prop · GJ03150D1 · 1996-01-01 00:00:00 — Avkastning på kapital -44,6 -46,0 -49,4 -48,2 därav räntenetto -60,3 -64,1 -63,5 -63,0 direktinvesteringar 16,4 21,0 17,0 16,9 portföljaktier -0,7 -2,8 -2,9 -2,2 Övriga transfereringar -14,3 -21,2 -16,7 -21,7 Bytesbalansen 6,4 35,0 31,1 43,8 Andel av BNP 0,4 2,1 1,8 2,5 Anm.: Bytesbalansen är enligt definition. Källor: , och . Resevalutanettot försämras marginellt . Utlandsresandet antas öka snabbare än utländsk turism i men försämringen av resevalutanettot dämpas av att det blir billigare att resa utomlands till följd av apprecieringen av kronan. Sjöfartsnettot och handel med övriga tjänster förbättras och sammantaget förstärks tjänstebalansen något både 1996 och 1997. Räntenettot beräknas förbli i stort sett oförändrat trots överskott i bytesbalansen och apprecieringen av kronan. Orsaken till detta är att svenska aktörer ökar sitt aktieinnehav istället för att minska den räntebärande utlandsskulden. Därmed minskar inte räntebetalningarna i någon större omfattning. Dessutom ingår numera även räntebetalningar på finansiella derivat i räntenettot vilket främst belastar utflödet och därmed drar ned räntenettot. Avkastningen på både utländska investeringar i och svenska investeringar utomlands minskar sannolikt under prognosåren. Resultatet blir att överskottet i avkastningen på direktinvesteringar minskar eftersom svenska tillgångar utomlands är betydligt större än utlandets tillgångar i . påverkas också bytesbalansen av medlemskapet i EU. Nettobelastningen på bytesbalansen av avgiften till EU och återflödet till uppgick till ca samt beräknas uppgå till ca 1996 och till ca 1997. **FOOTNOTES** 1 Priseffekten beräknas som skillnaden mellan faktisk handelsbalans och handelsbalans vid oförändrat relativpris mellan exporten och importen, dvs. exportpriserna utvecklas parallellt med importpriserna. Näringslivets produktion steg med . Den exportledda uppgången spred sig successivt till allt fler delar av näringslivet. De sektorer som främst riktar sig mot hushållen hade dock en betydligt svagare utveckling. mattades dock industrikonjunkturen av till följd av lägre internationell tillväxt och effekterna av den starkare kronan. Tabell 4.1 Näringslivets produktion Procentuell volumförändring 1994 1995 1996 1997 Jordbruk, fiske och skogsbruk1,6 6,3 0,0 2,0 Industri 13,8 9,4 2,8 5,4 El, gas, värme och vattenverk-2,7 3,4 1,0 2,5 Byggnadsindustri -4,5 0,7 3,9 2,7 Näringslivets tjänster 3,7 3,4 2,0 1,6 Summa näringsliv 5,1 4,9 2,1 2,7 Källor: , och . Produktionen i näringslivet beräknas öka och med 1997. Innevarande år dämpas produktionstillväxten av en avmattning i exportutvecklingen. Lagercykeln bidrar dessutom negativt till den inhemska efterfrågeutvecklingen . Lageromslaget drar ned produktionen inom industrisektorn som förväntas öka med mot . Drivande för produktionstillväxten i näringlivet är den fortsatt starka investeringsutvecklingen. Ökningstakten för investeringarna i de industrirelaterade sektorerna är i en nedgångsfas nästan lika stor som i slutet på konjunkturtoppen. Dessutom ger infrastruktursatsningarna och uppgången i bostadsbyggandet ett positivt bidrag till produktionen. Det innebär att sektorer såsom uppdragsverksamhet och byggnadsindustrin kan förväntas växa relativt kraftigt . förutses en tilltagande europeisk tillväxt samt en uppgång i den privata konsumtionen innebära en stark efterfrågan på industrivaror. Uppgången i industrikonjunkturen beräknas komma till stånd utan att några flaskhalproblem uppstår. Den produktionsutbyggnad som förväntas 1995 till 1997 innebär att kapacitetsutnyttjandet faller. Uppgången i den privata kon-sumtionen beräknas ge ett positivt bidrag till de komsumtionsrelaterade delarna av tjänsteproduktionen. Av tjänsteproduktionen går till privat konsumtion. I det medelfristiga perspektivet beräknas tudelningen mellan en expanderande exportsektor och en stagnerande hemmamarknadssektor minska. Lägre realräntor och stigande disponibelinkomster förutses leda till