prop · GJ0337 · 1996-01-01 00:00:00 — Remissinstanserna: Har inte haft något att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: I internationella avtal finns vanligen bestämmelser om mekanismer för lösning av tvister mellan parterna angående tillämpningen av det aktuella avtalet. Sådana bestämmelser finns även i de avtal som ingås mellan länder om olika slag av militärt samarbete. För svensk del kan som exempel nämnas avtalet mellan och om upprättande av ett fältsjukhus i under , där det bestämdes att varje meningsskiljaktighet avseende tolkningen av avtalet skulle lösas i samförstånd mellan parterna. Enligt artikel 3 skall tvister om tolkningen och tillämpningen av avtalet lösas genom förhandlingar mellan staterna. Detta är således en lösning som tillämpats i andra sammanhang när ingått internationella avtal, och som har befunnits vara ändamålsenlig. Eftersom föreslagna förfarande för lösning av tvister är avsedd för parterna i avtalet, dvs. staterna, fordras inga ändringar i svensk rätt. 8 Ändring i räddningstjänstlagen -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Felaktiga hänvisningar i 70 och 71 §§ | | räddningstjänstlagen (1986:1102) rättas till. Skälen för regeringens förslag: I samband med utarbetningen av lagen (1994:1720) om civilt försvar (prop. 1994/95:7) gjordes vissa ändringar i räddningstjänstlagen (1986:1102). I lagen om civilt försvar är samlade en stor del av de bestämmelser om den civila delen av totalförsvaret som beslutar om. Lagen reglerar bl.a. kommunernas övergripande ansvar, hemskydd, verkskydd och befolkningsskydd. För vissa verksamhetsområden, bl.a. räddningstjänst, regleras dock verksamheten under höjd beredskap inte i lagen om civilt försvar utan i stället i respektive speciallag; för räddningstjänstens del i räddningstjänstlagen. med att beslutade lagen om civilt försvar gjordes åtskilliga ändringar i räddningstjänstlagen. Bl.a. föreskrevs att de tidigare 65-68 §§ skulle betecknas 69-72 §§. I det sammanhanget företogs inte erforderliga ändringar i de nya 70 och 71 §§ med följd att dessa paragrafer innehåller felaktiga paragrafhänvisningar. De felaktiga hänvisningarna bör nu rättas till. 9 Statschefens bostäder kan vara skyddsobjekt -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Statschefens bostäder får enligt 4 § första| | stycket 1 lagen om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. | | förklaras som skyddsobjekt | -------------------------------------------------------------------- i län förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har tillstyrkt förslag. Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer besluta att anläggning, område, fartyg eller luftfartyg skall utgöra skyddsobjekt. Ett beslut om skyddsobjekt innebär bl.a. att obehöriga inte har tillträde till anläggningen. Enligt 4 § första stycket 1 nämnda lag omfattas bl.a. statschefens residens och statsministerns bostad av lagen. I förarbetena till lagen (prop. 1989/90:54 s. 62 Skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m.) sägs att med kungens residens avses och i . De nu gällande reglerna om skyddsobjekt gör således skillnad mellan statschefens och statsministerns bostäder. När det gäller statsministern finns möjlighet att förklara varje dennes bostad som skyddsobjekt, medan motsvarande möjlighet beträffande statschefen inskränker sig till dennes två residens. Skäl att göra annan bedömning av skyddsbehov för statschefens bostad än för statsministerns bostad föreligger inte. Lagen bör därför ändras så att även statschefens bostad omfattas av lagstiftningen. Eftersom statschefen kan ha residens som inte utgör hans eller hennes bostad - så är fallet med - bör det även i fortsättningen uttryckligen framgå av lagen att även statschefens residens kan utgöra skyddsobjekt. För att tydliggöra att såväl statschefen som statsministern kan ha flera bostäder bör pluralformen användas i lagen. Försvaret har bedrivit fredsfrämjande samarbete med andra länder . har det skett inom ramen för FN. Där är verksamheten reglerad främst genom ett s.k. Status-of-forces agreement () som ingås mellan FN och den stat inom vars territorium en fredsfrämjande insats äger rum. utvidgades försvarets internationella samarbete genom anslutningen till Partnerskap för fred som bl.a innebär att flera länder bedriver gemensam utbildning för fredsfrämjande verksamhet. visar att det i vissa fall blir aktuellt att reglera verksamhetens kostnader mellan länderna. Detta gäller främst skadeståndsanspråk av olika slag. reglerar att ibland åtar sig att betala ersättning för skador som orsakas av en främmande styrka. Med utgångspunkt att utbildningsverksamheten fördelar sig någorlunda jämnt mellan deltagande stater i samarbetet kan regeringen inte se att den rättsliga regleringen av PFF- samarbetet i sig medför ökade kostnader. De förpliktelser som påtar sig genom motsvaras av samma förpliktelser för de övriga deltagarländerna. Ett svenskt betalningsansvar med anledning av en övning här i landet innebär således en motsvarande lättnad då utomlands deltar i utbildning för fredsfrämjande verksamhet. Viss merkostnad kommer emellertid att uppkomma vid övningar i då Försvarsmakten skall tillhandahålla de utländska trupperna drivmedel skattefritt. Även dessa merkostnader i motsvaras av lättnader vid övningar utomlands. Samtliga lagändringar föreslås träda i kraft . 