prop · GJ0356 · 1996-01-01 00:00:00 — Vid varje inflyttning från ett annat lokalt skattekontors område behöver uppgifter hämtas från utflyttningskontoret. Även i namnärenden och vid hindersprövning behöver uppgifter ofta hämtas in från ett annat kontor inom skattemyndigheten. En utökning av terminalåtkomsten inom en skattemyndighet skulle också kunna medföra att administrationen förenklas genom att t.ex. underlätta samlokalisering av skattekontorens expeditioner. Dessutom kan hanteringen av personbevis rationaliseras om man centralt inom skattemyndigheten kan framställa och utlämna personbevis. En utökad terminalåtkomst öppnar vidare möjligheten att i ärenden som kräver speciell kompetens låta handläggningen ske av en särskild person inom myndigheten. Ett exempel på detta är ärenden om markering för särskild sekretessprövning som kan innebära svåra avvägningar. Det är enligt regeringens mening väsentligt att det ADB-system som finns för ärendehandläggningen kan utnyttjas på ett ändamålsenligt och effektivt sätt. Skyddet för den enskildes personliga integritet får dock inte försämras. De begränsningar i terminalåtkomsten som finns torde emellertid endast ha gett begränsad effekt när det gäller folkbokföringsuppgifternas tillgänglighet för allmänheten. är enligt offentlighetsprincipen skyldig att lämna ut uppgifter som finns i de lokala folkbokföringsregistren inom myndigheten även om begäran att få ut uppgifterna bara ställts till ett kontor. För uppgifter i folkbokföringsregistren gäller vidare enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen (1980:100) sekretess för uppgift om enskilds personliga förhållanden om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Någon ovillkorlig rätt för allmänheten att få tillgång till uppgifterna via terminal hos skattemyndigheten finns därför inte. En begäran om att få ut uppgifterna skall först sekretessprövas. Mot bakgrund av det angivna anser regeringen i likhet med Datainspektionen att det numera inte föreligger något hinder från integritetssynpunkt mot terminalåtkomst inom skattemyndigheten till de lokala folkbokföringsregister som förs inom myndighetens verksamhetsområde. Regeringen föreslår att 9 § lagen om folkbokföringsregister ändras i enlighet härmed. 5.1 Registrering av skuldsanering m.m. i det centrala skatteregistret RSV:s förslag överensstämmer med regeringens. Datainspektionen har i princip inget att erinra mot att uppgift om att en person är föremål för skuldsanering eller har ålagts betalningsskyldighet i egenskap av företrädare för en juridisk person registreras i det centrala skatteregistret. Inspektionen anser dock att för att uppgifterna i skatteregi- stret inte skall bli felaktiga eller missvisande behövs ytterligare överväganden om tidpunkten för registreringen samt när gallring skall ske. Skälen för regeringens förslag: Enligt 7 § 9 skatteregisterlagen får i det centrala skatteregistret registreras uppgifter om bl.a. beslut om ackord, likvidation eller konkurs samt uppgift om betalningsinställelse. RSV har föreslagit att även uppgift om skuldsanering och att någon ålagts betalningsansvar i egenskap av företrädare för en juridisk person skall få registeras i det centrala skatteregistret. Skuldsaneringslagen (1994:334) trädde i kraft . Lagen innebär att en fysisk person helt eller delvis kan befrias från betalningsansvaret för sina skulder genom skuldsanering. En skuldsanering omfattar i princip samtliga skulder som har uppkommit före en viss dag inklusive det allmännas fordringar på skatt och avgifter. Skuldsanering medför i de flesta fall att en betalningsplan fastställs. Varje enskild borgenär har sedan att själv bevaka att han får betalt enligt planen och att agera om gäldenären inte sköter betalningarna. Om en gäldenär inte skulle följa betalningsplanen kan borgenären begära verkställighet hos kronofogdemyndigheten beträffande enligt planen obetalda, förfallna belopp. Betalningsansvaret för en juridisk persons skatteskulder