prop · GJ035 · 1996-01-01 00:00:00 — Med kontanta medel kan banktillgodohavanden och liknande normalt jämställas. Andra tillgångar som lätt kan omsättas i kontanter kan vara dels tillgångar som kan omsättas i kontanter , dels tillgångar vilkas avyttrande inte medför någon märkbar värdeförstöring beträffande rörelsen. Maskiner, andra anläggningstillgångar, insatsvaror i produktionen m.m. skall inte behöva avyttras. Om sådana avyttringsåtgärder är nödvändiga för att gäldenären skall kunna betala sina förfallna skulder är han alltså att betrakta som illikvid. Det finns emellertid skäl att framhålla att, medan en gäldenärs uppgift i konkursförfarandet om att han är insolvent normalt godtas om det inte finns särskilda skäl som talar mot det, kan knappast detsamma gälla illikviditet när en gäldenär ansöker om företagsrekonstruktion. Om det undantagsvis skulle förekomma att en gäldenär är insolvent men inte illikvid kan det inte beslutas om företagsrekonstruktion beträffande honom. I andra stycket anges ett annat avgörande villkor för att rätten skall kunna besluta om företagsrekonstruktion. Det får inte saknas anledning anta att syftet med företagsrekonstruktionen kan uppnås. Rätten måste alltså göra en prognos beträffande utsikterna för att en företagsrekonstruktion kan bli lyckosam. Regeln är avsedd att hindra missbruk av förfarandet. Läget kan t.ex. vara det att gäldenären anger ett helt orealistiskt förslag till ekonomisk uppgörelse. Ansökan bör då genast ogillas. Det är emellertid ett rätt lågt beviskrav som i denna del ställs på gäldenären. Det avgörande bör vara att möjligheten av att en företagsrekonstruktion leder till att verksamheten kan rekonstrueras inte framstår som utesluten. Det kan t.ex. vara så, som framhålls i de allmänna övervägandena, att situationen är svårbedömd t.ex. därför att värdet av säkerhetsunderlaget är oklart. Så snart bedömningen är den att en mera ingående utredning kan visa att förutsättningar för en lyckosam rekonstruktion finns, bör beslut om företagsrekonstruktion kunna meddelas. Som tidigare framhållits, se under 3 §, kommer också rättens prövning att tämligen omgående följas av ytterligare bedömningar när ett mera tillförlitligt underlag föreligger. Saknas grund för att avslå en ansökan, skall rätten besluta om företagsrekonstruktion. Gäldenärens egen inställning och medverkan är av största betydelse för möjligheterna att rekonstruera hans verksamhet. Att sätta igång en företagsrekonstruktion mot dennes vilja torde innebära att det saknas en väsentlig förutsättning för att nå en konstruktiv lösning av företagets betalningsproblem. I paragrafens tredje stycke anges därför att det är en förutsättning att gäldenären medger en borgenärs ansökan för att den skall kunna bifallas. Vad som krävs är ett uttryckligt medgivande från gäldenären. Passivitet, dvs. underlåtenhet att ange sin inställning till ansökningen, uppfyller här inte kravet på medgivande. Det gäldenären har att medge är alltså bifall till ansökningen. Även om ett sådant medgivande har lämnats måste rätten ändå pröva om förutsättningarna för bifall i övrigt (se första och andra styckena) är uppfyllda. Gäldenärens medgivande är således en nödvändig, men inte en tillräcklig, förutsättning för bifall till en borgenärs ansökan. I 9 § andra stycket första punkten anges att en borgenärs ansökan förfaller om den skriftligen bestrids av gäldenären. Borgenärens ansökan skall i ett sådant fall inte ogillas. I stället förfaller borgenärens ansökan och ärendet skall i stället avskrivas från vidare handläggning. Ett sådant skriftligt bestridande innebär att borgenärens ansökan över huvud taget inte tas upp (jfr 7-9 §§) Prövning av ansökan om företagsrekonstruktion 7 § Om gäldenärens ansökan tas upp, skall rätten genast pröva den, om inte annat följer av 8 § andra stycket. Paragrafen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, innehåller en anvisning för rätten att, då man funnit att gäldenärens ansökan skall tas upp till prövning genast besluta i frågan om företagsrekonstruktion. Det är i och med beslutet om företagsrekonstruktion som de flesta rättsverkningar inträder som är förbundna med förfarandet. Det är också viktigt att arbetet med företagsrekonstruktionen kommer igång . Föreskriften om att beslut på ansökan av gäldenären skall fattas genast motsvarar vad som gäller vid konkurs (jfr 2 kap. 14 § första stycket konkursla- gen). Om rättens åtgärder när en ansökan av en borgenär tas upp föreskrivs i 8 §. 