prop · GJ03229 · 1996-01-01 00:00:00 — ett äkta bostadsföretag. Frågan om ett bostadsföretag är äkta eller inte bör endast ha betydelse när det gäller en bostadsrättsinnehavares rätt till skattereduktion. Ett bostadsföretag bör, oavsett om det är äkta eller inte, behandlas som andra hyreshusägare. Frågan om föreningen eller bolaget är äkta eller inte bör avgöras utifrån förhållandena vid det aktuella årets ingång. De byggnader som bör komma i fråga när systemet för skattereduktionen utformas är de som används för bostadsändamål. Även här är det lämpligt att knyta an till de definitioner som används vid fastighetstaxeringen och vid uttag av fastighetsskatt. Således bör reglerna om skattereduktion avse dels sådana byggnader som vid fastighetstaxeringen betecknas som småhus, dels hyreshus till den del de avser värderingsenheter för bostäder. För ägare av konventionellt beskattade hyreshus och småhus medges enligt gällan rätt avdrag för kostnader för om- och tillbyggnad samt reparationer och underhåll vid inkomsttaxeringen. För att uppnå önskad stimulanseffekt bör denna omständighet dock inte föranleda att de konventionellt beskattade fastigheterna undantas. Dessutom skulle enligt regeringens mening omotiverad skillnad uppstå till nackdel för konventionellt beskattade fastigheter mot bakgrund av att man vid fastställandet av schablonen för schablonbeskattade fastigheter har beaktat att avdrag inte medges för bl.a. reparationskostnader. Avslutningsvis kan konstateras att här föreslagna regler inte påverkar de skattskyldigas rätt att vid reavinstbeskattningen dra av kostnader som också legat till grund för skattereduktion. 4.2 Underlaget för skattereduktionen Regeringens förslag: Underlaget för skattereduktionen utgörs av fastighetsägarens eller bostadsrättsinnehavarens kostnader för reparations- och underhållsarbeten samt utgifter för om- och tillbyggnad. Utgifter för material får inte ingå i underlaget. Skälen för regeringens förslag: Såväl utgifter för om- och tillbyggnad som kostnader för reparationer och underhåll bör grunda rätt till skattereduktion. Att begränsa underlaget till endast vissa av de nu nämnda åtgärderna skulle leda till besvärliga avgränsningsproblem. Det kan inte heller anses motiverat med hänsyn till syftet med skattereduktionen. Begränsningen till arbeten på bostadshus innebär att markarbeten endast får ingå i underlaget när de avser ledningar, anläggning för värmeförsörjning, m.m. i direkt anslutning till en byggnad. Eftersom skattereduktionen kommer att vara av förhållandevis begränsad storlek kan det inte antas att den skulle få någon nämnvärd effekt när det gäller att stimulera nybyggande av bostadshus. Utgifter för att uppföra en ny byggnad bör därför inte ingå i underlaget. För att förstärka skattereduktionens effekt på sysselsättningen bör reduktion medges endast för arbetskostnader och inte för materialkostnader. Att dra gränsen mellan arbetskostnader och materialkostnader är inte alldeles enkelt. För att uppnå den eftersträvade effekten ligger det närmast till hands att undanta utgifter för material inkl. därpå belöpande mervärdesskatt, samt att kräva att utgifter för material specificeras på fakturan eller motsvarande. Erfarenheterna från hanteringen av den skattereduktion som medgavs enligt lag om skattereduktion visar också att detta är en väl fungerande metod. Genom att material undantas från underlaget kommer t.ex. den som reparerar sitt kök att kunna få skattereduktion för arbetskostnaderna för att måla om köket. Däremot erhålls ingen skattereduktion för inköp av färg och tapeter. För att inte dubbel kompensation skall utgå i vissa fall bör i underlaget för skattereduktionen inte ingå utgifter för vilka beviljats statligt ombyggnads-, förbättrings- eller upprustningsbidrag. Om fastighetsägarens eller bostadsrättsinnehavarens utgifter helt eller delvis täcks av en försäkringsersättning bör skattereduktion inte medges för utgifterna. En rätt till skattereduktion skulle i ett sådant fall