prop · GJ03140 · 1996-01-01 00:00:00 — Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse -------------------------------------------------------------------- Lag (1980:424) om åtgärder mot Lag (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg förorening från fartyg 1 kap. 1 § -------------------------------------------------------------------- I denna lag finns bestämmelser I denna lag finns bestämmelser om förbud mot vattenföroreningar om förbud mot förorening från från fartyg, mottagning av fartyg, mottagning av skadliga skadliga ämnen från fartyg, ämnen från fartyg, fartygs kon- fartygs kon-struktion samt struktion samt tillsyn och andra tillsyn och andra åtgärder för att åtgärder för att förebygga eller förebygga eller begränsa begränsa förorening från fartyg. vattenföroreningar från fartyg. Nuvarande lydelse 2 §I lagen används beteckningar som har följande betydelse. -------------------------------------------------------------------- Allt vattenområde i den egentliga med , och inloppet till upp till latitudparal- lellen genom i 44,8 nord -------------------------------------------------------------------- Fartyg Fartyg, svävare, fasta eller flytande plattformar samt andra flytande anordningar som används till sjöss -------------------------------------------------------------------- Skadligt ämne Olja och andra ämnen som, om de kommer ut i havet eller något annat vattenområde, kan innebära risker för människors hälsa, vara skadliga för den faunan eller , skada skönhets- eller rekreationsvärden eller störa annat rättmätigt utnyttjande av havet eller andra vattenområden -------------------------------------------------------------------- Utsläpp Varje utsläpp i havet eller andra vattenområden, såsom utström- ning, kvittblivning, spill, läckage, utpumpning, utspridning eller uttömning. Föreslagen lydelse 2 §I lagen används beteckningar som har följande betydelse. -------------------------------------------------------------------- Allt vattenområde i den egentliga med , och inloppet till upp till latitudparal- lellen genom i 44,8 nord -------------------------------------------------------------------- Fartyg Fartyg, svävare, fasta eller flytande plattformar samt andra flytande anordningar som används till sjöss -------------------------------------------------------------------- Skadligt ämne Olja och andra ämnen som, om de kommer ut i havet, i något annat vattenområde eller i luften, kan innebära risker för människors hälsa, vara skadliga för den faunan eller , skada skönhets- eller rekreationsvärden eller störa annat rättmätigt utnyttjande av havet eller andra vattenområden -------------------------------------------------------------------- Utsläpp Varje utsläpp i havet, i andra vattenområden eller i luften, såsom utströmning, kvittblivning, spill, läckage, utpumpning, utspridning eller uttömning. -------------------------------------------------------------------- -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 kap. 1 § -------------------------------------------------------------------- Regeringen eller den myndighet eller den myndighet som regeringen utser meddelar som regeringen utser meddelar föreskrifter om fartygs konstruk- föreskrifter om fartygs konstruk- tion, utrustning och drift för tion, utrustning och drift för att att förebygga eller begränsa förebygga eller begränsa föro- vatten- föroreningar och om rening samt om certifikat som certifikat som visar att sådana visar att sådana föreskrifter är föreskrifter är uppfyllda. 3 § -------------------------------------------------------------------- Regeringen eller den myndighet eller den myndighet som regeringen utser meddelar som regeringen utser meddelar föreskrifter om hur skadliga ämnen föreskrifter om hur skadliga ämnen som transporteras till sjöss i som transporteras till sjöss i förpackad form eller i frakt- förpackad form eller i frakt- containrar eller på liknande sätt containrar eller på liknande sätt skall hanteras för att vatten- skall hanteras för att förorening föroreningar skall förebyggas skall förebyggas eller begränsas. 