prop · GJ0322 · 1996-01-01 00:00:00 — Härigenom föreskrivs att 5 § lagen (1992:1512) om elektromagnetisk kompatibilitet skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 § -------------------------------------------------------------------- En tillsynsmyndighets beslut En tillsynsmyndighets beslut enligt denna lag eller enligt enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats föreskrifter som har meddelats med med stöd av lagen får överklagas stöd av lagen får överklagas hos hos kammarrätten. Pröv- ningstillstånd krävs vid överkla- gande till kammarrätten. Beslut om förbud gäller och får verkställas utan hinder av att det inte vunnit laga kraft. Denna lag träder i kraft men tillämpas inte i de fall där det första beslutet i ärendet fattats . 2.46 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1514) om måttenheter, mätningar och mätdon Härigenom föreskrivs att 7 § lagen (1992:1514) om måttenheter, mätningar och mätdon skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7 § -------------------------------------------------------------------- En tillsynsmyndighets beslut En tillsynsmyndighets beslut enligt denna lag eller enligt enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats föreskrifter som har meddelats med med stöd av lagen får överklagas stöd av lagen får överklagas hos hos kammarrätten. Pröv- ningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft men tillämpas inte i de fall där det första beslutet i ärendet fattats . 2.47 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1683) om provtagning på djur, m.m. Härigenom föreskrivs att 11 § lagen (1992:1683) om provtagning på djur, m.m.1 skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 11 §2Beslut av en nämnd enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos . -------------------------------------------------------------------- Beslut som annan statlig Beslut som annan statlig myndighet än regeringen i myndighet än regeringen i enskilda enskilda fall meddelat enligt fall meddelat enligt lagen eller lagen eller enligt föreskrifter enligt föreskrifter som meddelats som meddelats med stöd av lagen med stöd av lagen får överklagas hos får överklagas hos kammarrätten. Pröv- ningstillstånd krävs vid överkla- gande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft men tillämpas inte i de fall där det första beslutet i ärendet fattats . **FOOTNOTES** 1 Senaste lydelse av lagens rubrik 1993:1487. 2 Senaste lydelse 1993:1482. 2.48 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1684) om EEG-handelsgödsel Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (1992:1684) om EEG-handelsgödsel skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 10 § beslut i ärende som avses i 5 § första stycket eller 6 § får överklagas hos . -------------------------------------------------------------------- Beslut av i Beslut av i sådana ärenden får överklagas hos sådana ärenden får överklagas hos kammarrätten. Pröv- ningstillstånd krävs vid överkla- gande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft men tillämpas inte i de fall där det första beslutet i ärendet fattats . 2.49 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Härigenom föreskrivs att 22 § lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 22 §1 eller socialnämndens beslut enligt denna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. beslut får överklagas hos länsrätten i det län där utlänningen vistades när beslutet fattades. -------------------------------------------------------------------- Beslut enligt denna lag får överklagas endast av den enskilde. Beslut i fråga om bistånd enligt denna lag gäller . Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft men tillämpas inte i de fall där det första beslutet i ärendet fattats . **FOOTNOTES** 1 Senaste lydelse 1995:103. 2.50 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:451) om försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll Härigenom föreskrivs att det i lagen (1994:451) om försöksverksamhet med intensivövervakning med elektronisk kontroll skall införas en ny paragraf, 9 a §, av följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse -------------------------------------------------------------------- 9 a § får överta uppgiften enligt 7 a § förvalt- ningsprocesslagen (1971:291) att i länsrätt och kammarrätt föra det allmännas talan. för det allmännas talan i Regeringsrätten. Denna lag träder i kraft men tillämpas inte i de fall där det första beslutet i ärendet fattats . 