prop · GJ03222 · 1996-01-01 00:00:00 — En bredare utvärdering är också angelägen när kommunerna får en allt större roll i genomförandet av den nationella arbetsmarknadspolitiken. Regeringen avser att under inrätta ett nytt institut som får uppdrag att göra löpande utvärderingar inom arbetsmarknadspolitiken. 7.2.5 En stark offentlig arbetsförmedling Ökade resurser till arbetsförmedling och Regeringens förslag: Av medlen för konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder får AMV använda högst för tillfälliga personalförstärkningar vid arbetsförmedlingar och . Vidare får AMV använda av medlen för konjunkturberoen- de arbetsmarknadspolitiska åtgärder för projekt i syfte att stimulera effektivare arbetsformer inom arbetsförmedlingen och arbetsmarknadsinstituten. Skälen för regeringens förslag: Trycket på arbetsförmedlingar och kommer att fortsätta vara stort. Många arbetssökande är i behov av omfattande individuellt stöd från personal vid arbetsförmedlingar och . Det gäller vägledningsarbetet och i arbetet med att motivera den enskilde till att satsa på en utbildning. I dessa sammanhang efterfrågas ofta den kompetens som personalen på arbetsmarknadsinstituten har. Regeringen kommer i följande avsnitt att markera vikten av individuella handlingsplaner. Dessa skall ha en god kvalitet och vara ett tydligt kontrakt mellan den enskilde och samhället. Arbetsförmedlingar och måste ges reella förutsättningar att höja ambitionsnivån och kvaliteten i det individuella arbetet med de arbetssökande. Individen skall stå i centrum. Personalen på förmedlingar och institut kommer att ha en viktig roll i arbetet med att halvera den öppna arbetslösheten fram . Såväl utländska som svenska studier visar att ökade personalresurser i arbetet med de lediga platserna och med de arbetssökande ger resultat (1994, study). Den enskildes situation skall i första hand lösas på den reguljära arbetsmarknaden. Om arbetsförmedlingen får möjlighet att arbeta mer med platsförmedling ökar chansen till en mer långsiktig lösning på den reguljära arbetsmarknaden för de arbetslösa. Under /96 (18 månader) får , under anslaget Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, användas för tillfälliga personalförstärkningar. Detta motsvarar på årsbasis. Regeringen har markerat att en stor del av dessa medel skall användas vid arbetsförmedlingar i invandrartäta områden. Regeringen föreslår att AMV även får använda högst av medlen för konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder för tillfälliga personalförstärkningar vid arbetsförmedlingar och . Det är regeringens mening att en stor andel av dessa medel även under nästa budgetår bör användas för arbetet vid arbetsförmedlingar och i invandrartäta områden. Vidare föreslår regeringen att AMV får använda av medlen för konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder för projekt i syfte att stimulera effektivare arbetsformer och därmed skapa ytterligare utrymme för arbetsförmedlingens och arbetsmarknadsinstitutens arbete med individuella handlingsplaner. Det generella besparingskravet på alla myndigheter på gäller även för AMV. Regeringen föreslog budgetproposition inriktningen av besparingskravet på AMV. Med anledning av det svåra läget på arbetsmarknaden bör merparten av besparingen ske först . Besparingen på skall inte drabba arbetsförmedlingen, utan skall läggas på regional och central nivå. Totalt skall AMV:s förvaltningsanslag minska med fram , varav skall tas ut från . Med anledning av besparingskravet uppdrog regeringen åt AMS att komma med förslag till AMV:s framtida organisation. I uppdraget angav regeringen att AMS och länsarbetsnämnder skall effektiviseras. I förslag till regeringen , och i senare dialog med Ar- betsmarknadsdepartementet, har AMS redovisat konsekvenserna av att hela besparingen tas på AMS och länsarbetsnämndernas administration genom en samordning av administrationen. Kostnadsminskningen uppnås genom administrativa rationaliseringar och en samordning av verkets tjänsteproduktion. AMS föreslår att samtliga länsarbetsnämnder behålls. Regeringen har i beslut uppdragit åt AMS att genomföra besparingar enligt den inriktning som AMS föreslagit. Regeringen har därvid föreskrivit att besparingen inte får beröra arbetsförmedlingen. 