prop · GJ03152 · 1996-01-01 00:00:00 — I stället gäller dels den för samtliga inkomstslag gemensamma bestämmelsen i 20 § KL, dels bestämmelsen i 33 § 1 mom. KL, där det föreskrivs att avdrag från inkomst av tjänst får göras för samtliga utgifter som är att anse som kostnader för fullgörande av tjänsten. Utredningen har i sin kartläggning kunnat konstatera att den enskilde ofta själv får betala resekostnader och ökade levnadskostnader. betalar arbetsgivaren en ersättning som helt eller delvis skall täcka de kostnader som den enskilde har. Även om ersättningen betalas efter det att anställningen har upphört torde den enligt gällande praxis anses som ett utflöde av tjänsten och jämställas med lön. Ersättningen är följaktligen skattepliktig. Den enskildes kostnader kan dock i sådana fall knappast anses som kostnader för fullgörande av tjänsten och avdrag skulle således enligt gällande regler vägras. Kostnaderna för t.ex. kurslitteratur och kursavgifter är i allmänhet beloppsmässigt relativt små i jämförelse med de kostnader för logi m.m. som uppkommer när den enskilde genomgår utbildning på annan ort än bostadsorten. En alltför generös utvidgning av avdragsrätten skulle därför kunna komma i konflikt med direktivens krav på att utredningens förslag inte får öppna möjligheter till överflyttning av lön till skattefria förmåner med därav följande inkomstbortfall för det allmänna. Det finns dock skäl som talar för en viss utvidgning av avdragsrätten för den enskilde. Framför allt är det två situationer då det förefaller rimligt med avdragsrätt. Det ena gäller det fallet att en person som är eller riskerar att bli arbetslös genomgår utbildning på annan ort än arbetsorten, får ersättning från arbetsgivaren eller t.ex. en trygghetsstiftelse och har faktiska merkostnader för logi, måltider m.m. Den andra situationen gäller en person som visserligen inte behöver utbilda sig på annan ort än bostadsorten men reser till den plats där utbildningen äger rum på samma sätt som när han reste till sitt arbete. Den som genomgår en utbildning på en annan ort än bostadsorten kan jämföras med sådana skattskyldiga som har en tillfällig anställning utanför bostadsorten. De har rätt till avdrag för ökade levnadskostnader men inte med lika höga belopp som personer som gör tjänsteresor. Utredningen föreslår därför att skattskyldiga som deltar i en sådan utbildning eller i andra sådana åtgärder som medför befrielse från förmånsbeskattning skall ha rätt till avdrag för faktiska logikostnader och för måltider och småutgifter med högst per dag och med per dag för tiden därefter, dock endast under förutsättning att ersättning utgår från arbetsgivaren, en trygghetsstiftelse e.d. och högst med ersättningens belopp. Det är emellertid enligt utredningens mening inte rimligt att en avdragsrätt som teoretiskt är ett utflöde av en tidigare anställning skall godtas som helst efter det att anställningen har upphört. Avdraget bör därför inte utgå än efter utgången av upp- sägningstiden. Den som genomgår utbildning e.d. på annan ort än hemorten skall också ha rätt till avdrag för kostnad för en hemresa inom riket för om ersättning utgår från t.ex. arbetsgivaren och avståndet mellan hemorten och utbildningsorten överstiger . Avdraget beräknas normalt efter en kostnad för billigaste färdsätt. Den som inte övernattar på utbildningorten, men reser mellan hemmet och utbildningsorten föreslås få rätt till avdrag för resor på samma sätt som den som reser mellan bostaden och arbetet. Utredningen föreslår inte några ändrade avdragsregler för den enskildes kostnader i samband med utbildning under pågående anställning. Det föreslås inte någon ändring av nuvarande regler när det gäller arbetsgivarens avdragsrätt för anställdas utbildningskostnader och inte heller när det gäller avdragsrätt för utbildningskostnader för enskilda näringsidkare eller för delägare i handelsbolag. Fåmansföretag är