prop · GJ03226 · 1996-01-01 00:00:00 — Miljövårdsberedningen förslag: Turistdelegationen bör få i uppdrag att utarbeta en handlingsplan för miljöanpassad turism. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till förslaget om handlingsplan, bl.a. , , , Turistdelegationen, flera länsstyrelser, kommuner och . kommun anser att länsstyrelser och kommuner själva bör utveckla en regional utvecklingsstrategi. kommun konstaterar att ekoturismen inte kommer att ge arbetskraft att bära upp godtagbar infrastruktur. Åre kommun anser att ett helhetsgrepp saknas och att den ekonomiskt viktigaste turismen är den alpina vinterturismen. Lant- brukarnas riksförbund framhåller att turismen i fjällen inte enbart berör kalfjällen. anser att utredningen förbigått markägarna och efterlyser klarläggande av rättsregler. Förbundet menar att en växande turism i fjällen förutsätter samverkan och avtal med markägarna. Skälen för regeringens bedömning: beslutade om inriktningen och omfattningen av turistpolitiken (prop. 1994/95:177, bet. 1994/95:KrU28, rskr. 1994/95:395). Målet för turistpolitiken är att skall ha en hög attraktionskraft som turistland och en långsiktigt konkurrenskraftig turistnäring. En särskild myndighet, Turistdelegationen, inrättades med uppgift att förbättra samordningen av olika statliga insatser som kan medverka till att stärka turistnäringens utveckling samt för att öka samverkan mellan staten, regionala organ, kommuner och näringen. Staten medverkar vidare i marknadsföringen av som turistland på vissa utlandsmarknader. Ett av staten och näringen samägt marknadsföringsbolag, , har bildats. I propositionen om turistpolitik framhålls vikten av att näringen i sin utveckling på ett miljömässigt balanserat sätt drar fördel av de naturliga förutsättningar som har för att attrahera rekreationsturister. Marknadsföringen av inriktad på att öka antalet rekreationsresenärer tar sin utgångspunkt i de unika tillgångar som landet har jämfört med andra länder. Den främsta tillgången är vår vidsträckta och orörda natur. Eftersom naturen är en unik tillgång som har, sett ur turismens synvinkel, är det av avgörande betydelse för framtiden att denna resurs vårdas. Det finns därför en mycket stark koppling mellan å ena sidan turistpolitiken och å andra sidan miljöpolitiken, naturvården och skogspolitiken. Turistdelegationen har av regeringen fått i uppdrag att utarbeta ett handlingsprogram, vilket skall vara ett stöd för samarbetet på de mest centrala områdena i utvecklingen av svensk turism. Handlingsprogrammet skall medverka till att de offentliga insatserna bättre samordnas till en stark helhet. Det övergripande målet med handlingsprogrammet är att skall ha en hög attraktionskraft som turistland och en långsiktigt konkurrenskraftig turistnäring. Arbetet bedrivs i fem olika arbetsgrupper, vilka representerar huvudområden för ett samlat handlingsprogram. Dessa områden är produkt- och destinationsutveckling, marknadsinformation, marknadsföring, kompetensutveckling och informationsteknologi. Resultatet kommer att presenteras . Miljövårdsberedningen föreslår i sitt betänkande bl.a. att Turistdelegationen får i uppdrag att utarbeta en handlingsplan för miljöanpassad turism. Det pågående arbetet med handlingsprogrammet innefattar även frågor om inriktningen av miljöanpassad turism. Det arbetet bedrivs i första hand inom den grupp som arbetar med produkt- och destinationsutveckling. I arbetsgruppen är såväl myndigheter, organisationer som lokala och regionala turistföretag företrädda. Arbetet skall syfta till att förstärka och tydliggöra produkten som grund för utveckling av svensk turism. Bl.a. skall gruppen föreslå former för hur kvalitetssäkring inom turismen kan ske. Arbetet skall bedrivas i nära samarbete med gruppen för marknadsföring. Behovet av forskning och utveckling inom turistområdet skall också belysas inom ramen för arbetet med handlingsprogrammet. I det samlade programdokumentet för i mål 6-området