en stabil uppgång av både bostadsproduktionen och av produktionen i de hemma-marknadsorienterade delarna av näringslivet. Den höga lönsamheten samt god tillgång på välutbildad arbetskraft för att en måttlig expansion kommer till stånd utan överhettningstendenser. Industrikonjunkturen mattades av och försvagades ytterligare . Uppbromsningen märks tydligast i den cykliska basindustrin. Efterfrågan på skogsprodukter dämpades kraftigt , till stor del till följd av en tidigare lageruppbyggnad bland slutanvändarna. Branschen har försökt motverka en lageruppbyggnad med produktionsneddragningar och inledningen av 1996. Lagren ligger dock fortfarande på för hög nivå. Den underliggande efterfrågeutvecklingen bedöms dock vara hygglig som en successiv förstärkning i det europeiska konjunkturläget antas medföra en kraftig produktionsuppgång för basindustrin under loppet av andra halvåret 1996.Förra året gynnades svensk industri av den höga ökningstakten för bruttoinvesteringarna både i och i . Svensk industri är i hög grad specialiserad på investeringsvaror. Den oväntat kraftiga avmattningen i förväntas innebära en dämpad investeringsutveckling. Sam-mantaget försämras tillväxtförutsättningarna för svensk industri jämfört med . Denna bild bekräftas av månadsbarometer som visar dämpade produktionsplaner för . Det som begränsar konjunkturavmattningen är den fortsatt positiva utvecklingen för teleproduktindustrin där den underliggande efterfrågan är fortsatt stark. Under loppet av 1996 förutses industriproduktionen åter börja öka. Företagens investeringsplaner innebär en fortsatt kraftig utbyggnad av produktionskapaciteten. Kapitalstocken beräknas växa med enbart . Det europeiska konjunkturläget förutses successivt förstärkas vilket tillsammans med låga räntor väntas innebära att investeringskonjunkturen i vänder uppåt. De svenska industriföretagen antas uppvisa ett mycket återhållsamt prisbeteende både 1996 och 1997. Därigenom beräknas också den svenska industrin kunna växa i takt med den europeiska efterfrågeutvecklingen . beräknas också produktionen inom den inhemskt orienterade konsumtionsvaruindustrin vända uppåt när den privata konsumtionen förstärks. Industrins faktiska kapacitetsutnyttjande låg ännu på relativt höga 88,, vilket är lägre än högsta utnyttjandegrad under föregående högkonjunktur. Mot bakgrund av den måttliga exportillväxten samt av att ny produktionskapacitet tas i bruk bedöms kapacitetsutnyttjandet successivt sjunka. Därigenom kan den förutsedda produktionsuppgången samt komma till stånd utan tendenser till överhettning, vilket väntas bidra till en lugn prisutveckling. Tabell 4.2 Nyckeltal för industrin Procentuell förändring 1994 1995 1996 1997 Industriproduktion 13,8 9,4 2,8 5,4 Lönekostnad 3,1 5,5 5,3 4,2 Produktivitet 8,4 3,4 1,7 2,3 Enhetsarbetskostnad, (ULC) -4,9 2,0 3,5 1,9 14 ULC -2,1 0,4 1,3 1,4 14 ULC, 0,4 2,0 -5,8 -0,8 Relativ ULC, 4,5 0,0 9,9 2,7 Vinstmarginal, förändring 1,1 2,3 -2,3 -0,6 Bruttoöverskottsandel1 35,2 41,3 35,2 34,1 1 Bruttoöverskottsandel avser andelen av förädlingsvärdet till faktorpris. Uppgifterna över lönsamhetsutvecklingen avser industri exkl. petroleumraffinaderier och varv. Anm.: Konkurrensländernas ULC (Unit Labour Cost, dvs. Arbetskostnad per producerad enhet) och växelkurser är viktade med konkurrensvikter, som tar hänsyn till konkurrensen med både export och hemmaproduktion på exportmarknaden. Konkurrensen gentemot länderna utanför OECD-området är inte inkluderad. Källor: , och . sjönk industrins relativa enhetsarbetskostnad räknat i gemensam valuta jämfört med 14 viktigaste konkurrentländer. Merparten av förbättringen beror på kronförsvagningen men den kan också delvis förklaras av relativt återhållsamma löneökningar samt den historiskt sett snabba produktivitetstillväxten. Den positiva utvecklingen bryts . Lönekostnaderna stiger mer än i omvärlden som produktivitetstillväxten avtar. Löneutvecklingen sammanhänger dock med industrins mycket höga vinstläge snarare än med situationen