föremål för särskild skatterättslig behandling i vissa situationer. Orsaken till särbehandlingen står att finna i att det formella tvåpartsförhållande som föreligger genom att företaget och dess delägare behandlas som två av varandra oberoende parter har ansetts kunna utnyttjas för att uppnå skatteförmåner. Särregler finns även för fåmansägda handelsbolag. Utredningen anser att huvudprincipen bör vara att alla anställda vare sig de är delägare, företagsledare eller närstående i fåmansföretag eller fåmansägda handelsbolag eller inte skall behandlas lika när det gällder den skattemässiga bedömningen av här aktuella förmåner och avdrag. Det går emellertid inte alltid att bortse från att man i fåmansföretag eller ett fåmansägt handelsbolag kan ha skäl som i första hand präglas av det särskilda ägarförhållandet i företaget för att låta företaget bekosta en utbildningsinsats för t.ex. en närstående. För att undvika att t.ex. närstående utan skattemässiga konsekvenser efter att han är nyanställd får gå igenom en utbildningsinsats på företagets be- kostnad under förevändning att personen är uppsägningsbostad och behöver utbildningen för att kunna fortsätta förvärvsarbeta anser utredningen att det behövs någon form av särreglering för fåmansföretag och fåmansägda handelsbolag. Utredningen föreslår därför att reglerna om beskattning av förmåner och avdragsrätt i samband med personalavveckling inte skall gälla för företagsledare, delägare och närstående till företagsledare eller till delägare som varit anställda i företaget än i följd med en arbetstid som uppgått till minst halvtid. Samma begränsning skall gälla för närstående till företagsledare eller till delägare i fåmansägt handelsbolag. Någon särreglering skall emellertid inte gälla om den skattskyldige kan visa att det föreligger särskilda skäl. En delägare med endast en mindre aktiepost och utan egentligt inflytande i företaget är ett exempel på när det kan anses föreligga särskilda skäl och när särregleringen inte är tillämplig. Utredningen föreslår ingen särreglering för fåmansföretag och fåmansägda handelsbolag när det gäller utbildning under pågående anställning. 1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom föreskrivs att det i kommunalskattelagen (1928:370) skall införas två nya bestämmelser, nämligen 32 § 3 h mom. och punkt 8 av anvisningarna till 33 §, av följande lydelse 32 § 3h mom. Om en skattskyldig är eller riskerar att bli arbetslös skall en förmån av fri utbildning eller annan tjänst som är av väsentlig betydelse för att han skall kunna fortsätta att förvärvsarbeta inte tas upp som intäkt. Förmån av fri utbildning skall inte heller i andra fall än som avses i första stycket tas upp som intäkt om utbildningen är av väsentlig beydelse för ar- betsgivarens verksamhet. Vad som sagts i första stycket gäller inte för företagsledare, delägare och närstående till företagsledare eller till delägare i fåmansföretag och inte heller för den som är närstående till företagsledare eller till delägare i fåmansägt handelsbolag, om inte anställningen i fåmansföretaget eller det fåmansägda handelsbolaget varat under i följd med en arbetstid som uppgår till minst halvtid. Utan hinder av vad som sagts i tredje stycket skall dock förmånsbeskattning underlåtas om en skattskyldig som avses där kan visa att särskilda skäl föreligger. Anvisningar till 33 § En skattskyldig som åtnjuter förmån av fri utbildning eller annan tjänst enligt 32 § 3 h mom. första stycket har rätt till avdrag för kostnader för resor till och från den plats där utbildningen eller tjänsten tillhandahålls enligt punkt 4 ovan. Om en skattskyldig som avses i första stycket uppbär ersättning för ökade levnadskostnader och hemresor har han rätt till avdrag för ökade levnadskostnader enligt de regler som gäller för skattskyldiga som avses i punkt 3 a första stycket ovan och för hemresor enligt vad som föreskrivs i punkt 3 b