prop · GJ0317 · 1996-01-01 00:00:00 — 1990/91:BoU13 s. 21) bl.a. att frågorna om försäljning av pantsatt bostadsrätt m.m. är komplicerade och att en viss oklarhet får anses råda beträffande frågor om försäljning av bostadsrätt vid offentlig auktion, om panträttens bestånd i hembudssituationer och vid upplösning av bostadsrätt . Utskottet godtog den lösning som föreslogs i propositionen men fann det motiverat att frågorna skulle ånyo ses över inom regeringens kansli eller i annan ordning om så anses lämpligt . Justitiedeparte- mentet förordnade därför justitierådet att utreda frågor om försäljning av bostadsrätt vid offentlig auktion och vissa andra frå- gor. Utredningsuppdraget har redovisats i en departementspromemoria, Bostadsrätt - och panthavares rätt till betalning, tvångsförsäljning m.m. (Ds 1994:7). I promemorian har föreslagits ändringar i bostadsrättslagen och i utsökningsbalken. Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1. De lagförslag som läggs fram i promemorian finns i bilaga 2. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena har gjort och finns tillgänglig i i (dnr Ju94/154). Inom upprättades departementspromemorian Bostadsrättsoption och andra ändringar i bostadsrättslagstiftningen (Ds 1993:54). I promemorian har lämnats vissa förslag i syfte bl.a. att underlätta en övergång från hyresrätt till bostadsrätt. En sammanfattning av promemorian återfinns i bilaga 4. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. Remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr Ju93/2588). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Lagrådet har föreslagit ett par följdändringar i bostadsrättslagen utöver dem som föreslagits i lagrådsremissen samt vissa förtydliganden i lagtexten. Regeringen ansluter sig till Lagrådets förslag och återkommer till detta i författningskommentaren. I förhållande till lagrådsremissens förslag bör det dessutom göras vissa redaktionella ändringar. Bostadsrätter betingar i allmänhet, särskilt i storstadsområdena, förhållandevis höga priser. Detta gäller såväl vid upplåtelse av bostadsrätt som vid senare överlåtelse av en redan upplåten bostadsrätt. Av detta följer att den som önskar förvärva en bostadsrätt ofta behöver låna pengar för att kunna finansiera förvärvet. Sådana lån tas av naturliga skäl som regel i bank, varvid bostadsrätten ställs som pant för lånet. Att pantsättning av bostadsrätter ger kreditgivarna ett betryggande skydd är ett nödvändigt villkor för att bostadsrättsmarknaden skall fungera väl. Att så sker ligger i både de presumtiva bostadsrättshavarnas och i bostadsrättsföreningarnas intresse. En förutsättning för att bostadsrätter skall utgöra godtagbara pantobjekt är bl.a. att panträtten stiftas på ett sätt som innebär tillfredsställande garanti för att panthavaren verkligen erhåller sin rätt när bostadsrätten skall realiseras. Om denna förutsättning inte föreligger kan följden bli att kredit inte lämnas eller att kredit lämnas på sämre villkor än som annars skulle ha skett. Bostadsrätt - och panthavares rätt till betalning, tvångsförsäljning m.m. (Ds 1994:7) departementspromemoria har utredaren föreslagit flera ändringar i bo- stadsrättslagen i det huvudsakliga syftet att förbättra bostadsrättens värde som pant. Förslagen innebär i huvudsak följande. fordran mot bostadsrättshavaren skall, såvitt gäller avgifter, vara förenad med en legal panträtt med bästa rätt. Vidare skall den som förvärvar en bostadsrätt inte längre bli ansvarig för den förra bostadsrättshavarens betalningsförpliktelser mot föreningen. Det föreslås också att sådan särskild tvångsförsäljning som kan ske enligt bostadsrättslagen skall vara en uppgift för kronofogdemyndigheten. En juridisk person som har panträtt i bostadsrätten föreslås kunna bli medlem i en bostadsrättsförening efter förvärv på exekutiv auktion eller tvångsförsäljning enligt bostadsrättslagen och ha rätt att upplåta lägenheten i andra hand. Vid remissbehandlingen