prop · GJ0310D1 · 1996-01-01 00:00:00 — Mindre bolag skall dock inte | | vara skyldiga att lämna uppgift om förväntad framtida utveckling.| -------------------------------------------------------------------- Kommitténs förslag: Överensstämmer i väsentliga delar med regeringens förslag (se betänkandet del I s. 157, 308, 309 och 382). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har lämnat kommitténs förslag utan erinran. har dock ifrågasatt kommitténs förslag att vissa uppgifter som har redovisats i förvalt- ningsberättelsen i stället skall redovisas i noter. har ansett att kravet på uppgifter om bolagets förväntade framtida utveckling kan leda till tillämpningssvårigheter. Föreningen har framfört en liknande uppfattning. har ansett att s.k. artikel 11-bolag, dvs. något mindre bolag, bör undantas från skyldigheten att lämna uppgift om förväntad framtida utveckling. Gällande rätt: I årsredovisningen för ett aktiebolag skall det alltid ingå en förvaltningsberättelse. I förvaltningsberättelsen skall lämnas upplysning om förhållanden som är viktiga för bedömningen av bolagets verksamhetsresultat och ställning och som inte har redovisats i balans- eller resultaträkningarna. Där skall också lämnas uppgift om de händelser av väsentlig betydelse för bolaget som har inträffat under räkenskapsåret eller . Vidare skall förvaltningsberättelsen innehålla vissa uppgifter om antalet anställda och om löner och ersättningar. Bland annat skall lämnas uppgift om medelantalet anställda i hela bolaget, medelantalet anställda för varje arbetsställe med mer än tjugo anställda, fördelningen mellan kvinnor och män, löner och ersättningar till styrelsen och verkställande direktören samt löner och ersättningar till övriga anställda. Slutligen skall förvaltningsberättelsen också innehålla förslag till dispositioner beträffande bolagets vinst eller förlust (se 11 kap. 9 § aktiebolagslagen). Någon särskild förvaltningsberättelse behöver inte upprättas för en koncern, men ett aktiebolag som utgör moderbolag skall i sin förvaltningsberättelse lämna i huvudsak samma uppgifter för koncernen som för bolaget. I vissa större koncerner skall uppgift om koncernens lagerreserv lämnas i koncernredovisningen. I dessa fall skall koncernredovisningen även innehålla en finansieringsanalys (se 11 kap. 11 § aktiebolagslagen). För handelsbolag finns inte någon generell skyldighet att upprätta förvaltningsberättelse. En förvaltningsberättelse skall dock upprättas, om nettovärdet av bolagets tillgångar har överstigit 1 000 basbelopp eller om medelantalet anställda har överstigit 200. Även om dessa förutsättningar inte är uppfyllda skall handelsbolaget upprätta förvaltningsberättelse, om det utgör moderföretag i en koncern och tillgångarna resp. antalet anställda i koncernen överskrider de angivna gränsvärdena (se 2 kap. 3 § och 8 § första stycket årsredovisningslag). Bestämmelserna om vad en av ett handelsbolag upprättad förvaltningsberättelse skall innehålla överensstämmer i huvudsak med bestämmelserna om förvaltningsberättelse i aktiebolag. En skillnad är dock att förvaltningsberättelsen i ett handelsbolag inte behöver innehålla förslag till disposition av vinst eller förlust (se 2 kap. 8 § andra - fjärde styckena årsredovisningslag). Direktivet: Artikel 46 i det fjärde direktivet innehåller föreskrifter om förvaltningsberättelse. Enligt artikeln måste förvaltningsberättelsen innehålla en rättvisande översikt över utvecklingen av bolagets verksamhet och dess ställning. Förvaltningsberättelsen skall också innehålla upplysningar om viktiga händelser som har inträffat efter räkenskapsårets slut, bolagets förväntade framtida utveckling, verksamhet inom forskning och utveckling, viss information om förvärv av egna aktier samt uppgift om filialer till bolaget. Medlemsstaterna får dock undanta sådana något mindre bolag som avses i artikel 11 (se ovan avsnitt 6.4) från skyldigheten att upprätta förvaltningsberättelse. Skälen för regeringens förslag: Som ovan