8 § Om en borgenärs ansökan tas upp, skall rätten sätta ut ett sammanträde för prövning av ansökan. Sammanträdet skall hållas från det att ansökan kom in till rätten. Om det finns särskilda skäl, får det hållas senare, dock senast . Till sammanträdet skall parterna kallas. Gäldenären skall i kallelsen föreläggas att senast vid sammanträdet yttra sig över ansökan. I kallelsen skall även anges att sammanträdet kommer att ställas in, om gäldenären före sammanträdet själv ansöker om företagsrekonstruktion eller skriftligen medger borgenärens ansökan och rätten inte särskilt underrättar honom om att sammanträdet ändå skall hållas. Parterna skall i kallelsen upplysas om innehållet i 9 §. Kallelserna skall delges parterna. Därvid får beträffande gäldenären delgivning enligt 12-15 §§ delgivningslagen (1970:428) inte ske. Gäldenären skall med kallelsen delges de av borgenären ingivna handlingarna. Paragrafen upptar regler om sammanträde för prövning av en borgenärs ansökan om företagsrekonstruktion avseende en gäldenär (jfr 2 kap. 8 § utredningens lagförslag). Ytterligare bestämmelser om sammanträdet finns i 16 §. Paragrafens första stycke anger att om en borgenärs ansökan tas upp ett sammanträde skall hållas från det att ansökningen kom in till rätten. Denna tid får överskridas om det finns särskilda skäl, dock med högst . Ett skäl för att överskrida tvåveckorsfristen kan vara svårigheter att delge gäldenären ansökningen.I andra stycket ges närmare regler om kallelser till sammanträdet. Parterna, dvs. gäldenären och ansökande borgenär, skall kallas till sammanträdet. Reglerna motsvarar 2 kap. 16 § andra och tredje stycket och 17 § konkurslagen. Om rätten genom innehållet i en borgenärs ansökan sammantaget med gäldenärens medgivande får tillräckligt underlag för sitt beslut, behöver något sammanträde inte hållas. Om å andra sidan de nämnda handlingarna inte ger det erforderliga underlaget, måste sammanträdet äga rum trots att gäldenären har medgett ansökan. Det kan inte uteslutas att gäldenären på grund av en borgenärs ansökan kommer till insikt om sina betalningsproblem och väljer att, i stället för att medge borgenärens ansökan, själv ansöka om företagsrekonstruktion. Även i den situationen kan rätten ha tillräckligt underlag för att utan sammanträde kunna fatta beslut om företagsrekonstruktion.I tredje stycket föreskrivs att parterna skall delges kallelse till sammanträdet. Kan gäldenären inte delges inom de angivna fristerna brister det i förutsättningarna för att besluta om företags- rekonstruktion eftersom ett sådant beslut inte får fattas utan gäldenärens uttryckliga medgivande (6 § tredje stycket). Borgenärens ansökan skall i en sådan situation lämnas utan bifall. Mot bakgrund av att företagsrekonstruktion förutsätter att gäldenären personligen medverkar till och i förfarandet får surrogat- eller kungörelsedelgivning inte förekomma. Denna inskränkning gäller emellertid inte för delgivning av en borgenär. Skulle en gäldenären under sammanträdet bestrida borgenärens ansökning skall ansökningen lämnas utan bifall (jfr 6 och 9 §). I fjärde stycket anges att gäldenären i samband med kallelsen skall delges de handlingar som borgenären har gett in. 9 § Om flera ansökningar som avser samme gäldenär är anhängiga och om en annan ansökan bifalls än den som kom in först, skall det vad gäller frågor som är beroende av tiden för ansökan anses som om beslutet om företagsrekonstruktion har grundats på den ansökan som kom in först. En