7.2.6 Utökad lokal samverkan i arbetsförmedlingsnämnderna Regeringens förslag och bedömning: Majoriteten av ledamöterna i arbetsförmedlingsnämnden utses på förslag från kommunen. I nämnden skall finnas representanter för det lokala näringslivet och arbetstagarorganisationer. Det bör finnas en arbetsförmedlingsnämnd i varje kommun. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Den svenska arbets- marknadspolitiken kännetecknas av samverkan mellan arbetsmarknadens parter. Arbetsmarknadspolitiken är ett statligt ansvarsområde, som har kunnat realiseras i nära samverkan mellan de lokala aktörerna. Kommunerna har alltid haft en betydelsefull roll i genomförandet av arbetsmarknadspolitiken. Kommunerna har haft en särskilt aktiv roll när det gäller genomförandet av olika arbetsmarknadspolitiska program för utsatta grupper, till exempel arbetshandikappade i skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare, program för arbetssökande flyktingar och olika program för arbetslösa ungdomar. första del har kommunerna, som en följd av den höga arbetslösheten kombinerat med en hög flyktinginvandring och ökade ambitioner på rehabiliteringsområdet från statsmakternas sida, fått en allt mer krävande roll i genomförandet av den aktiva arbetsmarknadspolitiken. Trots att staten har avsatt allt större anslag via arbetsmarknadspolitiska program och finansieringen av kontantstöden vid arbetslöshet, har kommunernas kostnader för olika insatser för arbetslösa ökat i snabb takt. Kommunerna får ofta ta ansvar för de arbetssökande som har svårast att få ett reguljärt arbete. Kommunernas stora intresse och engagemang i arbetsmarknadsfrågor framgår bland annat av det stora antal kommuner som anmält intresse för att delta i regeringens försök med utökad lokal samverkan (prop. 1995/96:148). Regeringen har erbjudit 40 kommuner möjlighet att förhandla om att delta i försöken, under förutsättning av att de uppfyller vissa grundläggande villkor, vilka uttrycks i prop. 1995/96:148, däribland att verksamheten följer de nationella arbetsmarknadspolitiska målen. Regeringen delar Arbetsmarknadspolitiska kommitténs uppfattning, att en statlig dimensionerad och styrd arbetsmarknadspolitik i nära samverkan med lokal kompetens, leder till bättre lösningar för de enskilda individerna. I den del av arbetsmarknadspolitiken som består av att genomföra olika arbetsmarknadspolitiska program för grupper med långa arbetslöshetstider eller grupper med särskilda behov av yrkesinriktad rehabilitering behöver alla aktörers kompetens, resurser och möjligheter utnyttjas. I nästan alla kommuner pågår olika samverkansprojekt av mer allmän karaktär eller riktade mot olika målgrupper. Inte minst på rehabiliteringsområdet är de lokala samverkansformerna många och olika utformade. Ute i landet går utvecklingen mot ett ökat kommunalt inflytande i arbetsförmedlingsnämnden. AMS har gjort en snabbenkät som visar att av de 18 län, som är helt klara med sammansättningen i sina arbetsförmedlingsnämnder, så har hälften en kommunrepresentant som ordförande. Regeringen anser att det är angeläget att ta till vara det stora intresse och engagemang som kommunerna har i arbetsmarknadsfrågor. Kommunernas och arbetsförmedlingarnas samarbete behöver intensifieras och förtydligas. Av nu gällande instruktion för framgår att länsarbetsnämnden har de arbetsförmedlingsnämnder som länsarbetsnämnden bestämmer. Regeringen föreslår att instruktionen ändras så att det av denna framgår att det bör finnas en arbetsförmedlingsnämnd i varje kommun. Ordföranden samt en majoritet av ledamöterna i nämnden skall alltid utses efter förslag av kommunen, vilket innebär att kommunen får ett avgörande inflytande över nämndens verksamhet. I nämnden skall också finnas representanter