6 kap. 2 §2Fartyg skall undergå inspektion när en tillsynsmyndighet som avses i 5 § anser att det behövs. -------------------------------------------------------------------- Inspektion av ett utländskt fartyg som befinner sig i terri-torialhav får vidtas endast om det föreligger klara skäl att anta att ett förbjudet utsläpp skett från fartyget i territorialhavet. Om utsläpp har skett från ett Om utsläpp har skett från ett fartyg som befinner sig i fartyg i ekonomiska zon, ekonomiska zon, gäller i gäller i fråga om rätt att företa fråga om rätt att företa inspektioninspektion vad som föreskrivs i 2 vad som föreskrivs i 2 a §. Vid inspektion skall Vid inspektion skall kontrolleras att fartyget och kontrolleras att fartyget och dess utrustning och dess utrustning är i det skick och driftförhållanden uppfyller kraven att driftförhål-landena är sådana som på ett fullgott skydd mot vatten- behövs för att förebygga förorening. Särskilda åtgärder mot 7 kap. Särskilda åtgärder mot vattenförorening förorening 1 §3 -------------------------------------------------------------------- Regeringen eller den myndighet eller den myndighet som regeringen utser får som regeringen utser får föreskriva föreskriva sådana begränsningar av sådana begränsningar av eller för- eller för-bud mot trafik i bud mot trafik i farvatten inom farvatten inom Sveriges sjöterritorium och ekono- sjöterritorium och ekono-miska miska zon som behövs för att före- zon som behövs för att före-bygga bygga förorening. 2 §4 -------------------------------------------------------------------- Regeringen eller den myndighet eller den myndighet som regeringen utser meddelar som regeringen utser meddelar sådana föreskrifter om läktring av sådana föreskrifter om läktring av skadliga ämnen inom Sveriges sjö- skadliga ämnen inom territorium och ekonomiska zon sjöterritorium och ekonomiska zon som behövs för att förebygga som behövs för att förebygga vattenföroreningar. Föreskrifterna får avse får avse förbud mot läktring inom förbud mot läktring inom vissa vissa områden. 3 § -------------------------------------------------------------------- Regeringen eller den myndighet eller den myndighet som regeringen utser meddelar som regeringen utser meddelar föreskrifter om skyldighet föreskrifter om skyldighet -------------------------------------------------------------------- 1. att rapportera vattenförore- 1. att rapportera utsläpp av ningar och händelser som innebär skad-liga ämnen och händelser som risk för sådana föroreningar, innebär risk för förorening, -------------------------------------------------------------------- 2. att lämna sådana uppgifter om 2. att lämna sådana uppgifter om fartyg och fartygs last som fartyg och fartygs last som behövs behövs för att förebygga eller för att förebygga eller bekämpa bekämpa vattenföroreningar. utsläpp av skadliga ämnen. 5 § -------------------------------------------------------------------- Sker utsläpp av olja eller något Släpps olja eller något annat annat skadligt ämne från fartyg i skadligt ämne ut från ett fartyg i strid mot gällande bestämmelser strid mot gällande bestämmelser eller kan det skäligen befaras eller kan det skäligen befaras att att så kommer att ske och finns så kommer att ske och finns det det grundad anledning att anta grundad anledning att anta att att svenskt territorium eller svenskt territorium, svenskt svenska intressen i övrigt kan luftrum eller svenska intressen i skadas häri-genom i avsevärd mån, övrigt kan skadas härigenom i får sjöfarts-verket och annan avsevärd mån, får och myndighet som regeringen utser annan myn-dighet som regeringen meddela de förbud och utser med-dela de förbud och förelägganden, som är nödvän-diga förförelägganden, som är nödvändiga för att förebygga eller begrän-sa att