prop · GJ03208 · 1996-01-01 00:00:00 — Det kan således aldrig bli fråga om annat än utfyllnadsdelen av underhållstödet (s.k. utfyllnadsbidrag) vid växelvis boende. I och med att bidraget beräknas på inkomsten hos den förälder som barnet inte är folkbokfört hos åstadkoms en samstämmighet med reglerna i lagen (1993:737) om bostadsbidrag som motverkar en överkompensation, se avsnitt 5.2. Uttrycket växelvis bor varaktigt anknyter till regler om när någon bidragsskyldighet inte kan fastställas trots att föräldrarna inte sammanbor. Därmed hänvisas också till den praxis som utvecklats om när växelvis boende är för handen. Frågan om barnet skall anses varaktigt bosatt hos båda föräldrarna trots att dessa bor isär bedöms med hänsyn till omständigheterna i varje särskilt fall (se t.ex. RH 1993:64 och FÖD 1988:23). Även i andra fall kan sökanden begära att endast ett s.k. utfyllnadsbidrag lämnas. Då behöver någon prövning inte göras av om växelvis boende föreligger eller inte. I dessa fall skall således en beräkning göras av vad som skulle ha fastställts i återbetalningsskyldighet om procentmetoden enligt 24-28 §§ tillämpats på inkomsten hos den förälder som inte är boförälder och som inte har ansökt om underhållsstödet. Den fiktiva återbetalningsskyldigheten dras ifrån beloppet eller det lägre belopp som barnets egna inkomster kan leda till en- ligt 10 § första stycket. Det belopp man erhåller efter avräkning kan alltså lämnas i underhållsstöd. En begäran om underhållsstöd enligt andra stycket kan vara aktuell, förutom vid växelvis boende, när barnet i annat fall vistas mycket hos den bidragsskyldiga föräldern och föräldrarna själva kan reglera och hantera den ekonomiska frågan eller när föräldrarna annars är överens om hur det ekonomiska ansvaret för barnet skall fördelas dem emellan och inte finner anledning att blanda in . I andra situationer, när ansökan görs om underhållsstöd enligt första stycket, måste utredning göras om återbetalningsskyldighet och om det finns anledning anta att underhåll betalas direkt till barnet i enlighet med procentmetoden. Annars skall återbetalningsskyldighet fastställas i enlighet med procentmetoden i 24-28 §§. Någon möjlighet till att i förväg göra avdrag på återbetalningsskyl- digheten för umgängestillfällen finns inte. Sådana avdrag får i stället göras i efterhand enligt 23 § andra stycket eller som en privat reglering mellan parterna vid sidan om underhållsstöd och återbetalningsskyldighet. I de fall barnet bor hos en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare lämnas enligt tredje stycket dubbla underhållsstöd enligt första stycket, eventuellt med avdrag för vad respektive förälder betalar i underhåll direkt till barnet. Återbetalningsskyldighet enligt 21 § kan då också fastställas för båda föräldrarna. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 9 § Enligt första stycket skall, om underhållsbidrag genom giltigt avtal eller dom har fastställts som ett engångsbelopp, avräkning från underhållsstödet ske med vad det fastställda engångsbeloppet skäligen kan anses motsvara i underhåll . Någon återbetalningsskyldighet skall enligt 21 § inte fastställas i dessa fall. Enligt andra stycket skall, om den bidragskyldige bor utomlands och det finns anledning att anta att han eller hon i rätt ordning betalar fastställt underhållsbidrag, i stället för vad som sägs i 8 § första stycket andra meningen, avräkning från underhållsstödet ske med detta belopp. 