för det lokala näringslivet och arbetstagarorganisationer. Regeringen utgår ifrån att länsarbetsnämndernas styrelser ser en tillgång i de möjligheter som en utökad delegering till arbetsförmedlingsnämnderna kan ge i genomförandet av verksamheten. Ett utökat ansvar för arbetsförmedlingsnämnderna ökar påtagligt förutsättningarna för en lokal anpassning av verksamheten. Regeringen avser att göra översyn i denna riktning i instruktionen för . Ett delat ansvar mellan staten och kommunerna för genomförandet av de nationella arbetsmarknadspolitiska målen ställer ytterligare krav på styrningen och uppföljningen av arbetsmarknadspolitiken. Det är angeläget att olika former av lokal samverkan stimuleras i syfte att ta tillvara på idéer och på ett mer effektivt sätt utnyttja resurserna och därmed förbättra resultaten. Inte minst det stora antalet projekt inom Europeiska socialfondens mål 3-område syftar till att utifrån lokal nivå utveckla bra modeller för att förbättra situationen för utsatta grupper. Det är angeläget att arbetsförmedlingsnämnderna också ser de möjligheter som finns för en del arbetssökande utanför den egna hemorten. Det gäller såväl i platsförmedlingen som i vissa utbildningar. 7.2.7 En samordning av regler ger större utrymme för individuella lösningar Regeringens förslag och bedömning: En arbetslös som deltar i en av arbetsförmedling/erbjuden aktivitet får ett aktivitetsstöd. Aktivitetsstödet lämnas i form av utbildningsbidrag. Ersättning lämnas med samma belopp som den arbetslöse skulle ha fått från arbetslöshetskassa respektive KAS dock lägst . Ett beslut om aktivitetsstöd får i normalfallet omfatta högst . Reglerna om aktivitetsstöd samlas i en förordning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: har regeringen eftersträvat att styra verksamheten inom AMV genom krav på mål- och resultatuppfyllelse i stället för genom regelstyrning. Medlen för verksamheten har slagits samman till allt färre anslag och ekonomiska restriktioner har slopats i betydande omfattning. togs ett ytterligare steg i denna riktning genom att flera praktikåtgärder slogs ihop till en åtgärd, arbetsplatsintroduktion (API). Detta har sammantaget lett till en ökande decentralisering och en mer resultatinriktad verksamhet på alla nivåer samt till en förbättrad uppföljning vad gäller både resultaten och ekonomin. framhåller i sitt slutbetänkande Aktiv arbetsmarknadspolitik (SOU 1996:34), i likhet med vad AMS för fram i sin anslagsframställning för , att regelförenklingar och färre åtgärder är ett verksamt medel att uppnå en större effektivitet inom arbetsförmedlingen. De statliga bidrag som lämnas vid arbetsmarknadspolitiska åtgärder har huvudsakligen två former: dels individinriktade bidrag som lämnas direkt till arbetslösa som deltar i en viss aktivitet, dels bidrag som lämnas för del av lönekostnader till en arbetsgivare som anställer en arbetslös som anvisas av arbetsförmedlingen. Vidare finns vissa bidrag av mindre omfattning som lämnas till såväl arbetslösa som arbetsgivare och andra som utan att vara arbetsgivare står som anordnare av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Bidragen till de enskilda lämnas i form av utbildningsbidrag vid bland annat arbetsmarknadsutbildning, arbetsplatsintroduktion (API), deltagande i datortek och arbetslivsutveckling (ALU). Merparten av dessa bidragsformer är reglerade i egna lagar eller förordningar, trots att de huvudsakliga bestämmelserna är gemensamma för dem alla. bör ett ytterligare steg mot en regelförenkling tas genom att slå ihop reglerna för ersättning vid de individinriktade åtgärderna till en stödform; aktivitetsstöd. Flera åtgärder av stor omfattning ger rätt till utbildningsbidrag, såsom arbetsmarknadsutbildning, arbetslivsutveckling och datortek med i princip samma individinriktade ersättning. Reglerna för den individinriktade ersättningen vid såväl API som de sistnämnda åtgärderna bör enligt regeringens mening kunna sammanföras till en enhetlig form av ersättning. Denna