prop · GJ0378 · 1996-01-01 00:00:00 — 24 §4 får, efter vad som är skäligt, ändra eller upphäva gällande villkor för en miljöfarlig verksamhet eller meddela nya villkor för den 1. när - från det att tillståndsbeslutet vann laga kraft - förflutit eller den som, på grund av vad som följer av medlemskap i unionen, föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, 2. om den som har sökt tillståndet har vilselett tillståndsmyndigheten genom att lämna oriktiga uppgifter av betydelse för tillståndet och ett förbud framstår som en alltför ingripande åtgärd, -------------------------------------------------------------------- 3. när villkor som gäller för 3. när för verksamheten gällande verksamheten åsidosatts på ett sättvillkor eller med stöd av 5 a § som varit av mer än ringa första stycket meddelade föreskrif- betydelse, ter har åsidosatts på ett sätt som varit av mer än ringa betydelse, 4. om det genom verksamheten uppkommit någon olägenhet som inte förutsågs när verksamheten tilläts och ett förbud framstår som en alltför ingripande åtgärd, 5. om förhållandena i omgivningen har ändrats väsentligt, 6. om en från miljösynpunkt väsentlig förbättring kan uppnås med användning av någon ny process- eller reningsteknik, 7. om användandet av något ny teknik för mätning eller uppskattning av förorening eller annan störning skulle medföra väsentligt bättre förutsättningar för att kontrollera verksamheten. I fall som avses i första stycket 4 får också besluta om andra åtgärder som behövs för att förebygga eller minska olägenheten för framtiden. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1Jfr rådets direktiv /68/EEG av om skydd för grundvatten mot förorening genom vissa farliga ämnen (EGT nr L 20, 26.1.1980, s. 43, Celex 380L0068). 2Lagen omtryckt 1989:363. 3Senaste lydelse 1988:924. 4Senaste lydelse 1995:825. Utdrag ur protokoll vid sammanträde . Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har rege- ringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om lantmäterimyndighet, 2. lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988), 3. lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorerna och . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om lantmäterimyndighet Enligt denna paragraf skall en kommun, som fått tillstånd att inrätta en lantmäterimyndighet, ansvara för verksamheten vid myndigheten. I remissförslagets allmänna motivering och författningskommentar understryks att staten har det övergripande ansvaret för fastighetsbildningsverksamheten. Detta framgår inte direkt av lagtexten men kan sägas ha kommit till uttryck genom bestämmelserna i 6 § att utövar tillsyn över verksamheten vid de kommunala lantmäterimyndigheterna och i 8 § om återkallelse av kommunens tillstånd att driva verksamheten vid myndigheten. Det ansvar för verksamheten, som enligt förevarande paragraf läggs på kommunen, innebär således inte någon begränsning av statens övergripande ansvar för fastighetsbildningsverksamheten. Det är därför missvisande, när det i regeringens förslag under avsnitt 4.3 i den allmänna motiveringen sägs att statens ansvar kan delegeras till en kommun. Kommunens ansvar kan inte omfatta annat än att bestrida kostnaderna för verksamheten och att göra det möjligt för myndigheten att bedriva verksamheten effektivt och i organisatoriskt lämplig form. Myndighetens verksamhet skall styras endast av fastighetsbildningens regelsystem och bedrivas på det sätt som enligt 1 kap. 9 § regeringsformen krävs i en myndighetsfunktion, dvs. att beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Detta måste beaktas vid inordnandet av en lantmäterimyndighet i den kommunala organisationen. Myndigheten måste vara fristående från kommunens politiska ledning. Inordnas den under en befintlig nämnd eller annan enhet, är det angeläget att den inte i sin verksamhet utsätts för politiska påtryckningar från den nämnden eller enheten. För att undvika missförstånd om vad som åligger kommunerna förordar Lagrådet att i förevarande paragraf ordet ansvara ersätts med ordet svara , dvs. det ordval som används i 1 § lagen (1971:133) om fastighetsbild- ningsmyndighet och fastighetsregistermyndighet. Paragrafen