prop · GJ0389 · 1996-01-01 00:00:00 — har enligt 6 kap. 2 § grundskoleförordningen (1994:1194) ett barn som räknas som bosatt i utlandet hos sina vårdnadshavare samma rätt till skolgång i som barn bosatta i , om vårdnadshavarna eller en av dem är svensk medborgare. En fristående grundskola skall i princip vara öppen för alla elever och om den enligt regeringens förslag kommer att få statsbidrag för en utlandssvensk elev bör denna elev ha samma möjligheter som en elev bosatt i har att bli intagen. Några problem för eleven att tas in i eller i en fristående grundskola bör inte föreligga. Enligt 11 kap. 1 § gymnasieförordningen (1992:394) skall ungdomar som räknas som bosatta i utlandet hos sina vårdnadshavare likställas med sökande från den kommun där den sökta gymnasieutbildningen anordnas, om vårdnadshavarna eller en av dem är svensk medborgare. Eleven kan dock få problem att komma in på utbildningen eftersom den utlandssvenske eleven i vissa fall inte har betyg som kan jämföras med de betyg en elev som har gått i har. I dessa fall kan eleven bli intagen på den s.k. fria kvoten. Här kan endast ett begränsat antal elever per utbildning tas in och eleverna kan behöva söka till ett flertal skolor för att vara säkra på en plats på en önskad utbildning. Till den fria kvoten förs de som på grund av särskilda omständigheter bör ges företräde framför de övriga eller som kommer från skolor vilkas betyg inte utan vidare kan jämföras med betygen från . För att underlätta för utlandssvenska elever att tas in på en utbildning avser regeringen att i gymnasieförordningen föra in en bestämmelse som innebär rätt att utvidga den s.k. fria kvoten om utlandssvenska elever söker en utbildning. När det gäller fristående gymnasieskolor finns det ingen bestämmelse om hur intagningen skall ske men i princip skall skolan följa de intagningsprinciper som gäller för gymnasieskolan. Vidare bör det i förordningarna för den obligatoriska särskolan respektive för gymnasiesärskolan föras in bestämmelser som ger utlandssvenska elever möjlighet att tas in där. Flera av de utlandssvenska eleverna kommer fortfarande att välja internatboende. Mot den bakgrunden föreslår regeringen att skolformen riksinternatskolor övergångsvis behålls som en säkerhet för att utlandssvenska elever skall få ett internatboende kopplat till sin utbildning. Staten bör kunna träffa avtal med de nuvarande riksinternatskolorna om att anordna utbildning och erbjuda internatboende. Avtalet skall omfatta ett garanterat antal årselevplatser för utbildning från motsvarande årskurs 7 till och med gymnasieutbildning motsvarande antingen ett nationellt eller ett specialutformat program eller utbildning som leder fram till IB-examen. Det avtalade antalet årselevplatser bör dock successivt avtrappas . För att motverka social segregering bör riksinternatskolorna även fortsättningsvis kunna ta emot elever bosatta i . En riksinternatskola kan alltså även i fortsättningen vara ett alternativ för elever från glesbygd som behöver bo inackorderade eller för en elev som kan ha behov av miljöbyte. Kommunernas ansvar för att barn och ungdomar bosatta i kommunen får en adekvat utbildning gäller också elever som väljer att gå i riksinternatskolor. Detta bör återspeglas i skyldigheten att fördela resurser till den av eleven valda skolan. Regeringen föreslår därför att det i skollagen (1985:1100) införs en bestämmelse som innebär att en hemkommun blir skyldig att fördela resurser för elev i riksinternatskola på samma sätt som om eleven valt att gå i en fristående skola. Till dessa elever bör det även kunna lämnas inackorderingstillägg enligt bestämmelserna för studiestöd. En elev som börjat på riksinternatskolan som icke utlandssvensk elev bör - om vårdnadshavaren flyttar utomlands - kunna övergå till gruppen utlandssvenska elever och således berättiga skolan till statsbidrag. Det nu föreslagna systemet bör träda i kraft den l . Det är dock rimligt att hemkommunens skyldighet att betala för en elev i