framöver. Därtill skedde lönejusteringar relativt sent , vilket ger en förhållandevis hög ökning av genomsnittslönen jämfört med . väntas avmatt- ningen i industrikonjunkturen bidra till att lönekostnaderna utvecklas ungefär i takt med omvärlden som produktivitetsstillväxten ökar igen. Den antagna apprecieringen av kronan innebär dock att konkurrenskraften försvagas. Räknat i gemensam valuta beräknas industrins relativa enhetsarbetskostnad öka med , jämfört med 14 viktigaste konkurrentländer. Svensk industris kostnadsläge måste ändå betraktas som fortsatt fördelaktigt i ett internationellt perspektiv. Möjligheterna till sänkningar av vinstmarginalerna som ett sätt att motverka de negativa effekterna av kronförstärkningen är utifrån detta perspektiv goda. lönsamhet, mätt som driftsöverskottet brutto som andel av förädlingsvärdet, steg ytterligare och nådde en topp på vilket är mycket högt såväl vid en historisk som vid en internationell jämförelse. Lönsamhetsförbättringen beror till största delen på kraftigt stigande världsmarknadspriser på råvarubaserade produkter, som utgör en större andel av den totala industriproduktionen i än i merparten andra OECD- länder. I prognosen har antagits att kronan apprecieras med , mätt som årsgenomsnitt, vilket motsvarar ungefär oförändrad växelkurs jämfört med läget . Konjunkturomslaget för de råvarubaserade sektorerna har lett till ett rejält internationellt prisfall och . Detta tillsammans med kronapprecieringen beräknas innebära att insatsvarukostnaden sjunker med 1996. Stigande lönekostnadsökningar medför ändå att de totala rörliga kostnaderna ökar något . Försvagningen i industrikonjunkturen innebär att utrymmet för ytterligare prisökningar är begränsat . Den planerade kapacitetsutbyggnaden inom exportindustrin väntas också leda till ett återhållsamt prisbeteende hos exportföretagen medan hemmamarknadsföretagen antas behöva genomföra smärre marginalförstärkningar . Exportföretagens historiskt sett mycket höga vinstmarginaler ger utrymme för ett aggressivt prisbeteende. Detta stöds också av industribarometer där det framgår att företagen planerar att sänka sina priser mätt i svensk valuta. Produktpriserna bedöms sammanvägt sänkas med 1996. Diagram 4.1 Industrins bruttoöverskottsandel Källor: , och . beräknas insatsvarukostnaderna stiga när den internationella konjunkturen vänder upp igen. Lönekostnadsökningar något över omvärldens medför att de rörliga kostnaderna sammantaget ökar . Kronapprecieringen antas exportföretagen möta med sänkta marginaler. Sammantaget medför prognosen att industrins lönsamhet sjunker avsevärt . Ställt i förhållande till den höga utgångsnivån är dock lönsamhetsförändringen sannolikt av mindre betydelse för industrins fortsatta expansionplaner. Vinstandelen som beräknas uppgå till 1997 är då fortfarande på god europeisk nivå och högre än genomsnittet för den senaste som ligger på . Byggproduktionen steg med efter att ha minskat med sammantaget . beräknas byggandet öka . Uppgången kan delvis tillskrivas de mycket omfattande statliga åtgärder som vidtagits. Det gäller bland annat stöd till kommunala ROT- åtgärder, bidrag till bostadsbyggandet samt möjlighet till direktavdrag för bygginvesteringar i näringslivet. Den höga real-räntan innebar dock att det räntekänsliga bostadsbyggandet föll med . Bostadsbyggandets andel av BNP har inte varit så lågt . Näringslivets bygginvesteringar steg också främst på grund av ett kraftigt ökat industribyggande. Industrins höga lönsamhet samt det höga kapacitetsutnyttjandet ligger bakom uppgången. Miljarder Årlig procentuell förändring Kr 1995 Löpande priser 1994 1995 1996 1997 Byggnadsinvesteringar113,2 -9,6 -3,1 7,4 3,5 Näringslivet 57,2 11,6 13,7 5,6 3,4 Myndigheter 27,8 10,8 0,1 0,0 1,4 Bostäder 26,7 -35,3 -27,9 19,2 5,6 Reparationer och underhåll84,8 4,5 8,7 -1,0 1,5 Totalt 198,0 -4,7 1,4 3,92,7 Källor: , och . Det låga igångsättandet av bostäder 1994 till 1995 innebär att mycket få bostäder färdigställs innevarande år. En