10 § Enligt första stycket skall hälften av den del av barnets inkomst som överstiger minska det underhållsstöd som kan lämnas. Inkomsten framräknas, bortsett från grundavdraget, med tillämpning av 25-27 §§. Bestämmelsen innebär en avtrappning av underhållsstödet som leder till att något underhållsstöd inte alls betalas ut om barnet har inkomster om eller mer. Andra stycket motsvarar 4 a § andra stycket lagen (1964:l43) om bi- dragsförskott. Minskning av kommande underhållsstöd skall aldrig kunna ske med högre belopp än vad som uppburits i underhållsstöd den aktuella månaden. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 11 § Bestämmelsen motsvarar delvis 8 § fjärde stycket lagen om bidragsförskott. I sak skiljer sig den här föreslagna lydelsen dock på det sättet att även barn som är placerade i familjehem eller hem för vård eller boende enligt socialtjänstlagen (1980:620), s.k. HVB-hem, undantas från möjligheten att få bidrag enligt lagen. Detta gäller , i fråga om bidragsförskott, för t.ex. barn som bor i familjehem eller bostad med särskild service för barn och ungdomar enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Bestämmelsen i denna paragraf kan sägas vara en komplettering av kriteriet i 3 § i den nya lagen om underhållsstöd för när stöd kan utges. I de situationer som räknas upp i 11 § har föräldern inte längre det fulla ekonomiska ansvaret för barnet. Kommunen har tagit över det direkta ansvaret för att barnet lever under såväl socialt som ekonomiskt tillfredsställande förhållanden. Föräldrarna är dock enligt 34 § socialtjänstlagen (1980:620) skyldiga att i skälig utsträckning delta i kommunens kostnader. Underhållsbidrag som är fastställt enligt kan uppbäras av kommunen. Vidare föreskriver denna bestämmelse, i motsats till 8 § fjärde stycket lagen om bidragsförskott, inte något undantag för barn inackorderade vid sameskola från vad som annars gäller för barn som får kost och logi på statens bekostnad. Tillräckliga skäl för att just dessa barn skulle få underhållsstöd finns inte. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 12 § Första och andra styckena motsvarar 6 § lagen (1964:l43) om bidragsförskott med de justeringar som föranleds av att bidraget endast kan betalas ut till en boförälder. Med boförälder jämställs enligt 3 § särskilt förordnad vårdnadshavare. Vidare framgår att förlängt underhållsstöd, till skillnad mot vad som gäller för förlängt bidragsförskott, skall sökas av barnet ensamt. Barnet är i det fallet myndigt och bör därför själv kunna stå för de uppgifter som lämnas i ansökan. Stödet skall enligt 17 § andra stycket också betalas ut till den studerande och inte, som enligt gällande regler för förlängt bidragsförskott, till boföräldern. Utges underhållsstöd till barnet krävs ändå en ny ansökan när förlängt underhållsstöd blir aktuellt. Om underhållsstöd önskas med ett högre belopp än tidigare, t.ex. på grund av att den bidrasskyldige inte längre betalar direkt till barnet enligt 8 § första stycket andra meningen, skall en ny ansökan lämnas in till . 13 § Bestämmelsen motsvarar, tillsammans med 14 §, 7 § lagen (l964:l43) om bidragsförskott. Någon anledning att delge den bidragsskyldige beslut att inte bevilja underhållsstöd finns inte. Däremot skall, förutom beslut om underhållsstöd och återbetalningsskyldighet, meddelandet om ansökningen och underrättelsen om vad som gäller i fråga om bl.a. återbetalning delges den bidragsskyldige om återbetalningsskyldighet kan komma i fråga. Bestämmelserna i delgivningslagen (1970:428) skall då tillämpas. Att den bidragsskyldige ännu inte kunnat delges handlingarna hindrar inte beslut om att underhållsstöd skall lämnas, om anser att sökanden visat att rätt till sådant stöd föreligger. I andra fall finns möjlighet att ge underhållsstöd interimistiskt. Kommuniceringen bör innehålla uppgift om den beräknade återbetal- ningsskyldigheten samt hur den räknats fram. I övrigt bör den bidragsskyldige särskilt uppmärksammas på att underhållsstöd inte skall lämnas, och någon återbetalningsskyldighet inte fastställas, i den mån det finns grundad anledning att anta att han eller hon i rätt ordning betalar direkt till barnet i enlighet med bestämmelserna i 24-28 §§ (4 § 2 och 3 samt 8 § första stycket andra 14 § Första stycket föreskriver att sökanden skriftligen skall underrättas om beslut enligt lagen och, om stöd beviljats, om bestämmelserna om upplysningsplikt och återbetalningsskyldighet i vissa fall. Andra stycket har kommenterats i anslutning till 13 §. 