kan i vissa fall genom beslut utvidgas till att omfatta även en företrädare för den juridiska personen. Bestämmelser om utvidgat betalningsansvar finns såväl i skattelagstiftningen som annan lagstiftning, t.ex. 77 a § uppbördslagen (1953:272), 16 kap. 17 § mervärdesskattelagen (1994:200) samt 11 kap. 3 § och 13 kap. 2 § aktiebolagslagen (1975:1385). Vidare svarar bolagsmännen i handelsbolag enligt 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag solidariskt för bolagets skulder. Uppgift om beslut om skuldsanering och att en person ålagts betalningsansvar i egenskap av bolagsman eller företrädare för en juridisk person är på samma sätt som de uppgifter som får registreras nödvändig för beskattningsverksamheten. har dock behov av att registrera uppgift om skuldsanering först sedan beslut om att medge skuldsanering fattats. Det är också tillräckligt att endast uppgift om att någon ålagts betalningsansvar i egenskap av bolagsman eller företrädare för en juridisk person tas in i registret. Regeringen föreslår därför att uppgift om beslut om skuldsanering och att en person ålagts betalningsansvar i egenskap av bolagsman eller företrädare för en juridisk person skall få tas in i det centrala skatteregistret. Bestämmelser om detta bör tas in i 7 § 9 skatteregisterlagen. Flertalet uppgifter i det centrala skatteregistret som hänför sig till viss beskattningsperiod skall gallras när gått från utgången av det kalenderår under vilken perioden gick ut. Uppgift om beslut om skuldsanering och företrädaransvar bör enligt regeringens mening gallras som övriga uppgifter i registret, t.ex. uppgifter om konkurs och ackord. Uppgifterna kan enligt regeringens mening inte anses vara av sådan art att det finns skäl att ha kortare gallringstid. 5.2 Terminalåtkomst till det centrala skatteregistret RSV har - för det fall regeringen anser det nödvändigt - föreslagit att bestämmelserna i 10 § skatteregisterlagen om s.k. länsåtkomst till uppgifter i det centrala skatteregistret förtydligas så att det framgår att terminalåtkomst får finnas till uppgifter som hänför sig till den skattskyldiges verksamhet i annat län och till uppgifter för beskattningsår då den skattskyldige hade annat hemortslän. Enligt RSV uppfattning behövs emellertid inte något förtydligande. Datainspektionen anser i likhet med RSV att skrivningen i 10 § skatteregisterlagen också täcker uppgifter avseende tidigare beskattningsår och annat län. Inspektionen anser dock att för tydlighetens skull bör ett förtydligande göras såvitt avser annat beskattningsår. Skälen för regeringens förslag: Frågan om terminalåtkomst till uppgifter i det centrala skatteregistret regleras i 10 § skatteregisterlagen (1980:343). Samtliga skattemyndigheter får ha terminalåtkomst till vissa basuppgifter i det centrala skatteregistret, s.k. riksåtkomst. Skattemyndigheterna har vidare medgivits riksåtkomst när det av praktiska skäl ansetts finnas behov av sådan åtkomst till uppgifterna, t.ex. mervärdesskatte- och arbetsgivaruppgifter. Till det stora flertalet uppgifter i registret bl.a. uppgifter från kontrolluppgifter och uppgifter rörande näringsverksamhet får terminalåtkomst finnas endast i den mån uppgifterna hänför sig till länet eller rör skattskyldig som beskattas i länet, s.k. länsåtkomst (10 § tredje stycket skatteregisterlagen). Inom skatteförvaltningen har utvecklats ett revisionsstödprogram, SAFIR, som innebär att en skatterevisor vid granskningen av en viss skattskyldig skall kunna beställa en teleöverföring av uppgifter i det centrala skatteregistret från centraldatorn till en lokal dator. De överförda uppgifterna utgör en kopia av uppgifter om den skattskyldige som har registrerats i det centrala skatteregistret. Avsikten är att uppgifterna med hjälp av SAFIR-programmet skall presenteras på terminalbilder i den lokala datorn med ett för skatterevisorn överskådligt och anpassat innehåll. SAFIR-programmet avses användas såväl under själva revisionen som innan beslut om