prop · GJ03176 · 1996-01-01 00:00:00 — ------------------------------------------------------- 3. på begäran av 3. på begäran av chefsöverläkaren i fall som verksamhetschefen i fall avses i 24 § tredje stycket som avses i 24 § tredje föra den som skall beredas stycket föra den som skall vård eller som är beredas vård eller som är omhändertagen enligt denna omhändertagen lag till ett LVM-hem, samt enligt denna lag till ett LVM-hem, samt 4. på begäran av den som förestår vården vid ett LVM-hem efterforska, hämta eller förflytta någon som skall tas in i hemmet eller som vårdas där med stöd av denna lag. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1990:606. 2 Senaste lydelse 1994:96. 2.13 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:831) om transplantation m.m. Härigenom föreskrivs att 12 § lagen (1995:831) om transplantation m.m. skall ha följande lydelse. ------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 12 § ------------------------------------------------------- Beslut om ingrepp enligt Beslut om ingrepp enligt denna lag fattas vid sådana denna lag fattas av den enheter läkare som är medicinskt som avses i 14 § hälso- och ansvarig för verksamheten sjukvårdslagen (1982:763) eller den till vilken den av chefsöverläkaren eller medicinskt ansvarige den till vilken läkaren har uppdragit att chefsöverläkaren enligt besluta. Sådant beslut får andra stycket nämnda inte fattas av en läkare paragraf uppdragit att som ansvarar för vården av besluta och vid andra den person till vilken en enheter av den läkare som är transplantation skall ske medicinskt ansvarig för eller som skall använda det verksamheten. Sådant beslut biologiska materialet för får inte fattas av en läkare annat medicinskt ändamål. som ansvarar för vården av Beslut om användning av den person till vilken en fostervävnad från aborterat transplantation skall ske för transplantation eller som skall använda det eller annat medicinskt biologiska materialet för ändamål får inte fattas av en annat medicinskt ändamål. läkare som utför aborten Beslut om användning av eller bestämmer tid och fostervävnad från aborterat metod för denna. för transplantation eller annat medicinskt ändamål får inte fattas av en läkare som utför aborten eller bestämmer tid och metod för denna. Att vissa beslut enligt denna lag inte får fattas utan tillstånd föreskrivs i 8, 9 och 11 §§. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att annan hälso- och sjukvårdspersonal än läkare får fullgöra uppgifter som läkare har enligt denna lag. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om tillsyn över hälso- och sjukvården, m. fl. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om tillsyn över hälso- och sjukvården 5 § Paragrafen behandlar s.k. Som framhålls i lag- rådsremissens allmänna motiv (avsnitt 6.5.2.) är dessa en av de viktigaste informationskällorna till stöd för arbetet med förbättrad patient- säkerhet och kvalitet i vården. Förslaget att denna anmälningsskyldighet regleras i lag i stället för i förordning är enligt Lagrådets mening ägnad att understryka betydelsen av att får tillgång till sådan information. Anmälningsskyldigheten gäller enligt förslaget vårdgivare, dvs. den som bedriver hälso- och sjukvård. Därmed undantas de som att utan bedriva sådan vård tar emot uppdrag för hälso-och sjukvården avseende provtagning, analys eller annan utredning som utgör led i bedömningen av en patients hälsotillstånd eller behandling. En sådan uppdragstagare står enligt förslagets 3 § dock under tillsyn. har i sitt yttrande över promemorian Förstärkt tillsyn över hälso- och sjukvården ansett att anmälningsskyldigheten bör omfatta även verksamhet som avses i 3 §. I lagrådsremissen har inte synpunkter bemötts eller på annat sätt kommenterats. Lagrådet vill i den frågan framhålla följande. Genom att ansvaret för att anmälan görs läggs på vårdgivaren med skyldighet för denne att enligt 8 § 4 ange vem som svarar för anmälningsskyldigheten undanröjs den osäkerhet som på vissa håll lär ha rått om vem som är an- mälningsskyldig. En patient kan emellertid drabbas av eller utsättas för risk att drabbas av allvarlig skada eller sjukdom till följd av åtgärd eller underlåtenhet vid sådan provtagning, analys eller annan utredning som avses i 3 §. Det kan mycket väl tänkas att vårdgivaren inte har kännedom om detta. Han har t.ex. ingen anledning att misstänka att en laboratorieanalys är felaktig. Om så är fallet, kan det visserligen i normalfallet förutsättas att laboratoriet underrättar vårdgivaren om felet. Erfarenheterna ger dock vid handen att vårdgivaren inte alltid kan räkna med att få en sådan underrättelse. Enligt Lagrådets mening bör därför i lagen anges en skyldighet för den som bedriver sådan verksamhet som avses i 3 § att ofördröjligen underrätta vårdgivaren om förhållande som har inträffat i verksamheten och som är av det slaget att an- mälan bör göras till . Lagrådet föreslår att 5 § första stycket kompletteras med följande: "Har en patient drabbats av eller utsatts för risk att drabbas av allvarlig skada eller sjukdom genom sådan verksamhet som avses i 3 §, skall den som bedriver verksamheten utan dröjsmål underrätta vårdgivaren." 