12.1 Lag om ändring i 2 kap. 7 b § Paragrafen utgör ett komplement till 7 a § i samma kapitel. Motiven för bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 7.4.1. Bestämmelsen är avsedd att omfatta samtliga personer som har någon officiell funktion hos den främmande staten och som är knutna till styrkan, således även civilanställd personal. Utanför tillämpningsområdet faller personer som helt privat medföljer styrkan, exempelvis i egenskap av familjemedlemmar, och som alltså inte är underkastade den militära lagstiftningen i den främmande staten. Kravet på förordnande av regeringen gäller åtal för alla typer av brott, oavsett om de har begåtts i tjänsten eller utanför denna. I tveksamma fall bör bestämmelsen tolkas extensivt. Tillstånd bör alltså inhämtas, om det inte står helt klart att sådant inte behövs. Lagrådet har påpekat att den nya paragrafen, som tillkommit med sikte på det samarbete som avses ske med stöd av , enligt sin avfattning blir tillämplig även i andra fall då en främmande militär styrka befinner sig i inom ramen för internationellt samarbete. Lagrådet har med anledning härav påpekat att, om frågan inte som i är särskild reglerad, personal tillhörig en främmande stats militära styrka enligt vissa uttalanden i den folkrättsliga litteraturen anses åtnjuta en på allmän folkrätt grundad immunitet gentemot straffrättliga åtgärder från det mottagande landets sida, antingen generellt eller åtminstone för brott i tjänsten. En uppfattning som dock - såsom Lagrådet framhåller - inte är oomstridd. Lagrådet har tillagt att i den mån immunitet anses föreligga gäller denna inte bara mot åtal utan också mot straffprocessuella åtgärder. Slutligen har Lagrådet påpekat att de nu nämnda frågorna självfallet måste beaktas, om en tillämpning av paragrafen skulle bli aktuell. Regeringen, som ansluter sig till vad Lagrådet anfört, vill endast tillägga att de av Lagrådet nämnda frågorna skall beaktas endast i de fall då en tillämpning av paragrafen blir aktuell och en särskild reglering, som den i PFF- avtalet, saknas. 12.2 Lag om ändring i lagen (1994:588) om utbildning för fredsbevarande verksamhet Lagens rubrik ändras. Bakgrunden till ändringen redovisas i avsnitt 7.2. Bestämmelsen, som är ny, anger att om en utländsk fysisk eller juridisk person, som saknar hemvist här i landet, i medverkar i sådan utbildning för fredsfrämjande verksamhet som avses i lagen, skall staten i stället för den utländska personen ersätta skada som uppkommer i samband med utbildningen och för vilket den utländska personen annars skulle ha varit skadeståndsskyldig enligt svensk lag. Staten skall dock inte ersätta skada hos en sådan utländsk person. Bestämmelsen ger en skadelidande tredje man möjlighet att i svensk domstol yrka ersättning av den svenska staten för skador som orsakats av en främmande stats styrkor. Såsom Lagrådet påpekat skall således den utländska staten i förevarande paragraf inbegripas i uttrycket utländsk juridisk person. Regeln är så generellt utformad att den omfattar både militär och civil verksamhet som äger rum här i landet inom ramen för utbildning för internationellt fredsfrämjande samarbete. Förutsättningen att skadeståndsskyldighet skall ha förelegat enligt svensk lag innebär inte att statens ansvar är uteslutet om skadevållaren omfattas av immunitet. En bestämmelse om immunitet medför nämligen endast att verkställighet är utesluten. Genom att bestämmelsen avser skador som uppkommer i samband med utbildningen får den skadelidande möjlighet att begära ersättning även för skador som uppstått än under den utländska personens tjänsteutövning. Ett samband med den aktuella utbildningen måste dock föreligga. Var gränsen går kan inte anges i förväg utan får avgöras från fall till fall. Innanför gränsen för bestämmelsens tillämpning faller dock skador som orsakats av den främmande styrkans personal under exempelvis ett studiebesök i anslutning till övningen eller under transport mellan olika övningsplatser. Utanför