anger i fem punkter de förutsättningar som avses gälla för att tillstånd skall få meddelas en kommun att inrätta en lant- mäterimyndighet. Brister det i fråga om någon av dessa förutsättningar får tillstånd inte meddelas, men avsikten är å andra sidan enligt motiven att tillstånd skall meddelas, om förutsättningarna är uppfyllda. Mot denna bakgrund bör vissa jämkningar i den föreslagna avfattningen aktualiseras. Både lagtextens lydelse och motiven ger till en början anledning att ställa frågan om de krav som avser exempelvis personalens kompetens och myndighetens informationssystem skall förstås så att kommunen redan vid ansökningstillfället skall visa att den förfogar över personal och informationssystem som tillgodoser de uppställda kraven eller om det är tillräckligt att den utredning som kommunen åberopar ger vid handen att kraven kommer att kunna uppfyllas i den händelse att tillstånd meddelas. Eftersom myndigheten när ansökningen görs ännu inte har inrättats, får det senare alternativet antas vara avsett. Formuleringarna bör jämkas med beaktande härav. Enligt den föreslagna punkten 2 skall kommunen visa att myndighetens arbetsuppgifter omfattar förrättningsverksamhet och myndighetsservice i anslutning till förrättningsverksamheten . Av motiven framgår att avsikten är att arbetsuppgifterna praktiskt taget uteslutande skall omfatta sådan verksamhet som har sagts. Detta bör komma till uttryck i lagtexten. Enligt motiven skall kommunen vidare visa att myndigheten kommer att organiseras så att den får en sådan oberoende ställning som är förutsatt. Detta har emellertid inte kommit till uttryck i lagtexten. Det kan ske genom att ett krav ställs på kommunen att visa att myndigheten kommer att få en för ändamålet lämplig organisation. I enlighet med det anförda och med vissa redaktionella ändringar i övrigt bör paragrafen kunna få följande lydelse: För tillstånd krävs att kommunen visar att 1. myndigheten kommer att få hela kommunen som sitt verksamhetsområde, 2. myndighetens arbetsuppgifter väsentligen kommer att begränsas till förrättningsverksamhet och myndighetsservice i anslutning till för- rättningsverksamheten, 3. myndigheten kommer att få en för ändamålet lämplig organisation och en verksamhet som kan beräknas få tillräcklig omfattning för att nödvändig kompetens skall kunna upprätthållas, 4. minst två tjänstemän inom myndigheten kommer att ha den kompetens och erfarenhet som krävs för att handlägga förrättningar, 5. myndighetens informationssystem kommer att få en sådan teknisk standard som säkerställer det informationsutbyte mellan stat och kommun som behövs inom lant- mäteriområdet. Enligt paragrafen gäller som huvudregel att den kommunala lantmäterimyndigheten är behörig att handlägga samtliga ärenden om fastighetsbildning, fastighetsbestämning och fastighetsregistrering inom kommunen. I fyra särskilt uppräknade fall avses dock gälla att den kommunala lantmäterimyndigheten blir skyldig att överlämna förrättningar till den statliga lantmäterimyndigheten i länet. Föreligger inte något av dessa fall får den kommunala myndigheten inte överlämna en förrättning. Regleringen får anses innebära att, om en förrättning överlämnas, den statliga lantmäterimyndigheten är förhindrad att ingå i prövning av frågan om det funnits förutsättningar enligt paragrafen att överlämna förrättningen. Den statliga myndigheten måste emellertid vara bibehållen vid sin skyldighet att pröva andra frågor angående sin behörighet, t ex frågor med anknytning till 4 kap. 7 § fastighetsbildningslagen. Fråga kan uppkomma om möjligheten för en sakägare att överklaga en lantmäterimyndighets beslut i en fråga om överlämnande av en förrättning. Något fullföljdsförbud har inte föreslagits i remissen, och fastighetsbildningslagens överklaganderegler torde därmed bli tillämpliga. Enligt denna lag gäller i princip att alla beslut av en fastighetsbildningsmyndighet som avser förfarandet kan överklagas (se t ex - , Fastighetsbildningslagen, 2 uppl s 137), låt vara att överklagande endast i de fall som anges i 15 kap. 2-4 §§ skall göras särskilt; i andra fall skall enligt 15 kap. 6 § överklagande ske sedan