av promemorian har flertalet remissinstanser uttalat sig positivt om förslagen. Flera remissinstanser har dessutom uttalat tillfredsställelse över promemorians genomgång av vissa oklara frågor i gällande rätt, vilka dock inte har ansetts fordra ändringar i lagstiftningen. Några re- missinstanser, däribland , , , HSB och SBC har emellertid påpekat att de föreslagna förändringarna inte är tillräckliga för att stärka bostadsrättens värde som pant. Enligt regeringens mening är flertalet av utredarens förslag väl ägnade att ligga till grund för lagstiftning. Om förslagen genomförs, undanröjs flera oklarheter i det nu gällande regelsystemet, som man åstadkommer en på flera sätt enklare och mer ändamålsenlig ordning. I sammanhanget kan anmärkas att man inte kan förbättra rättsställningen för den som har lämnat lån mot säkerhet i bostadsrätten utan att detta medför en motsvarande försvagning av bostadsrättsföreningens - i realiteten övriga bostadsrättshavares - situation. Enligt regeringens mening innebär utredarens förslag en väl avvägd kompromiss mellan dessa motstående intressen. I promemorian behandlas flera frågor som inte omfattas av tillkännagivande och som inte lett till något lagstiftningsförslag. Bl.a. behandlas frågan om avsägelse av bostadsrätt, lösen av bostadsrätt samt införande av register för anteckning av panträtt i bostadsrätt. Ett stort antal remissinstanser har i anslutning härtill anfört att inrättandet av ett särskilt bostadsrättsregister skulle stärka bostadsrättens värde som pant och att denna fråga bör utredas vidare. Regeringen delar denna uppfattning. Frågan om inrättande av ett bostadsrättsregister bereds inom Justiti- edepartementet (jfr prop. 1994/95:100 bil. 3 s. 96). Bostadsrättsoption och andra ändringar i bostadsrättslagstiftningen (Ds 1993:54) I detta lagstiftningsärende finns anledning att också behandla lagförslagen departementspromemoria om s.k. bostadsrättsoptioner m.m. I promemorian förslås, i syfte att underlätta en övergång från hyresrätt till bostadsrätt, att det införs en ny typ av avtal som innebär att säljaren av huset ges rätt att få en bostadsrätt upplåten till sig (bostadsrättsoption). Den före- slagna konstruktionen fick ett övervägande kritiskt mottagande bland remissin- stanserna. Regeringen anser inte att frågan bör lösas på det föreslagna sättet. Detsamma gäller förslaget om begränsning av möjligheten att i bostadsrättsföreningens stadgar föreskriva vilka villkor som skall gälla för ändring av stadgarna. I promemorian föreslås vidare att den s.k. ombildnings- lagen skall utvidgas till att gälla även småhus som hyrs ut som permanentbostad. Den frågan återkommer regeringen till i det följande (avsnitt 6). I promemorian behandlas också frågan om det s.k. förbudet mot dubbelupplåtelse skall upphävas. Förbudet innebär att bostadsrätt inte får upplåtas till en lägenhet som är upplåten med hyresrätt (4 kap. 3 § bostadsrättslagen). Bostadsrätt till en hyreslägenhet kan därför endast upplåtas till en hyresgäst som vill övergå till bostadsrätt. Om hyresgästen i samband med en ombildning till bostadsrätt inte vill förvärva bostadsrätten till sin lägenhet får han fortsätta att hyra den med bostadsrättsföreningen som värd. Förbudet mot dubbelupplåtelse kan försvåra en ombildning om inte alla hyresgäster vill förvärva bostadsrätten till sin lägenhet. Ett upphävande av förbudet skulle medföra att de hyresgäster som inte vill vara med om ombildningen förlorar sin bytesrätt och får ett sämre besittningsskydd (se promemorian s. 5 f.). Om bostadsrätten förverkas på grund av att bostadsrättshavaren inte betalar avgifterna och därför skiljs från lägenheten, förlorar även hyresgästen rätten att bo kvar i lägenheten. Det skulle i och för sig vara möjligt att införa bestämmelser som förstärker besittningsskyddet och medger bytesrätt för sådana lägenheter som har ombildats från hyresrätt till bostadsrätt och som fortfarande hyrs ut. En sådan ordning