prop · GJ0352 · 1996-01-01 00:00:00 — Enligt yttrandena från SKL och FOA kan de aktuella sprayerna delas in i följande fyra kategorier. A. Sprayer som innehåller tårretande ämnen och slemmhinne- och hudirriterande ämnen benämnda tårgas Det finns olika ämnen som klassificeras som tårgas. De två vanligaste benämns CN och CS. Det sistnämnda ingår i den svenska polisens tårgasutrustning och är mindre giftigt än CN. Utmärkande för tårgaserna är enligt FOA att de har en retande effekt på ögon, hud och slemhinnor redan i låga koncentrationer. I praktiken kan skadliga och dödande effekter uppkomma enbart då någon utsätts för mycket höga koncentrationer, vilket exempelvis kan inträffa när tårgasfacklor används i begränsade utrymmen. Även om dödsfall har beskrivits är de ovanliga. B. Sprayer innehållande andra tårretande ämnen än de tårgaser som nämnts under A Hit kan hänföras olika typer av pepparextrakt, där den aktiva substansen är capsaicin. Senapsolja med den aktiva substansen allylisotiocyanat kan också ingå i denna grupp. Hit räknas de s.k. pepparsprayerna liksom diverse produkter som uppges vara lämpade som skydd mot bitska hundar m.m. Capsaicin är kraftigt irriterande på ögon, hud och slemhinnor. Enligt FOA har pepparspray använts i polisiära sammanhang i vissa länder, t.ex. vid upplopp. Trots bristfällig dokumentation i detta hänseende kan man enligt FOA våga anta att de skadliga effekterna borde vara beskedliga. Senapsoljan består av flyktig allylisotiocyanat. Den är irriterande på ögon, hud och slemhinnor. Dess effekt påminner enligt FOA åtminstone kvalitativt om capsaicinets. Skadliga effekter på ögon, hud och slemhinnor av senapsoljan har inte rapporterats. Trots detta kan man enligt FOA:s bedömning knappast anta att eventuella skador skulle vara av allvarlig natur. C. Sprayer som innehåller diverse ämnen som inte är direkt irritationsframkallande Hit räknas ämnen som anses lämpade som skydd och kan märka ut angriparen. Livsmedelsfärger kan ingå i dessa sprayer. Vissa av dessa ämnen är studerade från giftighetssynpunkt. Emellertid är deras skadlighet vid användning i spray mycket sällan eller aldrig dokumenterade. Man kan likväl enligt FOA förmoda att giftigheten är låg vid denna användning. D. Sprayer eller andra jämförliga anordningar med innehåll som ger en temporär bedövning eller förlamning Det finns enligt FOA uppgifter som tyder på att denna typ av spray skulle förekomma. Tänkbara ämnen i sådana sprayer är substanser med morfinliknande effekter, t.ex. fentanylderivat eller ämnen med atropinlik effekt såsom skopolamin. Det är inte möjligt att här ange vilken verkansgrad denna typ av spray skulle kunna ha. Skulle verkansgraden vara mycket hög måste den enligt FOA betecknas som alltför farlig för att användas av privatpersoner. Tårgasanordningar har omfattats av vapenlagen och varit underkastade samma krav på tillstånd m.m. som skjutvapen. Det saknas skäl att i detta sammanhang överväga att ändra denna ordning. Även om risken är liten att någon skall tillfogas allvarliga skador av tårgas, har tårgasanordningarna karaktär av vapen. Syftet är att fysiskt sätta en person ur spel. Utöver de polisiära användningsområdena är tårgasanordningarna avsedda att användas i självförsvar. Emellertid är de minst lika effektiva som angreppsvapen. Det har bl.a. visat sig att tårgassprayer ofta kommer till användning vid rån och liknande överfall. Sprayer i kategori A innehåller tårgas och är alltså direkt hänförliga till tårgasanordningar. Denna kategori av sprayer skall självfallet anses falla under vapenlagen. Sprayer i kategori B innehåller andra tårretande ämnen än tårgaser. Som framgår av det ovanstående liknar de aktiva ämnenas omedelbara verkan tårgasen. Även dessa sprayer bör därför falla under vapenlagen. Sprayer i kategori C innehåller ämnen som är inte direkt irritations- framkallande. De kan enligt FOA förmodas ha låg giftighet. Vi utgår från att de främst är obehagliga att få på sig och ofta har till syfte att för framtida identifiering märka ut en angripare. Sådan sprayer skiljer sig väsentligt i fråga om verkan och ändamål från tårgasanordningarna. Således saknas enligt vår mening skäl att låta vapenlagens bestämmelser omfatta också dessa sprayer. Sprayer i kategori D slutligen ger temporär bedövning eller förlamning. De kan därför, även utan att irritera ögon, hud eller slemhinnor, ha en kraftigt prestationsnedsättande effekt. Vi anser med hänsyn härtill att sådana sprayer i fråga om verkan och ändamål kan jämföras med tårgasanordningar. De bör därför omfattas av vapenlagen och vara tillståndspliktiga. För att klargöra vapenlagens omfattning när det gäller olika skyddssprayer och för att undanröja eventuella tveksamheter i legalitetshänseende föreslår vi en justering av uppräkningen i 1 § andra stycket vapenlagen (1 kap 3 § förslaget till ny vapenlag). Sålunda bör efter tårgasanordningar läggas till och andra till verkan och ändamål jämförliga anordningar . Därigenom bör lagtexten komma att stå i överensstämmelse med vad som ovan sagts om vapenlagens omfattning vad gäller sprayer avsedda för självförsvar. Regeringen har inte funnit skäl att i detta sammanhang ta upp frågan om i vilken utsträckning tillstånd bör beviljas för tårgasanordningar eller andra tillståndspliktiga sprayer. I föreskrifter och allmänna råd till vapenlagstiftningen (RPS FS 1992:2 FAP 551-3) anges att tillståndsgivningen beträffande gaspistoler eller andra likartade vapen - t.ex. spray - bör vara mycket restriktiv och att tillstånd endast bör beviljas undantagsvis, när ett synnerligen starkt behov föreligger. Frågan om skyddssprayer har emellertid aktualiserats genom att har inlett en försöksverksamhet där hotade kvinnor som komplement till s.k. trygghetspaket, som innehåller olika larmanordningar, efter vederbörlig tillståndsprövning i varje enskilt fall också utrustats med pepparspray. Regeringen har genom ett beslut uppdragit åt att utvärdera försöksverksamheten. Utvärderingen bör enligt beslutet omfatta bl.a. frågorna om tårgas- eller pepparspray kan utgöra ett effektivt skydd för hotade kvinnor och om innehavet av ett sådant försvarsmedel upplevs som en trygghet för den hotade. Därutöver är utvärderingen avsedd att belysa riskerna för att försvarsmedlet missbrukas eller på annat sätt föranleder skada. Utvärderingen skulle enligt beslutet ha getts in till . har emellertid förklarat att underlaget ännu var för litet för en meningsfull utvärdering samt att man med hänsyn härtill beslutat förlänga försöksperioden till . Utvärderingen kan därför beräknas vara färdig först . -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Vapen laddade med färgampuller, s.k. | | paintballvapen, som används vid stridsliknande spel och lekar | | får anses vara avsedda för målskjutning och bör få innehas utan | | tillstånd av personer som fyllt . Utredningens förslag överensstämmer med regeringens såvitt gäller sådana paintballvapen som uppfyller kriterierna för att anses vara effektbegränsade. Enligt utredningen bör icke-effektbegränsade paintballvapen alltid vara tillståndspliktiga och tillstånd meddelas synnerligen restriktivt. Remissinstanserna: De flesta av de remissinstanser som har yttrat sig över utredningens förslag tillstyrker detta eller lämnar det utan erinran. Några remissinstanser, däribland , efterlyser en mer ingripande reglering av paintballverksamhet och föreslår att samtliga paintballvapen skall vara tillståndspliktiga. Ett antal remissinstanser har framfört invändningar mot utredningens bedömning att paintballskytte skall vara att betrakta som målskjutning. har bl.a. anfört att klassificeringen av paintballvapen inte är meningsfull i sin nuvarande form och har lämnat förslag till alternativa lösningar. Skälen för regeringens förslag: Paintballvapen är benämningen på en typ av kolsyredrivna skjutvapen som är avsedda för stridsliknande spel och lekar där deltagarna skjuter på varandra. Vapnen laddas med ett slags ampuller som har en relativt stor kaliber och som består av ett gelatinskal innehållande flytande färg. När ampullen träffar sitt mål brister gelatinskalet varvid färgen rinner ut och markerar på så sätt en träff. Enligt 5 § andra stycket vapenlagen (2 kap. 1 § andra stycket förslaget till ny vapenlag) krävs inte tillstånd för den som fyllt att inneha, driva handel med eller föra in effektbegränsade vapen. Ett sådant vapen är antingen ett kolsyre-, luft- eller fjädervapen som är avsett för målskjutning eller ett harpunvapen. Det skall därutöver ha en i förhållande till andra jämförliga skjutvapen begränsad effekt. Vad som avses med en sådan begränsad effekt definieras i vapenförordningen. I 1 a § sägs att ett kolsyre-, luft- eller fjädervapen skall anses ha en begränsad effekt om en projektil från vapnet från pipans mynning har en anslagsenergi som är mindre än tio joule. När det gäller hel- eller halvautomatiska vapen av dessa slag anges gränsen till tre joule. testar kolsyre-, luft- och fjädervapen för att avgöra om dessa skall anses vara effektbegränsade eller inte. Det finns ett stort antal fabrikat och typer av paintballvapen vilka laboratoriet vid sina tester funnit ha en sådan begränsad effekt som anges i vapenförordningen. I stort sett samtliga dessa torde vara importerade. Det andra kravet för att vapnen skall anses tillståndsfria för personer - att vapnen skall vara avsedda för målskjutning - torde i praktiken ha kommit att anses uppfyllt när det gäller paintballvapen. I vart fall har såvitt vi känner till ingen myndighet ingripit mot att personer som fyllt utan tillstånd importerat, sålt eller innehaft paintballvapen med begränsad effekt. Från många håll har emellertid ifrågasatts om mot levande mål, som ju paintballverksamheten går ut på, någonsin kan betraktas som målskytte. Verksamheten har också kritiserats för att vara våldsförhärligande. Stridsliknande spel och lekar med paintballvapen förekommer under olika namn såsom överlevnadsspel, paintballgames och survivalgames. Verksamheten bedrivs kommersiellt på banor utomhus i skogsområden eller inomhus, t.ex. i före detta industrilokaler. Det förekommer också paintballskytte i ideell regi genom olika föreningar. Stridsspelen utövas ofta enligt fastställda regler. Dessa kan innebära bl.a. följande. Två lag om högst tio spelare tävlar mot varandra på en avgränsad plan. Vapnen kontrolleras före spelets början, bl.a. med avseende på projektilens utgångshastighet. Minsta skjutavstånd är . Färgampullerna får inte vara kylda så att de blir hårda. Skyddsmask måste bäras och deltagarna bör ha heltäckande klädsel. Deltagarna måste rätta sig efter direktiv från domare och säkerhetschef. Enligt utredningen kan en träff från ett paintballvapen från förorsaka smärta och ett blåmärke. Det har emellertid inte framkommit att någon fått allvarligare skador på grund av enbart en träff från ett paintballvapen. Utredningen har uppskattat antalet paintballvapen i till mellan 25 000 och 100 000 stycken. har uppskattat antalet personer som regelbundet deltar i paintballaktiviteter till 85 000. () har i sitt remissyttrande anfört bl.a. följande. Jämfört med en luftgevärskula med samma anslagsenergi har en paintballkula liten penetreringsförmåga på grund av dess stora träffyta och att dess ytskikt brister vid en träff. Vid tester av olika paintballvapen har den uppmätta anslagsenergin på flertalet vapen legat nära gränsvärdena på tio respektive tre joule. Vapnen synes därför vara anpassade till svenska bestämmelser. Paintballvapen kan dock oftast på ett enkelt sätt ändras så att hastighet och anslagsenergi uppnår ett högre värde. Det finns anledning att tro att de vapen som finns på marknaden kan ha högre prestanda än det vapen som klassificerats. Ett sådant förhöjt värde ökar emellertid projektilens farlighet endast marginellt. Risken för en framtida allmän prestandahöjning för paintballvapen torde inte heller vara speciellt stor beroende på att det finns praktiska faktorer hos dessa vapen och hos denna ammunition som naturligt begränsar prestandan. SKL anser på de anförda skälen att klassificeringen av paintballvapen inte är meningsfull i sin nuvarande form. Laboratoriet föreslår att man föreskriver antingen att alla hel- och halvautomatiska skjutvapen skall vara tillståndspliktiga och de övriga tillståndsfria för den som fyllt eller att samtliga paintballvapen skall vara tillståndsfria för personer som fyllt . Enligt SKL:s uppfattning finns det ur vapenteknisk synvinkel ingen större anledning till särbehandling av de olika typerna av paintballvapen; eldhastighet och projektilens farlighet skiljer sig inte åt. Enligt vår mening bör utgångspunkten vid fastställande av tillståndspliktens omfattning vara den direkta farligheten hos paintballvapen och risken i övrigt att dessa kan komma att användas som hjälpmedel vid allvarlig brottslighet. Som angetts i det ovanstående har inte framkommit att paintballvapnen i sig skulle ha orsakat några allvarliga skador. Att vapnens farlighet skulle vara begränsad vinner också stöd av SKL:s yttrande. Visserligen kan inte uteslutas att en träff från ett paintballvapen på nära håll skulle kunna orsaka bestående skada hos ett oskyddat öga. Som SKL påpekat är emellertid penetreringsförmågan hos projektilen från ett paintballvapen väsentligt mindre än hos projektilen från ett effektbegränsat luftgevär. Effektbegränsade luftgevär har varit tillståndsfria för personer som fyllt . Det finns heller inget stöd för att paintballvapen skulle utgöra en fara i brottssammanhang. Vapnen har ett relativt särpräglat utseende och kan svårligen förväxlas med ordinära handeldvapen. En ytterligare aspekt på paintballvapnen, som framförts av bl.a. , är att företeelsen som sådan i vissa fall skulle kunna ge intryck av att förhärliga utövandet av våld. Emellertid har ingenting framkommit som tyder på att det skulle kunna föreligga något samband mellan utövande av paintballskytte och våldsbenägenhet i övrigt. Även om man från etiska utgångspunkter kan anföra invändningar mot att anordna stridsliknande spel och lekar med paintballvapen finns det knappast skäl att ingripa mot dessa med stöd av vapenlagstiftningen. Man bör hålla i minnet att också flera etablerade sporter är inspirerade av verklig våldsutövning mellan människor. Det finns anledning tro att paintballskyttet med tiden i allt större utsträckning kommer att bedrivas i organiserade former och att tävlingsmomentet därvid kommer att bli mer framträdande än likheterna med en verklig eldstrid. Med hänsyn till de skäl som anförts anser vi att paintballvapen i princip bör vara tillståndsfria för personer som fyllt . I enlighet med vad SKL har anfört saknar de i vapenförordningen angivna gränserna för projektilens anslagsenergi mening när det gäller paintball- vapen. Gränserna bör därför tas bort beträffande dessa skjutvapen. Som framgår av SKL:s yttrande finns ingen anledning att från farlighetssynpunkt göra någon skillnad mellan de olika typerna av paintballvapen. Såväl hel- som halvautomatiska och övriga paintballvapen bör anses ha sådan begränsad effekt som avses i 5 § andra stycket vapenlagen. En föreskrift med detta innehåll bör tas in i vapenförordningen. Vapenlagstiftningen är uppbyggd kring tre huvudsakliga användningsområden för skjutvapen. (Här bortses från sådana skjutvapen som innehas för annat ändamål än skjutning, t.ex. Dessa användningsområden är målskjutning, jakt och skyddsändamål. Kravet i 5 § andra stycket vapenlagen - att ett skjutvapen skall vara avsett för målskytte för att vara tillståndsfritt för personer som fyllt - utesluter således jakt och skyddsändamål som användningsområde för de vapen som omfattas av bestämmelsen. Detta kan motiveras med att särskilda kunskapskrav bör vara uppfyllda för innehav av jaktvapen samt att särskild restriktivitet bör gälla för innehav av skjutvapen för skyddsändamål. Samma sak bör gälla för paintballvapen. Detta uppnås om man behåller den nuvarande lagtexten och anser paintballskytte utgöra målskytte. Alternativet är att skapa en särreglering för paintballvapnen. Vi anser detta inte vara motiverat. Paintballskyttet syftar inte till att åstadkomma annan effekt än att markera en träff på en motspelare, som får förutsättas vara införstådd med denna konsekvens av spelet. Även om det således är fråga om mot levande mål anser vi att paintballvapnen i vapenlagens mening - där avsikten alltså främst är att utesluta andra användningsområden - bör anses vara avsedda för målskjutning. Vi instämmer således i utredningens bedömning i denna del. Vi föreslår i avsnitt 5 en viss utökning av tillståndsplikten avseende skjutvapen och ammunition. Detta gäller överföring av skjutvapen till ett annat land inom EU eller, i fråga om ammunition, också inom EES. Vi föreslår också att polismyndigheten skall åläggas att utfärda europeiska skjutvapenpass till personer som har tillstånd att inneha skjutvapen i . De merkostnader som dessa förslag innebär för polismyndigheten bör emellertid kunna täckas med avgifter enligt avgiftsförordningen (1992:191). Nödvändiga föreskrifter härom bör meddelas av regeringen. De förslag vi lämnar i fråga om instansordningen och partsställningen i vapenmål är att hänföra till det pågående reformarbetet inom den allmänna förvaltningsdomstolsorganisationen. Kostnadseffekterna av den s.k. instansordningsreformen redovisas bl.a. i prop. 1995/96:22. Den totala besparingen av reformen beräknas där till 22 - . Kostnadskonsekvenserna av förslaget till ändrad partsställning vid överklagande av polismyndighetens beslut behandlas mer utförligt i avsnitt 4.4. Där görs bedömningen att den ökade arbetsbelastningen för polismyndigheterna uppvägs av de fördelar från effektivitetssynpunkt som en bättre prejudikatsbildning på vapenområdet innebär. Förslaget att länsrätten skall ersätta som överklagandeinstans faller emellertid utanför instansordningsreformen. Förslaget innebär en minskad arbetsbelastning för länsstyrelserna samt en viss ökning av förvaltningsdomstolarnas arbetsbelastning. Netto bedöms förslaget innebära en kostnadsökning för staten understigande . Vårt förslag att det skall vara möjligt att under vissa förutsättningar byta ut en extra vapendel utan särskilt tillstånd kan antas medföra visst merarbete hos polismyndigheterna med att justera innehållet i vapentillståndet avseende vapendelen m.m. Kostnaden härför får emellertid bedömas vara försumbar. I fråga om regleringen av paintballvapen innebär vårt förslag en förenkling i förhållande till nuvarande ordning. Paintballvapen skall alltså inte behöva testas med avseende på effekten för att man skall kunna konstatera att de är tillståndsfria för personer som fyllt . Detta kan innebära en viss besparing. Övriga förslag har, såvitt går att bedöma, inga kostnadskonsekvenser. I första kapitlet finns bestämmelser om vad som skall förstås med skjutvapen och ammunition samt vilka andra föremål som faller inom lagens tillämpningsområde respektive utanför detta område. Paragrafen är ny och anger lagens tillämpningsområde. Paragrafen motsvarar 1 § första stycket i nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har justerats språkligt. Paragrafen motsvarar 1 § andra stycket i nuvarande vapenlag. Under e nämns, förutom tårgasanordningar, andra till verkan och ändamål jämförliga anordningar . Detta utgör ett förtydligande i förhållande till den nuvarande lagtexten. Uttrycket andra till verkan och ändamål jämförliga anordningar innebär att också anordningar som innehåller andra ämnen än tårgas kan omfattas av bestämmelsen. I avsnitt 12 har behandlats frågan hur olika typer av skyddssprayer bör bedömas i detta hänseende. I övrigt har endast språkliga justeringar gjorts i förhållande till gällande lydelse. I 11 kap. 1 § a bemyndigas regeringen att föreskriva att vapenlagen eller vissa föreskrifter i lagen skall tillämpas även i fråga om andra föremål som är särskilt ägnade att användas vid brott mot någons liv, hälsa eller personliga säkerhet. Paragrafen motsvarar 2 § i nuvarande vapenlag och har endast justerats språkligt. Bestämmelsen i paragrafen har förts över oförändrad från 3 § första stycket nuvarande vapenlag. Paragrafen motsvarar 3 § andra stycket nuvarande vapenlag och har endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar närmast 4 § i nuvarande vapenlag. Till uppräkningen av föremål som undantas från lagens tillämpning har fogats projektiler avsedda för kolsyrevapen. Därigenom avses bl.a. att sådana färgampuller som används som ammunition till paintballvapen och som har beskrivits i avsnitt 13 skall omfattas av bestämmelsen. Till skillnad från bestämmelsen i den nuvarande vapenlagen innebär den föreslagna lydelsen att inte några av vapenlagens bestämmelser är tillämpliga på de uppräknade föremålen. Förslaget behandlas i avsnitt 6. Paragrafen motsvarar 44 § i nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har justerats språkligt. Någon saklig ändring är inte avsedd. I 11 kap. 3 § i vårt förslag till vapenlag bemyndigas regeringen för vissa fall besluta att vapenlagen inte skall gälla skjutvapen och ammunition som innehas av en främmande stats militära styrka. I kapitlet har de bestämmelser som rör tillståndsfrågor och register samlats. Paragrafen motsvarar 5 § första - tredje styckena nuvarande vapenlag. Paragrafen anger när vapentillstånd krävs. I klargörande syfte har i första stycket a lagts till att det krävs tillstånd att inneha ammunition. Att den som har tillstånd att inneha ett visst vapen för skjutning utan ytterligare tillstånd även får inneha ammunition till vapnet följer av 8 § i förevarande kapitel. Uttrycket effektbegränsade vapen - som har förts in i andra stycket - betecknar vapen som har en begränsad effekt i förhållande till andra jämförliga skjutvapen. Med stöd av bemyndigandet i 11 kap. 1 § b får regeringen föreskriva att anslagsenergin eller utgångshastigheten hos en projektil från ett skjutvapen skall understiga ett visst värde för att vapnet skall anses vara effektbegränsat. Av 10 § andra stycket i förevarande kapitel följer att skjutvapen får innehas av vapenhandlare. Skjutvapen får vidare under vissa omständigheter innehas som lån enligt reglerna i 3 kap. Skjutvapen får också innehas utan särskilt tillstånd av den som tar hand om ett dödsbo eller konkursbo enligt vad som sägs i 8 kap. Undantag från tillståndsplikten enligt denna paragraf får enligt bemyndigandet i 11 kap. 1 § c föreskrivas av regeringen för innehav av skjutvapen som lämnats över från staten till statliga tjänstemän eller personer som tillhör det militära försvaret, räddningstjänsten eller polisväsendet. Detsamma gäller vapen som överlämnats från staten till den som för statens räkning tillverkar krigsmateriel eller till skyttesammanslutningar. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får enligt 11 kap. 2 § a föreskriva undantag från tillståndskravet för att inneha start- eller signalvapen. Bestämmelsen i paragrafen har förts över oförändrad från 7 § nuvarande vapenlag. Paragrafen motsvarar 8 § första och andra styckena nuvarande vapenlag. Skyttesammanslutningar införs under b som beteckning på skytteförbund, skyttekretsar eller skytteföreningar som hör till det frivilliga, statligt kontrollerade skytteväsendet. Tillstånd får enligt d meddelas auktoriserade bevakningsföretag att inneha skjutvapen för utlåning till väktare i samband med bevakningsuppdrag. De närmare bestämmelserna om sådan utlåning har flyttats till 3 kap. 7 §. I 11 kap. 1 § d bemyndigas regeringen att föreskriva att även andra sammanslutningar än skyttesammanslutningar får ges tillstånd att inneha skjutvapen. Paragrafen motsvarar 9 § första stycket nuvarande vapenlag. I 11 kap. 2 § b bemyndigas regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att föreskriva krav på skjutskicklighet, utbildning, ålder och de villkor i övrigt som skall vara uppfyllda för tillstånd till innehav av skjutvapen. När det gäller skjutvapen för vilka tillstånd till innehav har beviljats för annat ändamål än skjutning är huvudregeln att dessa inte heller får användas till skjutning.