revision fattas. Revisorn behöver vid såväl förgranskningen som under revisionen uppgifter rörande den skattskyldige från . Även uppgifter om den skattskyldige som finns i annat län behövs för att beslutsunderlaget skall bli fullständigt. Detta gäller t.ex. om den skattskyldige är registrerad som arbetsgivare i annat län än där han själv beskattas eller om den skattskyldige bytt hemortslän. I samband med utvecklingen av SAFIR har fråga uppkommit om innebörden av 10 § tredje stycket skatteregisterlagen. Bestämmelsen har av skatteförvaltningen i princip tillämpats så att en skattemyndighet har terminalåtkomst endast till de uppgifter om en skattskyldig som finns i hemortslänet. Begränsningen av terminalåtkomsten följer - förutom av de lagliga begränsningarna - till viss del av de tekniska begränsningar som införts för att möjligheten till terminalåtkomst inte skall gå utöver kända behov. Möjligheten att använda registrerade uppgifter som kriterium för åtkomsträtten har också kommit att begränsa terminalåtkomsten. Detta har medfört att skattemyndigheten i den skattskyldiges hemortslän inte kan utnyttja det centrala terminalsystemet för åtkomst till uppgifter rörande den skattskyldige för år då denna hade hemort i annat län. Motsvarande gäller även begränsningen i rätten till terminalåtkomst för hemortslänet beträffande möjligheten att använda uppgifter hänförliga till den skattskyldiges verksamhet i annat län där denne t.ex. är registrerad som arbetsgivare. I fråga om innebörden av regleringen i 10 § rörande länsåtkomst anser regeringen i likhet med RSV och Datainspektionen att bestämmelsen medger att skattemyndigheten i den skattskyldiges hemortslän får ha terminalåtkomst till uppgifter som hänför sig till den skattskyldiges verksamhet i annat län. Bestämmelsen ger i sin lydelse i och för sig också utrymme för terminalåtkomst för skattemyndigheten i den skattskyldiges hemortslän till uppgifter för år då den skattskyldige beskattades i ett annat län. Mot bakgrund av den osäkerhet som har funnits i detta avseende anser regeringen emellertid att övervägande skäl talar för att 10 § skatteregisterlagen bör förtydligas så att det klart framgår att åtkomst får finnas även till uppgifter som avser annat beskattningsår. 5.3 Terminalåtkomst till uppgifter om näringsverksamhet samt planerade och pågående revisioner. Skälen för regeringens förslag: Uppgifter som en näringsidkare enligt 2 kap. 19 § lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter (1990:325) skall lämna i självdeklarationen om näringsverksamheten, s.k. SRU-uppgifter, registreras i skatteregistret. Åtkomst till sådana uppgifter har endast den skattemyndighet inom vars verksamhetsområde näringsidkaren beskattas (10 § tredje stycket skatteregisterlagen). Regeringen har i en skrivelse till Samlade åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten (Skr. 1994/95:217) uttalat att skattekontrollen skall stärkas för att förebygga ekonomisk brottslighet och öka upptäcksrisken för överträdelser. Ett av problemen som skattemyndigheten har i sitt arbete med bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten är att informationen om enskilda företag till stor del är tillgänglig endast i den mån uppgiften finns registrerad i länet. Dessa begränsningar utnyttjas av näringsidkare som har för avsikt att missbruka systemet. Det är därför av vikt att skattemyndigheterna har ett informationsstöd som medger en effektiv kontroll och som gör det möjligt att upptäcka och utreda exempelvis riksomfattande skattehärvor med en rimlig arbetsinsats. Genom att utöka möjligheten till terminalåtkomst till de uppgifter om näringsverksamhet som skall lämnas i deklarationen kan arbetet underlättas. Begränsningen i terminalåtkomsten medför också problem i beskattningsarbetet. Bolag som ingår i t.ex. en koncern är inte sällan skattskyldiga i olika län. Vid kontroll av bolag inom en koncern skulle det underlätta möjligheten till en effektiv kontroll om det fanns tillgång