har framgått lämnar direktivet ett visst utrymme för att undanta s.k. artikel 11-bolag från skyldigheten att upprätta förvaltningsberättelse. Ingen av remissinstanserna har gjort gällande att generellt skall utnyttja denna möjlighet. De önskemål om att så långt som möjligt förenkla för företagen som bl.a. har givit uttryck för ger emellertid anledning att likväl pröva frågan. De upplysningar som skall tas in i förvaltningsberättelsen är som regel av stor betydelse för att bolagets intressenter skall ha möjlighet att skaffa sig en fullständig och rättvisande bild av bolagets förhållanden. Särskilt i aktiebolag, där delägarna inte har något personligt ansvar för bolagets skulder, finns det därför samma behov som tidigare av att en förvaltningsberättelse upprättas och offentliggörs. Detsamma gäller sådana större handelsbolag som är skyldiga att upprätta förvaltningsberättelse. Den nya lagstiftningen kommer visserligen att omfatta även ett mindre antal handelsbolag som inte behöver upprätta förvaltningsberättelse. Det gäller emellertid endast handelsbolag som direkt eller indirekt ägs av aktiebolag och där skälen för en fullödig redovisning därför gör sig lika starkt gällande som i ett aktiebolag. Till detta kommer att i mindre bolag med regelmässigt okomplicerade förhållanden torde upprättandet av en förvaltningsberättelse inte medföra något mera betydande arbete. Regeringen är mot denna bakgrund inte beredd att nu föreslå att några av de bolag som kommer att omfattas av den nya lagstiftningen undantas från skyldigheten att upprätta förvaltningsberättelse. En annan sak är att det kan finnas anledning att överväga om samma krav bör gälla för förvaltningsberättelser i större resp. mindre bolag. Den nya lagstiftningens bestämmelser om förvaltningsberättelse bör utformas i nära anslutning till de bestämmelser om förvaltningsberättelsens innehåll som finns i aktiebolagslagen. Vissa avvikelser måste dock göras, eftersom direktivet ställer vissa ytterligare krav på förvaltningsberättelsens innehåll. I lagstiftningen måste sålunda ställas krav på att förvaltningsberättelsen skall ge en rättvisande översikt över utvecklingen av bolagets verksamhet och ställning, dvs. ett krav motsvarande det krav på rättvisande bild som måste uppställas i fråga om balansräkningen, resultaträkningen och noterna. Det är naturligt att tolka direktivet så att denna översikt även skall omfatta bolagets resultatutveckling. En översikt av detta slag är av betydande värde även i mindre bolag. Liksom bör förvaltningsberättelsen innehålla uppgift dels om för- hållanden som är av betydelse för bedömningen av bolagets verksamhetsresultat och ställning, i den mån uppgifterna inte har lämnats i balansräkningen eller resultaträkningen, dels händelser av väsentlig betydelse för bolaget som inträffat under eller efter räkenskapsåret. Intresset av att dessa förhållanden redovisas gör sig gällande även beträffande mindre bolag. Förvaltningsberättelsen bör vidare - i enlighet med direktivet - innehålla upplysning om bolagets förväntade utveckling. Självfallet måste sådana bedömningar vara av mera allmän natur och grunda sig på den information som är tillgänglig för bolaget. Såsom några remissinstanser har påpekat kan det ändå vara vanskligt, inte minst för mindre bolag, att lämna upplysningar av detta slag. Med hänsyn härtill bör mindre bolag inte omfattas av skyldigheten att lämna upplysningar om förväntad framtida utveckling. I lagstiftningen bör vidare föreskrivas att förvaltningsberättelsen också skall innehålla upplysningar om bolagets verksamhet inom forskning och utveckling. Vidare bör - såsom direktivet fordrar - förvaltningsberättelsen innehålla uppgift om bolagets filialer. Mindre bolag bör dock undantas från denna skyldighet. Det finns inte något som hindrar den svenske lagstiftaren från att fordra att förvaltningsberättelsen innehåller även annan information än den som måste finnas där enligt direktivet. Liksom bör därför förvaltningsberättelsen