riksinternatskola införs successivt så att bestämmelserna börjar tillämpas för en elev som börjar undervisningen vid skolan /97. Det betyder att statsbidraget i oförändrad omfattning lämnas för elever i årskurser 8 och 9 samt gymnasieskolans årskurser 2 och 3. En övergångsbestämmelse av denna innebörd bör därför införas i skollagen (1985:1100). bör vidare ges i uppdrag att följa utvecklingen av det nu föreslagna systemet. Uppdraget bör omfatta en femårsperiod varunder erfarenheter kan nås av valet av skolform och utvecklingen av antalet utlandssvenska elever i svensk skola med hänsyn bl.a. till medlemskap i och att många svenskar får sin tjänstgöring förlagd till EU-institutioner. Uppdraget bör främst innefatta utvärdering av elevutvecklingen, hur elever väljer, möjligheterna att bli intagen, den sociala och pedagogiska miljön på skolan, boendeformer samt om kvaliteten i skolgången och internatverksamheten svarar mot de behov som dessa elever har. Utvärderingen bör syfta till att ge underlag för ställningstagande om den nu föreslagna förändringen eventuellt behöver ändras och om ytterligare behov finns att införa bestämmelser som gör det möjligt att prioritera utlandssvenska elever vid intagning. Det bör ankomma på regeringen att utfärda de närmare bestämmelserna enligt den nu föreslagna ordningen. Regeringen vill dock för information redovisa huvuddragen i dessa bestämmelser. Statsbidrag för en utlandssvensk elev som väljer att få sin utbildning i utanför riksinternatskolorna utbetalas av på rekvisition av utbildningsanordnaren. Bidrag till kostnader för boende för utlandssvenska elever lämnas i form av inackorderingstillägg oavsett om utbildningen sker i det offentliga skolväsendet eller i en fristående skola eller en riksinternatskola. Bestämmelse härom införs i studiestödsförordningen (1973:418). Regeringen avser att se över bestämmelserna i nuvarande förordning (1991:1080) om riksinternatskolor och anpassa dessa till i huvudsak vad som gäller för fristående skolor. Regeringen ser dock behov av vissa avvikelser härifrån så bör t.ex. undervisningen följa bestämmelserna i grundskole- respektive gymnasieförordning och läroplanen för det obligatoriska skolväsendet respektive för det frivilliga skolväsendet. Därav följer att betyg som ges bör ha lika värde som betyg från utbildning i grundskola eller gymnasieskola. bör ha tillsyn över såväl undervisning som internat vid riksinternatskolan. Vidare skall statsbidraget lämnas för dels det i avtalet garanterade antalet årselevplatser dels också för utlandssvenska elever därutöver. Bidraget bör vidare beräknas som ett belopp per årselevplats som regeringen fastställer . Statsbidraget skall naturligtvis omfatta såväl undervisning som internat vid alla tre skolorna. Avtalen med skolorna kan vidare innehålla bestämmelser om att staten skall ha en representant i styrelsen. Några bestämmelser i förordning om detta behövs däremot inte. Utlandssvenska elever får huvudsakligen sin utbildning vid dagens riksinternatskolor. Det antal elever som kommer att omfattas enligt detta förslag torde vara i stort sett detsamma som i dagens system. Mot den bakgrunden bör de kostnadskonsekvenser som utvidgningen till hela det offentliga skolväsendet och fristående skolor bli marginell. Det nuvarande statsbidraget till riksinternatskolorna omfattar som tidigare nämnts externatelever och andra elever med hemkommun och med rätt att tas emot i riksinternatskola. Staten har alltså på detta sätt subventionerat utbildningskostnaderna för vissa kommuner. Denna subvention skall således upphöra. Det föreslagna systemet innebär en renodling av kommunernas ansvar för ungdomarnas utbildning. Staten tar dock fortsatt ansvar för att utlandssvenska elever kan få utbildning i . Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100) 17 § I första stycket ges en definition av vad som avses med utlandssvenska elever i denna lag. Det krävs således att elevens båda vårdnadshavare, eller om eleven endast har en vårdnadshavare denne, stadigvarande vistas utomlands. Om en vårdnadshavare vistas utomlands men den andre är bosatt i ingår eleven inte i kategorien utlandssvensk elev. Någon koppling till var eleven eller hans eller hennes vårdnadshavare är folkbokförda görs inte. Det som är betydelsefullt är var vårdnadshavarna stadigvarande vistas. Vidare krävs att minst en av vårdnadshavarna är svensk medborgare. I andra stycket ges ett bemyndigande till regeringen att föreskriva att även annan än den som enligt definitionen är utlandssvensk elev skall räknas som sådan. Det kan exempelvis vara föreskrifter om att en elev som är utlandssvensk enligt definitionen vid utbildningens början skall få fortsätta att räknas in i den kategorien så länge som han eller hon exempelvis går kvar i riksinternatskolans gymnasiedel även om de faktiska förhållandena ändras. De faktiska förhållandena kan ändras på olika sätt, exempelvis kan vårdnadshavarna flytta tillbaka till . 33 § I andra stycket har ett undantag gjorts från bestämmelsen i första stycket om hemkommunens skyldighet att lämna ekonomiskt stöd till inackordering. Detta innebär att en utlandssvensk elev som går i en gymnasieskola och som får inackorderingstillägg enligt bestämmelserna i studiestödslagen inte dessutom skall få ekonomiskt stöd till inackorderingen från kommunen. 6 och 8 §§ I dessa paragrafer införs en bestämmelse om att i det fall den fristående skolan får statsbidrag för en elevs utbildning får skolan inte kräva elevens eventuella hemkommun på bidrag till utbildningen. I vissa fall kan en elev ingå i kategorien utlandssvenska elever enligt 10 kap. 1 § och dessutom ha en hemkommun i . Detta gäller t.ex. en utlandssvensk elev vars föräldrar är utsända för anställning på utländsk ort i svenska statens tjänst och som även fortsättningsvis folkbokförs där familjen senast varit bosatt. I detta fall har således eleven en hemkommun men denna blir inte skyldig att betala ersättning till den fristående skolan. 1 § Ändringen i andra stycket innebär att den kategori elever som skall tas emot i första hand har begränsats och endast består av utlandssvenska elever. tillhörde även sk. glesbygdselever och elever som hade behov av miljöombyte denna kategori. Dessa elever kan dock fortfarande tas in på skolan. 1 a § Paragrafen är ny men motsvarande bestämmelse fanns tidigare i 10 kap. 1 § tredje stycket. 1 c § Bestämmelsen är ny och innebär att för de elever som inte tillhör kategorien utlandssvenska elever skall elevens hemkommun lämna bidrag till utbildningen. Härvid skall de bestämmelser som gäller för motsvarande utbildning vid en fristående skola tillämpas. Om eleven går på den del av riksinternatskolan som motsvarar skall bestämmelserna som gäller fristående grundskolor i 9 kap. 6 § tillämpas när det gäller ersättningens storlek och tilldelningen. På motsvarande sätt skall bestämmelserna för fristående gymnasieskolor i 9 kap. 8 och 9 §§ tillämpas för de elever som går på den del av riksinternatskolan som motsvarar gymnasieskolan. Om riksinternatskolan anordnar utbildning som leder fram till IB-examen skall bestämmelserna om ersättning till anordnaren av denna utbildning i 5 kap. 26 a § tillämpas. Bestämmelsen innebär att hemkommunens skyldighet enligt 10 kap. 1 c § gäller de elever som /97 eller senare börjar utbildning på den del av en riksinternatskola som motsvarar respektive gymnasieskolan. Om en elev har gått i på riksinternatskolan inträder hemkommunens skyldighet att lämna bidrag när eleven senare börjar på gymnasieskolan. För de elever som redan har påbörjat sin utbildning vid en riksinternatskola kommer statsbidrag att utgå på samma sätt som tidigare så länge eleven går kvar på den del av riksinternatskolan som motsvarar respektive gymnasieskolan. Sammanfattning av Promemorian Ändring av regleringen för riksinternatskolor, utarbetad av en arbetsgrupp inom En arbetsgrupp inom har haft till uppgift att lämna förslag till hur undervisningen i för utlandssvenskars barn skall