konstateras att turistnäringen i området har haft en stark kapacitetstillväxt tack vare ett inflöde av gäster från de större städerna och från utlandet. Antalet anställda i turistverksamhet har ökat. Länen och kommunerna har investerat stora summor i infrastruktur för turism. Kapacitetsutnyttjandet i turistanläggningarna är dock lågt utom under vinterns högsäsong. Ett förbättrat kommunikationssystem har bidragit till ökningen av turister i området. Turistmarknaden förväntas fortsätta att öka. Sektorn bör dock koncentrera sig på en ökning av kapacitetsutnyttjandet och en minskning av kostnaderna för att vara konkurrenskraftig. Vid fördelningen av resurser mellan de olika programmen har stor tyngd lagts vid turism. Insatsområdet Företagsutveckling riktas mot små och medelstora företag samt turistsektorn. Åtgärderna för turistsektorn fokuseras på utnyttjandet av produkten och en förlängning av turistsäsongen samt på utvecklingen av yrkeskompetens och utbildning inom turistsektorn. För dessa åtgärder satsas totalt 45 miljoner ecu (varav 15 miljoner ecu är privat finansiering) resp. drygt 15 miljoner ecu (varav drygt 5 miljoner ecu är privat finansiering). Insatsområdet Lokal utveckling skall stimulera och stödja intitiativ som bl.a. leder till ökad sysselsättning. Åtgärder inom turism och kultur kommer att fokuseras på startandet av småskaliga företag med lokala produkter som exempelvis kulturturism. På dessa åtgärder satsas totalt drygt 16 miljoner ecu (varav 1 miljon ecu är privat finansiering). Inom EU läggs stor vikt vid miljöanpassad turism. har instiftat ett pris för turism och miljö som delades ut . Tävlingen var öppen för turistdestinationer i som byggt upp en miljöanpassad turism. Som tidigare nämnts spelar turismen en central roll för utveckling och skapande av nya arbetstillfällen i landets fjällområden. Turismen har fått en växande betydelse även för samerna som ett komplement till renskötseln. Samernas kultur är en källa för unika upplevelser för turister. Problem kan dock uppstå mellan rennäring, turism och friluftsliv på grund av rennäringens känsliga natur. Det är därför mycket positivt att samerna själva startar turistföretag dels för att sprida kunskap om samisk kultur, dels för att minska störningarna mellan turister och renskötsel. Ett samarbete mellan samebyar, kommuner, turistföretag och övriga aktörer avseende informationsspridning och vilka hänsyn som bör tas avseende renskötseln är för alla berörda en förutsättning för att kunna dra nytta av den ökande turismen. Det samlade programdokumentet för i mål 6-området omfattar som nämnts ett insatsområde för samisk utveckling. Ett stöd på drygt 5 miljoner ecu kommer att disponeras av för att bevara och utveckla den samiska kulturen. Förutsättningarna att bevara den samiska kulturen kan förbättras genom att anpassa och använda ny teknik, vilket också kan leda till nya arbetstillfällen inom turistnäring och hantverk. 12.3 Miljömål för turistsektorn -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Instruktionen för Turistdelegationen bör | | ändras så att myndighetens sektorsansvar för miljön framgår | | tydligt. Miljövårdsberedningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser tillstyrker. Skälen för regeringens bedömning: Staten har ett övergripande ansvar för att skydda skog, fjällvärld och andra marker från överutnyttjande. Turismen spelar en central roll för utveckling och skapande av nya arbetstillfällen i landets fjällområden. Det kan i vissa fall kortsiktigt föreligga intressekonflikter mellan ökad turism i fjällvärlden och kraven på tillgång till orörd natur som ställs av både besökare och bofast befolkning. Långsiktigt är dock, enligt regeringens mening, turist- och miljöskyddsintressena till väsentlig del sammanfallande eftersom naturen är turismens viktigaste tillgång och därför måste vårdas och brukas på ett uthålligt sätt. Det är därvid nödvändigt att hänsyn tas till de grundläggande förutsättningar som måste