prop · GJ0310D1 · 1996-01-01 00:00:00 — Denna metod bygger på att det värde av aktier och andelar i intresseföretag som redovisas hos ägarföretaget ökas respektive minskas i samma mån som intresseföretagets eget kapital ändras. Inledningsvis bokförs aktierna eller andelarna till anskaffningsvärdet. Om intresseföretaget visar nettovinst , ökas i ägarföretagets bokslut det redovisade värdet för aktierna eller andelarna med samma belopp och ägarföretaget redovisar denna ökning som en intäkt. Om intresseföretaget redovisar förlust, minskar i stället ägarföretagets bokförda värde av aktierna eller andelarna med andelen av förlusten. Eftersom erhållen utdelning minskar det bokförda värdet, tas den inte upp som intäkt. Eventuella ökningar av det bokförda värdet sätts av till en bunden fond. Gällande rätt m.m: Svensk rätt innehåller inte några bestämmelser om redovisning av aktier och andelar enligt kapitalandelsmetoden. Metoden står emellertid knappast i samklang med gällande lagstiftning. Den innebär nämligen att anskaffningsvärdet för andelen i intresseföretaget ökas respektive minskas i samma mån som intresseföretagets eget kapital ändras och förutsätter därigenom att det bokförda värdet av aktier och andelar skall kunna höjas och sänkas. En höjning av aktiernas eller andelarnas värde står i strid med värderingsreglerna i 15 § bokföringslagen. Föreningen har likväl i ett utkast till rekommendation, Redovisning för andel i intresseföretag, förordat att metoden kommer till användning i koncernredovisningar för redovisning av andelar i intresseföretag. I fråga om redovisning i årsredovisningar förordas däremot anskaffningskostnadsmetoden. Frågan huruvida aktier och andelar i intresseföretag borde redovisas enligt kapitalandelsmetoden utreddes av bolagskommitté. ansåg att nackdelarna med metoden övervägde fördelarna. Kommitténs huvudinvändning var att metoden skulle leda till att det i ägarföretagets redovisning togs med intäktsbelopp som inte kunde anses realiserade för företaget, eftersom detta inte på egen hand kunde genomdriva utdelning från intresseföretaget (se SOU 1979:46 s. 105 ff). Direktivet: Enligt artikel 59.1 i det fjärde direktivet får medlemsstaterna tillåta att ägarintressen (om detta begrepp, se avsnitt 15.2) redovisas enligt kapitalandelsmetoden i det enskilda bolagets årsredovisning. Innehavet skall i så fall redovisas som delposter till antingen posten Aktier eller andelar i anknutna företag eller posten ägarintressen . När kapitalandelsmetoden tillämpas första gången skall ägarintresset tas upp till ett belopp som motsvarar antingen aktiernas eller andelarnas bokförda värde, dvs. det värde som beräknas enligt värderingsreglerna i artiklarna 31 - 42 och som normalt bestäms med utgångspunkt i anskaffningsvärdet, eller ägarföretagets andel i intresseföretagets eget kapital (se artikel 59.2). I båda fallen skall skillnaden mellan å ena sidan det bokförda värdet av ägarintresset och å andra sidan ägarintressets andel i det ägda företagets eget kapital anges särskilt i balansräkningen eller i not. Beräkningen av denna skillnad skall som huvudregel hänföra sig till den tidpunkt då metoden tillämpas första gången. Medlemsstaterna får emellertid tillåta eller kräva att beräkningen i stället hänför sig till förvärvstidpunkten (se artikel 59.2). Det värde som ägarintresset är upptaget till skall ökas eller minskas med ägarföretagets andel i förändringen av intresseföretagets eget kapital under räkenskapsåret. En minskning skall göras för mottagen utdelning (se artikel 59.4). Den andel av resultatet, som kan hänföras till ägarintressen i intresseföretag vilka redovisas enligt kapitalandelsmetoden skall enligt artikel 59.6 redovisas under en särskild rubrik i resultaträkningen. Om resultatandelen överstiger beloppet av erhållna eller förfallna utdelningar, skall skillnaden tas upp som bunden reserv. Medlemsstaterna får tillåta eller fordra att resultatandelen tas upp till ett belopp motsvarande erhållna eller förfallna utdelningar. Om det är praktiskt möjligt, skall internvinster som uppkommer vid transaktioner mellan ägarföretaget och intresseföretaget elimineras. Vid en sådan eliminering skall de allmänna reglerna om eliminering i det sjunde direktivet tillämpas (se artikel 59.7). Det bör redan här anmärkas att enligt artikel 33 i det sjunde direktivet i huvudsak motsvarande redovisning skall göras i koncernredovisningen såvitt gäller aktier och andelar i intresseföretag. Skälen för regeringens bedömning: Bör kapitalandelsmetoden vara tillåten i årsredovisningen? Direktivet ger medlemsstaterna rätt att själva avgöra om kapitalandelsmetoden överhuvudtaget bör tillåtas som värderingsmetod i årsredovisningen. I svensk redovisningspraxis används kapitalandelsmetoden enbart i koncernredovisningen. Att använda metoden även i årsredovisningen torde i vart fall strida mot god redovisningssed. Ett tillåtande av metoden skulle alltså för svenskt vidkommande innebära en förändring. Kapitalandelsmetoden är väl etablerad i internationell redovisningspraxis (jfr IAS 28, Accounting for Investments in Associates). Av EU:s medlemsstater är det dock, såvitt framgår av tillgängliga uppgifter, endast fyra, däribland , som har infört bestämmelser motsvarande artikel 59 och som alltså tillåter att kapitalandelsmetoden används i årsredovisningen. Metoden kan, som har påpekat, innebära visst men för statistikföringen. Möjligheten till jämförelse mellan olika företag minskar. Metoden är komplicerad och kan i vissa fall komma att försvåra analysen av årsredovisningen. Mot metoden kan också invändas att den innebär en intäktsföring av ännu inte konstaterade intäkter. Det kan emellertid också hävdas att metoden från redovisningssynpunkt har väsentliga fördelar. Det kan vara en fördel att andelen i dotter- eller intresseföretagets resultat kommer till direkt uttryck i ägarföretagets resultaträkning. En annan fördel är att värdet i ägarföretagets balansräkning av andelen i det andra företaget följer utvecklingen av det bakomliggande värdet av kapitalandelen på ett bättre sätt än vid en redovisning enligt anskaffningskostnadsmetoden. Ett annat argument för att tillåta värdering enligt kapitalandelsmetoden i årsredovisningen sammanhänger med att metoden - enligt tvingande regler i det sjunde direktivet - måste användas i koncernredovisningen för redovisning av aktier och andelar i intresseföretag. Om ett bolag upprättar en koncernredovisning, kan det synas vara naturligt och praktiskt att bolaget tillåts att använda samma metod för redovisningen av intresseföretag i årsredovisningen som är påbjuden för redovisningen av samma företag i koncernredovisningen. Det kan alltså anföras argument både för och emot att tillåta metoden i årsredovisningen. Kommittén har förutskickat att den avser att i sitt slutbetänkande ta upp vissa anknytande frågor, bl.a. om hur kapitalandelsfonden skall få disponeras. Regeringen har mot denna bakgrund och med hänsyn till att det, såvitt framgår av remissmottagandet, inte finns något mera påtagligt behov av metoden på bolagsnivå, stannat för att inte lägga fram något förslag om att den skall få användas i årsredovisningen. Det finns emellertid anledning att återkomma till frågan sedan kommittén har avgivit sitt slutbetänkande.