6 § I första stycket föreskrivs tystnadsplikt för annan personal inom enskild hälso- och sjukvård än sådan som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen. Tystnadsplikten innebär förbud att obehörigen röja i verksamheten erhållna uppgifter om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden. Bestämmelsen har enligt författningskommentaren utformats med 8 och 9 §§ lagen (1994:953) om åligganden för personal inom hälso- och sjukvården som förebild. Regleringen i den lagen skiljer sig emellertid från den nu föreslagna därigenom att den också upptar en bestämmelse om att det inte anses som obehörigt röjande att någon fullgör uppgiftsskyldighet som följer av lag eller förordning. Denna bestämmelse överfördes vid åliggandelagens tillkomst oförändrad från lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. Den motiverades när den infördes i sistnämnda lag med att det av lagtexten borde uttryckligen framgå att en uppgiftsskyldighet i en författning, dock inte av lägre dignitet än förordning, bryter tystnadsplikten (prop. 1980/81:28 s. 23). Vidare framhölls i motiven att en föreskrift från en myndighet om uppgiftsskyldighet, som inte hade stöd i lag eller förordning, således inte bryter tystnadsplikten; uppgiftslämnande på grund av en föreskrift från en myndighet kunde dock vara behörigt på annan grund än en i lag eller förordning föreskriven konkret uppgiftsskyldighet. Som exempel nämndes uppgifter till en tillsynsmyndighet när uppgiften behövdes för tillsynen (a. prop. s. 28). Såvitt Lagrådet kan finna föreligger det inte skäl att i den nu föreslagna lagen utforma tystnadspliktsregleringen i angivet hänseende annorlunda än vad som skett i åliggandelagen och dess föregångare. Lagrådet förordar att paragrafen kompletteras i enlighet härmed. Enligt punkterna 2 och 3 föreligger, med visst undantag, anmälningsskyldighet för den som vid lagens ikraftträdande bedriver verksamhet som omfattas av lagen. Anmälaren ges enligt punkt 2 en tidsfrist , vilken emellertid genom föreskrift enligt punkt 3 kan begränsas. Syftet med punkt 3 är enligt författningskommentaren bl.a. att skall kunna styra i vilken takt anmälningar skall komma in. Anmälaren skall således inte ha rätt att alltid utnyttja hela treårsfristen. Innebörden av punkterna 2 och 3 skulle enligt Lagrådets mening komma till klarare uttryck, om de ges följande lydelse: Den som vid lagens ikraftträdande bedriver verksamhet som omfattas av lagen skall anmäla det till . Detta gäller inte den som erhållit tillstånd för verksamhet enligt stadgan (1970:88) om enskilda vårdhem m.m. 3. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, meddelar föreskrifter om när och hur anmälan enligt punkt 2 skall fullgöras. Sådan föreskrift får inte innebära att anmälan får göras senare än efter lagens ikraftträdande." Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) 28 § Paragrafen avses vara tillämplig på all hälso- och sjukvård, oavsett om den bedrivs i offentlig eller enskild regi. Även med denna utgångspunkt får det anses vara motiverat att det föreskrivs att ledningen av hälso- och sjukvård skall vara organiserad så att den tillgodoser hög patientsäkerhet och god kvalitet av vården, låt vara att föreskriften knappast får någon egentlig innebörd för helt små enheter inom den enskilda hälso- och sjukvården, exempelvis en sådan som består av endast en privatpraktiserande läkare. Med hänsyn bl.a till att paragrafen skall gälla för privata företag oberoende av om verksamheten till någon del erhåller bidrag eller annars finansieras genom det allmänna, ter det sig däremot omotiverat att i lag meddela en föreskrift om att ledningen skall vara organiserad så att den främjar kostnadseffektivitet. Lagrådet förordar att den delen av paragrafen utgår. 