inte innebära den av regeringen eftersträvade stimulansen. För att ge rätt till skattereduktion skall arbetet vara utfört av näringsidkare som innehar F-skattesedel antingen när ersättningen för arbetet bestäms eller när betalningen sker. En uppgift om innehav av F-skattesedel får tas för god om den lämnas i en anbudshandling, en faktura eller någon därmed jämförlig handling, som även innehåller uppgifter om utbetalarens och betalningsmottagarens namn och adress eller andra för identifiering godtagbara uppgifter samt uppgift om betalningsmottagarens personnummer eller organisationsnummer. Detta är dock inte tillräckligt för att erhålla skattereduktion i de fall den som betalar ut ersättningen känner till att uppgiften om F-skattesedel är oriktig. I denna situation skall alltså skattereduktion inte medges. Arbete som utförs av fastighetsägaren eller bostadsrättsinnehavaren själv bör inte grunda rätt till skattereduktion. Det torde vara tveksamt om skattereduktionen kan anses ha någon stimulanseffekt i dessa fall. En näringsidkare som utför arbeten på den egna villan får alltså ingen skattereduktion. Detsamma gäller ett företag som med egna anställda utför t.ex. reparationer på företagets fastigheter. Med ägare eller innehavare bör jämställas företag som ingår i samma koncern som eller eljest står under i huvudsak gemensam ledning med ägaren eller innehavaren. Regeringens förslag: Skattereduktion medges med ett belopp motsvarande av underlaget. Reduktionen är dock på visst sätt begränsad. För småhus kan reduktionen uppgå till högst och för hyreshus det högsta av beloppen och ett belopp motsvarande den fastighetsskatt som beräknas för bostadsdelen för hela . För en bostadsrätt får skattereduktionen ej överstiga . Särskilda regler gäller för bostadsrättslägenheter i småhus och, i vissa fall, för uthyrda småhus. Skälen för regeringens förslag: Skattereduktion bör medges av underlaget. Skattereduktionen får dock för småhus sammantaget inte överstiga . För hyreshus bör dock gälla andra gränser. Eftersom antalet lägenheter i ett hyreshus varierar även mellan hus med lika stor bostadsyta är det inte lämpligt att knyta skattereduktionen till antalet lägenheter. Det kan dessutom ibland vara oklart vad som skall anses som en lägenhet, t.ex. i fråga om uthyrningsrum med pentry, avdelade lägenheter m.m. Att knyta skattereduktionen till antalet lägenheter skulle också innebära att maximigränsen för skattereduktionen skulle kunna variera kraftigt mellan lika stora hus. Enligt regeringens mening är det lämpligare att i stället ha gränser som knyter an till den fastighetsskatt som beräknas för den del av fastigheten som utgör värderingsenhet för bostäder. För hyreshus bör skattereduktionen sammantaget inte överstiga ett belopp motsvarande den fastighetsskatt som beräknas för bostadsdelen för hela . För att inte mindre hyreshus med låga taxeringsvärden skall missgynnas i förhållande till småhus bör dock ett alternativt tak för skattereduktion på per taxeringsenhet få tillämpas om det är förmånligare för fastighetsägaren. Ägare till nybyggda bostadshus betalar ingen fastighetsskatt (3 § andra stycket lagen om statlig fastighetsskatt). Med den nu föreslagna lösningen kommer skattereduktionen i sådana fall att högst kunna uppgå till . Med hänsyn till att reparationsbehovet för sådana bostadshus får anses vara mycket begränsat anser regeringen att denna konsekvens är rimlig. Vad nu sagts om hyreshus gäller även om hyreshuset ägs av ett bostadsföretag. En nyhet i förhållande till tidigare reglering på området är att också bostadsrättsinnehavare skall kunna erhålla skattereduktion. Förslaget innebär att en innehavare av en bostadsrätt bör kunna medges skattereduktion med ett belopp som, med hänsyn till att också bostadsföretaget har rätt till skattereduktion, bör vara lägre än vad som gäller för småhus. En rimlig nivå är enligt regeringens uppfattning per lägenhet. Det kan antas att en bostadsrättsinnehavare i första hand utför reparationsarbeten