fortsatt sysselsättningsökning samt sjunkande realräntor beräknas dock leda till stigande bostadsefterfrågan. Därigenom förväntas vakansgraderna sjunka markant i expansiva områden vilket reducerar osäkerheten vid bostadsbyggande. Bostadsräntorna beräknas också ha nått nivåer som möjliggör en relativt stor uppgång i bostadsproduktionen. Bostadsbyggandet stiger därigenom hela prognosperioden. Till följd av att de tidigare beslutade temporära bidragen till bostadsproduktion försvinner 1997, beräknas bostadsinvesteringarna då öka i mindre omfattning än . Industribyggandet expanderar ytterligare för att sedan falla tillbaka något när en del stora anläggningar i basindustrin färdigställs. Ett antal större avgiftsfinansierade infrastrukturprojekt drar upp byggandet . Den prognosticerade uppgången i den privata konsumtionen samt fallande räntor väntas också innebära en viss uppgång för bygginvesteringarna inom varuhandel och fastighetsförvaltning . Uppgången sker dock från låga nivåer. Sammantaget beräknas byggnadsverksamheten stiga med och med 1997. Uppbromsningen av tillväxten har inneburit att också arbetsmarknadsläget försvagats påtagligt . Antalet sysselsatta och lediga platser planade ut som antalet varsel om uppsägningar och konkurser steg. Den öppna arbetslösheten har legat något över föregående års nivå. Däremot har antalet deltagande i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder varit färre. Summan av åtgärder och öppet arbetslösa har därmed varit lägre än . Skillnaden har dock minskat kontinuerligt och var endast två tiondelar. Antalet öppet arbetslösa uppgick till ca 330 000 personer, vilket motsvarar av arbetskraften. Därutöver deltog i åtgärder. En fortsatt stigande medelarbetstid bidrog till att bromsa utvecklingen av antalet sysselsatta . har minskad sjukfrånvaro varit den främsta orsaken till uppgången i medelarbetstiden. har istället en ökad ordinarie arbetstid varit den främsta anledningen. Det återspeglades i att antalet personer som skulle vilja arbeta mer, om de inte hindrades av arbetsmarknadsskäl, reducerades. Till följd av en minskad övertid, en sjukfrånvaro som inte längre faller i snabb takt samt en ökad frekvens av korttidspermitteringar förutses medel-arbetstiden sjunka något under loppet av 1996 även om helårssiffran fort-farande är svagt positiv till följd av den starka uppgången under loppet av 1995. I ekonomins nedgångsfas steg produktiviteten snabbt. Detta sammanhängde med omfattande rationaliseringar. Utvecklingen var särskilt markant i industrin. Utrymmet för produktivitetshöjningar när konjunkturen åter vände uppåt var därför mer begränsat än i tidigare konjunkturuppgångar. ökade produktiviteten i näringslivet med . förutses den låga efterfrågan dämpa produktivitetsutvecklingen till 1- . Produktionsökningen 1996 och 1997 räcker inte till för att sysselsättningen ska kunna stiga i betydande omfattning. En ökning med drygt 50 000 sysselsatta i genomsnitt väntas mellan och . Bilden av en svag sysselsättningsökning stöds av den låga nivån på antalet lediga platser och uppgången av varslen som skett . Även AMS:s publicerade prognos tyder på en dämpad sysselsättningsutveckling. fortsatte sysselsättningsuppgången inom industrin och de industrirelaterade delarna av tjänstesektorn, för att mattas något. En viss nedgång väntas . Ett tecken på detta är den senaste tidens varseluppgång, som till största delen kan hänföras till industrisektorn. inleds dock en återhämtning, som bedöms fortsätta i god takt . I samband med att produktionsökningarna inom industrin avtar väntas bidraget till den totala sysselsättningsökningen minska från denna sektor. Istället väntas de mer konsumtionsinriktade delarna av tjänstesektorn stå för en större andel av sysselsättningsökningen. Inom byggnadsverksamheten förutses en viss expansion till följd av ett ökat bostadsbyggande och tilltagande infrastrukturinvesteringar. (Se kapitel 4 för närmare redogörelse av utvecklingen inom näringslivet.) Inom den offentliga