uppfyllas för att turistnäringen i området skall kunna drivas effektivt och med tillfredsställande ekonomi. Miljövårdsberedningen föreslår i sitt betänkande att instruktionen för Turistdelegationen ändras så att myndighetens sektorsansvar för miljön framgår. Myndigheten har till uppgift att i samverkan med berörda statliga och kommunala organ verka för att skapa en ökad förståelse för miljöskyddets, naturvårdens och kulturens betydelse för den svenska turistnäringen. För att ytterligare betona vikten av att turismen utvecklas på ett miljömässigt balanserat sätt bör myndighetens sektorsansvar för miljön förtydligas och miljömål för turistsektorn formuleras så att fjällregionernas specifika naturtillgångar nyttjas på ett hållbart sätt och därmed kan bibehålla sin attraktionskraft som turistmål. Regeringen avser att ändra instruktionen för Turistdelegationen så att myndighetens sektorsansvar för miljön framgår på ett tydligt sätt. 13 Jakt och fiske Miljövårdsberedningen har övervägt vissa frågor som gäller jakt och fiske, bl.a. upplåtelseformer och tidpunkt för jakt. , och har haft i uppdrag att utvärdera fjälljakten. Uppdraget redovisades till . -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: De föreslagna lagarna med undantag för | | ändringarna i körkortslagen skall träda i kraft | | 1997. Körkortslagen skall träda i kraft . Miljövårdsberedningens förslag: Beredningen har lämnat förslag på olika ikraftträdande tidpunkter Skälen för regeringens förslag: De föreslagna lagarna syftar till ett bättre skydd för framför allt det obrutna fjällområdet. Lagändringarna kommer att medföra att vissa områden och områdesskydd behöver ses över för att uppfylla de mål som ställs upp. Arbetet med att närmare precisera de områden som berörs skall ske i samarbete med regionala och lokala myndigheter. Denna process kommer att ta . För att arbetet med denna översyn och erforderliga övriga författningsändringar skall kunna påbörjas och genomföras bör de föreslagna lagändringarna genomföras . Det är emellertid mindre lämpligt att under en pågående vintersäsong låta de förändringar som gäller möjligheterna att färdas i terrängen med terrängskortar slå igenom ute på fältet. Terrängkörningslagen bör därför omfattas av en övergångsbestämmelse som medför att av tidigare fattade beslut om undantag från förbud enligt terrängkörningslagen gäller till . Övergångsbestämmelsen medför även att nya beslut om undantag måste meddelas för att dessa skall gälla fr.o.m. . För körkortslagens del skulle ett ikraftträdande under närmast följande vintersäsong kunna medföra problem genom att ett relativt stort antal prov för traktorkörkort behöver avläggas . För att skapa handlingsutrymme bör ändringarna i körtkortslagen träda i kraft 1997. 15.1 Förslaget till lag om ändring i terrängkörningslagen (1975:1313) I paragrafens första stycke har genom punkten 3 införts en ny bestämmelse om förbud mot körning på snötäckt jordbruksmark. Vad som är jordbruksmark anges i avsnitt 6.7 i den allmänna motiveringen. Bestämmelsen har sin förebild i punkten 2 som avser snötäckt skogsmark med plant- eller ungskog. Den mark som en näring är beroende av har behov av ett starkare skydd än övrig mark. Den nu föreslagna bestämmelsen syftar mer till skydd för näringen än för miljön. Det är uppenbart att upprepad körning med terrängskoter på snötäckt jordbruksmark medför risk för snöpackning som i sin tur kan medföra påtagliga problem i jordbruket. Packningen medför risk för att snösmältning och tjällossning i marken sker senare än vad som annars skulle vara fallet. Ett ökat tjäldjup eller försenad snö- och issmältning kan få följdverkningar för såväl växtstart som skörd. Gröda och annan vegetation riskerar också att ta skada. Om snötäcket är tunt föreligger risk för direkta slit- eller spårskador på marken. Körning på jordbruksmark är enligt förslaget tillåten endast då det är uppenbart att körningen kan ske utan risk för skada på marken, vari inbegrips