för ett aktiebolag innehålla styrelsens förslag till disposition av årets vinst eller förlust. Det kan emellertid med fog hävdas att information som utgör kommentarer till eller specifikationer av uppgifter i balans- eller resultaträkningarna och som därmed på ett naturligt sätt hör ihop med dessa bör lämnas i noter till dessa handlingar och inte i förvaltningsberättelsen. En sådan redovisning medför att läsaren av årsredovisningen ser sambandet mellan sifferuppgiften och den kompletterande informationen och torde på så sätt öka överskådligheten och informationsvärdet av årsredovisningen. Av detta skäl bör bl.a. uppgifter om antalet anställda och uppgifter om utbetalda löner och ersättningar lämnas i form av noter till balans- och resultaträk- ningarna och inte, såsom är fallet , i förvaltningsberättelsen. Detta står också i bäst överensstämmelse med direktivet. En remissinstans har särskilt tagit upp frågan om var uppgift om koncerntillhörighet skall redovisas. Enligt artikel 56.2 i det fjärde direktivet måste en sådan uppgift redovisas i noterna. Det finns enligt regeringens mening inte tillräckliga skäl att fordra att samma uppgift också tas in i förvaltningsberättelsen. Ett slag av information som det inte finns någon skyldighet att redovisa i årsredovisningen är sådan som berör olika miljömässiga aspekter på bolagets verksamhet. Frågan om miljöredovisning har fått ökad aktualitet. Det kan hävdas att någon form av miljöredovisning borde ingå i förvaltningsberättelsen. Regeringen avser att återkomma angående denna fråga. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Nuvarande bestämmelser om finansie- | | ringsanalys överförs i huvudsak oförändrade till den nya | | årsredovisningslagen. Kommitténs förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Föreningen , , och Sydsvenska Handelskammaren har avstyrkt att det i den nya lagstiftningen införs krav på upprättande av finansieringsanalys. I övrigt har kommitténs förslag lämnats utan erinran. Gällande rätt m.m.: Vissa större aktiebolag och handelsbolag är enligt 11 kap. 9 § fjärde stycket aktiebolagslagen och 2 kap. 8 § fjärde stycket årsredovisningslag skyldiga att foga en finansieringsanalys till förvaltningsberättelsen. Vidare måste moderbolag i större koncerner enligt 11 kap. 11 § sjätte stycket aktiebolagslagen och 3 kap. 7 § sjätte stycket årsredovisningslag foga en finansieringsanalys till koncernredovisningen. I båda fallen är storlekskriterierna desamma som i fråga om skyldigheten för bolaget att ha en auktoriserad revisor (jfr 10 kap. 3 § aktiebolagslagen och 2 kap. 3 § årsredovisningslag). I fråga om finansieringsanalysens innehåll och utformning säger lagstiftningen endast att finansieringsanalysen skall redovisa bolagets finansiering och kapitalinvesteringar under räkenskapsåret. Närmare riktlinjer för hur finansieringsanalyser bör utformas har lämnats i Föreningen rekommendation nr 10, Finansieringsanalyser. Direktiven: Direktiven innehåller inte några bestämmelser om finansieringsanalys. Skälen för regeringens förslag: En riktig förståelse av ett företags förhållande kan kräva att uppgifter från olika delar av årsredovisningen sammanställs på lämpligt sätt. För en utomstående intressent kan det vara en fördel om en sådan sammanställning sker genom företagets egen försorg. Detta är bakgrunden till de nu gällande lagreglerna om att det i större bolag skall upprättas en särskild finansieringsanalys (jfr prop. 1975:103 s. 271). En remissinstans har menat att den information som lämnas i finansieringsanalysen i stället bör kunna lämnas i noterna. Enligt regeringens mening torde det emellertid fortfarande vara önskvärt att större bolag gör en särskild sammanställning av uppgifter om finansiering och kapitalinvesteringar. En annan sak är om behovet av finansieringsanalyser bör tillgodoses genom lagstiftning. Några remissinstanser har menat att lagstiftningen inte bör innehålla något krav på upprättande av finansieringsanalys utan att det i stället bör överlåtas till normgivande organ att utfärda rekommendationer i ämnet. Regeringen har förståelse för denna synpunkt men anser att frågan om lagregleringen om finansieringsanalyser kan utmönstras bör anstå till dess att kommittén har avgivit sitt slutbetänkande. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att de nuvarande reglerna om finansieringsanalys överförs till den nya årsredovisningslagen. 15 Redovisning av koncern- och intresseföretag -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: En ny koncerndefinition införs i aktie- | | bolagslagen och den nya årsredovisningslagen. Enligt denna | | skall | | en koncern föreligga i följande fall. | | 1. Ett bolag innehar mer än hälften av rösterna för samtliga | | aktier eller andelar i en annan juridisk person. | | 2. Ett bolag äger aktier eller andelar i en annan juridisk | | person och förfogar på grund av avtal med andra delägare i denna| | över mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar.| | 3. Ett bolag äger aktier eller andelar i en annan juridisk | | person och har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av | | ledamöterna i dess styrelse eller motsvarande ledningsorgan. | | 4. Ett bolag äger aktier eller andelar i en annan juridisk | | person och har rätt att utöva ett bestämmande inflytande över | | denna på grund av avtal med den juridiska personen eller på | | grund av föreskrift i dess bolagsordning, bolagsavtal eller | | därmed jämförbara stadgar. | | I dessa situationer utgör bolaget moderbolag och den andra | | juridiska personen dotterföretag. | | Om ett dotterföretag, eller ett moderbolag och ett eller flera | | dotterföretag tillsammans, eller flera dotterföretag tillsammans| | har sådana rättigheter som avses i 1 - 3 över en annan juridisk | | person, är även denna juridisk person dotterföretag i koncernen.| | Om ett dotterföretag har sådana rättigheter som avses i 4 över en| | annan juridisk person i vilken det äger aktier eller andelar, | | skall även denna juridiska person anses som dotterföretag i | | koncernen. Kommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag (se betänkandets del I s. 159-166 och 168-171). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte haft något att invända mot kommitténs förslag. Bl.a. har dock efterlyst vissa klargöranden. Föreningen har ansett att ett koncernförhållande inte skall kunna grundas enbart på avtal mellan bolagen. har hävdat att den gällande s.k. sekundärregeln bör behållas. har ansett att den skatterättsliga koncerndefinitionen bör anpassas till den civilrättsliga. En koncern utgör en grupp om två eller flera företag, varav ett utgör moderbolag och de övriga dotterföretag. Det typiska för koncernen är att moderbolaget har ett bestämmande inflytande över dotterföretagen, oftast genom att moderbolaget förfogar över en betydande andel av rösterna i dessa. I lagstiftningen ställs krav på en särskild koncernredovisning. Skälen för det är bl.a. att det inte går att få en klar bild av koncernens ställning och resultat enbart av de olika koncernföretagens årsredovisningar. När det gäller tillgångar som moderbolaget äger genom dotterföretaget kommer värderingen av tillgångarna i moderbolagets egen balansräkning att hänföra sig till aktierna i dotterföretaget och inte direkt till dotterföretagets tillgångar. Vilka reala tillgångar som dotterföretagets aktier representerar framgår däremot inte av moderbolagets balansräkning. I ett koncernförhållande finns också möjligheter att genom olika slag av transaktioner mellan koncernföretagen omfördela koncernresultatet efter gottfinnande utan att denna omfördelning kommer till uttryck i koncernföretagens årsredovisningar. I lagstiftningen har också uppställts särskilda regler om vinstutdelning i koncerner. De allmänna reglerna om balansräkning och de därmed sammanhängande vinstutdelningsbegränsningarna utgör nämligen inte något skydd mot att ett koncernföretag delar ut den vinst som redovisas i dess egna