2.51 Förslag till lag om ändring i stiftelselagen (1994:1220) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 11 § stiftelselagen (1994:1220) skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 kap. 11 § -------------------------------------------------------------------- beslut beslut enligt denna lag får överklagas enligt denna lag får överklagas hos hos kammarrätten. Detta gäller allmän förvaltningsdomstol. Detta dock inte beslut om att väcka gäller dock inte beslut om att talan enligt 5 kap. 4 § första väcka talan enligt 5 kap. 4 § första stycket eller 9 kap. 6 § första stycket eller 9 kap. 6 § första stycket eller beslut enligt 9 stycket eller beslut enligt 9 kap. 6 § tredje stycket. kap. 6 § tredje stycket. beslut enligt 4 kap. 8 §, 6 kap. 4 § eller 5 § andra stycket, 9 kap. 5 § första stycket 3, i den del beslutet avser verkställighetsförbud, eller 9 kap. 7 eller 8 § gäller även om de överklagas. -------------------------------------------------------------------- Om tillsynsmyndighetens beslut Om tillsynsmyndighetens beslut överklagas, skall tillsynsmyndig- överklagas, skall tillsynsmyndig- heten föra talan för det allmänna. heten föra talan för det allmänna. Överklagas kammarrättens beslut av Överklagas domstolens beslut av tillsynsmyndigheten, skall över- tillsynsmyndigheten, skall klagandet ha kommit in inom tre överklagandet ha kommit in inom veckor från den dag då det över- från den dag då det över- klagade beslutet meddelades. klagade beslutet meddelades. beslut enligt 9 § beslut enligt 9 § överklagas hos kammarrätten. överklagas hos allmän förvaltnings- Bestämmelserna i tredje stycket domstol. Bestämmelserna i tredje om tillsynsmyndigheten och dess stycket om tillsynsmyndigheten beslut gäller i sådant fall läns- och dess beslut gäller i sådant styrelsen och dess beslut. fall och dess beslut. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft men tillämpas inte i de fall där det första beslutet i ärendet fattats . 2.52 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:000) om ändring i (1987:10) Härigenom föreskrivs att 13 kap. 4 § och ikraftträdande- och övergångs- bestämmelserna till lagen (1995:000) om ändring i (1987:10)1 skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Lydelse enligt prop. 1994/95:230 Föreslagen lydelse 13 kap. 4 §Länsstyrelsens beslut enligt 12 kap. 2 § huruvida prövning skall ske eller ej och förordnande enligt 12 kap. 4 § första stycket samt beslut enligt 12 kap. 4 § andra stycket att lov eller förhandsbesked inte skall gälla får inte överklagas. -------------------------------------------------------------------- Andra beslut av Andra beslut av enligt denna lag än de som anges enligt denna lag än de som anges i i första stycket får överklagas hosförsta stycket får överklagas hos kammarrätten om beslutet avser allmän förvaltningsdomstol om beslutet avser 1. bygglov eller förhandsbesked inom område med detaljplan, 2. bygglov eller förhandsbesked inom område som inte omfattas av detaljplan och överklagandet avser frågan om åtgärderna utgör kompletteringsåtgärder enligt 8 kap. 13 §, uppfyller kraven i 3 kap. eller strider mot områdesbestämmelser, 3. rivningslov eller marklov och överklagandet avser frågan om åtgärderna strider mot en detaljplan eller områdesbestämmelser, 4. förordnanden enligt 6 kap. 19 § att avstå eller upplåta mark eller enligt 6 kap. 22 § om skyldighet att bekosta anläggande av gator och vägar samt anordningar för vattenförsörjning och avlopp, 5. fråga enligt 9 kap., 6. påföljder och ingripanden enligt 10 kap., 7. debitering av avgifter som anges i 11 kap. 5 §, hos regeringen i övriga fall. -------------------------------------------------------------------- Prövningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . Beträffande ärenden som avgjorts av kommunen före ikraftträdandet skall äldre bestämmelser tillämpas utom såvitt avser 3 kap. 14 §. Bestämmelserna i 13 kap. 4 § i sin nya lydelse tillämpas inte i de fall där det första beslutet i ärendet fattats . **FOOTNOTES** 1 Lagen omtryckt 1992:1769. 