ovan. Avdraget får dock inte överstiga vare sig uppburen ersättning eller de schablonbelopp som anges i punkt 3 a. Avdrag enligt första och andra styckena medges längst efter utgången av uppsägningstiden. Vad som sägs i första - tredje styckena gäller inte för företagsledare, delägare och närstående till företagsledare eller till delägare i fåmansföretag och inte heller till den som är närstående till företagsledare eller till delägare i fåmansägt handelsbolag, om inte anställningen i fåmansföretaget eller det fåmansägda handelsbolaget varat under i följd med en arbetstid som uppgått till minst halvtid. Utan hinder av vad som sagts i fjärde stycket skall dock avdrag medges om en skattskyldig som avses där kan visa att det föreligger särskilda skäl. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över betänkandet Personalavveckling, utbildning och beskattning (SOU 1995:94) (), (), Hovrätten för , Kammarrätten i , Kammarrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i , , , (), , , i , i och län, i , i , , , , (), Akademikers (), i (LO), (), Arbetsgivaralliansen, Kooperationens (), , , , och . och har lämnat ett gemensamt remissyttrande. , , i har beretts tillfälle att lämna synpunkter men har inte svarat. Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över betänkandet Beskattning av förmåner (SOU 1994:98). , , , Kammarrätten i , Kammarrätten i , Länsrätten i Göteborgs- och län, Länsrätten i , , , Statskontoret, Riks- revisionsverket, Arbetarskyddsstyrelsen, , , , Akademikers , i , , , , , , , , , , Svenska , , in (), Föreningen Svensk Företagshälsovård, Kooperationens , (), SJ, och . , , och har åberopat ett yttrande från Näringslivets Skattedelegation. har förutom eget yttrande åberopat yttrande från Näringslivets Skattedelegation. Försäkringsbranschens har förutom eget yttrande åberopat yttrande från . och AB har avgett ett gemensamt yttrande. Sammanfattning av i EU-tjänst (1995:89) I enlighet med direktiven till vår utredning ligger tyngdpunkten i vår rapport på en kartläggning av dels vilka olika tjänstgöringstyper hos institutionerna och organen inom EU som kan bli aktuella för svenskar och dels villkoren för en sådan tjänstgöring. I den första delen av rapporten redogör vi sålunda för de olika typer av tjänstgöring som förekommer inom EU:s fem institutioner och inom några större EU-organ, nämligen Ekonomiska och sociala kommittén, , Europeiska investeringsbanken, Europeiska polisbyrån samt EU:s skilda decentraliserade organ. Kartläggningen är uppbyggd på så sätt att vi först för varje EU-institution och EU-organ lämnar en översiktlig redogörelse för uppgifter och organisation. Därefter följer en redogörelse för de olika typer av anställningar och uppdrag som förekommer och en kort uppgift om vilka villkor som gäller för dessa. Kartläggningen bygger på omfattande kontakter md personalenheterna på institutionerna och organen. Vi tror att den utgör den mest kompletta sammanställning som gjorts tillgänglig. I rapportens andra del redogör vi mer detaljerat för villkoren för några tjänstgöringstyper som vi funnit vara av särskilt intresse ur svensk synvinkel. Det gäller - mötesdeltagare, - anställda hos EU, - nationella experter, - Europaparlamentariker. Det kunde finnas skäl att söka utreda de närmare villkoren för fler arbets- och uppdragstagare än dessa - t.ex. också för forskare och praktikanter - men dessvärre har svårigheterna att få information från EU på den utredningstid som stått till vårt förfogande hindrat detta. I fråga om de anställda tillämpas inom EU ett invecklat system med olika slags anställningar och en rad olika tjänstetyper, påminnande om vad som tidigare gällde också i . Vi ger i rapporten en översikt över EU- systemet. De villkor för tjänstgöring som vi behandlar gäller - lön, - sociala avgifter och socialförsäkringsskydd, - traktamente m.m., - beskattning, - tjänstledighet. För varje tjänstgöringstyp