före-bygga eller begränsa vattenförorening, såsom förorening, såsom 1. förbud mot fartygets avgång eller vidare resa, 2. förbud att påbörja eller fortsätta lastning, lossning, läktring eller bunkring, 3. förbud att använda viss utrustning, 4. föreläggande att fartyget skall följa en viss färdväg, 5. föreläggande att fartyget skall anlöpa eller avgå från en viss hamn eller annan uppehållsplats, 6. föreläggande i fråga om fartygets framförande eller drift, 7. föreläggande att läktra olja eller annat skadligt ämne. 10 kap.9 § -------------------------------------------------------------------- Om brott enligt denna lag som har begåtts utanför svenskt inre vatten på ett fartyg som är registrerat i en främmande stat finns särskilda bestämmelser i lagen (1996:000) om begränsning av tillämpningen av svensk lag vad gäller vissa brott begångna på utländska fartyg. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1 Lagen omtryckt 1983:463. 2 Senaste lydelse 1992:1143. 3 Senaste lydelse 1992:1143. 4 Senaste lydelse 1992:1143. 2.10 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Härigenom föreskrivs att 2 kap. 4 och 17 §§ lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 § Sådant fornfynd som avses i 3 § 1 tillfaller staten. Sådant fornfynd som avses i 3 § 2 tillfaller upphittaren. Han är dock skyldig att erbjuda staten att få lösa in det mot betalning (hembud) 1. om fornfyndet innehåller föremål som helt eller delvis består av guld, silver, koppar, brons eller annan legering med koppar eller 2. om fornfyndet består av två eller flera föremål, som kan antas ha blivit nedlagda tillsammans. Fornfynd som påträffas på havs- bottnen eller dess underlag utanför gränserna för nationell jurisdiktion och som bärgats av ett svenskt fartyg eller förts till till-faller staten. Ett skeppsvrak som påträffas på havsbottnen eller dess underlag utanför gränserna för nationell jurisdiktion och som bärgats av ett svenskt fartyg eller förts till tillfaller staten, om kan antas ha gått sedan skeppet blev vrak. 17 § får genom fyndfördelning överlåta statens rätt till fornfynd på museum som åtar sig att vårda det på ett tillfredsställande sätt. Detta gäller även skeppsvrak som avses i 4 § fjärde stycket. Denna lag träder i kraft . 2.11 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1140) om ekonomiska zon Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (1992:1140) om ekono-miska zon skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 10 § -------------------------------------------------------------------- Denna lag samt de föreskrifter Denna lag samt de föreskrifter och villkor som meddelas med stöd och villkor som meddelas med stöd av lagen skall inte innefatta av lagen skall inte innefatta någon inskränkning av de enligt någon inskränkning av de enligt folkrätten gällande rättigheterna folkrätten gällande rättigheterna till fri sjöfart i den ekonomiska till fri sjöfart i den ekonomiska zonen, till över-flygning av zonen och till överflygning av zonen och till utplace-ring av zonen och inte heller av några kablar och rörledningar i zonen andra rättigheter som följer av och inte heller av några andra allmänt erkända folk-rättsliga rättigheter som följer av allmänt grundsatser. erkända folkrättsliga grund- satser. Denna lag träder i kraft . -------------------------------------------------------------------- 2.12 Förslag till lag om ändring i fiskelagen (1993:787) Härigenom föreskrivs att 41 § fiskelagen (1993:787) skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 41 § -------------------------------------------------------------------- Den som begår brott enligt 37 Den som i ekonomiska eller 40 § genom att bedriva ett zon begår brott enligt 37 eller 40 § otillåtet trålfiske, döms till döms till böter. böter, lägst och Om någon har begått brott enligt högst ett krontal som motsvarar 37 eller 40 § genom att bedriva etthundra gånger antalet ett otillåtet trålfiske skall, om hästkrafter (DIN) i motorn på det påfölj-den bestäms till böter, böterna fiskefartyg som använts för bestämmas till lägst bogsering av trålen, eller till och högst ett krontal som motsva- fängelse . rar etthundra gånger antalet häst- krafter (DIN) i motorn på det fiskefartyg som använts för bog- sering av trålen. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning undertecknade havsrättskonvention i , . Konventionen trädde i kraft sedan den ratificerats av 60 stater. undertecknade ett tillämpningsavtal, som modifierar havsrättskonventionens del XI, angående djuphavsutvinning av m.m. Detta avtal underlättade för industriländerna, och därmed , att inleda arbetet på en ratifikation av konventionen och avtalet.En arbetsgrupp bestående av företrädare för berörda departement under ledning av tjänstemän från utarbe-tade, som grund för lagrådsremiss, en promemoria som har remissbe-handlats. Promemorians lagförslag bifogas som bilaga 1. En förteckning över vilka remissinstanser som svarat samt en sammanställning av remiss- yttranden bifogas som bilaga 2. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. I förhållande till lagrådsremissen har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. 4 Havsrättskonventionen och tillämpningsavtalet 4.1 Konventionens bakgrund och innehåll (United Nations Convention on the of the Sea, UNCLOS) är resultatet av FN:s tredje havsrättskonferens (1973-1982). Förhandlingarna avslutades i varefter texten lades fram för undertecknande i , . 158 stater, däribland , undertecknade konventionen med förbehåll för ratifikation. Konventionen trädde i kraft , efter det att den ratificerats av 60 stater. Havsrättskonventionen har betecknats som den mest omfattande konvention som framförhandlats inom FN. En av FN:s uppgifter är att fortlöpande verka för folkrättens kodifiering. Arbetet på en fördragsrättslig reglering av havsrätten inleddes , då FN:s (International , ILC) tog sig an uppgiften och utarbetade ett utkast till rättsordning för territorialhavet respektive det fria havet. Detta var underlaget för FN:s första havsrättskonferens, som avslutades i och resulterade i fyra konventioner: - Konventionen angående territorialhavet och tilläggs- zonen (trädde i kraft ), - Konventionen angående det fria havet (trädde i kraft ), - Konventionen angående fiske och skydd för havets levande resurser (trädde i kraft ), samt - Konventionen angående kontinentalsockeln (trädde i kraft ). Vidare träffades en överenskommelse om ett fakultativt protokoll angående obligatoriskt biläggande av tvister (trädde i kraft den 30 sep- tember 1962). har ratificerat konventionen angående kontinentalsockeln. FN:s andra havsrättskonferens (1960 i ) sökte stadfästa terri- torialhavets bredd till med en därtill anslutande fiske- zon om likaledes , men lyckades inte nå enighet kring detta. Genèvekonventioner är alltjämt i kraft även om havsrätts-konventionen enligt dess artikel 311.1 skall gälla mellan konventions-staterna i stället för . Initiativet till FN:s tredje havsrättskonferensen utgick från , som i bl.a. föreslog att havsbottnen utanför nationell jurisdiktion skulle förklaras utgöra mänsklighetens gemensamma arv. Ett av generalförsamlingen tillsatt utskott beredde frågan, varefter församlingen (resolution 3067/ XXVIII) fastställde mandatet för den tredje havsrättskonferensen. Dess uppgift blev att parallellt behandla alla aspekter på havens fredliga utnyttjande. Konferensen behövde för att slutföra sitt uppdrag. Orsaken härtill var bl.a. det stora antalet deltagarländer, det omfattande mandatet samt komplicerade röstningsregler, inklusive krav på konsensus. Omröstning fick ske först när alla möjligheter till konsensus uttömts. Icke desto mindre blev, på begäran av , omröstning nödvändig avseende försla- get till konventionen i dess helhet. Vid omröstningen i röstade 130 stater för (däribland de nordiska länderna) och fyra emot (, , , ). Arton länder avstod. Det förslag till