till de uppgifter om näringsverksamheten som bolagen lämnat till skattemyndigheterna. Härigenom kan skattemyndigheten få en så komplett bild som möjligt av de företag som kan bli föremål för revision. Vid genomförandet av revision eller annan kontroll finns med nuvarande begränsningar inte möjlighet att på ett enkelt sätt få tillgång till uppgifter om de bolag som beskattas i andra län. Även i de situationer då en delägare i ett fåmansbolag skall kontrolleras kan finnas behov av att få tillgång till uppgifter rörande bolagets uppgifter om näringsverksamheten. Beskattas delägaren och bolaget i olika län är detta inte möjligt med dagens reglering. Uppgifterna kan också behövas innan beslut om revision fattas som underlag för ställningstagande till om ytterligare kontrollåtgärder är nödvändiga. En snabb åtkomst till SRU-uppgifter skulle i hög grad underlätta beskattningsarbetet. Den skulle ge ett bredare beslutsunderlag t.ex. vid granskningen av deklarationerna. En utökad terminalåtkomst ger också möjlighet att på ett effektivare sätt ta fram företag som från olika aspekter är kontrollvärda. resurser kan härigenom utnyttjas bättre. Regeringen anser därför att det är väsentligt att uppgifter om t.ex. bolag som ingår i en koncern på ett enkelt sätt kan hämtas från det centrala skatteregistret. En annan fråga i detta sammanhang är åtkomsten till uppgift om revisioner. får besluta om revision för att kontrollera att deklarations- och annan uppgiftsskyldighet fullgjorts riktigt och fullständigt. Taxeringsrevision får endast göras hos den som är eller kan antas vara bokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1976:125) eller skyldig att föra räkenskaper enligt jordbruksbokföringslagen (1979:141) och hos annan juridisk person än dödsbo. I fråga om mervärdesskatt och annan indirekt skatt gäller att revision får göras hos den skattskyldige, vilken i flertalet fall är en näringsidkare. Enligt uppbördslagen får revision företas hos den som är arbetsgivare. Enligt skatteregisterlagens bestämmelser om terminalåtkomst får s.k. riksåtkomst finnas till uppgift om avslutad revision, verkställt besök m.m. När det däremot gäller uppgift om tid och art för planerad eller pågående revision har endast skattemyndigheten i det län där den reviderade beskattas terminalåtkomst till uppgifterna. Det förhållandet att en skattemyndighet inte via terminal kan få tillgång till uppgift om att revision planeras eller pågår kan innebära att revision pågår i fråga om företag inom samma intressegrupp i flera län utan att myndigheterna har kännedom om detta. Det finns oftast behov av att samordna kontrollerna. När det gäller revision av större koncerner sker dessa planmässigt och RSV beslutar om vilka koncerner som skall revideras. I dessa fall sker således revisionen genom samordnade insatser och skattemyndigheterna underrättas om vilka bolag som skall revideras. Är det däremot fråga om t.ex. en mindre koncern eller en person som är delägare i ett flertal bolag i olika län sker kontrollerna inte genom någon övergripande samordning från RSV. Det kan i dessa fall medföra onödigt tidskrävande merarbete att utreda vilka åtgärder som vidtas i andra län. En följd kan också vara att revision pågår av samma skattskyldig i flera län . Detta kan innebära bristande samordning och att sammanhang och helheter förloras. ADB-system har ett behörighetssystem som medger att man kommer att kunna begränsa åtkomstmöjligheten till uppgifterna i registret till endast de tjänstemän som har behov av uppgifterna. För uppgifter i skatteregistret gäller dessutom enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) s.k. absolut sekretess. Vidare avser ovan angivna uppgifter juridiska personer och fysiska personer endast i deras egenskap av näringsidkare. Datainspektionen har under hand förklarat att den inte har något att erinra mot den utökade terminalåtkomsten. Regeringen anser att något hinder från integritetssynpunkt inte kan anses föreligga mot att tillåta riksåtkomst till SRU-uppgifter och uppgifter om att revision pågår eller planeras. Med hänsyn härtill och till det behov av tillgång till uppgifterna som skattemyndigheterna har anser regeringen att de uppgifter som en näringsidkare skall lämna enligt 2 kap. 19 § lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter samt uppgifter i fråga om revision som pågår eller planeras skall omfattas av riksåtkomst. Detta föranleder ändring av 10 § skatteregisterlagen. 