balansräkning utan att därvid ta hänsyn till förlust hos annat koncernföretag. En svensk koncerndefinition finns i 1 kap. 5 § aktiebolagslagen. En motsvarande koncerndefinition finns intagen i 1 kap. 1 § års- redovisningslag. Koncerndefinitionen i svensk rätt; huvudregeln I 1 kap. 5 § första stycket aktiebolagslagen föreskrivs att om ett aktiebolag äger så många aktier eller andelar i en svensk eller utländsk juridisk person att det har mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar, aktiebolaget är moderbolag och den juridiska personen dotterföretag. Det är alltså, enligt huvudregeln, röstandelens och inte kapitalandelens storlek som är avgörande för om ett moder-dotterbolagsförhållande föreligger. Avsikten med koncerndefinitionen har nämligen varit att fånga in sådana företagsgrupper som reellt ekonomiskt är och drivs som ett företag, något som förutsätter att moderbolaget har ett avgörande inflytande över övriga företag i koncernen. Av 1 kap. 5 § första stycket andra meningen aktiebolagslagen framgår att indirekta dotterföretagsförhållanden likställs med direkta sådana. Detta innebär att om ett moderbolag har ett dotterföretag som i sin tur kontrollerar mer än hälften av rösterna i ett annat företag, även det sistnämnda företaget är dotterföretag till moderbolaget. Detsamma gäller om moderbolaget tillsammans med ett eller flera dotterföretag eller genom flera dotterföretag innehar röstmajoriteten i ett företag. Koncerndefinitionen i svensk rätt; sekundärregeln Den s.k. sekundärregeln finns i 1 kap. 5 § andra stycket aktiebolagslagen. Enligt denna föreligger en koncern om ett företag på grund av aktie- eller andelsinnehav i ett annat företag eller på grund av avtal ensamt har såväl ett bestämmande inflytande över ett annat företag som en betydande andel i resultatet av dess verksamhet. Under denna regel faller den situationen att ett företag har s.k. praktisk majoritet i ett annat företag. Sådan majoritet kan föreligga om aktierna eller andelarna är så spridda att det räcker med mindre än halva röstetalet för att utöva ett dominerande inflytande på stämma med delägarna i företaget (se SOU 1979:46 s. 32). En sådan praktisk majoritet kan även föreligga när någon delägare genom indirekt innehav - dvs. innehav genom mellanhand - av andra andelar kan utöva ett bestämmande inflytande. Ett bestämmande inflytande kan också vara förhanden när delägarna i ett handelsbolag har träffat avtal som innebär att en delägare skall ha bestämmande- rätten över bolaget. Frågan om ett bestämmande inflytande kan grundas på avtal även i fråga om aktiebolag är omdiskuterad. Som exempel på avtal som grundar ett bestämmande inflytande har nämnts avtal om kreditgivning som är utformade så att de ger kreditgivaren rätt till styrelserepresentation eller exklusivavtal med återförsäljarföretag. Ett avtal mellan aktieägare om att utöva rösträtten på visst sätt (konsortialavtal) torde däremot inte ge upphov till ett koncernförhållande. Ett koncernförhållande torde dock kunna föreligga om två företag som äger hälften vardera i ett tredje företag träffar avtal om att det ena av företagen skall ha rätt att ge det tredje företaget direktiv om dess skötsel. För att det bestämmande inflytandet skall kunna ge upphov till ett koncernför- hållande fordras, som sagts, att det är förenat med en betydande andel i dotterföretagets resultat. Det kan vara fråga om en direkt andel i vinst eller förlust. Men hit hör också fall där moderbolaget tar ut en betydande andel av dotterföretagets vinst genom prissättningen vid vissa affärstransaktioner. Förhållanden som faller utanför gällande koncernbegrepp Ett koncernförhållande kan inte grundas enbart på ett avtal mellan två företag. Det bör härvid framhållas att det enligt svensk rätt inte lär vara möjligt att träffa avtal med ett aktiebolag som innebär att bolagsorganen i bolaget avsäger sig inflytandet över det egna bolaget till förmån för någon utomstående. Såsom har framhållits ovan torde normalt inte