gröda och annan växtlighet. Det är alltså inte tillräckligt med att en skoteråkare har anledning att anta att det inte föreligger någon risk för skada. Exempel på sådana uppenbara situationer kan vara att skaren ligger hård eller då snötäcket är tjockt. I paragrafens första stycke har gjorts en redaktionell ändring. Paragrafens andra stycke är nytt. Genom paragrafen har regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bemyndigats meddela föreskrifter om undantag från förbuden enligt 1 § eller i särskilt fall medge undantag om särskilda skäl föreligger. I propositionen till den nu gällande terrängkörningslagen (prop. 1975/76:67 s. 44 f) angav departementschefen att han hade för avsikt att i lagens tillämpningsförordning under vissa förutsättningar undanta körning med terrängfordon för vissa näringar och vissa allmänna behov. Han angav vidare att borde kunna undanta erforderliga skoterleder från förbudet enligt 1 § andra stycket. Regeringen har med stöd av 1 § andra stycket beslutat om förbud mot körning med motordrivet fordon i terrängen inom 12 fjällområden. Områdenas kvalitet för friluftsliv är beroende av i vilken utsträckning tystnaden och ostördheten kan bevaras. Systemet med dispenser inom de områden som här avses bygger på att en restriktiv hållning skall intas för att syftet med att skydda områdena skall uppnås. I praxis har det emellertid visat sig att undantag har medgetts i alltför stor utsträckning. Genom att ge möjlighet för regeringen att skärpa villkoren för att få medge dispens ökar förutsättningarna för att upprätthålla kvalitetsaspekten i dessa värdefulla natur- och rekreationsområden i fjällen så som varit avsikten. Avsikten är att den nu föreslagna lagändringen skall åstadkomma en sådan skärpning. Regeringen bör få föreskriva att det skall krävas synnerliga skäl för att få göra undantag från de förbud som utfärdats med stöd av 1 § andra stycket. I paragrafen stadgas straffansvar för den som överträder bestämmelserna i 1 § eller sådana förbud eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Som närmare redogjorts för i avsnitt 6.12 innebär förslaget att påföljden skärps från penningböter till böter. Härigenom åstadkoms en bättre överensstämmmelse i påföljdshänseende mellan gärningar som är att bedöma enligt förevarande lag och gärningar som faller under naturvårdslagen. 15.2 Förslaget till lag om ändring i körkortslagen (1977:477) I paragrafen, som är ny, föreskrivs om körkorts- eller traktorkortskrav för den som för terrängskoter. I körkortslagen har sedan lagens tillkomst funnits ett ålderskrav för att föra terrängskoter. Som framgår av avsnitt 8.1 har finns det anledning att nu skärpa kraven. Genom att införa körkorts- eller traktorkortskrav ges en tydlig signal från samhället att terrängkörning kräver ansvar och kunskap. Införandet av detta krav medför att körkortslagens bestämmelser om återkallelse och andra körkortsingripanden blir tillämpliga. Behörigheten att föra motorfordon, terrängmotorfordon eller motorredskap klass I anges i 1 § denna lag. Genom att inte föreskriva någon särskild behörighet för att föra terrängskoter kommer alla förekommande typer av körkort enligt denna lag att ge behörighet för terrängskoter. Genom att körkorts- eller traktorkortskrav införs vid förande av terrängskoter bör ålderskravet för förare av terrängskoter i paragrafens andra stycke utgå. 15.3 Förslaget till lag om ändring i rennäringslagen (1971:437) Ändringen innebär att ett nytt första stycke tillförs bestämmelsen. Tillägget innebär att ett uttryckligt miljömål införs i lagen. Tillägget är också en utgångspunkt för det föreskriftsarbete som skall utföras enligt andra stycket. En liknande bestämmelse finns intagen i 1 § skogsvårdslagen (1979:429). I likhet med denna bestämmelse har förevarande paragraf formulerats för att ge uttryck för ett produktionsmål och ett med detta jämställt miljömål. För att uppnå miljömålet krävs naturligtvis bedömningar av vad naturen kan bära i