prop · GJ03173 · 1996-01-01 00:00:00 — Enligt bestämmelsens där föreslagna lydelse skall samråda med i viktigare frågor som har samband med betalningssystemets stabilitet eller berör inspektionens tillsynsverksamhet. Vid ett sådant samråd skall lämna de uppgifter som behövs (se även motiveringen till ändringen av bestämmelsen, prop. 1995/96:172 s. 43 f). 8 Rapporteringsplikt för revisorer i finansiella företag 8.1 Huvuddragen i gällande rätt I lagstiftning på det associationsrättsliga området föreskrivs regelmässigt en skyldighet att offentligt redovisa ett företags ekonomiska förvaltning, s.k redovisningsskyldighet. Där finns vidare bestämmelser om obligatorisk medverkan av en eller flera externa revisorer för att kontrollera att den lämnade informationen är fullständig och riktig, s.k. revisionsskyldighet. Revisionsplikt åvilar i huvudsak aktiebolag, ekonomiska föreningar, banker, försäkringsbolag och vissa handelsbolag. När det gäller olika former av företagsrevision görs åtskillnad mellan intern och extern revision. Intern revision innebär att ett företags verksamhet, räkenskaper, kontrollanordningar eller andra rutiner löpande övervakas av ett inom organisationen verksamt organ, t.ex. en revisionsavdelning. Vid extern revision är revisorn däremot fristående i förhållande till företagsledningen och det företag han reviderar. I sin granskningsverksamhet skall den externe revisorn bevaka ägarnas intressen i förhållande till företagsledningen; granskningen omfattar således även företagsledningens förvaltning av företaget. Revisorn skall dessutom övervaka att regler till skydd för bl.a. borgenärer och anställda följs. trädde lagen (1995:528) om revisorer i kraft. Lagen gäller för sådana revisorer som har särskild behörighet att utföra lagstadgad revision. I lagen finns en bestämmelse om tystnadsplikt (18 §) som innebär att en revisor inte, till fördel för sig själv eller till skada eller nytta för annan, får använda uppgifter som han har fått i sin yrkesutövning. Han får inte heller obehörigen röja sådana uppgifter. En ny myndighet har inrättats, , som skall ta hand om prövning och tillsyn. Bestämmelser om revision finns bl.a. i aktiebolagslagen (1975:1385, ABL), bankrörelselagen (1987:617, BRL), försäkringsrörelselagen (1982:713, FRL) och lagen (1972:262) om understödsföreningar. BCCI-direktivets bestämmelser om rapporteringsskyldighet för revisorer i finansiella företag (artikel 5) berör för svensk del följande företagsformer. Banker (bankaktiebolag, sparbanker och medlemsbanker), kreditmarknadsbolag, hypoteksinstitut, försäkringsbolag, understödsföreningar, värdepappersbolag och fondbolag. Den i BCCI-direktivet stadgade rapporteringsplikten till tillsynsmyndigheten innebär en delvis ny och aktivare revisorsroll. Revisorns uppgifter och ansvar i företagen behandlas i olika sammanhang. Även vissa förslag i ämnet har avlämnats. Under avsnitt 8.2.1 redovisas helt kort något om dessa utredningar. I det följande ges en kort beskrivning av nu gällande bestämmelser om revision; närmast de regler som berör revisorers granskningsskyldighet, uppgiftsskyldighet och tystnadsplikt. Aktiebolagslagens bestämmelser om revision är tillämpliga på bl.a. kredit- marknadsbolag, värdepappersbolag och fondbolag. Varje aktiebolag skall ha minst en revisor med uppgift att granska bolagets årsredovisning jämte räkenskaperna samt styrelsens och verkställande direktörens förvaltning. Årsredovisningen består av resultaträkning, balansräkning och förvaltningsberättelse. Begreppet räkenskaper innefattar vanligen verifikationshantering, löpande bokföring, bokslut, arkivering av räkenskapsmaterial samt intern kontroll. Granskningen av styrelsens och verkställande direktörens förvaltning är inriktad på att upptäcka eller förebygga olagliga eller på annat sätt oförsvarliga förvaltningsåtgärder. ABL innehåller inte några bestämmelser om i vilken utsträckning en revisor kan uppträda som rådgivare åt ett bolag som han har uppdrag att granska. Av revisorns skyldighet att fullgöra sitt uppdrag under iakttagande av god revisors- och revisionssed följer emellertid en rätt för honom att lämna råd och förslag till förbättringar med avseende på bolagets redovisning och förvaltning (jfr prop. 1975:103 s. 434 f). En sådan på revisionsuppdraget grundad rådgivningsverksamhet är både nödvändig och önskvärd. En grundläggande förutsättning för att revisorn skall kunna fullgöra sitt uppdrag är att han har tillgång till allt material som har betydelse för uppdragets fullgörande. Enligt 10 kap. 8 § ABL skall styrelsen och verkställande direktören bereda revisorn tillfälle att verkställa granskning i den omfattning denne finner nödvändigt samt lämna de upplysningar och det biträde som revisorn begär. Att bolagsledningen vågar anförtro revisorn även mycket känsliga uppgifter beror till stor del på att revisorer har tystnadsplikt. Revisors tystnadsplikt regleras i 10 kap. 13 § ABL. Enligt det lagrummet får revisor inte till enskild aktieägare eller utomstående lämna upplysningar om sådana bolagets angelägenheter som han fått kännedom om vid fullgörande av sitt uppdrag, om det kan skada bolaget. Revisor är dock skyldig att lämna medrevisor, granskare enligt 10 kap. 14 § samma lag, ny revisor och, om bolaget har försatts i konkurs, konkursförvaltare nödvändiga upplysningar om bolagets angelägenheter. Revisorn är dessutom skyldig att på begäran lämna sådana upplysningar till undersökningsledaren under förundersökning i brottmål. Revisorn är vidare skyldig att till bolagsstämman lämna alla uppgifter som stämman begär om det inte skulle leda till en väsentlig skada för bolaget ("lända till väsentligt förfång"). För denna uppgiftsskyldighet krävs således ett stämmobeslut. Enligt 10 kap. 10 § ABL skall revisorer för varje räkenskapsår avge en revisionsberättelse till bolagsstämman. Den skall innehålla ett uttalande om årsredovisningen gjorts upp enligt aktiebolagslagen. Revisorerna är skyldiga att i revisionsberättelsen anmärka om de vid sin granskning har funnit att styrelseledamot eller verkställande direktör har handlat i strid med aktiebolagslagen eller bolagsordningen. Anmärkningen skall alltid vara skriftlig och tas in i revisionsberättelsen. Revisorer kan även i övrigt i revisionsberättelsen meddela upplysningar som de anser att aktieägarna skall ha kännedom om. Det kan gälla uppgifter i anslutning till årsredovisningen som en revisor inte är skyldig att lämna men som kan ha ett visst informationsvärde. I 10 kap. 11 § ABL finns bestämmelser om sådana uttalanden - erinringar - som revisor gör till styrelse eller verkställande direktör men som han inte anser vara av sådan beskaffenhet att de bör komma till aktieägarnas eller allmänhetens kännedom på grund av att de är mindre betydelsefulla eller berör affärshemligheter. Även erinringar skall göras skriftligen. I begreppet erinringar innefattas i princip alla uttalanden till bolagsledningen utom sådana "muntliga påpekanden som revisorerna själva anser vara av alltför ringa vikt för att böra ges i skriftlig form" (se prop. 1975:103 s. 435). Föreskrifterna i 11 § hindrar inte att revisorn muntligen eller skriftligen - t.ex. i form av en revisionspromemoria - framför kritik eller iakttagelser av mindre allvarligt slag till bolagsledningen. Sådana synpunkter kallas påpekanden. En revisor är på grund av sin ställning som bolagsorgan skyldig att vid fullgörande av sitt uppdrag gentemot bolaget iaktta den omsorg som det kan krävas av en syssloman. Denna bedömning får göras mot bakgrund av aktiebolagslagens och bolagsordningens bestämmelser om revisors plikter och kvalifikationer. I 15 kap. ABL finns bestämmelser om skadestånd. Av 2 § följer att revisor som vid fullgörande av sitt uppdrag uppsåtligen eller av oaktsamhet skadar bolaget, skall ersätta skadan. ABL innehåller inga bestämmelser om straff för revisor som uppsåtligen eller av oaktsamhet missköter sitt uppdrag. Straffansvar för sådan försumlighet kan dock i vissa fall komma ifråga enligt . Bestämmelserna om revision för banker finns i 3 kap. BRL. Reglerna är gemensamma för banker med olika associationsformer och reglerna överensstämmer i huvudsak med motsvarande bestämmelser i . Regler om revisorers tystnadsplikt och uppgiftsskyldighet finns i 3 kap. 14 § BRL. Paragrafen överensstämmer i stort med 10 kap. 13 § ABL. Om tystnadsplikten åsidosätts kan revisorn ådra sig skadeståndsansvar enligt 5 kap. 2 § BRL. Bestämmelserna om revisors skyldighet och möjlighet att göra olika uttalanden under eller efter slutförd revision enligt BRL överensstämmer i stort med 10 kap. 10 och 11 §§ ABL (se 3 kap. 11 och 12 §§ BRL). Bestämmelser om revisorer i försäkringsbolag finns i 10 kap. FRL. Reglerna överensstämmer i huvudsak med de bestämmelser som gäller för allmänna aktiebolag. Regler om revisors tystnadsplikt och uppgiftsskyldighet finns i 10 kap. 14 § FRL. Paragrafen överensstämmer i stort med motsvarande bestämmelse i ABL och BRL. Om tystnadsplikten åsidosätts kan revisorn ådra sig ansvar enligt 16 kap. 2 § FRL. Bestämmelserna om uppgiftsskyldighet i revisionsberättelsen överensstämmer med motsvarande bestämmelser i och BRL. Revisor skall sålunda anmärka särskilt angivna förhållanden men har också möjlighet att i revisionsberättelsen anteckna de upplysningar som han önskar meddela aktieägarna resp. delägarna, de delegerade och garanterna. På motsvarande sätt som i ABL och BRL finns en bestämmelse om skriftliga erinringar (10 kap. 12 § FRL). 8.1.5 Lagen om understödsföreningar Bestämmelser om revision i understödsföreningar finns dels i lagen om understödsföreningar (31 och 32 §§), dels i lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar (45 §, 46 § 1 och 2 mom. samt 49-51 §§). I förhållande till ABL, BRL och FRL är antalet bestämmelser som rör revisorer få. Någon uttrycklig bestämmelse som reglerar revisors tystnadsplikt finns inte. För den som är godkänd eller auktoriserad revisor gäller dock den tidigare nämnda bestämmelsen om tystnadsplikt i 18 § lagen om revisorer. Reglerna om uppgiftsskyldighet i revisionsberättelsen överensstämmer, vad gäller lagreglering och terminologi, i väsentliga avseenden med dem som finns i ABL, BRL och FRL. Bestämmelser om revision för Stadshypotekskassan finns i lagen om stadshypotekskassa och i förordningen (1992:1124) med reglemente för stadshypotekskassa. För revisorer i kassan saknas uttryckliga regler om tystnadsplikt och om vilka uttalanden revisor skall göra under eller efter slutförd revision. Den nämnda bestämmelsen om tystnadsplikt i 18 § revisorslagen gäller dock. För allmänna hypoteksbank gäller lagen om allmänna hypoteksbank och förordningen (1994:1535) med reglemente för allmänna hypoteksbank. Även för hypoteksbanken saknas uttryckliga regler om revisors tystnadsplikt och vilka uttalanden revisor skall göra under eller efter slutförd revision. Även här gäller dock bestämmelserna om tystnadsplikt för revisorer i 18 § revisorslagen. För gäller lagen om . Inte heller i lagen om finns någon bestämmelse om tystnadsplikt. För revisor som är godkänd eller auktoriserad gäller dock bestämmelsen i 18 § revisorslagen om tystnadsplikt. Revisionsberättelsen skall enligt 28 § lagen om innehålla en redogörelse för omfattningen och resultatet av revisorernas granskning samt ett uttalande om anmärkning finns med avseende på förvaltningsberättelsen, de i denna upptagna resultat- och balansräkningarna, styrelsens bokföring eller inventering av de under dess förvaltning stående tillgångarna eller i övrigt beträffande styrelsens förvaltning. Om det finns anledning till anmärkning skall detta anges i revisionsberättelsen. Revisorerna skall också i berättelsen meddela de erinringar som de anser påkallade. Begreppet erinringar tycks här motsvara vad som i ABL m.fl. lagar benämns upplysningar. De förhållanden som skall anmärkas är dock inte av samma omfattning som i bl.a. ABL. 8.2 Överväganden och förslag Regeringens förslag: I fråga om rapporteringsplikt för revisorer i finansiella företag skall direktivets (artikel 5) miniminivå genomföras i svensk lagstiftning. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens förslag går dock i några fall utöver direktivets miniminivå. Remissinstanserna: Inte någon remissinstans har haft invändningar mot att endast direktivets miniminivå genomförs. Föreningen auktoriserade revisorer (), Svenska revisorssamfundet (SRS), , och har understrukit det lämpliga i att direktivets miniminivå strikt införlivas i svensk lagstiftning. Skälen för regeringens förslag: Som nämnts utreds revisorernas roll i företagen på olika håll. I det följande lämnas en mycket kortfattad redogörelse för dessa utredningar. har lagt fram förslag till ändringar i ABL i delbetänkandet Aktiebolagets organisation (SOU 1995:44). Förslaget innebär bl.a. ändringar i kapitlet om revision och särskild granskning i ABL (10 kap.). Förslaget bereds inom . Regeringen kommer emellertid inte att lägga fram någon proposition i ämnet. Beträffande frågan om anmälan om misstanke om brott anför kommittén bl.a. följande. Det framstår som motiverat att ålägga revisorer i samtliga aktiebolag skyldighet att underrätta åklagare om brott som de upptäcker under sin granskning. För att underrättelseskyldighet skall uppstå bör det krävas att brottet är av den art att det enligt gällande rätt skall anmärkas i revisionsberättelsen. Skyldigheten skall endast avse misstanke om brott som begåtts av styrelseledamot eller verkställande direktör och det anmärkta förhållandet skall ha vållat väsentlig skada eller innebära fara för sådan skada. För att underrättelseskyldighet skall föreligga är det tillräckligt att revisorn har anledning anta att brott har begåtts. har i remissyttrande över nu nämnt delbetänkande föreslagit att revisorerna skall åläggas skyldighet att till verket rapportera klientföretags överträdelser av konkurrenslagen. I betaltjänstutredningens slutbetänkande Betaltjänster (SOU 1995:69) föreslås utökade skyldigheter och viss tillkommande rapporteringsplikt för revisorer i företag som utför betaltjänster. Beredningen av förslaget har efter remissbehandling påbörjats inom . För banker, kreditmarknadsbolag, försäkringsbolag, understödsföreningar, värdepappersbolag, fondbolag m.fl. finansiella företag finns bestämmelser om av förordnade revisorer. Dessa revisorer skall tillsammans med de revisorer som valts på bolagsstämman eller motsvarande delta i revisionen. har i en promemoria föreslagit att systemet reformeras. I den föreslår inspektionen bl.a. att den lagstadgade revisionsplikten i institut som står under inspektionens tillsyn på visst sätt skall utvidgas så att de av bolagsstämman valda revisorerna skall vara skyldiga att dels utföra de revisionsinsatser som initierats av inspektionen, dels till inspektionen rapportera vissa iakttagelser. har fått i uppdrag att överväga om förslag bör medföra lagändringar. Kommittén avser att behandla denna fråga i ett senare skede av utredningsarbetet. Inom kommissionen pågår jämförande studier av revisorslagstiftningen inom EU. Arbetet syftar till att undanröja sådana olikheter i den nationella lagstiftningen som utgör hinder mot en inre marknad för revisionstjänster. Studien väntas resultera i en grönbok . Som nämnts innebär den i BCCI-direktivet stadgade rapporteringsplikten till tillsynsmyndigheten en delvis ny och aktivare revisorsroll. Även nu nämnda utredningar och förslag berör i högsta grad revisorns uppgifter och ansvar i företagen. Enligt regeringens mening är det lämpligt att dessa föreslagna ändringar - så långt möjligt - bereds i ett sammanhang. Den del av BCCI-direktivet som berör revisorns rapporteringsskyldighet är tvingande för medlemsländerna, dvs. direktivföreskrifterna skall genomföras i den svenska lagstiftningen . Det finns dock möjlighet att gå utöver den miniminivå som direktivet lägger fast. Med hänsyn till vad som sagts om pågående beredning av de olika förslagen som rör revisorns roll i företagen bör, som FAR, Revisorssamfundet, , och särskilt hävdat, nu endast direktivets miniminivå genomföras i denna del. 8.2.2 Rapporteringsskyldighet i finansiella företag Regeringens förslag: Bestämmelser om rapporteringsskyldighet till skall införas för revisorer i banker, kreditmarknadsbolag, försäkringsbolag, understödsföreningar, värdepappersbolag, fondbolag och hypoteksinstitut. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Inte någon remissinstans har haft erinringar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 5 i BCCI-direktivet skall bestämmelserna om rapporteringsskyldighet för revisorer föras in i första banksamordningsdirektivet (77/780/EEG) som artikel 12 a, i tredje skadeförsäkringsdirektivet (92/49/EEG) som artikel 16 a, i tredje livförsäk- ringsdirektivet (92/96/EEG) som artikel 15 a, i investeringstjänstedirektivet (93/22/EEG) som artikel 25 a och i UCITS-direktivet (85/611/EEG) som artikel 50 a. EG:s banksamordningsdirektiv avser i huvudsak kreditinstitut enligt en definition som finns i första banksamordningsdirektivet. avses där ett företag vars verksamhet består i att från allmänheten ta emot insättningar och andra återbetalningspliktiga medel och att bevilja kredit för egen räkning. I ingressen till direktivet förtydligas att definitionen omfattar företag som tar emot medel från allmänheten, antingen genom insättningar eller i annan form, såsom fortlöpande utgivning av obligationer eller andra jämförbara värdepapper. Definitionen träffar såväl banker och kreditmarknadsbolag som finansierar sig på den allmänna marknaden som värdepappersbolag som tar emot medel på konto. Även hypoteksinstituten faller in under definitionen av kreditinstitut i första banksamordningsdirektivet. En särskild fråga är om regler om rapporte- ringsskyldighet för revisorer bör införas för dessa institut. Som nämnts i avsnitt 8.1.7 finns i tre hypoteksinstitut som tidigare reglerades särskilt; , och Skeppshypotek. Institutens framtida organisation har varit föremål för utredning. En ombildning av ägde rum per (se lagen (1992:700) om ombildning av stadshypoteksinstitutionen och lagen (1992:701) om stadshypotekskassa). Ombildningen gick till på det sättet att stadshypotekskassa och stadshypoteksföreningarna fusionerades, varefter rörelsen överfördes till ett av kassan helägt aktiebolag (numera kreditmarknadsbolag, ). Efter ombildningen förvaltar kassan obligationsskulden och reverser utställda av . Under en över- gångstid, fram till utgången av 1994, skulle kassan ha rätt att bedriva upp- låning. har denna rätt utvidgats till en rätt att fram till låna upp medel genom utgivande av obligationer i obligationslån som har lagts upp före utgången av 1994. En ombildning av ägde rum per (se lagen (1994:758) om ombildning av landshypoteksinstitutionen och lagen (1994:759) om allmänna hypoteksbank). Ombildningen gick till så att landshypoteksföreningarna ombildades till en ekonomisk förening. Denna förening bildade sedan ett kreditmarknadsbolag, , som skall driva verksamheten. Hypoteksbanken överlät sin rörelse, utom obligationsskulden och övriga lån, till . Banken fick av bolaget reverser och andra skuldförbindelser. Hypoteksbanken svarar fram till för den nyupplåning som behövs för utlåning i kreditmarknadsbolagets rörelse. som kommer att omfattas av bestämmelserna om rapporteringsskyldighet för revisorer i kreditmarknadsbolag. Stadshypotekskassan svarar för nyupplåning av medel genom att ge ut obligationer enligt upplagda emissionsprogram. Hypoteksbanken svarar för nyupplåning av de medel som behövs för utlåning i AB:s rörelse. Såväl Stadshypotekskassan som Hypoteksbanken är därmed kreditinstitut. Regler om rapporteringsskyldighet för revisorer i dessa institut bör således införas. är i ordets vanliga bemärkelse ett kreditinstitut. Från första banksamordningsdirektivets tillämpningsområde har undantagits bl.a. vissa angivna kreditinstitut i olika medlemsstater. Genom det svenska anslutningsfördraget har införts ett tillägg till artikel 2.2 i första banksamordningsdirektivet som innebär att direktivet inte är tillämpligt på . Eftersom BCCI-direktivet endast ändrar redan befintliga direktiv innehåller det inte någon hänvisning till undantagsbestämmelsen i artikel 2.2. Den ändring av första banksamordningsdirektivet som BCCI-direktivet stadgar gäller således inte . Det är emellertid ändamålsenligt att revisorer i omfattas av motsvarande regler om rapporteringsskyldighet som föreslås för övriga finansiella företag. Sådana regler bör därför införas. Bestämmelser om rapporteringsplikt för revisorer i kreditinstitut skall sålunda införas i de författningar som reglerar banker, kreditmarknadsbolag, , och . Bestämmelser om revision i banker finns i 3 kap. bankrörelselagen (se avsnitt 8.1.4). Det är lämpligt att en bestämmelse om rapporteringsskyldighet för revisorer i banker tas in i detta kapitel. Revisionsfrågor för kreditmarknadsbolag regleras i aktiebolagslagen. De särregler som är aktuella bör dock föras in i kreditmarknadsbolagslagen. Bestämmelser om rapporteringsskyldighet för revisorer i stadshypotekskassan, hypoteksbanken och skeppshypotek bör införas i den resp. lag som reglerar deras verksamhet. EG:s tredje skade- resp. livförsäkringsdirektiv gäller för sådan verksamhet som bedrivs av försäkringsaktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag och under- stödsföreningar. Försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag regleras i försäkringsrörelselagen. Verksamhet som bedrivs av understödsföreningar regleras främst i lagen om understödsföreningar. Denna lag innehåller dock flera hänvisningar till lag lagen om ekonomiska föreningar. Nyss nämnda för- säkringsdirektiv har - med undantag för understödsföreningar - genomförts i svensk lagstiftning. Försäkringsrörelselagen innehåller såväl rörelseregler som associations- rättsliga regler för försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag. Bestämmelser om rapporteringsskyldighet för revisorer i dessa bolag bör därför införas i försäkringsrörelselagen. En understödsförening är en förening för inbördes bistånd med uppgift att lämna sjukhjälp, begravningshjälp, pension eller liknande understöd åt sina medlemmar eller dess anhöriga. Föreningarna bedriver försäkringsverksamhet och de är i princip uppbyggda som ekonomiska föreningar. En understödsförening kan meddela pensionsförsäkring, kapitalförsäkring eller sjukförsäkring. Bestämmelser om revision i understödsföreningar finns dels i lagen om understödsföreningar, dels lag om ekonomiska föreningar. Som nämnts har lagen om understödsföreningar ännu inte ändrats så att den uppfyller EG-direktivens krav. Regeringen avser dock att tillsätta en utredning som skall få i uppdrag att överväga bl.a. på vilket sätt lagen bör harmoniseras med EG-rätten. Någon anledning att invänta utredningens resultat på denna punkt föreligger inte. Bestämmelser om rapporteringsskyldighet för revisorer i understödsföreningar bör därför nu tas in i lagen om understödsföreningar. Värdepappersrörelse regleras i lagen om värdepappersrörelse som saknar regler om revision. Revisionsfrågor för värdepappersbolag regleras i aktiebolagslagen. De särregler som blir aktuella bör tas in i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse. Rapporteringsskyldighet skall åläggas revisorer i fondbolag. Frågan är om rapporteringsskyldighet även bör åläggas revisorer i förvaringsinstitut. Bank eller annat kreditinstitut kan vara förvaringsinstitut. I förarbetena (prop. 1989/90:153) till lagen (1990:1114) om värdepappersfonder framgår att begreppet kreditinstitut har en mer vidsträckt betydelse än den som följer av EG:s definition. Där hänvisas bl.a. till vad som avses med kreditinstitut enligt lagen (1988:1385) om riksbank och den numera upphävda lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel. Någon exakt angivelse av vilka institut som skulle kunna komma ifråga anges inte; ett förvaringsinstitut måste dock stå under tillsyn.