borgenärs ansökan förfaller om 1. gäldenären skriftligen bestrider ansökan, 2. gäldenären eller borgenären uteblir från det sammanträde som avses i 8 §, eller 3. gäldenären försätts i konkurs. Om ansökan förfaller före sammanträdet skall rätten ställa in sammanträdet och underrätta parterna. (Jfr 2 kap. 9 § utredningens lagförslag) I första stycket behandlas den situationen att flera ansökningar mot samme gäldenär är anhängiga . Situationen kan t.ex. vara den att en borgenärs ansökan följs av en ansökan av gäldenären själv. Regeln är utformad efter mönster av 2 kap. 21 § konkurslagen. Det ges inte någon anvisning till rätten om vilken av två eller flera anhängiga ansökningar som domstolen i första hand skall pröva. Däremot föreskrivs att om rätten bifaller någon annan ansökan än den först ingivna skall det, när det gäller frågor som är beroende av tiden för ansökan, anses som om rättens beslut grundats på den först ingivna ansökningen. Bestämmelsen får sin främsta betydelse för beräkning av den tidpunkt då kvittningsförbud enligt 21 § andra stycket inträder och av fristdag för återvinning enligt 4 kap. 2 § andra stycket konkurslagen (jfr 3 kap. 5 § i detta lagförslag). I paragrafens andra stycke anges vissa formella hinder mot att bifalla en borgenärs ansökan om företagsrekonstruktion. Om något av de angivna hindren är för handen blir således resultatet att ansökan förfaller varvid ärendet skall avskrivas från vidare handläggning. Om gäldenären före sammanträdet skriftligen skulle bestrida ansökningen saknas förutsättningar att få till stånd en företagsrekonstruktion. Företags- rekonstruktionen förutsätter att han såväl medger borgenärens ansökan som är beredd att medverka till en företagsrekonstruktion. Skulle ett skriftligt bestridande komma in från gäldenären förfaller således borgenärens ansökan (första punkten) och ärendet skall avskrivas från vidare handläggning. Båda parters närvaro vid sammanträdet är nödvändig. Om borgenären uteblir måste det antas att han saknar intresse av att fullfölja ansökan, varför hans ansökan då förfaller. Detsamma blir resultatet av gäldenärens utevaro, eftersom en sådan måste anses tyda på att han inte avser att medverka till förfarandet på det sätt som erfordras (andra punkten). Följden blir även i detta fall att ärendet skall avskrivas från vidare handläggning. Även när gäldenären försätts i konkurs förfaller borgenärens ansökan (tredje punkten). En pågående företagsrekonstruktion utgör inte hinder för att bifalla en konkursansökan från gäldenären själv. Är det däremot en borgenär som är konkurssökande är situationen något annorlunda, se 2 kap. 10 a § konkurslagen (lagförslag 2.10). Enligt tredje stycket skall rätten i fall som avses i andra stycket ställa in sammanträdet och underrätta parterna om att ärendet har avskrivits från vidare handläggning. Här är formell delgivning inte påkallad. 10 § Om en ansökan bifalls, skall rätten utse en rekonstruktör. Finns det särskilda skäl får fler än en rekonstruktör utses. Rätten skall också bestämma tidpunkt för ett borgenärssammanträde inför rätten. Sammanträdet skall äga rum från beslutet om företagsrekonstruktion eller den efter beslutet som är oundgängligen nödvändig. (Jfr 2 kap. 4 § utredningens lagförslag) I första stycket anges, som redan berörts under 1 kap. 1 §, att rätten skall utse en rekonstruktör som den beslutar om företagsrekonstruktion. Det är alltså inte möjligt att besluta om företagsrekonstruktion utan att utse en rekonstruktör, vilket kan jämföras med att det inte går att försätta någon i konkurs utan att därefter utse en förvaltare (se 2 kap. 24 § första stycket 2 konkurslagen). Fler än en rekonstruktör kan utses, om det finns särskilda skäl. Sådana särskilda skäl kan vara att gäldenärens verksamhet är av mycket stor omfattning eller av komplicerad art. För att säkerställa att arbetet med företagsrekonstruktionen kan påbörjas skall, enligt andra stycket, rätten i samband med beslutet om företagsrekonstruktion också