29 § I första styckets tredje mening anges att verksamhetschefen skall, i frågor som rör annat än diagnostik eller vård och behandling av enskilda patienter, följa de riktlinjer och anvisningar som den som bedriver verksamheten meddelar. Denna föreskrift ter sig enligt Lagrådets mening överflödig och ägnad att vålla problem. Verksamhetschefens lydnadsplikt i förhållande till vårdgivaren följer av vad som kan ha bestämts i anställningsavtalet och av anställ- ningsförhållandet i övrigt liksom, i det fall vårdgivaren är ett aktiebolag och verksamhetschefen verkställande direktör, av aktiebolagslagstiftningen. Lagrådet förordar att meningen utgår. I fjärde meningen av stycket anges att verksamhetschefen inte får bestämma över diagnostik eller vård och behandling av enskilda patienter, om han eller hon saknar kompetens för detta. Lämpligen bör här samma uttryckssätt användas som det som har begagnats i 30 § och som har förebild i andra stycket av nuvarande 14 §, vilket innebär att krav bör ställas såväl på tillräcklig kompetens som på tillräcklig erfarenhet. Med hänvisning till det anförda och med vissa redaktionella justeringar i övrigt - som bl.a. innebär att även andra meningen föreslås utgå såsom obehövlig - kan första stycket av paragrafen erhålla följande lydelse: "Inom hälso och sjukvård skall det finnas någon som svarar för verksamheten (verksamhetschef). Verksamhetschefen får dock bestämma över diagnostik eller vård och behandling av enskilda patienter endast om han eller hon har tillräcklig kompetens och erfarenhet för detta." Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:953) om åligganden för personal inom hälso- och sjukvården 7 a § Såsom paragrafen är utformad åligger rapporteringsskyldigheten envar inom hälso- och sjukvårdspersonalen som känner till att patientskada eller risk för patientskada har inträffat. Om någon av dem har rapporterat händelsen till vårdgivaren, är det uppenbarligen inte nödvändigt att också de övriga gör det. Å andra sidan får det naturligtvis inte förekomma att ingen rapporterar, därför att var och en förlitar sig på att någon annan har gjort det. Lagrådet förutsätter att olägenheter av detta slag kan motverkas genom föreskrifter som utfärdas med stöd av bemyndigandet i nuvarande 18 § (enligt förslaget 12 §) eller genom allmänna råd. Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:831) om transplantation m.m. 12 § Förslaget innebär att bestämmelsen i första stycket, som anger vem som är behörig att besluta om ingrepp enligt transplantationslagen, anpassas till de föreslagna ändringarna i hälso- och sjukvårdslagens reglering av ledningsansvaret. Mot bakgrund av att den som enligt den nya lydelsen av 29 § hälso- och sjukvårdslagen skall svara för en hälso- och sjukvårdsverksamhet inte behöver ha medicinsk kompetens föreslås i remissen att lagtexten ändras så att den som är ansvarig för verksamheten i medicinskt hänseende blir behörig att besluta i fråga om transplantationsingrepp, med möjlighet för denne att uppdra åt annan att fatta sådana beslut. Den föreslagna anpassningen innebär en saklig skillnad i förhållande till nuvarande lydelse bl.a. genom att den formella möjligheten för den medicinskt ansvarige läkaren att delegera beslutsfattandet till annan än en läkare blir obegränsad. Enligt tredje stycket i paragrafen bemyndigas emellertid regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om att även annan hälso- och sjukvårdspersonal än läkare får fullgöra uppgifter som läkare har enligt lagen. Bemyndiganderegeln har tillkommit med beaktande framför allt av att det finns vissa verksamheter som berörs av lagen - t.ex. blodgivning - för vilka annan hälso- och sjukvårdspersonal än läkare kan vara ansvarig. har därvid ansetts böra inbegripa behörighet att besluta om enklare ingrepp (jfr prop. 1994/95:148 s. 86). Eftersom det således har befunnits motiverat med en speciell bemyn- diganderegel, som sannolikt kommer att följas av kompletterande bestämmelser på förordnings- eller föreskriftsnivå, när det gäller att föra över uppgiften att inom vissa verksamheter besluta om ingrepp till annan än läkare, synes det inte konsekvent att nu öppna generell möjlighet för medicinskt ansvariga läkare att delegera beslutsfattandet i fråga om ingrepp till annan hälso- och sjuk- vårdspersonal. Något behov av en så vidsträckt delegationsmöjlighet har inte heller åberopats i lagstiftningsärendet. Lagrådet förordar med hänsyn till det anförda att den föreslagna lagtexten i första stycket kompletteras - enklast genom infogande av ordet "läkare" - så att det framgår att beslut om ingrepp kan fattas, förutom av den för verksamheten medicinskt ansvarige läkaren, av den läkare till vilken den medicinskt ansvarige har uppdragit att besluta om sådant ingrepp. Förslagen lämnas utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1995/96:176 Förstärkt tillsyn över hälso- och sjukvården. ------------------------------------------------------- Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för inför, ändrar, upp- bakomliggande häver eller upp- EG- repar ett regler normgiv- ningsbemyndigande ------------------------------------------------------- Lagen om tillsyn 28, 29 §§, övergångs- över hälso- och bestämmelse punkt sjukvården 3 ------------------------------------------------------- Hälso- och 32 § sjukvårdslagen (1982:763) ------------------------------------------------------- Tandvårdslagen 17 § (1985:125