skulle emellertid innebära att det skulle finnas bostadsrättslägenheter med olika bytesrätt och besittningsskydd på bostadsrättsmarknaden. I departementspromemorian gjordes bedömningen att förbudet inte skulle tas bort eftersom risk för oklarheter och missförstånd skulle kunna leda till rättsförluster för hyresgäster i bostadsrättslägenheter. Denna uppfattning hade också de flesta remissinstanser som uttalade sig i frågan. I anslutning till riksdagsbehandlingen av propositionen Ändringar i hyresförhandlingslagen m.m. (prop. 1993/93:199) tillkännagav (bet. 1993/94:BoU21, rskr. 1993/94:373) att frågan om upphävande av förbudet mot dubbelupplåtelse i de fall upplåtelse sker till en kommun eller ett kommunalt bostadsbolag borde övervägas ytterligare. Ett sådant partiellt förbud mot dubbelupplåtelse skulle enligt bostadsutskottet medföra att kravet på insatskapital från de boende som deltar i ombildningen skulle kunna begränsas. De boende skulle kunna känna trygghet i vetskapen om att kommunen eller det kommunala bolaget även kommer att vara deras hyresvärd. Enligt regeringens bedömning skulle de negativa effekter som anges i promemorian uppstå vare sig förbudet tas bort helt eller partiellt. Om det skulle gå att upplåta bostadsrätt till en hyreslägenhet under förutsättning att bostadsrättspplåtelsen sker till en kommun eller ett kommunalt bostadsbolag skulle det dessutom, för att skydda hyresgästernas ställning, behöva införas ett förbud för kommunen eller det kommunala bostadsbolaget att överlåta bostadsrätten. Regeringen är därför inte beredd att föreslå någon ändring rörande förbudet mot dubbelupplåtelse. 5 Bostadsrätten som pant 5.1 Legal panträtt för bostadsrättsföreningens fordran 5.1.1 Skall det införas en legal panträtt? -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: fordran mot bo- | | stadsrättshavaren skall förenas med en legal panträtt med bästa | | förmånsrätt i bostadsrätten. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 18-30). Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt förslaget. Bakgrund: Den fordran som en bostadsrättsförening kan ha mot en bostadsrättshavare består i första hand av de avgifter som bostadsrättshavaren enligt 7 kap. 14 § bostadsrättslagen har att betala till föreningen. Enligt dessa bestämmelser skall varje medlem betala en avgift till föreningen i form av en insats för upplåtelsen. Dessutom har föreningen rätt att ta ut en årsavgift för den löpande verksamheten. Årsavgiften brukar av bostadsrättsföreningar delas upp i mindre belopp, som betalas och benämns månadsavgift. Under förutsättning att det anges i stadgarna får föreningen även ta ut upplåtelseavgift, överlåtelseavgift och pantsättningsavgift. En bostadsrättshavare kan ha även andra skulder till föreningen än avgifter. Som exempel kan nämnas skadestånd enligt 7 kap. 25 § bostadsrättslagen, rättegångskostnader och kostnader för avhysning. Bostadsrättshavaren kan också stå i skuld till föreningen för särskilda åtgärder eller tjänster, t.ex. upplåtelse av garageplats eller tvättstuga, som föreningen har tillhandahållit utan att vara skyldig till detta enligt någon författningsbestämmelse (jfr 7 kap. 14 § andra stycket bostadsrättslagen). Innehavaren av en bostadsrätt kan använda denna som säkerhet för en kredit genom att pantsätta bostadsrätten. För detta ändamål krävs i första hand ett pantförskrivningsavtal. För att pantförskrivningen skall bli gällande även mot bostadsrättshavarens övriga borgenärer krävs att bostadsrättshavaren eller kreditgivaren underrättar bostadsrättsföreningen om pantsättningen. Att det krävs en sådan underrättelse (denuntiation) för sakrättsligt skydd följer av en analogisk tillämpning av 10 och 31 §§ skuldebrevslagen (NJA 1971 s. 66, prop. 1971:12 s. 106 samt , Allmän sakrätt s. 253 och 426, , i sakrätt s. 401 och Håstad, Sakrätt avseende lös egendom 5 uppl. s. 246). När föreningen underrättas om att en bostadsrätt har pantsatts, skall