3 Ärendet och dess beredning avlämnade betänkandet Domstolarna inför 2000-talet - Arbetsuppgifter och förfaranderegler (SOU 1991:106). Förslagen i betänkandet tar sikte på arbetsfördelningen mellan domstolar och förvaltningsmyndigheter och mellan de allmänna domstolarna och de allmänna förvaltningsdomstolarna. Utredningen tar också upp frågor om omprövning, överklagande och instansordningen samt vissa andra processrättsliga frågor. En stor del av förslag har lett till lagstiftning. Det gäller förslagen om utvidgade regler om prövningstillstånd i hovrätt och ändrad instansordning vid överklagande av beslut som har meddelats av kronofogdemyndighet (prop. 1992/93:216, bet. 1992/93:JuU34, rskr. 1992/93:373), överflyttning av vissa likvidationsärenden från tingsrätt till (prop. 1993/94:190, bet. 1993/94:LU7, rskr. 1993/94:54), enhetliga regler för överklagande till hovrätt och m.m. (prop. 1993/94:190, bet. 1993/94:JuU30, rskr. 1993/94:377) och handläggningen av förmynderskapsärendena (prop. 1993/94:251, bet. 1993/94:LU3, rskr. 1993/94:29). Utredningens förslag om nedflyttning från kammarrätt till länsrätt av ett stort antal måltyper har genomförts etappvis. En första etapp trädde i kraft (prop. 1993/94:133, bet. 1993/94:JuU24, rskr. 1993/94:319). En andra etapp i genomförandet av förslagen om nedflyttning av mål i instanskedjan beslutades av , (prop. 1994/95:27, bet. 1994/95:JuU6, rskr. 1994/95:165), och trädde i kraft . förslag att den nuvarande förvaltningsprocesslagen (1971:291) och lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden skall slås samman till en ny gemensam domstolsförfarandelag kommer inte att genomföras. Inriktningen på reformarbetet är i stället att förvaltningsprocesslagen och ärendelagen skall revideras var för sig på grundval av utredningens förslag. Ett förslag till en ny ärendelag bereds . I detta ärende tar regeringen upp förslag om en tvåpartsprocess i de allmänna förvaltningsdomstolarna och vissa därmed sammanhängande processrättsliga frågor. Vidare behandlas, med några undantag, de återstående förslagen om nedflyttning av mål från kammarrätt till länsrätt och, i samband därmed, om det skall krävas prövningstillstånd i kammarrätt för aktuella måltyper. betänkande har remissbehandlats. En förteckning över de remissinstanser som har yttrat sig över utredningens betänkande finns intagen i Ds 1993:5 (i bilaga 1) liksom en sammanställning av remissvaren. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 1. Lagrådets yttrande finns i bilaga 2. Regeringen har i propositionens lagförslag följt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 6 och 7 samt i författningskommentarerna till de lagrum som Lagrådet lämnat synpunkter på. Efter lagrådsgranskningen har tillkommit en följdändring i lagförslag 5 och justering har gjorts i lagförslag 6. Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. Frågan om behovet av ett tvåpartsförfarande i förvaltningsprocessen fanns med rättssäkerhetsdebatt. Besvärssakkunniga uttalade sig positivt om en tvåpartsprocess, men nöjde sig med att föreslå att en myndighet skulle ha rätt att överklaga i ärenden där dess beslut ändrats (SOU 1964:27 s. 539 f.). Vid tillkomsten av förvaltningslagen och förvaltningsprocesslagen tog föredragande statsrådet (prop. 1971:30 s. 399) upp bl.a. frågan om det allmännas möjligheter att överklaga beslut, genom vilka ett allmänt intresse fått vika för ett enskilt eller som annars kunde anses förfördela ett offentligt intresse. Han tog även upp frågan om utsträckt tillämpning av det kontradiktoriska förfarandet genom partsrepresentation för det allmänna i förvaltningsärenden. Han ansåg att de nu berörda spörsmålen i ett senare sammanhang borde bli föremål för en samlad bedömning. Någon samlad bedömning har dock inte kommit till stånd före den som gjorts av . Frågan om man skall ha enparts- eller tvåpartsprocess har emellertid varit uppe i många reformsammanhang, men de överväganden som har gjorts har i de flesta fall varit begränsade till en viss måltyp. har emellertid ett något vidare perspektiv anlagts. behandlade i betänkandet Länsrätternas målområde - Administrativ tvåpartsprocess (SOU 1981:75) partsfrågorna i hälsovårdsmål, djurskyddsmål, brandmål och vissa vapenmål. Enligt förslaget skulle beslut av en nämnd, brandchef, brandstyrelse eller ett lokalt polisorgan överklagas till länsrätt i stället för till länsstyrelse. I länsrätt skulle det allmännas talan föras av ett allmänt ombud. De allmänna ombuden skulle enligt förslaget förordnas av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämde. Kommitténs förslag föranledde inte lagstiftning. Föredragande statsrådet ansåg (prop. 1983/84:100, bil. 15) att länsstyrelserna borde kvarstå som besvärsinstans. Han instämde visserligen i vissa av kommittén gjorda uttalanden om att tvåpartsförfaranden i många fall kunde ha ett stort värde från rättssäkerhetssynpunkt. Han befarade dock att kommitténs förslag skulle innebära ett onödigt tungrott förfarande utan några påtagliga rättssäkerhetsvinster. Han menade också att kommittén inte lyckats finna tillfredsställande lösningar på problemet med hur de kommunala intressena skulle kunna göras gällande i processen. lade i betänkandet Ny förvaltningslag (SOU 1983:73) fram ett förslag om att ett beslut av en statlig myndighet