form av betestryck. Hänsynstagandet omfattar emellertid inte bara själva renbetet utan även rennäringens anläggningar och driftsformer. Själva rennäringen skall således anpassas till vad naturen tål. I paragrafens första stycke anges att vissa beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. beslut i övrigt får enligt paragrafens andra stycke överklagas hos . Enligt tredje stycket får beslut överklagas hos regeringen. Verkets beslut i en överklagad fråga som avser upplåtelse av rätt till jakt efter älg får dock endast överklagas av sameby. beslut skall enligt första stycket i fortsättningen överklagas hos allmän förvaltningsdomstol om beslutet inte avser sådan upplåtelse som avses i 32 §. Beslut om sådan upplåtelse får enligt tredje stycket överklagas hos regeringen. Om beslutet avser upplåtelse av rätt till jakt eller fiske får det dock endast överklagas av sameby. 15.4 Förslaget till lag om ändring i jaktlagen (1987:259) Paragrafen innehåller vissa bestämmelser om besittningsskydd vid upplåtelse av rätt till jakt. I paragrafens tredje stycke anges att särskilda bestämmelser gäller vid upplåtelser med stöd av rennäringslagen (1971:437). Därmed avses möjligheten att överklaga beslut enligt den lagen. Genom den ändring som sker i 99 § rennäringslagen upphör möjligheten för jaktarrendator att överklaga beslut. Av hänsyn till rennäringen bör inte heller i fortsättningen upplåtelse med stöd av rennäringslagen ge rätt till automatisk förlängning av avtalet. Paragrafens tredje stycke har därför ändrats så att detta framgår. Betänkandet Hållbar utveckling i landets fjällområden (SOU 1995:100) Sammanfattning hämtad ur betänkandet Vårt uppdrag är att utifrån en samlad analys av miljösituationen lämna förslag till åtgärder för hållbar utveckling i landets fjällområden. Vi har tolkat detta så att vi skall överväga åtgärder som är nödvändiga för att minska miljöproblemen i de svenska fjällen som ett geografiskt avgränsat område, men att vi där vi så finner nödvändigt även kan föreslå åtgärder som är mer generellt verkande. Vi har koncentrerat utredningsarbetet på planering, rennäring, skotertrafik och buller, turism och friluftsliv samt forskning, miljöövervakning och inventering. Vi har inte gjort några egna täckande inventerings- och kartläggningsinsatser i fjällområdet utan våra bedömningar har gjorts utifrån befintliga utredningar och betänkanden, olika publicerade vetenskapliga artiklar, skrivelser från myndigheter och organisationer samt egna iaktagelser i samband med besök. I kapitel 3 som handlar om hållbar utveckling understryks att hållbar utveckling är en process som omfattar såväl ekologisk som social och ekonomisk utveckling. De som bor i fjällregionen måste ges möjlighet till arbete, utbildning, trygghet och livskvalitet inom ramen för vad naturen tål. Vi föreslår vad som bör vara övergripande miljömål för hållbar utveckling i fjällområdet. Kommunernas roll som initiativtagare till utvecklingen av ett näringsliv med miljöprofil diskuteras. Den problematik som finns kring å ena sidan decentralisering och lokalt inflytande och å andra sidan centrala beslut när det rör fjällområdet som är av nationellt intresse diskuteras. I kapitel 4 som handlar om miljötillståndet konstateras att fjällmiljön är långt i från opåverkad av människan men ändå hör till våra mest ursprungliga miljöer med såväl nationellt som internationellt sett mycket stora naturvärden. Vi diskuterar fjällmiljöns känslighet för olika former av mänsklig påverkan, vilket pågått . Sammantaget och sett har miljökvaliteten successivt försämrats. Vi diskuterar slitaget av fjällnaturen och drar slutsatsen att fjällområdet i sin helhet inte är nedslitet men att det inom vissa avgränsade områden, framförallt i de södra fjälltrakterna, finns påtagliga skador av överbetning. Vi konstaterar däremot att effekter av kanaliserat slitage, orsakat av tramp och barmarkskörning, finns över hela fjällområdet. Buller, i första hand från snöskotrar