detta genast antecknas i den lägenhetsförteckning som föreningens styrelse är skyldig att föra (9 kap. 8 § samt 10 § tredje stycket bostadsrättslagen). Om panthavaren inte får betalt för sin fordran av bostadsrättshavaren har han rätt till betalning ur bostadsrätten. Panthavaren kan vända sig till domstol eller kronofogdemyndigheten och skaffa sig en dom eller annan exekutionstitel på fordringsanspråket och med stöd av denna söka utmätning. På grund av panträtten är han berättigad att i första hand få utmätning av bostadsrätten (4 kap. 4 § utsökningsbalken). Bostadsrätten kan även utmätas efter ansökan av en oprioriterad borgenär. Vid exekutiv försäljning av bostadsrätt som skall ske med anledning av utmätning av denna har bostadsrättsföreningen inte rätt till betalning ur influtna medel för sin fordran hos bostadsrättshavaren (se beträffande äldre rätt NJA 1971 s. 83 samt NJA 1961 s. 246). Det beror på att föreningens fordran inte är förenad med panträtt eller annan särskild förmånsrätt i bostadsrätten. Föreningen omfattas därför inte av de bestämmelser om tredje mans rätt till betalning ur utmätt egendom som meddelas i 8 kap. 10-16 §§ utsökningsbalken. Saken kan också uttryckas så att det inte föreligger någon vanlig sakrättslig konkurrens mellan föreningens och panthavarens fordringar. Detta hänger samman med att bostadsrätten kan sägas utgöra nettot av rättsförhållandet mellan före- ningen och bostadsrättshavaren, vari föreningens fordran ingår som en minuspost (se , Om utmätning av bostadsrätt där nyttjanderätten förverkats i Rättsvetenskapliga studier tillägnade s. 202 f., , i sakrätt s. 373 f. och Håstad, Om försäljning av pantsatt bostadsrätt i till 1887-1987 s. 259 f., särskilt s. 266-269). Föreningens fordran och panthavarens fordran kan därför sägas ligga på olika plan. Det förhållandet att föreningens fordran inte får göras gällande vid exekutiv försäljning av bostadsrätten innebär dock inte att denna fordran saknar betydelse vid försäljningen. Den som förvärvar en bostadsrätt vid exekutiv för- säljning svarar - liksom en förvärvare vid frivillig överlåtelse - tillsammans med den förre innehavaren av bostadsrätten för de förpliktelser som denne haft mot föreningen, om inte förvärvaren och föreningen kommer överens om något annat (6 kap. 8 § bostadsrättslagen). Om förvärvaren inte betalar överlåtarens skulder till föreningen kan denna föranstalta om offentlig auktion mot förvärvaren (strax mer om detta). Vid en exekutiv auktion brukar upplysning om föreningens krav lämnas till spekulanter. Förvärvarens betalningsansvar gentemot föreningen för tidigare förpliktelser påverkar självfallet den köpeskilling som en speku- lant är beredd att betala. När det så gäller försäljning av bostadsrätt på offentlig auktion enligt bostadsrättslagen hålls sådan auktion med anledning av att nyttjanderätten till en bostadsrättslägenhet har förverkats och bostadsrättshavaren därför sagts upp och skilts från lägenheten (7 kap. 30 § bostadsrättslagen, jfr 18 §). En förverkandeanledning är betalningsförsummelse. Nyttjanderätten är i sådana fall förverkad, om bostadsrättshavaren dröjer med att betala insats eller upplåtelseavgift utöver eller den som kan vara bestämd i stadgarna från det att föreningen efter förfallodagen anmanat honom att betala eller om han dröjer med att betala årsavgiften utöver efter förfallodagen (7 kap. 18 § 1). Vissa begränsningar görs emellertid (7 kap. 19, 21 och 23 §§). Offentlig auktion hålls av en god man, som förordnas av tingsrätten på begäran av bostadsrättsföreningen (8 kap. 1 §). Offentlig auktion enligt bostadsrättslagen är inte samma sak som exekutiv försäljning och bestämmelserna om exekutiv försäljning är inte heller tillämpliga. Bestämmelserna är dock delvis överensstämmande. Av de medel som inflyter vid offentlig auktion får bostadsrättsföreningen, sedan ersättning utgått till den gode mannen, ta ut så mycket som behövs för att föreningens fordran