kunna behållas som den särskilda regleringen för riksinternatskolor slopas. Arbetsgruppens förslag innebär att detta kan ske antingen genom att staten träffar avtal med ett antal skolhuvudmän (alternativ 1) eller också genom ett system med enbart statsbidrag (alternativ 2). Arbetsgruppen har förordat en lösning enligt alternativ 2. Några grundläggande frågor är gemensamma för båda alternativen nämligen vilka barn och ungdomar som skall ges rätt till utbildning i och vilka utbildningar som skall omfattas av den nya regleringen. Arbetsgruppen valde som övergripande princip för arbetet att söka lösningar som medför att de som ingår i den aktuella elevgruppen så långt det är rimligt ges samma möjligheter att få en utbildning som stämmer överens med de behov och önskemål som andra svenska barn och ungdomar har. Arbetsgruppen föreslår därför en viss utvidgning när det gäller de skolformer som omfattas av det nya systemet. Det nya systemet bör - oavsett alternativ - omfatta utbildning i , den obligatoriska särskolan, specialskolan, gymnasieskolan (alla tre typer av program), gymnasiesärskolan, godkända fristående skolor som motsvarar , grundsärskolan eller specialskolan samt sådana fristående skolor som har utbildningar motsvarande gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan under förutsättning att regeringen har förklarat utbildningarna berättigade till offentligt stöd. Arbetsgruppen föreslår att undantag görs för sameskolan. Elever som omfattas av de nya bestämmelserna Hemkommunen har ansvar för att barn och ungdomar som är bosatta i får utbildning. Bestämmelser om vilken kommun som är hemkommun för den som anses bosatt i landet finns i 1 kap. 15 § skollagen. Huvudregeln är att hemkommun är den kommun där vederbörande är folkbokförd. Barn och ungdomar som har en hemkommun i har alltid rätt att bli mottagna på den utbildning som denna erbjuder. De har också, under vissa förutsättningar, rätt att bli mottagna i en skola i en annan kommun inom det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. Rätten att bli mottagen i en fristående skola är inte knuten till vilken hemkommun eleven har. Det nya systemet bör därför - till skillnad mot vad som gäller - inte till någon del omfatta sådana barn och ungdomar som har en hemkommun i . I stället bör de nya reglerna bara avse barn och ungdomar som saknar hemkommun därför att de inte är bosatta i men som - när de påbörjar utbildningen - har minst en vårdnadshavare som är svensk medborgare. Den nu redovisade ordningen stämmer överens med de särskilda behörighetsregler som finns för barn och ungdomar som inte är bosatta i landet när det gäller och gymnasieskolan. Den angivna gruppen är således enligt 6 kap. 2 § andra stycket grundskoleförordningen (1994:1194) och 11 kap. 1 § gymnasieförordningen (1992:394) behöriga att tas emot i respektive gymnasieskolan trots att de räknas som bosatta hos sina vårdnadshavare i utlandet. Förslaget medför att motsvarande regler om behörighet och rätt att bli mottagen måste införas även för de övriga aktuella skolformerna inom det offentliga skolväsendet för att även dessa skolformer skall bli öppna för denna elevgrupp. Även om prövningen av om eleven har någon svensk vårdnadshavare bara skall göras när utbildningen påbörjas, skall bedömningen av om eleven saknar svensk hemkommun göras . Detta innebär att elever som av någon anledning blir folkbokförda i under utbildningens gång därigenom inte längre tillhör här aktuell grupp elever. Genom folkbokföringen blir normalt den nya hemkommunen skyldig att sörja för elevens fortsatta utbildning. Det finns då inte längre någon anledning för staten att stå för denna garanti. Regler om vilken kommun som skall anses som en elevs hemkommun finns, som redan nämnts, i skollagen. När det gäller nedre åldersgräns för elever i riksinternatskolorna innehåller dagens författningssystem inte någon uttrycklig sådan. Däremot finns i förordningen om riksinternatskolor en bestämmelse som begränsar möjligheten