förrättningen slutförts eller förklarats inställd. En konsekvens av detta torde bli att ett beslut av en lantmäterimyndighet om att överlämna ett mål kan överklagas särskilt endast på den grunden att förrättningen därmed onödigt uppehålles (se 15 kap. 4 §). I andra fall skulle talan mot beslutet få föras först sedan den statliga lantmäterimyndigheten skilt ärendet från sig. Med den utgångspunkten att den statliga lantmäterimyndigheten är förhindrad att pröva förutsättningarna för ett överlämnande synes det emellertid knappast meningsfullt att tillåta överklagande av ett sådant beslut. Även om den kommunala myndigheten skulle ha gjort en uppenbar felbedömning vid ett beslut om överlämnande kan ju sakägarnas rättssäkerhet inte försämras av att det blir den statliga myndigheten som skall handlägga ärendet. Lagrådet vill därför föreslå att det som ett andra stycke i 5 § intas en regel av följande lydelse: Beslut av den kommunala lantmäterimyndigheten att överlämna en förrättning får inte överklagas . Det sålunda förslagna taleförbudet blir inte tillämpligt på ett beslut av den kommunala lantmäterimyndigheten att underlåta att överlämna ett mål. Ett sådant ställningstagande bör i och för sig kunna bringas under prövning av högre instans, låt vara att det i enlighet med vad som i remissen föreslås vid 16 kap. 12 a § fastighetsbildningslagen kommer att krävas synnerliga skäl för att den kommunala myndighetens förrättning skall kunna undanröjas på sådan grund. Förslaget till lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988) Begreppet fastighetsbildningsmyndighet används på åtskilliga ställen i fastighetsbildningslagen, t.ex. i 4 kap. där det finns ett avsnitt med närmare bestämmelser om fastighetsbildningsmyndighet. Som en konsekvens av de organisatoriska förändringar som lagrådsremissen behandlar föreslås i två paragrafer, nämligen 16 kap. 15 § och 19 kap. 5 §, ändringar som innebär att ordet fastighetsbildningsmyndighet eller böjningsform därav ersätts av lantmäterimyndighet i motsvarade form. Vidare ändras 19 kap. 3 § så att begreppet fastighetsbildningsmyndighet slopas där. I övriga lagrum där begreppet nämns föreslås däremot inte några ändringar och remissen lämnar inte besked i frågan om eller när sådana konsekvensändringar avses bli genomförda. Vid lagrådsföredragningen har emellertid upplysts att avsikten är att lägga fram förslag om en s.k. trolleribestämmelse för att åstadkomma den behövliga begreppsförändringen. Med hänsyn till det sagda förutsätter Lagrådet att den ytterligare terminologiska anpassning som behövs kommer till stånd tidsmässigt samordnat med ikraftträdandet av nu förevarande lagförslag. I anslutning härtill bör uppmärksammas att anpassningen även bör innefatta en ny reglering av frågan var ansökan om fastighetsbildning skall göras (jfr 4 kap. 8 § första stycket fastighetsbildningslagen). 16 kap. 12 a § Förslaget innebär att en lantmäterimyndighets beslut endast om det finns synnerliga skäl får undanröjas på grund av att myndigheten handlagt ärendet i stället för att lämna över det till den statliga lantmäterimyndigheten enligt 5 § lagen om lantmäterimyndighet. Lagrådet har inte någon erinran mot detta förslag. Någon reglering föreslås inte för den omvända situationen, dvs. om den kommunala lantmäterimyndigheten har överlämnat en förrättning till den statliga myndigheten trots att lagliga förutsättningar saknats för detta. Godtas vad Lagrådet anfört i anslutning till 5 § förslaget till lag om lantmäterimyndighet, behövs inte heller någon reglering i detta hänseende, eftersom förrättningen inte kommer att kunna undanröjas på sådan grund. Förslaget till lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387) Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1995/96:78 Ansvaret för fastighets- bildningsverksamheten, m.m. -------------------------------------------------------------------- Författningsrubrik Bestämmelser som inför, Celexnummer för ändrar, upphäver eller bakomliggande EG- upprepar ett regler normgivningsbe- myndigande -------------------------------------------------------------------- Lag om ändring i 23, 24 §§ 380L0068 miljöskyddslagen (1969:387)