18 Förslaget till lag om ändring i lagen (1989:479) omersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m. 1 § Bestämmelsen, som utformats efter Lagrådets förslag, har ändrats redaktionellt med anledning av ändringen i 2 § lagen om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter. 10.19 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:613) ommiljöavgift på utsläpp av kväveoxider vid energipro- duktion 10 § Skattebrottslagen är i sin nuvarande lydelse tillämplig på avgift enligt denna lag efter förslag av Lagrådet. Lagrådet ansåg att den anpassning som skett av skattebrottslagens bestämmelser till den allmänna straffrätten gör dem särskilt lämpade i detta fall, där oriktiga uppgifter som leder till för låg avgift innebär en direkt ekonomisk skada för övriga avgiftsskyldiga som har anspråk på avgiftsmedlen. Det fanns, menade , inte till-räcklig anledning att särreglera det område det här är fråga om med beaktande av departementschefens uttalande vid skattebrottslagens tillkomst, att lagen bör få gälla i fråga om alla skatter och avgifter, vilkas debitering kan påverkas av felaktiga uppgifter till myndigheterna. Det kunde ses som en fördel att systemen beträffande kväve- oxidavgifter, koldioxidskatter och svavelskatter får en i straffrättsligt hänseende enhetlig reglering (prop. 1989/90: 141 s. 55 - 56). Koldioxidskatt och svavelskatt tas fr.o.m. ut enligt lagen (1994:1776) om skatt på energi. I andra stycket föreslås en uttrycklig föreskrift om att avgifter enligt förevarande lag skall omfattas av lagen (1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m.m. och lagen (1987:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter. Ändringen, som inte innebär någon förändring i sak, följer av förslagen till ändring i 1 § lagen om förmånsberättigade skattefordringar m.m. och 2 § lagen om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter. 10.20 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:659) omsärskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster 3 § Skattebrottslagen kommer genom förslaget till ny lydelse av 1 § att vara generellt tillämplig på skatter. Detsamma gäller i fråga om lagen om förmånsberättigade skattefordringar. Hänvisningen i 3 § 3 och 4 kan därför upphävas. 10.21 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:676) omskatt på ränta på skogskontomedel m.m. 15 § På grund av de föreslagna ändringarna i uppräkningsparagraferna i lagen om förmånsberättigade skattefordringar m.m. och i lagen om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter bör det i förevarande lag införas en bestämmelse om att de nämnda lagarna inte omfattar skatt enligt denna lag. 22 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta 21 § I paragrafen föreslås en hänvisning till den nya 77 c § uppbördslagen ( jfr avsnitt 7.2 och 9.4). Regeringen föreslår även att bestämmelserna i 79-81 §§ uppbördslagen skall upphävas och ersättas av straffbestämmelser i skattebrottslagen (jfr avsnitt 4.9). Som en konsekvens av dessa förslag bör hänvisningen till 79-81 §§ uppbördslagen utgå. Enligt förslaget till lydelse av 1 § skattebrottslagen är skattebrottslagen tillämplig utan att det behöver anges i skatteförfattningen. 23 Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. 23 § I paragrafen föreslås en hänvisning till den nya 77 c § uppbördslagen ( jfr avsnitt 7.2 och 9.4). Regeringen föreslår även att bestämmelserna i 79-81 §§ uppbördslagen skall upphävas och ersättas av straffbestämmelser i skattebrottslagen (jfr avsnitt 4.9). Som en konsekvens av dessa förslag bör hänvisningen till 79-81 §§ uppbördslagen utgå. Bestämmelserna i 6 kap. 12-19 och 21-23 §§ taxeringslagen (1990:324) bör vara tillämpliga även vad avser talan om att ålägga företrädare för arbetsgivare som är juridisk person ett personligt betalningsansvar för innehållen men inte inbetald skatt. Detta framgår av den föreslagna hänvisningen till 101 § uppbördslagen. Att hänvisningen redaktionellt kommer att omfatta vissa paragrafer i taxeringslagen som inte har någon betydelse för de här aktuella målen torde inte kunna föranleda missförstånd. Hänvisningen innebär också att forum för talans väckande bestäms av var den juridiska personen har sitt säte. Finns varken säte eller styrelse väcks talan inom det län där förvaltningen förs. Enligt förslaget till lydelse av 1 § skattebrottslagen är skattebrottslagen tillämplig utan att det behöver anges i skatteförfattningen. 10.24 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:72) om kon-cessionsavgift på televisionens område