alltid skulle kunna överklagas av en central statlig myndighet, om beslutet rörde ett intresse som myndigheten enligt särskild föreskrift skulle bevaka. En ytterligare förutsättning för rätten att överklaga skulle vara att ett avgörande i högsta instans var av vikt för ledningen av rättstillämpningen. När det gällde de kommunala myndigheterna föreslog utredningen att kommunstyrelsen skulle ha rätt att överklaga, när ett av något kommunalt organ fattat gynnande beslut ändrades i högre instans.Under remissbehandlingen framfördes kritik från flera håll och utredningens förslag ledde inte till lagstiftning. Frågor om överklaganderätt för statliga myndigheter inom de allmänna domstolarnas område har även behandlats i en idédel av betänkandet Översyn av 2 och rättsbildningen (SOU 1986:1). I den proposition som följde på betänkandet uttalade föredragande statsrådet (prop. 1988/89:78 s. 73) att hon delade den av utredningen framförda uppfattningen att fullföljdsfrågan liksom dittills borde beaktas vid utformningen av lagstiftningen på olika områden. Senast frågor om enparts- eller tvåpartsprocess var uppe till bedömning var i samband med tillkomsten av det nya taxeringsförfarandet. De ändringar i skattelagstiftningen som då gjordes innebar att de äldre systemen med särskilda företrädare för det allmänna intresset i stor utsträckning ersattes av att en beslutsmyndighet eller myndighet överordnad denna skall företräda detta intresse. I en process i förvaltningsdomstol står i de allra flesta fall någon enskilds intressen mot allmänna intressen. I en del måltyper företräds de allmänna intressena av ett allmänt organ såsom part. Därmed har processen i dessa mål tvåpartskaraktär och betecknas som kontradiktorisk. I vissa måltyper kan det även finnas fler än två parter. I de flesta måltyperna där enskilda intressen står mot allmänna är de senare inte partsrepresenterade. Inom förvaltningsprocessen är det brukligt att benämna dessa mål som enpartsmål. Därmed ankommer det uteslutande på domstolen att tillvarata de allmänna intressena. En statlig myndighet anses inte utan författningsstöd kunna överklaga ett beslut av en annan förvaltningsmyndighet, om inte myndigheten i beslutsinstansen intagit partsställning. En statlig myndighet saknar i regel rätt att utan författningsstöd överklaga ett domstolsavgörande genom vilket myndighetens beslut ändrats. Exempel på tvåpartsmål i de allmänna förvaltningsdomstolarna är taxeringsmål, mål om administrativa frihetsberövanden och socialförsäkringsmål (i de senare är tvåpartsförfarandet fakultativt). Beslut i taxeringsärenden fattas av skattemyndighet (2 kap. 2 § taxeringslagen [1990:324]; TL), och beslutet får överklagas hos länsrätten av den skattskyldige, () och - i fråga om beslut om taxering till inkomstskatt - kommunen (6 kap. 1 § TL). Om en skattskyldig överklagar ett beslut, förs det allmännas talan i länsrätten och kammarrätten av skattemyndigheten (6 kap. 15 § TL). Överklagar , skall det allmännas talan föras av verket. RSV för det allmännas talan i Regeringsrätten. En skattemyndighet får uppdra åt en annan skattemyndighet att föra det allmännas talan i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden, om denna myndighet medger detta (6 kap. 16 § TL). RSV får även ta över uppgiften att i allmän förvaltningsdomstol föra det allmännas talan i ett visst ärende eller en grupp av ärenden. RSV får vidare uppdra åt en tjänsteman vid en skattemyndighet att företräda verket i sådan domstol. När det gäller de administrativa frihetsberövandena enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall och lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga skall länsrätten besluta om vård enligt respektive lag efter ansökan av socialnämnden. Nämnden företräder sedan det allmännas intressen under hela processen om sådan vård. På socialförsäkringslagstiftningens område finns ett något annorlunda utformat tvåpartssystem (se 20 kap. 12 § lagen [1962:381] om allmän försäkring). är i första hand allmän försäkringskassa, och överklagande kan ske till länsrätt, kammarrätt och fram till Försäkringsöverdomstolen och därefter till Regeringsrätten. () kan överklaga såsom företrädare för det allmänna intresset. I mål där en enskild part överklagar hos domstol bestämmer RFV om verket skall vara part i målet. Även om RFV beslutar att inte vara part, får domstolen förelägga verket att svara i målet, om det finns särskilda skäl. Den omständigheten att verket inte varit part i lägre domstolsinstans hindrar inte att verket överklagar domstolens beslut. Om en enskild part överklagar kammarrättens beslut är verket alltid