bestämma tidpunkt för ett borgenärssammanträde inför rätten, vilket normalt måste hållas . Undantagsvis kan dock sammanträdet hållas längre fram i tiden, nämligen om det är oundgängligen nödvändigt, dvs. mycket starka skäl talar för att sammanträdet inte kan hållas så tidigt som huvudregeln anger. Detta kan visa sig vara fallet t.ex. i fråga om ett större bolag som ansöker om företagsrekonstruktion. Det ankommer inte på rätten att skicka ut några kallelser till sammanträdet. Det är i stället rekonstruktörens uppgift att upplysa borgenärerna om sammanträdet (se 13 § 4). Borgenärssammanträdets funktion behandlas i 16 §. Rekonstruktören och dennes uppgifter 11 § En rekonstruktör skall ha den särskilda insikt och erfarenhet som uppdraget kräver, ha borgenärernas förtroende samt även i övrigt vara lämplig för uppdraget. Den som är anställd vid domstol eller kronofogdemyndighet får inte vara rekonstruktör. En rekonstruktör som inte är lämplig eller av någon annan orsak bör skiljas från uppdraget skall entledigas av rätten. Frågor om entledigande tas upp på begäran av rekonstruktören, en borgenär eller gäldenären. (Jfr 2 kap. 13 § utredningens lagförslag) I första stycket anges vilken kompetens m.m. en person skall ha för att kunna utses till rekonstruktör. I avsnitt 7.1 har ingående diskuterats vem som skall kunna vara rekonstruktör. Med den beskrivning av rekonstruktörens kompetens som ges i denna paragraf bör det vara möjligt att i det enskilda fallet välja den person som är mest lämpad för uppdraget. När inte omständigheterna i det särskilda fallet motiverar annat, bör emellertid en advokat ur konkursför- valtarkretsen eller en högre tjänsteman vid ackordscentral utses. Det bör regelmässigt garantera att rekonstruktören har viss erfarenhet av företagsledning, gedigna kunskaper i obeståndsjuridik och andra relevanta rättsområden samt vana vid att hantera situationer i vilka motstående intressen kan göra sig gällande. Det utesluter emellertid inte att det i det enskilda fallet kan, och bör, förordnas en rekonstruktör vars bakgrund är t.ex. ekonomens, företagsledarens, revisorns eller konsultens. Särskilt viktigt är naturligtvis att den tilltänkte rekonstruktören uppfyller kravet att han skall ha borgenärernas förtroende. De nämnda omständigheterna, liksom ärendenas karaktär, gör att kretsen av möjliga rekonstruktörer inte har begränsats av formella skäl. Det finns t.ex. knappast anledning för rätten att, såsom ibland sker när det gäller konkursförvaltare, i avgränsande syfte förteckna personer som generellt kan komma i fråga för uppdrag som rekons- truktör. Reglerna för utseende av konkursförvaltare skiljer sig också i vissa avseenden från vad som gäller utseende av rekonstruktör. Bland annat finns det i det senare fallet ingen motsvarighet till tillsynsmyndigheten i konkurs som skall höras. Även utan någon formell begränsning när det gäller val av rekonstruktör följer det av uppdragets art att denne måste inta en självständig, opartisk hållning och förmå se till såväl gäldenärens som borgenärernas intressen. Mot den bakgrunden bör det vara uteslutet att till rekonstruktör utse någon gäldenärsföretagets ägare, ställföreträdare eller revisor. Det bör knappast heller vara möjligt att utse den som tidigare spelat en mera framträdande roll i företaget, t.ex. någon som har haft en framträdande befattning i företaget eller på annat sätt tidigare tagit aktiv del i skötseln av företagets ekonomi. En särskild fråga (se avsnitt 7.2) är om den som har utsetts till rekons- truktör vid en gäldenärens eventuellt efterföljande konkurs bör anses jävig som konkursförvaltare. Det kan vara kostnadsbesparande att i sådana fall utse rekonstruktören till förvaltare. Denne känner till företaget och de ekonomiska förhållandena i detta och torde därför kunna utreda konkursboet på ett effektivare sätt än en icke tidigare inblandad person. Trots det får man i de flesta fall utgå från att rekonstruktören inte bör utses till förvaltare i