och luftfarkoster, utgör en störning som framför allt skapar relationsproblem med icke motoriserat friluftsliv samt rennäringen. Försurningen av sjöar och vattendrag i de södra och mellersta fjälltrakterna har orsakat omfattande biologiska förändringar. Fjällområdet tillförs också miljögifter genom atmosfäriskt nedfall. Fjällmiljöer är särskilt känsliga för denna påverkan varför kunskapen om halter och effekter måste förbättras. I kapitel 5 som handlar om planering föreslås att fjällplaneringen i högre grad blir målstyrd och syftar till att styra respektive verksamhet och anspråk till lämpligaste område för att minska intressekonflikter. För att stärka dialogen mellan fjällänen och för att biträda centrala myndigheter och regering vid beslut rörande fjällområdet i sin helhet föreslås att en fjälldelegation inrättas. Delegationen bör utgöras av länsledningarna i fjällänen. Länsstyrelserna bör ta initiativ till länsvisa fjällråd där kommunerna ingår. Kommunerna bör ta initiativ till att stärka den lokala dialogen och samrådet mellan olika intressen. Naturresurslagens områdesgränser i fjällen bör ses över så att större områden får starkare skydd mot exploateringar. Minerallagen bör ändras så att undersökningsarbete i de obrutna fjällområdena inte får ske utan regeringens medgivande. I kapitel 6 som behandlar rennäringen betonas betydelsen av att rennäringen tydligare accepteras som areell näring men också åläggs ett sektorsansvar när det gäller miljönhänsyn. Ett miljömål för rennäringen föreslås införas i rennäringslagen. Det centrala myndighetsansvaret för rennäringsfrågor föreslås förläggas till . Rådgivningen bör stärkas i syfte att skapa ekonomiskt bärkraftiga rennäringsföretag och för att förebygga miljöskador. Det är angeläget att den nya renbetsinventeringen genomförs skyndsamt och att hänsynskrävande faktorer inventeras . Rennäringslagen anser vi vara tillräcklig för att åtgärda och förebygga skador på miljön. I områden där överbetning medfört skador bör i samråd med berörd sameby upprätta åtgärdsplaner i syfte att så snabbt som möjligt få en återhämtning av betes- resursen. Behovet och dragning av stängsel bör ses över för att minska skadorna på miljön. Ett viktigt motiv för att omförhandla den norsk-svenska renbeteskonventionen är att få till stånd en gränsdragning som naturligare följer renens rörelsemönster. Markanvändningsredovisningarna bör göras mer operativa genom att även känsliga områden för natur- och kulturminnesvård redovisas. Det bör närmare utredas hur en kombination av pris- och miljöstöd samt ersättningar kan utformas för miljöförbättrande åtgärder samt för att undvika negativ påverkan inom särskilt värdefulla områden. Rätten till barmarkskörning på kalfjället föreslås regleras så att skadorna på mark och vegetation minimeras. Motorcyklar av den typ som används bör förbjudas att användas på kalfjället . Många frågor som rör rennäringen och dess framtid och som måste lösas för hållbar utveckling i fjällområdet kräver en helhetsavvägning inom ramen för en samlad rennäringspolitik. Vi anser att det ligger utanför vårt uppdrag att utreda detta och föreslår därför att regeringen tillsätter en särskild rennäringspolitisk utredning. I kapitel 7 som behandlar skotertrafik och buller diskuteras såväl störningar av skotertrafik som skoterns betydelse. Det konstateras att regelverket rörande skotrar och skotertrafik inte är anpassat till omfattningen av trafiken, vilket inneburit betydande störningar av olika slag. Ett samlat åtgärdspaket föreslås därför. Genomförande av miljöklassutredningens förslag är mycket angeläget för att minska utsläppen och sänka bullernivån. För att få framföra skoter skall krävas traktorkörkort eller körkort av annan befintlig klass. Dessutom bör krav ställas på innehav av obligatorisk skoterförarlicens som erhålls efter avlagt prov. För att bättre kanalisera trafiken till leder föreslås införande av ett 50-procentigt statsbidrag för anläggning av leder.