bestämmelsens tillämpningsområde faller däremot skador som uppstår hos den främmande staten under utbildningen. Detta är en konsekvens bl.a. av villkoret att den utländska personen annars skulle ha varit skadeståndsskyldig enligt svensk lag. Vidare är den svenska staten inte ersättningsskyldig enligt i förhållande till den utländska fysiska eller juridiska personen för ifrågavarande skador, om de orsakats av en sådan utländsk fysisk person som avses i lagrummet. Frågan om skadeståndsskyldighet över huvud taget föreligger skall bedömas enligt de i varje särskilt fall tillämpliga reglerna. Flera olika regelverk kan därvid bli aktuella. Det bör noteras att skadeståndslagens regler om medvållande blir tillämpliga liksom allmänna skadeståndsrättsliga grundsatser. När det gäller skador i följd av trafik med motordrivet fordon innehåller trafikskadelagen bestämmelser om rätt till s.k. trafikskadeersättning. Sådan ersättning betraktas inte som skadestånd utan utgår på försäkringsmässig grund, se vidare vad som i denna del anförts i avnsitt 7.5. Under förutsättning att ersättningsskyldighet föreligger enligt trafikskadelagen erhåller en utomstående tredje man trafikskadeersättning även för skador i följd av trafik med ett fordon som tillhör någon av de stater som här i landet medverkar i utbildning för fredsfrämjande verksamhet. Det saknas därför i regel skäl för tredje man att i anledning av en trafikskada rikta skadeståndstalan mot staten med stöd av bestämmelsen. Om den skadelidande emellertid, i enlighet med vad som föreskrivs i 18 § trafikskadelagen, i stället väljer att kräva skadestånd, aktualiseras bestämmelsen. I 20 § trafikskadelagen anges att en försäkringsanstalt som utgett trafikskadeersättning under vissa förutsättningar inträder i den skadelidandes rätt till skadestånd av skadevållaren. Försäkringsanstalten kan, om en sådan situation uppkommer, vända sig mot staten med stöd av bestämmelsen. 12.3 Lag om ändring i lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. I paragrafens första punkt görs tillägget att statschefens bostäder får förklaras som skyddsobjekt. Bestämmelsen har kommenterats i avsnitt 9. Med bostad avses inte t.ex. hotellrum där vistelsen endast är tillfällig. Lagen omfattar således samtliga de bostäder statschefen disponerar, varvid bl.a. nuvarande konungens privata egendom , , omfattas av lagen. På motsvarande sätt kan även en statsministers fritidsbostad utgöra skyddsobjekt. I detta avseende innebär förslaget dock inte någon ändring i sak. Enligt den nya sjätte punkten skall som skyddsobjekt kunna förklaras område där en främmande stats militära styrka som här i landet deltar i utbildning för fredsfrämjande verksamhet inom ramen för internationellt samarbete tillfälligt bedriver övning. Bestämmelsen tillförsäkrar en främmande stats militära styrkor ett skydd här i landet mot bl.a. obehörig insyn och skadegörelse. Skyddet innebär förbud mot tillträde m.m. enligt lagens 7 §. 12.4 Lag om ändring i lagen (1976:766) om immunitet och privilegier i vissa fall Paragrafen, som är ny, medför, vid övningar som hålls i inom ramen för PFF-samarbetet, att främmande stats militära styrka och dess personal åtnjuter immunitet och privilegier i den utsträckning som anges i såvitt avser import och export i förhållande till . Bakgrunden till den nya bestämmelsen redovisas i avsnitt 7.9. 12.5 Lag om ändring i lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m. Ändringen i bestämmelsen innebär att utländska styrkor och dessas medlemmar vid övning i inom PFF-samarbetet, undantas från tullagens regler. Bakgrunden till den nya bestämmelsen redovisas i avsnitt 7.9. 12.6 Lag om ändring i räddningstjänstlagen (1986:1102) 70 och 71 §§ Ändringarna innebär endast att felaktiga paragrafhänvisningar rättas till. Sammanfattning av betänkandet (SOU 1995:53) Samverkan för fred - Den rättsliga regleringen Utredningen om rättsliga förhållanden m.m. i samband med försvarets fredsfrämjande samarbete med andra länder har haft till uppdrag (Dir. 1994:122) att kartlägga de olika frågor om rättslig status för personal, ansvar och skadestånd m.m. som kan uppkomma vid sådant samarbete i eller utomlands. Utredningen skall lämna förslag om vilka frågor av rättslig natur som bör söka reglera i avtal med andra länder och vidare lämna en redogörelse för de ändringar av lagar och andra författningar som skulle behövas med anledning av sådana avtal. Det svenska försvaret har deltagit i det fredsfrämjande samarbetet inom FN. De rättsliga frågorna om status för personal m.m. inom organisationen är reglerade genom olika konventioner om immunitet och privilegier. Vid FN:s fredsbevarande insatser finns