6 Tillgång till uppgifter om telefonnummer och adresser RSV:s förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som yttrat sig tillstyrker huvuddragen i förslagen. Endast två instanser - och - av- styrker uttryckligen att förslagen leder till lagstiftning. Flera instanser an- märker att förslagen till lagtext när det gäller rätten för myndighet att få ut uppgifter kan tolkas som mer långtgående än vad som gäller mellan myndigheter enligt den s.k. generalklausulen i 14 kap. 3 § sekretesslagen och föreslår att förslagen därför anpassas så att skatte- och kronofogdemyndigheter får tillgång till hemliga uppgifter i samma omfattning som före bolagiseringen av Posten och . Några instanser har även tagit upp frågan om sekretess hos de mottagande myndigheterna för de uppgifter som lämnats ut. Skälen för regeringens förslag: och Posten bolagiserades . Före bolagiseringen var uppgifter om telefonnummer och adresser hos dessa myndigheter sekretesskyddade genom bestämmelsen i 9 kap. 8 § tredje stycket sekretesslagen (1980:100). Uppgifter om telefonnummer och adresser lämnades dock regelmässigt ut till skattemyndigheter och kronofogdemyndigheter med stöd av 14 kap. 3 § sekretesslagen den s.k. generalklausulen. Generalklausulen gäller vid utlämnande av uppgifter mellan myndigheter. Efter bolagiseringen kan den därför inte längre åberopas av en myndighet för att få tillgång till sekretessbelagda uppgifter från och . Frågan om utlämnande av uppgifter till skattemyndigheter och kronofogdemyndigheter togs inte upp vid utarbetandet av telelagen och postlagen (prop. 1992/93:200 resp. 1993/94:38). Före bolagiseringen utnyttjade skattemyndigheterna och kronofogdemyndigheterna i stor utsträckning möjligheten att få ta del av Postens och uppgifter. lämnades uppgifter om bl.a. tillfälliga eftersändningsadresser, inneboende och adresser till innehavare av postbox. Beträffande lämnades uppgift ut både om telefonnummer och på vilken adress telefonabonnemanget finns. Det finns vid skatte- och avgiftskontroller av näringsverksamhet ett stort behov av att få del av hemliga telefonabonnemang och adresser, framför allt vid revisioner och särskilt då i samband med misstänkta skattebrott. Allmänt sett gäller att skattemyndigheten vid bl.a. revisioner med koppling till ekonomisk brottslighet ofta inte vet vem man har att göra med. Det är vanligt att de verkliga ägarna använder sig av bulvaner, stulna identiteter eller "gömmer" sig bakom postboxadresser och hemliga telefonnummer. Orsaken till detta kan vara att de inte vill uppträda under sitt namn på grund av att de tidigare varit föremål för skatte- eller brottsutredningar. Det kan också vara så att de vill undgå lagföring om ett planerat eller genomfört skattebedrägeri upptäcks. Den som i sin privata bostad har hemligt telefonnummer kan ha det av t.ex. integritets- eller säkerhetsskäl. Att man i sin affärsverksamhet väljer att ha hemligt telefonnummer har normalt andra orsaker. Myndigheten behöver således kontrollera att lämnade uppgifter om företrädare, verksamhetslokaler, kontaktpersoner m.m. är riktiga. Kännedom om namn kan vara avgörande för att bestämma om det är en seriös verksamhet eller inte. Myndigheten behöver vidare kontrollera äktheten av infordrade fakturor på vilka hemligt telefonnummer angetts. I de fall det är aktuellt med åtalsanmälan är det viktigt att veta vem som är den faktiska företrädaren och varifrån verksamheten bedrivs. Uppgift om telefonnummer lämnas på