verksamheten väntas sysselsättningen fortsätta att falla 1996 och en utplaning förutses . Som framgår av kapitel 10 beräknas den "underliggande" kommunala sysselsättningen minska med 1996 och 1997. Nivån hålls dock uppe 1997 av de extra satsningarna på den kommunala vuxenutbildningen som föreslås samt av överenskommelsen att kommunerna inte ska säga upp fast anställd personal . Tabell 5.1 Arbetsmarknad Tusental personer (i åldrarna ) Nivå Förändring från föregående år 1995 1994 1995 1996 1997 Sysselsättning: Jord- och skogsbruk 124 -1 -11 -2 0 Industri 803 -10 41 9 24 Byggnadsverksamhet 224 -17 5 5 4 Privata tjänster 1572 31 34 17 8 verksamhet 1079 -27 -8 -11 1 Statlig verksamhet 184 -11 1 -2 -1 Totalt 3988 -38 61 1636 Arbetskraft, totalt 4320 -53 54 -4 4 Arbetslösa, 332 -16 -8 -av arbetskraften, nivå7,7 8,0 7,7 7,2 6,5 Personer i arbetsmarknads- politiska åtgärder, nivå189 221 189 227 av arbetskraften, nivå4,4 5,2 4,4 5,2 5,2 Anm.: I begreppet arbetsmarknadspolitiska åtgärder ovan ingår ej åtgärderna jobbsökaraktivitet samt företagsutbildning. Dessa beräknas omfatta ca 13 000 personer . Källor: () och . Bristsituationer på arbetsmarknaden förutses inte utgöra något hinder för produktions- eller sysselsättningsutvecklingen. Enligt barometer förväntas det inte uppstå någon brist på arbetskraft annat än för särskilda yrkesgrupper inom vissa branscher, t.ex. gällande tekniskt utbildad personal. I vilken mån arbetslösheten minskar vid den beräknade ökningen av sysselsättningen är avhängigt arbetskraftsutbudets utveckling. I prognosen beräknas utbudet falla svagt 1996 och öka något 1997. Innevarande år stiger antalet deltagande i arbetsmarknadspolitiska åtgärder klassade som utbildning, och som därmed per definition faller utanför arbetskraften, vilket drar ned utbudet. förutses de extra satsningarna på reguljär utbildning hålla tillbaka utvecklingen. Den öppna arbetslösheten beräknas minska med drygt 50 000 personer . utökas antalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder med närmare 20 000 personer, till en nivå motsvarande av arbetskraften. Den öppna arbetslösheten beräknas således falla från 1997. Den s.k. totala arbetslösheten reduceras därmed från till . Ett oroande tecken är att andelen långtidsarbetslösa kvarstår på en för svenska förhållanden hög nivå, av det totala antalet arbetslösa. Utvecklingen av antalet personer som varit inskrivna på arbetsförmedlingen än (som arbetssökande eller som deltagande i någon form av arbetsmarknadspolitisk åtgärd) visar en än mer dyster tendens. Trots den ekonomiska återhämtningen har antalet långtidsinskrivna fortsatt att stiga. En tredjedel av det totala antalet personer inskrivna vid arbetsförmedlingen består av personer inskrivna än . En hög andel långtidsinskrivna riskerar att medföra en sämre fungerande arbetsmarknad och lönebildning. De utbildningssatsningar som föreslås syftar till att förbättra arbetsmarknadens funktionsförmåga samt att förhindra en permanent utslagning från arbetsmarknaden och därmed hålla nere jämviktsarbetslöshetens nivå. Den genomsnittliga tillväxten i basalternativet på beräknas medföra en årlig sysselsättningsökning på i genomsnitt . Utbudet av arbetskraft väntas stiga efter hand som arbetsmarknadsläget förbättras som volymen av arbetsmar-knadspolitiska åtgärder antas minska betydligt. Utbudsökningen hålls till-baka av de extra satsningarna på reguljär utbildning. Vid periodens slut antas antalet uppgå till 130 000 platser, vilket motsvarar av arbetskraften. Summan av öppen arbetslöshet plus arbetsmarknadspolitiska åtgärder faller därmed successivt till av arbetskraften från . Den öppna arbetslösheten faller i begränsad utsträckning, till . Diagram 5.1 Antal sysselsatta, öppet arbetslösa och personer 1980-1997 Källor: () och . Preliminär statistik visar att löneutvecklingen var något långsammare än vad som förväntades i tillväxtpropositionen . Det hänger delvis samman med att avtalen för den offentliga sektorn innebar en förskjutning av lönehöjningarna