motpart. Förvaltningsprocesslagen (1971:291) ger utrymme för flexibla lösningar när det gäller tvåpartsprocess. Domstolen kan i många fall med stöd av 10 § andra stycket förvaltningsprocesslagen avgöra ett mål utan hörande av motparten. Möjligheterna att underlåta kommunicering utvidgades genom en lagändring och omfattar numera sådana fall där det inte finns anledning att anta att talan kommer att bifallas helt eller delvis, fall där kommunicering annars är uppenbart onödig och fall där det kan befaras att underrättelse skulle avsevärt försvåra genomförandet av beslut i målet. I de mål som har enpartskaraktär kan beslutsmyndigheten genom att till domstolen ge in sitt omprövningsbeslut faktiskt gå i svaromål på en enskilds överklagande. Domstolen kan även med stöd av 13 § förvaltningsprocesslagen i mål som formellt har enpartskaraktär fordra in yttrande från en förvaltningsmyndighet som tidigare beslutat i saken. Därmed uppstår givetvis inte en tvåpartsprocess i formell mening, men i det konkreta fallet kan skillnaden gentemot en ordinär tvåpartsprocess bli liten även om givetvis en viktig skillnad i de nu berörda fallen är att myndigheten inte har rätt att överklaga. I de fall där det av en uttrycklig regel framgår att den myndighet som har fattat det överklagade beslutet skall höras i målet om domstolen avser att ändra det överklagade beslutet, se t.ex. 9 kap. 2 § alkohollagen (1994:1738), står man ännu närmare tvåpartsprocessen. Det förekommer också mål i de allmänna förvaltningsdomstolarna som är av två- eller flerpartskaraktär till följd av att det finns enskilda parter som står mot varandra. Exempel på detta är mål om verkställighet av domar eller beslut om vårdnad och umgänge m.m. enligt 21 kap. . kan vid sidan av två enskilda parter förekomma en myndighet som tredje part, t.ex i vissa mål enligt (1987:10). 6 Tvåpartsprocess i allmän förvaltningsdomstol -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Om en enskild överklagar en förvalt- | | ningsmyndighets beslut skall den myndighet som först beslutade | | i saken vara den enskildes motpart. En generell regel om detta | | tas in i förvaltningsprocesslagen. Av 33 § förvaltnings- | | processlagen följer att myndigheten därigenom får rätt att | | överklaga domstolens beslut. | | När det för särskilda måltyper finns behov av en avvikande | | ordning kan detta regleras i den aktuella materiella | | lagstiftningen (se 2 § förvaltningsprocesslagen). | | Den föreslagna ordningen skall dock inte gälla för mål som | | överklagas till kammarrätt som första domstolsinstans. Utredningens förslag: Utredningen föreslår regler om en fakultativ tvåpartsprocess. Enligt förslaget skall domstol kunna uppdra åt en förvaltningsmyndighet som beslutat i saken att som part företräda det allmännas intressen i målet, om den enskilde parten inte redan har en motpart. En förvaltningsmyndighet som beslutat i saken eller som är överordnad sådan myndighet får också självmant inträda som part i förfarandet. En förvaltningsmyndighet, vars beslut överklagas till länsrätten eller kammarrätten, skall få överklaga domstolens beslut i saken, om domstolen ändrat myndighetens beslut och ingen annan myndighet enligt särskild bestämmelse har rätt att överklaga. Undantag från det som har sagts skall gälla beträffande sekretessmål. Remissinstanserna: Det stora flertalet remissinstanser som har yttrat sig i denna del tillstyrker utredningens förslag, även om många har synpunkter vad gäller enskildheter i förslaget. Kammarrätten i vill att man går ännu längre och skapar en obligatorisk tvåpartsprocess. Några remissinstanser avstyrker förslaget eftersom de anser det vara oförenligt med hänsyn till kraven på opartiskhet och saklighet för en beslutsmyndighet att uppträda som part i samma ärende som man tidigare beslutat i. Regeringsrätten anser att behovet av en ordning med tvåpartsprocess bör övervägas och i förekommande fall regleras inom ramen för den materiella lagstiftningen för varje särskilt målområde. Skälen för regeringens förslag: Inte minst mot bakgrund av att ett mycket stort antal måltyper av enpartskaraktär skall överklagas till länsrätt som första domstolsinstans har frågan om myndigheternas ställning i förvaltningsprocessen fått ökad aktualitet. Instansordningsreformen innebär att i princip samtliga förvaltningsmål överklagas till länsrätt som första domstolsinstans. De flesta av de måltyper som har tillförts länsrätterna är s.k. enpartsmål, dvs. den enskilde har ingen motpart. Om länsrätten ändrar ett överklagat beslut till den enskildes fördel finns det enligt den gällande ordningen ingen som kan överklaga beslutet.