heller ett s.k. konsortialavtal mellan delägare i aktiebolag enligt gällande svensk rätt ge upphov till ett koncernförhållande. kan visserligen innebära att ett antal delägare förbinder sig att på bolagsstämman rösta i enlighet med en av delägarnas anvisningar och därigenom i praktiken ge denne delägare ett mycket stort inflytande i det delägda bolaget. Avtalet är emellertid inte bindande för det bolag i vilket rösträtten utövas. Möjligen kan ett konsortialavtal tillsammans med andra omständigheter ge upphov till ett koncernförhållande. Inte heller anses något koncernförhållande normalt föreligga i fråga om s.k. 50/50-företag (se prop. 1979/80:143 s. 71 - 74). Med 50/50-företag avses företag som ägs av två företag till lika delar. I ett sådant företag har inte någon av de båda delägarna någon positiv bestämmanderätt över det delägda företaget utan enbart en möjlighet att utöva vetorätt. Det är dock inte uteslutet att det även i ett sådant fall föreligger ett koncernförhållande, om de båda delägande företagen träffar ett långfristigt avtal som ger det ena av dem rätt att t.ex. utse majoriteten av styrelseledamöterna i det delägda företaget. Koncerndefinitionen har betydelse framför allt för redovisningsreglerna. Ett moderbolag måste sålunda enligt 11 kap. 10 § aktiebolagslagen upprätta en koncernredovisning. Den skall bl.a. innehålla en balansräkning och en resultat- räkning avseende hela koncernen. Dessutom skall moderbolaget i sin årsredovisning lämna vissa särskilda uppgifter rörande dotterföretag (se 11 kap. 6 och 7 §§). Moderbolaget skall vidare i sin förvaltningsberättelse lämna upplysningar bl.a. om viktiga förhållanden och händelser av väsentlig betydelse för koncernen. Det förhållandet att ett aktiebolag utgör moderbolag i en koncern medför också att en särskild begränsning kommer att gälla i fråga om rätten till vinstutdelning. Av 12 kap. 2 § första stycket aktiebolagslagen följer nämligen att moderbolaget inte får dela ut mer än vad som är utdelningsbar vinst enligt koncernbalansräkningen. Koncernförhållandet medför också begränsningar i dotterföretags möjligheter att förvärva eller som pant motta aktier i moderbolaget (se 7 kap. 2 § aktiebolagslagen). Koncernreglerna påverkar dessutom tillämpningsområdet för det s.k. låneförbudet i 12 kap. 7 § aktiebolagslagen. Låneförbudet gäller lån till aktieägare och till vissa andra bolaget närstående men omfattar inte lån till andra företag inom samma koncern. Undantagsregeln för koncernföretag innebär en viss lättnad i låneförbudet. I viss utsträckning kan dock förekomsten av ett koncernförhållande även utvidga tillämpnings-området för låneförbudet. Kretsen av de personer till vilka lån inte får lämnas omfattar sålunda också aktieägare, styrelseledamöter eller verkställande direktör i annat bolag inom samma koncern jämte dem närstående fysiska eller juridiska personer. Slutligen kan nämnas att koncernreglerna får betydelse även på andra områden, t.ex. för utformningen av emissionsprospekt från moderbolag (se 4 kap. 20 och 22 §§ aktiebolagslagen), för styrelsens och verkställande direktörens upplysningsplikt gentemot bolagsstämman (se 9 kap. 12 § aktiebolagslagen), för reglerna om revisorsjäv (se 10 kap. 4 § aktiebolagslagen) och för reglerna om inlösen av aktier i dotterbolag (se 14 kap. 31 - 35 §§ aktiebolagslagen). Utanför aktiebolagsrättens område får koncernbegreppet betydelse främst i fråga om skyldigheten att avge redovisning (se bl.a. årsredo- visningslag). Direktivet: EG-rätten innehåller inte någon allmän bolagsrättslig koncerndefinition. I det sjunde direktivet anges emellertid ett antal situa- tioner då ett företag skall vara skyldigt att upprätta s.k. sammanställd redovisning och sammanställt årsbokslut, dvs. vad som i svensk rätt motsvarar koncernredovisningen. Dessa bestämmelser kan därför sägas innefatta en koncerndefinition. Det bör dock understrykas att direktivet inte ger denna koncerndefinition betydelse annat än på redovisningsrättens område.