m.m. i den egna bostaden. Det finns emellertid inget hinder mot att reduktionen grundas på åtgärder som avser andra delar av företagets fastighet än den egna bostaden men som betalas av bostadsrättsinnehavaren. Bostadsföretag kan även äga småhus som upplåts med bostadsrätt. Eftersom småhus som ingår i ett bostadsföretag tillsammans utgör en taxeringsenhet kan detta komma att innebära att ett företag som exempelvis består av 100 småhus skulle få en skattereduktion med sammanlagt högst eller per hus. För att undvika en sådan konsekvens bör vid beräkning av skattereduktion för småhus som ägs av ett bostadsföretag gälla samma regler som för småhus som innehas med äganderätt. Detta innebär att skattereduktion kan erhållas med sammanlagt per småhus i stället för . Ett bostadsföretag vars medlemmar eller delägare kan erhålla skattereduktion enligt de regler som gäller för ägare till småhus, bör dock inte för egen del kunna erhålla någon skattereduktion. För de fall två eller flera småhus på en och samma taxeringsenhet till övervägande del upplåts med hyresrätt får reglerna för hyreshus tillämpas om skattereduktionen därigenom blir högre. Om en fastighet eller en bostadsrätt har flera ägare eller innehavare bör en proportionering av taket för skattereduktion ske i förhållande till ägarens eller innehavarens andel i fastigheten eller bostadsrätten. Om två personer äger hälften av ett småhus blir således det maximala underlaget för skattereduktionen för var och en av dem. Av praktiska skäl bör skattereduktionen konstrueras som en allmän skattereduktion. En hänvisning till bestämmelserna i 2 § 4 mom. uppbördslagen (1953:272) bör därför införas i lagtexten. Detta innebär att skattereduktionen sker mot statlig inkomstskatt, inkomstskatt och statlig fastighetsskatt. Av administrativa skäl bör skattereduktion komma i fråga endast om underlaget sammantaget uppgår till ett visst minsta belopp. Detta kan skäligen bestämmas till . Skattereduktionen påverkar inte det kommunala skatteunderlaget eftersom detta baseras på den beskattningsbara förvärvsinkomsten. Av praktiska skäl bör skattereduktionen inte beaktas vid bestämmandet av preliminär F-skatt, särskild A-skatt, jämkning av preliminär skatt eller vid återbetalning av preliminär skatt som betalats med för högt belopp. Skattskyldig som betalar sjömansskatt bör dock ha rätt att få denna jämkad på grund av skattereduktion enligt de här föreslagna reglerna på samma sätt som sker för skattereduktion på grund av underskott av kapital. 4.4 Ansökan och beslut Regeringens förslag: En ansökan om skattereduktion skall vara skriftlig och ges in till skattemyndigheten. Ansökan om skattereduktion skall ha kommit in till skattemyndigheten . Beslut i ärenden om skattereduktion fattas av den eller de skattemyndigheter regeringen, eller efter regeringens bemyndigande, RSV bestämmer. Skälen för regeringens förslag: En ansökan om skattereduktion skall vara skriftlig och lämnas in till skattemyndigheten. Ansökan bör kunna lämnas in till vilken skattemyndighet som helst. Om samtliga skattemyndigheter i landet eller endast ett begränsat antal skall handlägga ärenden om skattereduktion är en fråga som regeringen, eller efter regeringens bemyndigande, RSV bör avgöra. En beslutad skattereduktion på grundval av en ansökan som kommit in till skattemyndigheten bör avräknas vid taxering om inte sökanden begär att avräkning skall ske vid taxering eller fördelas mellan 1997 och 1998 års taxeringar och beslutad skattereduktion på grundval av ansökan som kommit in därefter bör avräknas vid taxering. Det blir då möjligt för fastighetsägare och bostadsrättsinnehavare att för arbeten som utförts och i viss utsträckning fördela skattereduktionen mellan 1997 och 1998 års taxeringar, vilket kan ha betydelse för effekterna av skattereduktionen. En beviljad skattereduktion som inte kan utnyttjas helt vid den taxering då den enligt bestämmelserna skall avräknas kan inte sparas till ett senare år. Däremot bör i ett