i förhållande till den prognostiserade utvecklingen. Statistiken har emellertid ännu inte fångat upp utbetalningar av retroaktiva löner. Enligt den kortperiodiska lönestatistiken steg lönerna med 3,. Retroaktiva löneutbetalningar kommer sannolikt att höja siffran till 3,, att jämföra med prognosen som löd på 3,. Det förefaller också som att lönsamhet och arbetsmarknadsläge har haft ett begränsat inflytande på lönebildningen inom olika branscher. Löneökningen i byggsektorn blev t.ex. bara en halv procentenhet lägre än inom industrin. De centrala avtalsförhandlingarna har avslutats för i stort sett hela arbetsmarknaden. För näringslivet ger avtalen resp. . Därtill kommer löneglidningen som beräknas uppgå till , vilket är mycket lågt i ett historiskt perspektiv. De främsta orsakerna till detta är en låg faktisk och förväntad inflation samt den mycket svaga efterfrågan på arbetskraft. Den avspeglas i få vakanser, liten brist på arbetskraft samt en hög arbetslöshet. Dessutom inverkar avtalens konstruktion som innebär att en stor del av löneökningen, drygt hälften i flertalet avtal, ska fördelas i lokala . I viss utsträckning väntas också nyinrättade bonus- och vinstdelningssystem, som inte fångas upp av den traditionella löneglidningen genom att de betalas ut genom t.ex. olika typer av pensionsförsäkringar, dämpa utvecklingen. Förändringar i arbetskraftens samman- sättning, t.ex. att andelen yngre stiger när sysselsättningen ökar, kan marginellt hålla tillbaka ökningen av genomsnittslönen. Samma effekt har ett minskat övertidsuttag. Å andra sidan motverkas detta av att sysselsättningen stiger i branscher med relativt sett högre lönenivå. Avtalen i den offentliga sektorn blev sammantaget något högre än i näringslivet. Bl.a. som en följd av att löneavtalen börjar gälla än i övriga sektorer blev ökningen lägre 1995 men högre såväl 1996 som 1997. De höga löneavtalen och väntas motverkas av en mycket låg löneglidning, runt 0,. Löneglidningen är också historiskt sett lägre i den offentliga sektorn än i näringslivet. Tabell 6.1 Löner Årlig procentuell förändring 1994 1995 1996 1997 Avtal 1,5 2,1 4,4 3,6 Löneglidning 0,9 1,3 0,9 0,7 Summa 2,4 3,4 5,3 4,3 Källor: , och . Sammantaget beräknas lönerna i hela ekonomin öka med 5,1996 och med 4,, mätt som årsgenomsnitt. Avtalens speciella konstruktion medför att ökningen blir något högre än den underliggande utvecklingen under loppet av året. De avtalade löneökningarna ligger nämligen relativt sent medan de ligger tidigt 1996. Detta innebär att den höga ökningen av genomsnittslönen 1996 till en del förklaras av s.k. överhängseffekter. Om man istället jämför löneökningarna under loppet av respektive år, och således rensar bort effekterna av att avtalsrevisionerna sker , framgår att den underliggande löneökningstakten ligger på i slutet av både 1995 och 1996 och att den avtar till 1997. Löneökningstakten ligger över den s.k. , som innebär en årlig ökning av lönekostnaden på europeisk nivå, ca 3,. Med tanke på den fortsatt höga arbetslösheten måste detta tolkas som ett tecken på brister i arbetsmarknadens - och särskilt lönebildningens - funktionssätt. väntas reallönen stiga betydligt, särskilt men även 1997. Detta är en uppgång som inte motsvaras av en lika hög produktivitetstillväxt. Skulle lönerna i även fortsättningsvis tendera att öka snabbare än i övriga kan detta försvåra en minskning av arbetslösheten. Att löneökningstakten stiger 1996 tyder på att den faktiska arbetslösheten ligger nära den s.k. jämviktsarbetslösheten (dvs. den nivå på arbetslösheten som är förenlig med icke accelererande löner och priser). I det medelfristiga basscenariot antas lönerna stiga med , som den s.k. totala arbetslösheten reduceras till 9,. Då har också beaktats de omfattande satsningar som görs på utbildning och som minskar utbudet av arbetskraft. Även vid en internationell jämförelse är den svenska löneutvecklingen relativt hög. Industritimlönerna inom beräknas stiga med i genomsnitt ca 3,1995 till 1997.