bestämmelser om detta i ett särskilt avtal mellan FN och det land inom vars territorium insatsen sker. Bakgrunden till utredningsuppdraget är således inte främst deltagande i FN-arbetet utan snarare behovet av rättslig reglering med anledning av anslutning till NATO:s program Partnerskap för fred. Vidare träffade de nordiska och baltiska staterna samt en överenskommelse om upprättande av en baltisk bataljon för fredsbevarande verksamhet. Utredningens kartläggningsuppgift har således huvudsakligen avsett de behov som kan finnas inom dessa senare områden. På grund av den oklarhet som råder inom den internationella rätten om immunitet och privilegier för markbundna styrkor som befinner sig i ett främmande land för exempelvis övning, föreslår vi att samtliga förekommande rättsliga frågor regleras i avtal mellan de inblandade länderna. Sådana frågor är straffrättslig jurisdiktion, skadeståndsansvar, in- och utförsel av materiel, gränspassage för personal, beskattning, hälso- och sjukvård m.m. För att skall kunna uppfylla åtaganden i ett sådant allmänt internationellt avtal om bl.a. rättslig status för personal fordras ändringar i svensk författning. Detta gäller främst frågorna om straffrättslig immunitet och om skadestånd. Vi förslår därför i betänkandet ändringar i bl.a. lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Eftersom ett sådant internationellt statusavtal fordar ändringar i svensk lag måste överenskommelsen godkännas av . Detta innebär att det är nödvändigt med god framförhållning inför de kommande övningarna inom exempelvis Partnerskap för fred. För vinnande av tid kan emellertid riksdagsbehandlingen påbörjas beträffande lagförslagen som förhandlingsarbetet pågår. kan även besluta om lagförslagen innan förhandlingsarbetet är avslutat. Detta förutsätter naturligtvis att överenskommelsens innehåll inte förväntas avvika från våra förslag i något väsentligt avseende. En sådan överenskommelse måste dock ändå godkännas av , eftersom överenskommelsen gäller ämnen som enligt regeringsformen skall besluta om. I betänkandet redovisas även gällande rättsläge i avsaknad av ett internationellt statusavtal. I begreppet försvarets fredsfrämjande samarbete med andra länder inryms också det internationella civila samarbetet om bl.a. räddningstjänst och humanitära insatser. Partnerskap för fred och suveränitetsstödet till de baltiska staterna innehåller inte bara militärt samarbete utan även ett betydelsefullt civilt program. Behovet av en rättslig reglering finns även inom detta civila område. De konventioner som finns, exempelvis konventionen om bistånd i händelse av en kärnteknisk olycka eller nödläge med radioaktiva ämnen, täcker endast delvis det utvidgade internationella civila samarbetet. Vi har emellertid kunnat konstatera att de frågor som behöver regleras rättsligt i allmänhet inte är specifikt militära. Bestämmelser om straffrättslig jurisdiktion, skadestånd, beskattning, hälso- och sjukvård etc. behövs både i militärt och civilt samarbete. Vi lämnar därför inte några förslag som särskilt tar sikte på det civila samarbetet. Det får i stället bli en uppgift i det kommande förhandlingsarbetet att formulera bestämmelserna så att de kan få en allmän tillämpning. Betänkandets förslag till författningstext Förslag till lag om ändring i lagen (1994:588) om utbildning för fredsbevarande verksamhet Härigenom föreskrivs att det i lagen (1994:588) om utbildning för fredsbevarande verksamhet skall införas två nya paragrafer, 4 och 5 §§, av följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse -------------------------------------------------------------------- Om en utländsk fysisk eller juridisk person som saknar hemvist här i landet i medverkar i sådan utbildning för fredsbevarande verksamhet som avses i denna lag, skall staten i stället för den utländska personen ersätta skada som uppkommer i samband med utbildningen och för vilken den utländska personen annars skulle ha varit skadeståndsskyldig enligt svensk lag. Staten skall dock inte ersätta sådan skada hos den utländska personen . Staten skall ersätta den utländska personen för skada som inte har samband med utbildningen, om skadan har uppkommit genom vållande i och skadevållaren inte var någon som befann sig i med anledning av utbildningen. Staten får kräva tillbaka ersättningen av den som vållat skadan. -------------------------------------------------------------------- Bestämmelser om immmunitet och privilegier i vissa fall i samband med sådan utbildning som avses i denna lag finns i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall. Denna lag träder i kraft den Förslag till lag om ändring i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall Härigenom föreskrivs att det i lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall skall införas en ny paragraf, 7 §, av följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse -------------------------------------------------------------------- Främmande stats personal, som deltar i utbildning för fredsbevarande verksamhet inom ramen för internationellt samarbete i enlighet med ett avtal som är i kraft i förhållande till , åtnjuter immunitet och privilegier i den utsträckning som anges i avtalet. Denna lag träder i kraft den Förslag till lag om ändring i lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Härigenom föreskrivs att det i lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. skall införas en ny paragraf, 2 a §, av följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse -------------------------------------------------------------------- Vad som sägs i denna lag om Försvarsmakten skall också avse en främmande stats militära styrka som här i landet deltar i utbildning för fredsbevarande verksamhet inom ramen för internationellt samarbete. Vid tillämpningen av lagen på en sådan utländsk försvarsmakts verksamhet får dock inte för bevakning av skyddsobjekt anlitas personal ur den utländska försvarsmakten. Denna lag träder i kraft den Förslag till lag om ändring i vapenlagen (1973:1176) Härigenom föreskrivs att 44 § vapenlagen (1973:1176) skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse -------------------------------------------------------------------- Denna lag äger ej tillämpning på Denna lag gäller inte staten. Regeringen får besluta att lagen inte skall gälla för en främmande stats militära styrka, som besöker inom ramen för internationellt samarbete i fredsbevarande verksamhet. Denna lag träder i kraft den Förslag till förordning om ändring i förordningen (1990:1334) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Härigenom föreskrivs att det i förordningen (1990:1334) oom skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. skall införas en ny paragraf, 1 a §, av följande lydelse. 1 a § Beslut som rör verksamheten hos en sådan främmande stats militära styrka som avses 2 a § lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. skall fattas av Försvarsmakten, om inte beslutet enligt denna förordning skall fattas av . Denna förordning träder i kraft den Sammanställning av remissyttranden över betänkandet (SOU 1995:53) Samverkan för fred - Den rättsliga regleringen. Betänkandet (SOU 1995:53) Samverkan för fred - Den rättsliga regleringen har tillställts totalt 55 remissinstanser. Efter remiss har svar inkommit från följande myndigheter: Justitiekanslern, , , Kammarrätten i , , Länsrätten i , , , , , , , , , , , , , , , , , , vid , , , , , och i län. Därutöver har yttrande inkommit från , , Akademikers , och . På eget initiativ har i avlämnat yttrande. Följande instanser har förklarat sig avstå från att svara: , , , (), i (LO), . Remissinstanserna har i huvudsak tillstyrkt förslaget. Fyra instanser - , , och Försvarsmakten - har framfört kritik mot att den civila delen i PFF-samarbetet inte finns genomgången i betänkandet, samt har framhållit att NATO:s framlagda avtalsförslag inte klargör vilka statusregler som skall gälla i samband med de civila verksamheterna. Försvarsmakten har, som redovisas nedan, i övrigt haft ett flertal invändningar mot förslaget. Justitiekanslern, i , , Länsrätten i , , , , , , , , , , , , i län, och har samtliga tillstyrkt förslaget i sak utan vidare kommentar. De remissinstanser som tillstyrkt förslaget har lämnat följande synpunkter. har påtalat att utredningen dels borde ha diskuterat behovet av en svensk reservation beträffande dödsstraffet, dels närmare diskuterat alternativa svenska handlingsalternativ om med NATO:s avtal som mall skall biträda avtalet. har påtalat att rekvisitet "i samband med utbildningen" i 4 § lagen om utbildning för fredsbevarande styrkor ger utrymme för gränsdragningsproblem. framhåller att det i lagmotiven bör utvecklas under vilka förhållanden staten skall ersätta tredje man till följd av skador som uppkommit "i samband med tjänsten". Försvarshögskolan anför att i betänkandet förs en diskussion om termerna "fredsbevarande" och "fredsfrämjande" där det konstateras att den senare termen har en något vidare innebörd än den första. I förslagen till ny lagtext används emellertid fortfarande uttrycket "fredsbevarande". Det bör övervägas att i kommande lagtext genomgående använda termen "fredsfrämjande". Riksåklagaren påpekar att 4 § andra stycket lagen om utbildning för fredsbevarande verksamhet sträcker sig för långt vad gäller statens skadeståndsskyldighet.