ersättning, aktivitetsstöd, bör på samma sätt som lämnas i form av utbildningsbidrag till den som deltar i en aktivitet som anvisas av arbetsförmedlingen/. Aktiviteten kan utifrån arbetsförmedlingarnas/arbetsmarknadsinstitutens bedömning ha formen av arbetsmarknadsutbildning, praktik, arbetslivsutveckling och starta-eget med mera. Gemensamt för aktivitetsstödet vid olika former av åtgärder, bör vara att stödet normalt bara skall få lämnas . Denna bör enligt regeringens mening vara högst . Det bör emellertid finnas en möjlighet att förlänga i vissa fall. Det gäller i klart uttalade sammanhang för starta-eget och arbetsmarknadsutbildning. finns en stark koppling mellan arbetslöshetsersättning och utbildningsbidrag. När den som är berättigad till arbetslöshetsersättning deltar i en arbetsmarknadsutbildning eller en arbetsmarknadspolitisk åtgärd för vilken utbildningsbidrag lämnas får den arbetslöse åtminstone samma belopp som han eller hon skulle ha fått från arbetslöshetskassa respektive det kontanta arbetsmarknadsstödet. Regeringen föreslår att utbildningsbidraget lämnas med det belopp som den arbetslöse är berättigad till från arbetslöshetskassa eller KAS. Någon uppräkning av dagpenningbeloppet skall således inte göras. Tekniken kommer därmed i detta avseende att likna det som gäller vid arbetslivsutveckling (ALU). Det lägsta utbildningsbidrag som lämnas skall dock vara KAS-beloppet, per dag, med den reduktion som kan ske på grund av andra förmåner. Regeringen beräknar att denna regelförändring leder till en besparing motsvarande för . Reglerna om utbildningsbidrag finns huvudsakligen i förordningen (1987:406) om arbetsmarknadsutbildning. Regeringen avser att om godkänner vad som har föreslagits om aktivitetsstöd i form av utbildningsbidrag sammanföra reglerna i en förordning om aktivitetsstöd att gälla . 7.2.8 Hög omfattning på de arbetsmarknadspolitiska programmen för att rusta den enskilde och motverka passivitet Regeringens bedömning: Under bör minst 230 000 personer i genomsnitt få utbildning eller sysselsättning genom konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Skälen för regeringens bedömning: I regleringsbrevet för /96 ålades AMV att i genomsnitt sysselsätta 240 000 personer i olika konjunkturberoende åtgärder. Detta krav har sedermera justerats ned först till 238 000 personer och senare till 215 000 personer. Den första justeringen gjordes i samband med beslut att av de tilldelade medlen under tionde huvudtitelns reservationsanslag Arbetsmarknadspolitiska åtgärder skulle användas till lönebidragsanställningar (bet. 1995/96:AU4, rskr. 1995/96:61). Omfattningen för samtliga konjunkturberoende åtgärder blev knappt 180 000 personer i genomsnitt . Detta berodde bland annat på att flera av de omfattningsmässigt viktiga åtgärderna ändrades vid ingången av budgetåret. Vidare kom avtalen med kommunerna gällande uppföljningsansvaret för de yngsta ungdomarna att omfatta betydligt färre personer än vad riksdag och regering räknat med och datorteken innebar att en helt ny verksamhet i samverkan med kommunerna skulle byggas upp. har dock omfattningen ökat kraftigt, men regeringen beräknar att genomsnittet för budgetåret däremot inte blir högre än 215 000 personer. Mot denna bakgrund har regeringen beslutat att av de tilldelade medlen för konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder skall föras bort från nämnda anslag, som kravet på omfattning reducerades med ytterligare 23 000 personer. Behovet av arbetsmarknadspolitiska åtgärder är stort även . Mot bakgrund av bland annat regeringens mål att halvera den öppna arbetslösheten, är det av största vikt att arbetskraftens rörlighet och flexibilitet förstärks. De arbetslösa måste ges ökade möjligheter att erhålla relevanta kunskaper genom utbildning och praktik. Detta leder till kortare sök- och vakanstider på den reguljära arbetsmarknaden och därmed att inflationsdrivande flaskhalsar kan undvikas. blir därför den viktigaste uppgiften för AMV att minska antalet långtidsarbetslösa och