hos bostadsrättshavaren skall täckas (7 kap. 30 § andra stycket bostadsrättslagen). Även den som har en fordran med panträtt i bostadsrätten får i allmänhet betalt ur köpeskillingen, dock först efter föreningen. Panthavaren är nämligen enligt 8 kap. 7 § bostadsrättslagen första stycket skyldig att ta emot betalning vid auktionen, om utrop av bostadsrätten skett utan förbehåll om panträtten. Skälen för regeringens förslag: Det är inte nödvändigt att införa en legal panträtt med bästa förmånsrätt för bostadsrättsföreningen för att ge bostads- rättsföreningen rätt till betalning vid offentlig auktion enligt bostadsrättsla- gen. En sådan rätt föreligger redan enligt 7 kap. 30 § bostadsrättslagen. Det är inte heller nödvändigt att införa en sådan ordning för att säkra föreningens rätt till betalning. Föreningen har nämligen rätt att få betalt av köparen för den förre bostadsrättshavarens skulder till föreningen (6 kap. 8 §). Det betyder i praktiken att föreningens fordran går före panthavarnas anspråk även vid en exekutiv auktion. Av det anförda följer att det inte i och för sig skulle innebära så stora förändringar i sak om man, som utredaren har förordat, utformar systemet så att bostadsrättsföreningen ges en legal panträtt med bästa förmånsrätt i bostads- rätten. Jämfört med dagens system skulle detta främst innebära den nyheten att bostadsrättsföreningen skulle kunna uppträda som borgenär vid en exekutiv försäljning och då få betalt ur köpeskillingen (i stället för att få betalning av den som förvärvat bostadsrätten). Med en legal panträtt för bostadsrättsföreningar skulle man emellertid uppnå vissa fördelar i andra hänseenden. För den som köper en bostadsrätt vid en exekutiv auktion blir det enklare och tryggare att överblicka affären. Han behöver då inte som beräkna sin totala köpeskilling genom att lägga ihop priset vid auktionen med avgiftsskulden gentemot bostadsrättsföreningen. Han kommer alltså att med större säkerhet veta hur mycket han skall betala och hela affären kan göras upp i ett sammanhang. Enligt regeringens mening uppnår man med en legal panträtt också rättssystematiska fördelar om bostadsrättsföreningens fordran ges samma ställning såväl vid offentlig auktion enligt bostadsrättslagen som vid exekutiv auktion. Till det nu anförda kommer att man med en legal panträtt kan göra vissa andra förändringar som innebär fördelar. Detta kommer att framgå i de följande avsnitten. 5.1.2 Vilka fordringar skall den legala panträtten omfatta? -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Den legala panträtten skall avse enbart | | föreningens fordran på obetalda avgifter i form av insats, årsav-| | gift samt, om det anges i stadgarna, upplåtelse-, överlåtelse- | | och pantsättningsavgift. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 27-30). Remissinstanserna: Promemorians förslag har fått ett blandat mottagande. Åtskilliga remissinstanser har godtagit promemorians förslag. Vissa remissin- stanser anser att den legala panträtten bör omfatta bostadsrättsföreningens samtliga fordringar mot bostadsrättshavaren. Andra menar att den legala panträt- tens omfattning bör begränsas till att gälla endast avgifter avseende en viss begränsad tid, exempelvis . Bakgrund: I 7 kap. 14 § första stycket bostadsrättslagen finns bestämmelser om vilka avgifter föreningen har rätt att ta ut av medlemmarna (insats, årsavgift samt i vissa fall upplåtelse-, överlåtelse- och pantsättningsavgift). Enligt andra stycket i samma paragraf är föreningen förhindrad att ta ut särskilda avgifter för andra åtgärder som föreningen är skyldig att vidta med anledning av bostadsrättslagen eller annan lagstiftning. Det har ansetts att sådana avgifter som huvudregel skall bäras kollektivt (se Julius-Uggla, Bostadsrättslagen m.m. s. 180). Något förbud mot att ta ut avgifter för åtgärder som föreningen inte är författningsenligt skyldig att vidta finns inte. Detsamma gäller avgifter för anordningar som