bl.a. mervärdesskattedeklarationer, uppbördsdeklarationer, mervärdesskatt- och avgiftsanmälan och inkomst- deklarationer. Även i folkbokföringsverksamheten är tillgång till telefonnummer och adressuppgifter nödvändig. Samhället har intresse av att människor är folkbokförda på de fastigheter där de faktiskt bor och att personer med gemensamt hushåll är folkbokförda tillsammans. Främst gäller det kanske kommuner för vilka s.k. skenskrivningar kan betyda väsentligt minskade skatteintäkter samt utökade utgifter och krav på förtur till olika former av service som t.ex. barntillsyn eller pensionärsbostad. Det främsta incitamentet för skenskrivningar är att bidrag och avgifter beräknas på den ena förälderns inkomst i stället för familjens sammanlagda inkomst. Enligt RSV:s beräkningar kan en tvåbarnsfamilj i ett normalt inkomstläge under vissa förutsättningar göra en vinst på ca . För att i möjligaste mån garantera att skatte- och bidragssystemen får den verkan som statsmakterna avsett är det viktigt att folkbokföringen speglar befolkningens verkliga bosättning. Flyttningskontroll är därför av betydelse för myndigheternas möjlighet att tillvarata såväl den enskildes som samhällets intresse i dessa frågor. Vid flyttningskontroll är det av största vikt att ha tillgång till adressupp- gifter och därmed sammanhängande uppgifter, t.ex. om post delas ut till viss person på viss adress, vilken fastighet en viss adress avser eller om en person har eller har ansökt om telefonabonnemang på en viss adress. För att bl.a. effektivisera handläggningen av folkbokföringsärenden är det viktigt att handläggaren kan komma i telefonkontakt med personer som inte svarar på utsända förfrågningar och som har hemliga telefonnummer. Detta kan gälla såväl enskilda personer som fastighetsägare. har bl.a. till uppgift att verkställa dom eller exekutionstitel som innefattar betalningsskyldighet eller annan förpliktelse. Det är i denna verksamhet av största vikt att kontakt fås med svaran- den/gäldenären. En stor del av kronofogdemyndighetens resurser används också till att skriva till, ringa till och besöka gäldenären eller att på annat sätt försöka få kontakt med honom. En av tankarna bakom utsökningsbalken var att kronofogdemyndigheten i ökad utsträckning skall ha kontakt med gäldenären och undvika att som tidigare regelmässigt göra bostadsförrättning (prop. 1980/81:8 s. 408 f). Får kronofogdemyndigheten inte tillgång till hemliga telefonnummer måste bostadsförrättning tillgripas när kontakt med gäldenären annars inte kan nås. Alternativt kan gäldenären sökas genom arbetsgivaren eller genom en anhörig. Det bör i detta sammanhang också framhållas att många mål kan avslutas efter en telefonkontakt. Bland gäldenärerna finns också de som medvetet håller sig undan. Detta kan ske genom upprepade tillfälliga eftersändningar medan den faktiska bostaden finns på annat håll. Det är inte ovanligt att ett företag har en postbox men i övrigt är svårt att spåra. Uppgifter om teleabonnemang och adresser är som framgår av det ovan angivna av stor betydelse för att skattemyndigheterna och kronofogdemyndigheterna på ett effektivt och rättssäkert sätt skall kunna bedriva sin verksamhet. Svårigheterna att få ut behövliga uppgifter från post- och teleoperatörer innebär ett avsevärt merarbete för myndigheterna. Från effektivitetssynpunkt är det inte godtagbart att myndigheterna tvingas använda en avsevärd del av sina resurser till att söka efter enskilda personer när de på ett enkelt sätt skulle kunna få fram uppgifterna från kommunikationsföretagen. Beträffande kronofogdemyndigheternas verksamhet bör uppmärksammas att det även för den som söks måste vara avsevärt mindre ingripande att få ett telefonsamtal eller ett brev än att krono- fogdemyndigheten t.ex. gör ett besök i bostaden - eventuellt med hjälp av låssmed - eller kontaktar arbetsgivaren. Väsentliga vinster skulle därför göras för såväl myndigheter som enskilda om en liknande ordning som den som gällde före bolagiseringen infördes.