arbetssökande med långa inskrivningstider och därmed motverka att stora delar av arbetskraften fastnar i passivitet och bidragsberoende. Detta förutsätter en god tillgång på lämpliga åtgärder. Mot denna bakgrund gör regeringen den bedömningen att AMV inom de utgiftsramar som regeringen i vårpropositionen (prop. 1995/96:150) beräknat för utgiftsområdena 13 Ekonomisk trygghet vid arbetslöshet och 14 Arbetsmarknad och arbetsliv under kan nå 230 000 personer i genomsnitt i konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Genom effektivsering av användningen av åtgärderna skall sparas under . Det mer exakta medelsbehovet för dessa åtgärder och fördelningen av medlen på anslag redovisas i budgetpropositionen för . 7.3 Den enskilde individen i centrum 7.3.1 Den individuella handlingsplanen Regeringens bedömning: Individuella handlingsplaner i form av kontrakt upprättas mellan arbetsförmedling/och den arbetssökande. Arbetsmarknadspolitiska kommitténs förslag: Individuella och starkt målinriktade handlingsplaner skall vara ett centralt hjälpmedel för att nå fram till tillfällig eller fast anställning. Den sökande skall ha ett tydligt definierat ansvar för att så långt det är möjligt och rimligt själv ta itu med och reda upp sin situation. Remissinstanserna: AMS delar kommitténs uppfattning om individuella handlingsplaner men betonar vikten av fortlöpande individuella kontakter mellan den arbetssökande och arbetsförmedlaren. Det är enligt AMS inte realistiskt att med dagens resurser genomföra ingående uppföljningskontakter med varje arbetssökande . AMS framhåller också att en seriös handlingsplan kan säkerställa för varje sökande att man når det bästa resultat som är möjligt i den rådande situationen, men att inga handlingsplaner, hur ingående de än är, på ett avgörande sätt kan förhindra arbetslöshet som beror på att den samlade efterfrågan är otillräcklig. LO menar att ett ökat användande av individuella handlingsplaner är lovvärt, dock blir förslaget meningslöst om inte förmedlingen får tillräckliga personalresurser. menar att förslaget om individuella handlingsplaner är bra under förutsättning att man anpassar ambitionsnivån till resurserna. Vidare menar att samverkan mellan myndigheter och inte minst företag och förvaltningar på den lokala arbetsmarknaden utvecklas. Även TCO menar att en mer individualiserad arbetsförmedling kräver förstärkta resurser. SAF ser den individuella handlingsplanen som ett kontrakt mellan den arbetslöse och förmedlingen. Ett kontraktsbrott bör leda till utförsäkring. Skälen för regeringens bedömning: Arbetsförmedlingen skall verka för en snabb återgång från arbetslöshet till nytt arbete. Därför bör också utformningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna ge utrymme för och starkare stimulera den arbetslöse till mer målinriktade aktiviteter för att finna arbete. Den som är arbetslös måste ställas inför ett tydligt krav på att ta ett klart ansvar för sin situation och aktivt och målmedvetet arbeta för att få en anställning. Ett centralt hjälpmedel för att nå fram till en tillfällig eller fast an- ställning är individuella och målinriktade handlingsplaner. Handlingsplaner som arbetsmetod har länge använts främst inom den yrkesinriktade rehabiliteringen men också delvis av arbetsförmedlingen. Av AMS senaste servicemätning framgår det att ansåg av de arbetssökande som skrevs in på förmedlingen , att de har en handlingsplan. Dock menar regeringen att ambitionen måste höjas betydligt när det gäller användandet av handlingsplaner för arbetssökande som varit utanför den reguljära arbetsmarknaden . Betoningen av individuella handlingsplaner innebär att den enskildes ansvar för att på egen hand ordna ny sysselsättning blir tydligare. Den sökande skall ha ett tydligt definierat ansvar för att så långt som möjligt och rimligt själv ta itu med att reda upp sin situation. Stödinsatserna från berörda myndigheter måste inriktas mot dem som allra bäst behöver stöd. Det är viktigt att betona att inom ramen för den bortre