sådant fall omprövning kunna ske på sökandens begäran. För att en ansökan med säkerhet skall hinna behandlas och leda till skattereduktion som tillgodoförs sökanden vid den taxering han begärt, måste för ansökan bestämmas till resp. år. För att en ansökan skall att kunnna läggas till grund för ett beslut om skattereduktion måste den innehålla uppgifter om sökandens personnummer eller organisationsnummer, fastighetens beteckning, sökandens andel i fastigheten eller bostadsrätten, vilka arbeten som utförts på fastigheten eller i bostadsrätten och när dessa utförts, underlaget för skattereduktionen, organisations- eller personnummer för den som utfört arbetet samt försäkran att räntebidrag eller liknande inte beviljats eller försäkringsersättning utgått för det arbete för vilket skattereduktionen yrkas. Om ansökan avser en bostadsrätt måste den också innehålla uppgift om föreningens organisationsnummer samt lägenhetens eller småhusets beteckning. Om en fastighet eller en bostadsrätt har förvärvats eller behövs också uppgift om detta och om vem fastigheten eller bostadsrätten har förvärvats från. Har fastigheten eller bostadsrätten bytt ägare under den här aktuella tiden kan det finnas flera personer som uppfyller kraven för skattereduktion. Det kan förutsättas att det normalt i samband med överlåtelsen av fastigheten eller bostadsrätten ut i vad mån skattereduktion skall utnyttjas av den tidigare eller den nye ägaren. Det bör dock finnas en regel som klargör vad som skall gälla i förhållande till skattemyndigheten om båda berättigade inger en ansökan om skattereduktion. Av enkelhetsskäl bör den som först ansöker om reduktion medges reduktionen, givetvis under förutsättning att kraven i övrigt är uppfyllda. Om hela reduktionen inte utnyttjas genom den första ansökningen får naturligtvis den som söker senare utnyttja återstoden. Skulle båda ansökningarna komma in är det enligt regeringens mening skäligt att fördela skattereduktionen mellan sökandena i förhållande till storleken av de underlag för vilka rätt till skattereduktion i och för sig föreligger. Till ansökan bör av kontrollskäl fogas kopia av faktura eller liknande av vilken framgår vilket arbete som utförts. Av fakturan bör också framgå eventuella utgifter för material. Framgår inte det sistnämnda får sökanden på annat sätt visa vad som belöper på detta. Till ansökan skall också fogas uppgift om när arbetet betalts. Om ansökan avser en bostadsrätt bör till denna även fogas ett intyg från bostadsföretaget som visar att sökanden är medlem eller aktieägare i företaget samt bostadsrättsinnehavare. Om en fastighetsägare efter det att ansökan lämnats in till skattemyndigheten beviljats räntebidrag m.m. eller försäkringsersättning för den åtgärd för vilken skattereduktion sökts skall han inom en månad anmäla detta till skattemyndigheten. får då möjlighet att ompröva sitt beslut med beaktande av de nya fakta som tillkommit i ärendet. Handelsbolag är inte egna skattesubjekt. Beskattning sker i stället hos delägarna i bolaget. För att det skall bli möjligt att tillgodoföra delägare i ett handelsbolag som äger en fastighet eller en bostadsrätt skattereduktion enligt den här föreslagna ordningen bör det krävas att det i ansökningen anges hur skattereduktionen skall fördelas mellan delägarna i bolaget. En ansökan får prövas av skattemyndigheten så snart underlaget uppgår till . För att få en effektiv hantering av ärendena och för att inte skattemyndigheterna skall behöva handlägga alltför många ansökningar där underlaget är mycket lågt bör, sedan beslut fattats i det första ärendet, någon ny ansökan inte få prövas av skattemyndigheten förrän efter utgången av om inte ytterligare utgifter på som utgör underlag för skattereduktion uppkommit. Ett beslut i ärende om skattereduktion fattas sedan en fullständig ansökan kommit in till skattemyndigheten. För att uppnå bästa möjliga effektivitet vid handläggningen bör det ankomma på regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, RSV att besluta om vilken eller vilka skattemyndigheter som skall handlägga ärenden om skattereduktion enligt den här föreslagna lagen. Sökanden skall dock oavsett detta kunna lämna in sin ansökan till den skattemyndighet som han finner lämpligast. Sökande som är missnöjd med skattemyndighetens beslut i ett ärende om skattereduktion skall kunna överklaga detta hos länsrätt från det han fått del av beslutet. RSV skall kunna överklaga skattemyndighetens beslut för beslutet. Om länsrätten helt eller delvis bifaller ett överklagande av den som sökt skattereduktion får skattemyndigheten överklaga länsrättens beslut. Det allmännas talan i dessa ärenden skall i länsrätt och kammarrätt föras av skattemyndigheten. RSV får överklaga ett beslut av länsrätt eller kammarrätt även om verket inte har fört det allmännas talan i målet. I Regeringsrätten bör det allmännas talan föras av RSV. RSV bör dock alltid ha rätt att uppdra åt tjänsteman vid skattemyndighet att företräda verket i allmän förvaltningsdomstol. I övrigt bör förvaltningslagens (1986:223) regler gälla för handläggningen av ansökningarna. För att uppnå en effektiv handläggning av ärenden om skattereduktion och för att få en fungerande kontrollmöjlighet bör skatteregistret vid handläggningen av dessa ärenden få tillföras dels vissa uppgifter som skall finnas med i ansökan om skattereduktion, dels uppgifter om beslutad skattereduktion. 4.5 Omprövning och straffansvar Regeringens förslag: Beslut om skattereduktion skall kunna göras till föremål för rättelse och omprövning. Oriktiga uppgifter kan föranleda ansvar enligt skattebrottslagen (1971:69). Skälen för regeringens beslut: Ett beslut om skattereduktion som blivit felaktigt till följd av felräkning, misskrivning eller annat uppenbart förbiseende kan rättas enligt reglerna i 26 § förvaltningslagen (1986:223). Omprövning kan också ske enligt reglerna i 27 § förvaltningslagen. Omprövning bör också , på begäran av sökanden, kunna ske i de fall då denne ansökt om och beviljats skattereduktion vid taxering men sedan inte kan tillgodoräkna sig den beslutade skattereduktionen fullt ut detta år. Har skattereduktion beviljats med för högt belopp på grund av att sökanden lämnat oriktig uppgift bör beslutet också kunna omprövas. Detsamma bör gälla om det efter det att ansökan om skattereduktion beviljats också beviljas sådant statligt stöd eller utgår sådan ersättning som avses i 2 § tredje stycket i den föreslagna lagen. Omprövning bör kunna företas intill utgången av femte kalenderåret då beslutet om skattereduktion meddelades. Att vid ansökan om skattereduktion uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämna oriktig uppgift och därigenom föranleda att skattereduktion beviljas eller beviljas med för högt belopp omfattas av reglerna om straffansvar i skattebrottslagen i dess lydelse enligt förslaget i proposition 1995/96:170 Översyn av skattebrottslagen. Förslaget om ändring i skattebrottslagen är avsett att träda i kraft . Någon särskild straffbestämmelse kan därför inte anses behövlig i den nu föreslagna lagen om skattereduktion. Det är av stimulansskäl angeläget att åtgärder som ger rätt till skattereduktion enligt denna lag kommer igång så snabbt som möjligt. De föreslagna reglerna bör därför träda i kraft och i enlighet med vad som redan föreslagits omfatta åtgärder som företagits fr.o.m. då planerna på den aktuella lagstiftningen offentliggjordes. 