lämnar vi en redogörelse för andra medlemsländers regler och praxis. Dessa uppgifter baseras på svaren i en enkät som vi via har skickat ut till EU-ländernas huvudstäder och på direktkontakter med de bägge andra nordiska medlemsländernas regeringskanslier. Störst utrymme i den andra delen av rapporten ägnas villkoren för nationella experter. Detta är en tjänstgöringstyp som är ny för svenskt vidkommande. Den nationelle experten har - enligt vad vi kommit fram till - under sin tjänstgöringstid två arbetsgivare, en i hemlandet och en i EU. De EU-regler som gäller för nationella experter från vårt land förutsätter därför en viss samordning med svenska regler. Experttjänstgöring kan bli av särskild betydelse för som medlemsland, inte minst inledningsvis innan svenskar har hunnit få fasta tjänster inom EU i någon större utsträckning. När det gäller de nationella experterna tar vi också upp frågor om rekryte- ring. Information i dessa frågor har inhämtats både vid besök hos kommissionen och Svenska representationen i samt i samband med svar på enkäten. Vi föreslår att en central samordningsfunktion i någon form tillsammans med fackdepartementen anförtros uppgifter som rör rekrytering, inte minst från jämställdhetsaspekter samt politisk och annan prioritering och samordning. Vi pekar också på olika möjligheter att lösa frågan om de nationella ex- perternas ersättning i EU. Vi redogör vidare för vilket socialförsäkringsskydd som gäller för nationella experter och för hjälppersonal i EU enligt svensk lagstiftning och EG- förordningen 1408/71. Vad beträffar den svenske arbetsgivarens sociala kostnader för den nationelle experten i EU pekar vi på en möjlighet för de statliga arbetsgivarna till en viss besparing vad gäller statens personskadeförsäkring. I frågor som rör beskattning av EU-traktamente redovisar vi att dessa enligt vår tolkning av EG-rätten och svensk skattelagstiftning i regel skall beskattas i . Enligt de besked som vi har fått från övriga medlemsländer synes vara ensamt om att beskatta EU-traktamenten. Ett annat avsnitt av rapporten rör möjligheten att få tjänstledigt från en svensk anställning för anställning eller uppdrag i EU. Här lämnar vi en redogörelse för gällande rätt. Utredningen anser att det bör lämnas åt arbetsmarknadens parter att förhandla om kollektivavtal om rätt till tjänstledighet för tidsbegränsad tjänstgöring inom EU. För tiden fram till dess att ett kommande avtal har börjat gälla föreslås dock för statsförvaltningens del en ändring i tjänstledighetsförordningen (1984:11). För Europaparlamentarikernas del pågår på uppdrag en särskild utredning inom . Vår kartläggning har därför här begränsats till en kortfattad beskrivning av vilka ersättningar som Europaparlamentarikerna får från och de begränsningar i möjligheten att nationellt beskatta dessa ersättningar som gäller enligt ett avgörande i . Vi belyser i rapporten förslagens kostnadskonsekvenser m.m. Förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över Rapporten (SOU 1995:89) Svenskar i EU-tjänst Hovrätten för Nedre , Kammarrätten i , , , , , , , Jäm- ställdhetsombudsmannen, , Statskontoret, , , , , , , Juridiska fakulten vid univiersitet, , , , , , , , i , , , , , Lands- organisationen i , , akademikers centralorganisation och . Dessutom har ständiga representation vid Europeiska unionen inkommit med yttrande. i och har avstått från att yttra sig. 2.1 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom föreskrivs i fråga om kommunalskattelagen (1928:370) dels att 19 §, 32 § 3 och 3 f mom., 42 §, punkt 1 av anvisningarna till 20 §, punkterna 3, 3 b och 4 av anvisningarna till 33 § samt punkt 4 av anvisningarna till 41 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas fyra nya bestämmelser, 32 § 3 h mom., punkterna 3 d och 8 av anvisningarna till 33 § samt punkt 6 av anvisningarna till 42 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse