prop · GJ0390 · 1996-01-01 00:00:00 — Den föreslagna utformningen av paragrafen klargör emellertid inte till vilka bestämmelserna riktar sig, dvs. om användningen av registeruppgifter regleras enbart för myndigheter eller därjämte för enskilda. Det framstår också som oklart vad bestämmelserna innebär t.ex. i situationer då någon myndighet eller enskild begär att uppgifter från registret lämnas ut för annat syfte än som beskrivs i paragrafen. Närmast till hands ligger att utgå ifrån att bestämmelserna är avsedda enbart för det allmänna. Av författningskommentaren kan utläsas att det inte minst är användning av registret för olika former av myndighetsutövning mot enskilda som bör förebyggas. Vad gäller frågan om bestämmelsernas innehållsmässiga räckvidd ges inte någon närmare belysning i lagrådsremissen. Det vill synas som om ändamålsregleringen har tillkommit efter mer allmänna överväganden om registeruppgifternas art, varvid det har gjorts jämförelser med vad som gäller beträffande integritetskänsliga uppgifter i personregister. Med hänsyn till den skillnad som dock föreligger i förhållande till den sistnämnda typen av registeruppgifter kan hävdas att den nu föreslagna ändamålsregleringens innebörd inte utan vidare kan bestämmas genom att paralleller dras med personre- gisterlagstiftningens bestämmelser. Det synes inte heller finnas någon annan lagstiftning som kan ge vägledning för uttolkningen. Det nu anförda, liksom det förhållandet att de avsedda användningssätten inte är precist angivna utan mer allmänt formulerade, ger vid handen att den föreslagna ändamålsregleringen kan ge upphov till vissa tillämpningsproblem. Det betyder i sin tur att den åsyftade tydligheten i avgränsningen av registeranvändningen knappast uppnås. Lagrådet har emellertid förståelse för intresset av att markera vissa gränser för registeruppgifternas användning och vill med hänsyn därtill inte föreslå att bestämmelserna skall utgå. Lagrådet anser att det i lagtexten bör komma till uttryck att bestämmelserna har enbart det allmänna som adressat. Med hänsyn härtill och efter vissa redaktionella ändringar bör paragrafen ges följande lydelse: "Uppgifter i lägenhetsregistret får av det allmänna användas endast för: 1. framställning av statistik, 2. folkbokföringen, 3. resursfördelning samt 4. planering, uppföljning och utvärdering i fråga om bostäder, byggande och kommunikationer." 4 och 5 §§ Första stycket av 4 § har utformats som ett bemyndigande till regeringen att meddela föreskrifter om fastighetsägarnas uppgiftsskyldighet. Ett sådant bemyndigande har emellertid inte stöd i bestämmelserna i 8 kap. regeringsformen. Lagen bör i stället innehålla en grundläggande regel om uppgiftsskyldigheten, och regeringens föreskrifter bör meddelas som verkställighetsbestämmelser. Vidare bör i redaktionellt hänseende lämpligen 4 och 5 §§ föras samman med hänsyn bl.a. till att även 5 § andra stycket tar sikte på fastighetsägarnas uppgiftsskyldighet. Med dessa utgångspunkter kan 5 § och rubriken före denna utgå samt 4 § ges följande lydelse: "En fastighetsägare är skyldig att lämna de uppgifter som behövs för lägenhetsregistret och som inte kan inhämtas från informationssystem. Regeringen meddelar närmare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten. Med fastighetsägare avses i denna lag även ägare av byggnad." 6 § Syftet med adress- och lägenhetsbeteckning är enligt författningskommentaren att skapa ett slags identitet som ger varje lägenhet en unik plats i systemet och medför att den går att särskilja från andra lägenheter. För att detta syfte skall uppnås bör en viss lägenhet kopplas till bl.a. en adress. Detta kommer i paragrafen till uttryck på så sätt att en kommun skall fastställa adress för varje bostadslägenhet. I normalt språkbruk innebär begreppet adress ett sätt att ange var en fastighet eller en byggnad är belägen, t.ex. i tätbebyggelse med gatunamn och nummer och i byar som av tradition saknar vägnamn eller för isolerat belägna fastigheter med bynamn och/eller gårdsnamn. Det ter sig däremot enligt Lagrådets mening inte naturligt att använda adressbegreppet så att varje bostadslägenhet i en byggnad får en egen adress. För identifieringen av resp. lägenhet bör det i sådant fall räcka med att ange, förutom fastig- hetens/byggnadens adress, en individualiserande lägenhetsbeteckning. Lagrådet föreslår därför att paragrafen ges följande lydelse. "Varje bostadslägenhet skall kunna hänföras till en adress som fastställs av kommunen. Om det finns mer än en bostadslägenhet med samma adress, skall kommunen fastställa en särskild beteckning för varje lägenhet (lägenhetsbeteckning). Fastighetsägaren skall underrättas om detta." 9 § Paragrafen förskriver att gallring sker enligt arkivlagens (1990:782) bestämmelser. Med hänsyn till hur arkivlagens gallringsbestämmelser är utformade gäller emellertid dessa, om inte annat föreskrivs i lagen om lägenhetsregister. Paragrafen kan således avvaras. Ett alternativ skulle kunna vara att paragrafen får innefatta en ren hänvisning som anger att bestämmelser om gallring finns i arkivlagen. Lagrådet förordar dock att paragrafen utgår. Förslaget till Lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) 32 § Godtas vad Lagrådet har förordat i anslutning till förslaget till lag om provverksamhet avseende hushålls- och bostadsstatistik m.m. bör förevarande paragraf kompletteras med ett nytt andra stycke, i vilket det anges att med fastighetsägare avses även ägare av byggnad. Paragrafen kommer då att täcka samma uppgiftsskyldigheter som avsetts i 2 § förslaget till lag om provverksamhet avseende hushålls- och bostadsstatistik m.m. utom så till vida att det i sistnämnda paragraf men inte i folkbokföringslagens bestämmelse anges att även personnummer, om det är möjligt, samt adress och fastighetsbeteckning skall angs. Med hänsyn till att skyldigheten att ange personnummer inte avses vara obligatorisk samt till att det ligger i sakens natur att adress och fastighetsbeckning måste framgå av de uppgifter som här är i fråga synes det inte nödvändigt att meddela uttryckliga bestämmelser i dessa hänseenden. Den nu förordade lösningen är förenad med den nackdelen att ordet "lägenhetsbeteckning" i första styckets mening under en övergångstid kommer att syfta på den officiella lägenhetsbeteckningen på de platser där sådan har fastställts och i övrigt på den beteckning som fastighetsägaren själv använder. Detta kan enligt Lagrådets mening dock godtas. Ordet skulle för övrigt få den angivna dubbelbetydelsen även enligt remissens förslag till 2 § lagen om provverksamhet avseende hushålls- och bostadsstatistik m.m. Justeringen av 32 § är enligt Lagrådets förslag avsedd att ersätta 2 § förslaget till lag om provverksamhet avseende hushålls- och bostadsstatistik m.m. och bör därför träda i kraft som den lagen eller . Ikraftträdandebestämmelserna bör då få följande lydelse: "Denna lag träder i kraft, i fråga om 32 § och i övrigt . I fråga om 6, 28 och 31 §§ träder dock lagen i kraft för kommun och den församling som avses i 1 § lagen (1995:000) om provverksamhet avseende hushålls- och bostadsstatistik m.m." Förslaget till Lag om ändring i lagen (1990:1536) om folkbokföringsregister Förslaget lämnas utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , Regeringen beslutar proposition 1995/96:90 Registerbaserad folk- och bostadsräkning m.m.