näringsidkarens efterföljande konkurs, bl.a. eftersom det kan bli fråga om att förvaltaren har att pröva sådana transaktioner som rekonstruktören tillrått eller kanske t.o.m. gett anvisning om. Det innebär emellertid inte att domstolen kan avstå från att pröva omständigheterna i det enskilda fallet. En företagsrekonstruktion kan t.ex. komma att avslutas mycket tidigt utan att rekonstruktören i någon större utsträckning kommit att involveras i gäldenärens ekonomiska överväganden. I andra stycket anges, liksom i 7 kap. 1 § andra stycket konkurslagen, att den som är anställd vid domstol inte får vara rekonstruktör. En skillnad mellan konkurslagens regel och förevarande paragraf är att även den som är anställd vid kronofogdemyndighet är undantagen från möjligheten att bli utsedd till rekons- truktör. Tredje stycket innehåller regler om entledigande av en rekonstruktör. För att en fråga om entledigande skall bli aktuell krävs att rekonstruktören, gäldenären eller någon borgenär hos domstolen begär att rekonstruktören skall entledigas. Domstolen får alltså inte utan en sådan begäran ta upp frågan. Om en begäran om entledigande kommer in till domstolen skall domstolen bereda övriga intressenter tillfälle att yttra sig över begäran innan domstolen beslutar i frågan. Någon särskild föreskrift har inte ansetts behövlig. En rekonstruktör skall enligt ordalydelsen entledigas om han inte är lämplig eller av någon annan orsak bör skiljas från uppdraget . Det innebär för det första att han skall entledigas om han inte uppfyller de krav som anges i första stycket. Även om rekonstruktören då han utsågs uppfyllde dessa krav kan det tänkas att han sköter sitt uppdrag på ett sådant sätt att han kan anses lämplig för det. För det andra skall han entledigas om det finns någon annan orsak till det. Ett exempel kan vara att han på grund av sjukdom kan fullgöra sitt uppdrag. 12 § Rekonstruktören skall när han fullgör de uppgifter som anges i 1 kap. 2 § undersöka gäldenärens ekonomiska ställning och i samråd med gäldenären upprätta en plan som redovisar hur syftet med företagsrekonstruktionen skall uppnås (rekonstruktionsplan). Planen skall tillställas rätten och borgenärerna. Rekonstruktören får anlita sakkunnigt biträde. Att rekonstruktören får väcka talan om återvinning framgår av 3 kap. 6 §. (Jfr 2 kap. 12 § utredningens lagförslag) I denna paragraf, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, ges vissa allmänna föreskrifter om vad som ankommer på rekonstruktören. Det kan erinras om att det redan i 1 kap. 2 § andra stycket anges att rekonstruktören skall tillvarata borgenärskollektivets intressen. Rekonstruktören är alltså inte att betrakta som gäldenärens ombud i förhandlingar med borgenärerna. I förevarande paragraf anges i första stycket att rekonstruktören efter att ha undersökt gäldenärens ekonomiska ställning skall upprätta en rekonstruktionsplan.Ett preliminärt utkast till en sådan plan bör kunna föreligga redan vid det borgenärssammanträde som avses i 16 §. Planen kan därefter successivt kompletteras och fullständigas under det att företagsrekonstruktionen fortgår. Det är genom innehållet i en sådan mera slutgiltigt utformad plan som det står klart om och i så fall hur gäldenärsföretaget kan rekonstrueras. Ofta torde det också vara så att det är på grund av vad planen innehåller beträffande en rekonstruktion i sak, dvs. av själva verksamheten, som borgenärerna avgör om de är beredda att medverka till en föreslagen finansiell rekonstruktion genom att t.ex. sätta ned sina fordringar. Huvudpunkterna i en rekonstruktionsplan bör vara följande. Rekonstruktören bör kartlägga företagets ekonomiska svårigheter samt göra en analys och en bedömning av orsakerna till problemen. I planen bör givetvis också så noggrant som möjligt identifieras de åtgärder som måste vidtas för att man skall komma till rätta med företagets problem, vad gäller såväl verksamhetens resultat som dess finansiering. I samband därmed bör också anges