konvention som godkändes omfattar 320 artiklar, indelade i 17 delar samt nio bilagor. Härtill kommer fyra konferens-resolutioner som utgör bilagor till slutakten. Resolution I avser inrät-tandet av en förberedande kommission för fortsatt beredning av Internatio-nella havsbottenmyndigheten samt . Resolution II tar sikte på investeringar för pionjäraktiviteter på havs-bottnen utanför gränserna för nationell jurisdiktion. Resolution III avser status för ännu inte självständiga områden och resolution IV handlar om befrielserörelser. Den tredje havsrättskonferensen avslutades i , , , varvid konventionen och slutakten framlades för undertecknande. Slutakten undertecknades av 140 och konventionen av 117 stater. Totalt samlade konventionen 158 underskrifter inbegripet andra organisationer . Stater, som inte undertecknade konventionen eller inom föreskriven tidsram, har möjlighet att ansluta sig senare (artikel 307). Vid undertecknande och ratifikation erbjuds möjligheter att ge förklaringar avseende artikel 287 (val av obligatoriska rättsförfaranden) och artikel 298 (fakultativa undantag för användning av obligatoriska rättsförfaranden) samt artikel 310 (förklaringar som är i överensstämmelse med konventionen). avgav i samband med undertecknandet en förklaring avseende tre sakområden. Därmed klargjordes att sunden mellan och Dan- mark () respektive () skall betraktas som s.k. historiska sund enligt konventionens artikel 35 c och att reglerna för transitpassage således inte skall vara tillämpliga. Vidare förbehöll sig rätten att begära föranmälan för statsfartygs oskadliga genomfart i svenskt territorialhav. Slutligen förklarades att en neutral stats rättigheter och skyldigheter enligt om neutrala makters rättigheter och skyldigheter i händelse av sjökrig inte påverkas av havs-rättskonventionen. Konventionen erbjuder ett i det närmaste heltäckande regelverk för havens fredliga utnyttjande och inkluderar samtliga områden. I vissa fall behandlas även luftrummet över havsområdet. Efter årtionden av förhand-lingar återspeglar konventionen samförstånd mellan stater om deras rättig-heter att utöva jurisdiktion kring sina kuster. Ett annat viktigt element är att den syftar till att skapa balans mellan rättigheter och skyldigheter. I konventionen fastställs territorialhavets maximala bredd till 12 nautis- ka mil. Kuststatens suveräna rättigheter vad avser levande tillgångar får inom ramen för en exklusiv ekonomisk zon (EEZ) utnyttjas från baslinjerna. Konventionen ålägger kuststaten en plikt att bevara dessa tillgångar liksom en skyldighet för alla stater att samarbeta om bevarandet av fiskbestånden i det fria havet, inklusive sådana bestånd som rör sig såväl i det fria havet som i staternas exklusiva ekonomiska zoner. Konventionen ger kuststaten suveräna rättigheter för utvinning och utforskning av icke-levande tillgångar, inklusive olja och gas, som finns på och under kontinentalsockeln. Enligt konventionens definition sträcker sig kontinentalsockeln från baslinjerna eller, i det fall då kontinentalhyllan sträcker sig längre ut, till den punkt där djuphavs-bottnen vidtar, dock aldrig längre än räknat från baslin-jerna. Konventionen innehåller särskilda regler för hur denna punkt skall beräknas. Konventionen upprättar en noggrann balans mellan å ena sidan kust- statens intressen att kontrollera verksamheter i kustnära områden, å andra sidan alla staters rätt att utnyttja det fria havet utan onödiga begräns- ningar. Den reglerar navigationsrättigheter för handelsfartyg och statsfar- tyg, inklusive militära fartyg, samt flygrättigheter både i områden under kuststatens jurisdiktion och över det fria havet. Konventionen ger bestäm- melser om passagerättigheter i sund och arkipelager, om sjöfarten på det fria havet och om rätten att installera och underhålla kablar och rörled- ningar i den ekonomiska zonen och på kontinentalsockeln. För icke-levande tillgångar på havsbottnen utanför nationell