6 Effekter på offentliga finanser m.m. Det aktuella förslaget bidrar till att stimulera byggnadsverksamheten där man kan förutse en inte obetydlig avmattning. Förutom den rena stimulanseffekten bidrar också åtgärden i ett mer långsiktigt tidsperspektiv till att bevara kapacitet i byggbranschen i form av arbetskraft och realkapital, kapacitet som i annat fall skulle ha slagits ut. Såvitt gäller förslagets budgeteffekter har regeringen i prop. 1995/96:198 redovisat sin bedömning. Med vägledning av utfallet från den tidigare tillämpningen av i princip samma regler bedömdes de primära budgeteffekterna att komma att uppgå till ett inkomstbortfall på vid taxering och till vid taxering. Budgetbelastningen inträffar under budgetåren 1997 och 1998. Dessa primära budgeteffekter, som består av de prognostiserade reduktionsbeloppen, kommer dock att motverkas av indirekta budgeteffekter. Storleken av de indirekta effekterna blir bl.a. beroende av i vilken ut- sträckning aktiviteten i byggsektorn kommer att öka utöver den planerade nivån på grund av den temporära skattelättnaden. En ökad aktivitet bidrar till ökade skatte- och avgiftsintäkter (mervärdesskatt, socialavgifter och inkomstskatter) och till minskade utgifter i form av arbetslöshetsunderstöd till den del den ökade sysselsättningen reducerar arbetslösheten. De indirekta effekterna på sysselsättning och arbetslöshet är dock svåra att kvantifiera och av försiktighetsskäl har regeringen valt att inte beakta dessa vid budgetbedömningen. 7.1 Förslag till lag om skattereduktion för utgifter för byggnadsarbete på bostadshus I paragrafen finns de grundläggande bestämmelserna om skattereduktionen för byggnadsarbeten. Paragrafen är, med undantag för de nya reglerna om skattereduktion för bostadsrättsinnehavare, utformad på samma sätt som 1 § lagen om skattereduktion för utgifter för byggnadsarbete på bostadshus. Reglerna om skattereduktion för bostadsrättsinnehavare finns i första och fjärde styckena. 2 och 3 §§ I paragraferna behandlas frågan om underlaget för skattereduktionen. Stadgandena motsvarar 2 och 3 §§ lag. Uppräkningen i 2 § tredje stycket av vissa bidrag är dock mer omfattande än motsvarande bestämmelse lag och innefattar dessutom försäkringsersättningar. Beträffande dessa gäller, på samma sätt som för bidragen, att om ersättning utgått för ett visst arbete, får utgifterna för detta arbete inte till någon del läggas till grund för skattereduktion, även om ersättningen endast delvis täcker utgifterna. Reglerna i 3 § andra - fjärde styckena om F-skattebevis har getts en utformning som överensstämmer med reglerna i uppbördslagen. En i förhållande till lag ny bestämmelse innehåller ett förbud mot skattereduktion om den som utfört visst arbete ingår i samma koncern som fastighetsägaren eller bostadsrättsinnehavaren eller eljest står under i huvudsak gemensam ldening med denne. Bestämmelsen innehåller regler om skattereduktionens storlek och motsvarar, med undantag för de regler som tar sikte på bostadsrätter, 4 § lag. I punkt 3 återfinns beloppsgränsen för bostadsrätter. I fjärde stycket finns en regel som avser den situationen att småhus innehas med bostadsrätt. 5 och 6 §§ Paragraferna som behandlar förhållandena kring ansökan om skattereduktion och dess innehåll motsvarar bestämmelserna i 5 och 6 §§ lag. De skillnader som finns betingas av att reglerna också omfattar bostadsrätter. Paragrafen som motsvarar 7 § lag behandlar det fallet att fastighetsägaren eller bostadsrättsinnehavaren är ett handelsbolag. Bestämmelsen är, bortsett från att den också omfattar bostadsrätter, identisk med motsvarande bestämmelse lag. Bestämmelser om dödsbon i motsvarande paragraf lag saknar motsvarighet i den nya lagen eftersom delägarbeskattning av dödsbon inte längre förekommer. I paragrafen föreskrivs att den som ansökt om skattereduktion i vissa fall är skyldig att anmäla om han beviljats vissa bidrag eller försäkringsersättning som utesluter skattereduktion. Bestämmelsen är utformad på motsvarande sätt som 8 § lag. Paragrafen avser den situationen att en fastighet eller en bostadsrätt bytt ägare resp. innehavare och att flera personer till följd av detta är berättigade till skattereduktion. Bestämmelsen stämmer överens med 9 § lag med bortseende från att den också omfattar bostadsrätter. I stadgandet anges när en ansökan skall ha kommit in till skattemyndigheten för att skattereduktion skall kunna tillgodoräknas vid 1997 resp. taxering. Paragrafen motsvarar i sak 10 § lag. I paragrafens första stycke finns regler som gäller beslutsmyndighet.