en tidsplan för rekonstruktionens genomförande. Beträffande allmänna synpunkter på syftet med planen och sättet för dess upprättande hänvisas till avsnitt 7.4. Det bör erinras om att planen, när den ges in till rätten, blir allmän handling. Eftersom det inte föreslås någon särskild sekretessregel för ärenden om företagsrekonstruktion, kan det finnas anledning för rekonstruktören att iaktta viss återhållsamhet beträffande planens utförlighet i detaljer. Det får dock givetvis inte hindra honom från att redovisa samtliga de rekonstruktionsåt- gärder som föreslås och de bedömningar som föranlett förslagen. I 8 kap. 17 § sekretesslagen (1980:100) finns också en bestämmelse som gör det möjligt att sekretessbelägga uppgifter vars utlämnande mera påtagligt skulle kunna skada rekonstruktionsgäldenären. Om rekonstruktionsplanen innehåller uppgifter som rekonstruktören anser har karaktär av företagshemlighet och därför bör sekretessbeläggas är det givetvis viktigt att han uppmärksammar rätten på detta förhållande senast när planen ges in till rätten. Enligt andra stycket kan rekonstruktören anlita sakkunnigt biträde. Rekonstruktören kan på så sätt tillföra ärendet den kompetens som är nödvändig och som han själv inte besitter (jfr vad som sagts under 11 §). Det är givetvis viktigt att all erforderlig kompetens finns representerad under en företagsrekonstruktion. Särskilt i förfaranden rörande mer omfattande eller komplicerade verksamheter kan sådan kompetens inte finnas samlad hos en enda person, dvs. den utsedde rekonstruktören. Denne kan i dessa fall behöva anlita sakkunnigt biträde. Erinras kan också om att det är möjligt att enligt 10 § utse fler än en rekonstruktör. I vissa fall kan det vara tillfälligheter som avgör om fler än en rekonstruktör utses enligt 10 § eller om en utsedd rekonstruktör anlitar sakkunnigt biträde enligt bestämmelsen i förevarande stycke. Av tredje stycket framgår att rekonstruktören tillagts rätt att föra talan om återvinning (se vidare avsnitt 6.5). Sådan talan får väckas sedan beslut om företagsrekonstruktion har meddelats. Det är därvid på två punkter fråga om en utvidgning av möjligheterna att föra återvinningstalan jämfört med vad som gäller enligt ackordslagen. För det första är det enbart borgenärerna som har möjlighet att väcka talan om återvinning enligt ackordslagen. I förevarande stycke erinras om att sådan rätt även tillkommer rekonstruktören (se 3 kap. 6 §). För det andra får återvinningstalan väckas inom ramen för företagsrekon- struktionen utan begränsning till att förfarandet innefattar ett ackords- förfarande. 13 § Rekonstruktören skall inom från beslutet om företagsrekonstruktion- underrätta samtliga kända borgenärer om beslutet. Till underrättelsen skall fogas 1. en preliminär förteckning över gäldenärens tillgångar och skulder, 2. gäldenärens senaste balansräkning och de ytterligare upplysningar som behövs om hans ekonomiska ställning, 3. uppgift om orsakerna till betalningssvårigheterna och om hur verksamheten kan rekonstrueras, och 4. upplysning om den tidpunkt för borgenärssammanträde som bestämts enligt 10 § andra stycket. Om antalet borgenärer med fordringar utan förmånsrätt är mycket stort, får underrättelser till dessa borgenärer ersättas av ett tillkännagivande genom kungörelse. En sådan kungörelse skall innehålla upplysning om beslutet om företagsrekonstruktion och om tidpunkten för borgenärssammanträdet. Paragrafen har utformats efter förslag från Lagrådet. (Jfr 2 kap. 14 § utredningens lagförslag.) I paragrafens första stycke ges en bestämmelse om rekonstruktörens åligganden, utöver vad som följer av 12 §, när företagsrekonstruktion har beslutats. Han skall inom underrätta samtliga kända borgenärer om att företagsrekonstruktionen har påbörjats och enligt andra stycket tillställa borgenärerna visst material. Det kan därvid erinras om att gäldenären enligt 3 § i samband med att han ansöker om företagsrekonstruktion skall ge in en förteckning över sina borgenärer.