jurisdiktion erbjuder konventionen en internationell regim för utforskande och utvinning. Den reglerar privata företags tillgång till den djupa havsbottnen. Enligt kon- ventionen upprättas en internationell organisation, Havsbottenmyndig- heten, vars uppgift är att fördela inmutningar och upprätta ett erforderligt regelsystem. Bestämmelserna om djuphavsutvinning omarbetades genomgripande . Konventionen innehåller ett omfattande regelverk med förpliktande bestämmelser till skydd av den miljön. Reglerna inbegriper alla slags föroreningar från fartyg, från landbaserad verksamhet, genom dumpning samt genom verksamhet på havsbottnen. Berörda parter uppmanas att samarbeta för att gemensamt lösa uppkommande problem. Konventionen har betecknats som ett av de mest omfattande internationella instrumenten för miljövård. Konventionen fäster även stor vikt vid marinvetenskaplig forskning för att öka förståelsen för det nödvändiga i att hushålla med oceanernas tillgångar. Den bekräftar alla staters rätt att bedriva marinvetenskaplig forskning. Kuststaten ges rätt att kräva samtycke för forsknings-projekt i områden under dess jurisdiktion. Konventionen ålägger kuststa-ten att med få undantag ge sådant samtycke. Denna rätt balanseras av specifika regler vars syfte är att garantera att kuststaten inte utövar kontroll utöver vad konventionstexten medger. Konventionen innehåller slutligen ett system för tvistlösning, vars syfte är att främja dess efterlevnad och underlätta en fredlig lösning av uppkommande tvister. Proceduren är flexibel genom att den erbjuder alternativa fora och sätt för tvistlösning, som vissa av konven- tionens regler görs till föremål för tvingande förfaranden. Systemet ger parterna möjligheter att från bindande tvistlösning utesluta politiskt käns-liga ämnen, bl.a. försvarsfrågor och avgränsningar i havet. 4.1.3 Kort historik över havsrätten Ända in har de principer som drogs upp av holländaren 1609 utgivna arbete De mare liberum (Om det fria havet) utgjort grunden för de internationella reglerna om havet. Dessa regler innebar att haven utanför ett smalt bälte invid kusterna, det s.k. territorialhavet (som kom att svara mot räckvidden av ett kanonskott) var fritt att nyttjas av alla för sjöfart, fiske och andra ändamål. Ingen nation hade således rätt att göra anspråk på suveränitet över någon del av det fria havet . En stat kunde på det fria havet utöva jurisdiktion endast över fartyg som förde dess egen flagg och hade inte rätt att ingripa mot andra fartyg. , som vanligen kom att utgöra ett tre eller brett område utanför kusten (1 nautisk mil svarar mot ), hade kuststaten full suveränitet, som utländska fartyg hade rätt till s.k. oskadlig genomfart. utbildades regler för alla staters rätt att bl.a. bekämpa sjöröveri och slavhandel på det fria havet. Bortsett från mindre ändringar kom dock de från Grotius härstammande grundreglerna att bestå fram till tiden efter andra världs-kriget. kunde man se tecken på den havsrättens kris som accelererade . utfärdade den amerikanske presidenten en proklamation, vari förklarades att tillgångarna på den s.k. kontinentalsockeln, dvs. den naturliga förläng-ningen av landmassan utanför , låg under amerikansk juris-diktion och kontroll. Flera latinamerikanska stater proklamerade breda suveränitetszoner utan-för kusten, i regel . Syftet var att tillförsäkra kuststaten rätten till de naturtillgångar som fanns i havet samt på och under havs-bottnen närmast kusten. Den teknologiska utvecklingen, som gradvis möjliggjorde utvinning av naturtillgångar på allt större djup samt den tekniska utvecklingen inom fisket, medförde att allt fler stater gjorde anspråk på bredare suveränitets- eller kontrollzoner. sammanträdde i FN:s första havsrättskonferens med uppgift att kodifiera den dittills i huvudsak oskrivna havsrätten. Konferen- sen, som förberetts i FN:s (Interna- tional , ILC), resulterade i antagandet av de tidigare nämnda fyra konventionerna.