till statsbidrag till årskurserna 7 - 9. Med anledning av den omläggning av som den nya timplanen medför bör det föreslagna nya systemet omfatta utbildning från och med årskurs 6. Däremot finns det inte någon anledning att sänka denna gräns ytterligare. Förslaget enligt alternativ 1 innebär att regeringen sluter avtal med en eller flera skolhuvudmän om att deras skolor - mot särskild ersättning - tillhandahåller utbildning (och boende) för barn och ungdomar ur den aktuella elevgruppen. Avtal, som kan slutas med både huvudmän för skolor inom det offentliga skolväsendet och med huvudmän för fristående skolor, föreslås innebära att skolan åtar sig att tillhandahålla ett visst antal utbildningsplatser för vissa utbildningar samt internatplatser för barn och ungdomar med utlandssvenska vårdnadshavare. Statsbidrag (för utbildning och för internat) lämnas till skolhuvudmannen för det garanterade antalet elevplatser oavsett om de är helt utnyttjade eller inte. Om skolan tar emot fler barn än de garanterade elevplatserna bör huvudmannen få extra ersättning för detta. Statsbidraget bör lämnas med ett visst av regeringen fastställt belopp för sådan garanterad elevplats. En förutsättning för avtal är att skolorna uppfyller vissa grundkrav. Skolan skall erbjuda möjlighet till internatboende och eleverna måste ha möjlighet att kunna bo kvar på internatet under kortare lov och . Vidare bör skolan erbjuda ett brett utbud av utbildningar. När det gäller utbildning på gymnasienivå är det inte nödvändigt för huvudmännen att de själva anordnar alla utbildningar. En offentlig huvudman kan mycket väl ha samverkansavtal med andra offentliga skolhuvudmän om vissa utbildningar. En huvudman för en fristående skola kan ha motsvarande avtal med en annan huvudman för en fristående skola. Möjligen kan en fristående skola även ha avtal med en offentlig skolhuvudman om att denne skall svara för viss undervisning av elever vid den fristående skolan utan att dessa för den skull skall anses som elever i någon skolform som ingår i det offentliga skolväsendet. För att motverka isolering och främja elevernas sociala utveckling bör skolan inte vara inrättad för endast utlandssvenskars barn utan den bör även ta emot andra elever i såväl internat som externat. Eftersom specialskolan har staten som huvudman krävs inget avtal avseende sådan undervisning utan samma effekt kan uppnås genom ändring av specialskolförordningen så att elevgruppen har rätt att gå i denna skolform. Resursutrymme skapas här genom sedvanligt budgetförfarande. Det måste antas att antalet barn och ungdomar som i det nu föreslagna systemet önskar särskoleutbildning blir synnerligen begränsat varför avtal om sådan utbildning bör kunna anstå till dess behov uppstår och träffas avtal då för varje enskild elev för sig. Enligt alternativ 2 inrättas ett särskilt statsbidrag avseende utbildnings- och inackorderingskostnader för den aktuella elevgruppen. Varje skolhuvudman som anordnar någon av de utbildningar som omfattas av systemet och som har elevhem vid vilka eleverna har möjlighet att bo kvar även under kortare lov och får särskilt statsbidrag för dels utbildning dels inackordering för de elever ur elevgruppen som de tar emot i sin skola och på sitt elevhem. Skolhuvudmän som inte har elevhem och som tar emot elever ur denna elevgrupp ges således statsbidrag enbart för utbildningskostnaderna. Eftersom eleven i sådant fall valt att anordna sin inackordering på annat sätt ges bidrag för inackorderingskostnaderna enligt detta alternativ till elevens vårdnadshavare. Det bör ankomma på regeringen att besluta om nivån för bidraget för såväl utbildningen som för boendet liksom de närmare bestämmelserna för bidraget. Förslaget innebär att det särskilda statsbidraget ersätter dagens direkt riktade statsbidrag till riksinternatskolorna för denna elevgrupp. Det kan alltså inte anses strida mot grunderna för det samlade bidraget till kommunerna dvs. det allmänna kommunala bidraget. Det nya systemet bör införas från och med /97. De elever som har startat sina studier vid någon av de nuvarande riksinternatskolorna har påbörjat dessa under vissa förutsättningar, såsom att de - i enlighet med bestämmelserna i förordningen om riksinternatskolor - skall betygssättas som om de gick i respektive gymnasieskolan. Detta innebär att eleverna har haft rätt till betyg med samma rättsliga verkan som om dessa varit satta inom det offentliga skolväsendet. Betyg med denna verkan kan inte sättas vid fristående skolor enligt 9 kap. skollagen. Av hänsyn till dessa elever bör därför övergångsvis föreskrivas att de före detta riksinternatskolorna skall vara skyldiga att tillämpa grundskole- respektive gymnasieförordningens betygsregler för de elever som vid skolan påbörjat grundskolestudier i de tre högsta årskurserna eller gymnasiestudier före de nya reglernas ikraftträdande. De nuvarande riksinternatskolorna, Grännaskolan under förutsättning att ändring av huvudman sker så att skolan drivs av enskild huvudman, bör genom en övergångsbestämmelse kunna godkännas som fristående skolor som motsvarar eller förklaras vara berättigade till kommunalt bidrag för viss utbildning som motsvarar gymnasieskolan. bör få i uppdrag att följa hur utbudet av utbildningar och inackorderingsmöjligheter för denna elevgrupp utvecklas. Skulle det visa sig att tillgången på internatplatser blir för liten i förhållande till behoven sedan det nya systemet införts, måste ytterligare åtgärder övervägas. Sammanställning av remissinstanser och yttranden över promemorian Ändring av regleringen för riksinternatskolor Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av 1. () 3. () 4. () 5. Lundsbergs skola 7. humanistiska läroverket 8. Föreningen i världen (FSU) 13. akademikers centralorganisation () 14. () 15. Dessutom har yttranden inkommit från , , sektionen vid Humanistiska , och Skola, vid , samt Telefonaktiebolaget (publ). instämmer med promemorian att staten med tanke på den ökande internationaliseringen också i fortsättningen bör garantera möjligheten till utbildning i för barn och ungdomar med svenska föräldrar som är bosatta i utlandet. instämmer också i att den nuvarande regleringen av riksinternatskolorna avskaffas men tar inte ställning till vilket av alternativen som bör väljas. instämmer i att förslaget bör omfatta alla skolformer som anordnar undervisning fr.o.m. årskurs 7 då det ökar valfriheten för eleverna och föräldrarna att finna lämplig skolgång för sina barn, med eller utan internatboende. anser att det nya förslaget bör införas tidigast fr.o.m. /97 med beaktande av förslag och ev. ändringar i skollag och förordningar från och Utredning om fristående gymnasieskolor. Direkta överläggningar föreslås ske med nuvarande tre riksinternatskolor för en successiv övergång till ny skolform och nya bidragsregler. Verket bedömer det viktigt att ta hänsyn till föräldrarnas och barnens behov av trygghet när det gäller de utlandssvenska elevernas undervisning och boende. Internatverksamheten bör få ekonomiska förutsättningar att bedrivas på ett acceptabelt sätt. Verket tillstyrker vidare förslaget att verket får i uppdrag att följa hur utbudet av utbildningar och inackorderingsmöjligheter för denna elevgrupp utvecklas om förslagen enligt promemorian införs. () Promemorians förslag att barnets folkbokföring får betydelse för om barnets plats vid en svensk skola är berättigad till statsbidrag eller ej är olyckligt. Det kan leda till att föräldrarna söker undvika att barnet folkbokförs i för att barnets plats vid skolan skall vara berättigad till statsbidrag. Folkbokföringsreglerna är inte ägnade att avgränsa elevgruppen utlandssvenska barn på det sätt som förutsätts i promemorian. RSV anser därför att barnets folkbokföring inte bör vara helt avgörande för regleringen av statsbidrag för utbildning. () delar uppfattningen att det är viktigt att garantera möjligheten till utbildning i för barn och ungdomar vars föräldrar är svenska medborgare bosatta i utlandet.