föreningen lagligen inte är skyldig att ha, t.ex. tvättstuga och bastu. Skälen för regeringens förslag: I 7 kap. 30 § andra stycket bostadsrättslagen anges att av vad som har influtit genom försäljning vid offentlig auktion får föreningen, sedan ersättning till den gode mannen har tagits ut, behålla så mycket som behövs för att täcka föreningens fordran hos bostadsrättshavaren. Uttrycket föreningens fordran omfattar, förutom obetalda avgifter, bl.a. fordran avseende kostnader för vissa reparationer av lägenheten, rättegångskostnader, inkassokostnader och kostnader för förvaring av kvarlämnade möbler (se promemorian s. 27 f.). I promemorian föreslås att endast föreningens fordran på obetalda avgifter skall förenas med legal panträtt. Förslaget innebär således att andra typer av fordringar blir oprioriterade och får stå tillbaka för fordringar som är förenade med panträtt i bostadsrätten. Vid bedömningen av den legala panträttens omfattning måste en avvägning göras mellan på ena sidan panthavarens och på andra sidan bostadsrättsföreningens intressen. En lagändring som går ut på att stärka panthavarens ställning medför nämligen i princip en motsvarande försvagning av föreningens situation. förhåller det sig så att bostadsrättsföreningen inte utan vidare kan betraktas som en motpart till den som har panträtt i en enskild bostadsrätt. En förbättring av panthavarens - och därmed bostadsrättshavarens - ställning går i realiteten ut över de övriga bostadsrättshavarna i föreningen. Om flera bostadsrättshavare i samma förening inte klarar sina förpliktelser mot föreningen, kan det drabba de övriga medlemmarna hårt. Det gäller särskilt i mindre föreningar. Av det anförda följer att förbättringar av panthavarnas ställning på bekostnad av föreningens intressen måste göras med försiktighet. Enligt regeringens mening står det till en början klart att den legala pan- trätten med bästa förmånsrätt bör omfatta endast sådana fordringsanspråk som har samband med innehavet av bostadsrätten. Andra anspråk bör falla utanför den legala panträtten. Givetvis bör föreningens fordran på sådana avgifter som föreningen enligt 7 kap. 14 § första stycket bostadsrättslagen har rätt att ta ut omfattas av pan- trätten. Det kan dock diskuteras om panträtten här skall begränsas så att den omfattar avgifter avseende endast , exempelvis . En sådan ord- ning skulle öka bostadsrättens värde som pant eftersom den maximala belastningen i form av avgifter skulle bli i viss mån förutsebar. Panthavarnas behov av att bedöma storleken på föreningens fordran tillgodoses emellertid genom den skyldighet som föreningen har att underrätta berörda panthavare i fall då bostadsrättshavaren dröjer med betalningen av avgifterna (se 7 kap. 31 § bostadsrättslagen). Till detta kommer att det ändå ligger i föreningens intresse att inte vänta alltför länge med att agera när en bostadsrättshavare missköter sina åligganden. Det anförda leder till slutsatsen att den legala panträtten bör omfatta föreningens fordran på sådana avgifter som föreningen enligt 7 kap. 14 § första stycket bostadsrättslagen har rätt att ta ut, utan någon särskild begränsning. Avgifter för åtgärder och tjänster som föreningen tillhandahåller utan att vara författningsenligt skyldig därtill kan ofta sägas ha ett samband med in- nehavet av bostadsrätten. Det gäller t.ex. avgifter för tvättstuga, parkering och vissa reparationer. Övervägande skäl talar för att tillkommande avgifter av detta slag inte bör omfattas av den legala panträtten. En särskild fråga är vad som bör gälla i fråga om skadestånd bl.a. vid uppsäg- ning och förverkande av bostadsrätten. Det kan exempelvis gälla ersättning på grund av att lägenheten har vanvårdats. Skadestånd av detta slag kan tänkas uppgå till förhållandevis höga belopp. Å andra sidan kanske förmånsrätten inte är av så stor praktisk betydelse med hänsyn till att skadeståndet ofta inte torde vara bestämt till beloppet för försäljningen.