gränsen för rätt till arbetslöshetsersättning, är det av yttersta vikt att individuella handlingsplaner upprättas för att inte den arbetssökande skall bli utförsäkrad. Regeringen kommer föreskriva att AMS kontinuerligt följer upp att alla som riskerar långtidsarbetslöshet, har en handlingsplan. Handlingsplanen skall i första hand syfta till att tydliggöra vilka åtgärder och vilka kontakter arbetsförmedlingen/och andra samverkande myndigheter/aktörer respektive den arbetssökande, skall använda för att den arbetssökande så snabbt som möjligt skall komma i arbete. Handlingsplanen skall inriktas på att motverka långtidsarbetslöshet, rundgång och utförsäkring. Dessutom ges i den individuella handlingsplanen möjlighet att lyfta in ett jämställdhetsperspektiv. Både kvinnor och män som blivit arbetslösa, då deras yrken förändrats på grund av omställningar på arbetsmarknaden, får ytterligare möjligheter att genom vägledningsinsatser inom ramen för handlingsplanen, byta yrke. Handlingsplanen skall utarbetas i samspel mellan arbets-förmedling/- och den arbetssökande, och skall ses som ett kontrakt dem emellan. Detta kontrakt skall dokumenteras och den arbetssökande skall ha en kopia på kontraktet. Därigenom får båda parter på ett tydligare sätt bekräftelse på de åtaganden som respektive part har. Kvaliteten i handlingsplanen bör på detta sätt kunna säkerställas. Som ett led i utformningen av den individuella handlingsplanen bör också hjälp från andra aktörer kunna inhämtas. Detta blir särskilt tydligt då frågor om utbildning aktualiseras, inte minst i samband med den massiva utbildningssatsning regeringen nu föreslår. Individuella studieplaner bör ingå som en del av handlingsplanen för de arbetslösa som saknar gymnasieutbildning. Arbetsförmedlingen/måste ytterligare utveckla nya samverkansformer med kommunernas studie- och yrkesvägledningar så att den sammanlagda kompetensen kommer den arbetssökande till del. Man bör också beakta de möjligheter som finns inom EU:s olika utbildningsprogram inom socialfonden och samarbeta med aktörerna inom detta område. Vid upprättande av individuella handlingsplaner för arbetshandikappade och för personer i rehabilitering bör även här samarbetet med andra aktörer som till exempel och representanter från sjukvården avspegla sig. Regeringen menar att en ambitionshöjning måste ske i arbetet med individuella handlingsplaner. Regeringen föreslår därför att tilldelas resurser så att verket i form av ett projekt som kan utveckla de arbetsformer som är mest rationella för arbetet med handlingsplanerna. För att uppnå en hög kvalitet och för att säkerställa att handlingsplaner genomförs, kommer regeringen att särskilt följa AMS arbete med uppföljningen av handlingsplanerna för dem som har långa inskrivningstider vid arbetsförmedlingen/. Alla behöver inte omfattas av en individuell handlingsplan. Det är arbetsförmedlingen/som har kompetens att avgöra vilka grupper eller individer som skall omfattas av handlingsplanen samt när den skall upprättas. Dock skall alla långtidsarbetslösa ha en handlingsplan. Arbetsförmedlingen/måste tydligt markera att handlingsplanen är till för att följas. Det är mycket viktigt att både individen och arbetsförmedlingen/lever upp till den individuella handlingsplanen. Utformningen måste vara så konkret och tydlig att en ovilja att följa ett åtagande inom ramen för handlingsplanen bör, inom ramen för de regler som gäller på området, leda till en klar och tydlig reaktion från förmedlingens sida. Exempelvis skall ett avvisande av ett erbjudande om en arbetsmarknadspolitisk åtgärd, enligt lagen om arbetslöshetsförsäkring eller lagen om kontant arbetsmarknadsstöd, kunna leda till avstängning från rätt till arbetslöshetsersättning. 7.3.2 Platsförmedlingen - arbetsförmedlingens grundläggande uppgift Regeringens bedömning: Ett mer aktivt samarbete med arbetsmarknadens parter och utökade företagskontakter särskilt med de mindre företagen är en förutsättning för att effektivisera arbetsförmedlingsverksamheten.