15 § Paragrafen motsvarar, tillsammans med 19 § andra stycket, vad som gäller enligt 5 § femte stycket lagen (1964:l43) om bidragsförskott. Det kan handla om situationer där det inte är helt klart om kriterierna i 3-6 §§ är uppfyllda. Den situationen att den bidragsskyldiges återbetalningsskyldighet ännu inte har kunnat fastställas är dock inget hinder för ett slutligt beslut om underhållsstöd. I 22 § finns också en möjlighet att interimistiskt bestämma återbetalningsskyldighet. Begreppet skäligt belopp finns även i dagens bestämmelse och torde inte leda till några större tillämpningsproblem. Det är bedömningar som får göras med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. I förhållande till lagrådsremissen har, på Lagrådets inrådan, möjligheten att föreskriva särskilda villkor utgått då något behov av en sådan möjlighet inte torde finnas. Kriterierna i andra stycket om att återkrav kan bli aktuellt endast om den som mottagit underhållsstödet förorsakat det felaktiga interimistiska beslutet eller skäligen borde ha insett att det var felaktigt kvarstår från nuvarande regler, trots att den tagits bort i 20 § i fråga om andra felaktiga utbetalningar. Det ligger i det interimistiska beslutets natur att det inte helt behöver överensstämma med det slutliga beslutet. Den risk för ekonomisk förlust detta innebär bör inte gå ut över barnet om sökanden inte själv förorsakat felbedömningen eller skäligen borde ha insett att beslutet var felaktigt. I ett tredje stycke har, såsom Lagrådet förordat, införts en möjlighet att efterge återbetalningsskyldighet enligt andra stycket om det föreligger särskilda skäl. Även i övrigt har paragrafen utformats i enlighet med Lagrådets 16 § Paragrafen motsvarar 8 § första-tredje och femte styckena lagen (1964:143) om bidragsförskott. Av första stycket framgår också att det är som betalar ut underhållsstödet. Avrundningsregeln kan bli tillämplig när reducering av underhållsstöd görs på grund av barnets inkomster. Liksom förutsätts att regeringen i verkställighetsföreskrifter närmare föreskriver om sättet och tiden för utbetalningen, eller överlåter detta på . Någon särskild bestämmelse i lagen om denna befogenhet är inte nödvändig. Andra stycket kan jämföras med regeln i 23 § första stycket om att den bidragsskyldige får åberopa sådana betalningar mot kassan. Om boföräldern uppburit underhållsstöd oreducerat som den bidragsskyldige betalat underhållsbidrag till barnet som får åberopas enligt 23 § första stycket, kan återkrav ställas mot boföräldern enligt 20 § för vad som uppburits för mycket i underhållsstöd. I tredje stycket har den tid efter vilken underhållsstöd som inte lyfts är förverkat bestämts efter utgången av den månad som stödet hänför sig till. Det innebär i förhållande till vad som gäller för bidragsförskott en förkortning från . Det ligger i sakens natur att i de fall domstol eller överklagande av ett avslagsbeslut bestämmer att underhållsstöd skall lämnas, räknas från tidpunkten för domstolens beslut. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 17 § Underhållsstöd betalas enligt första stycket ut till boföräldern. Enligt 3 § skall med boförälder jämställas särskilt förordnad vårdnadshavare. Har två särskilt förordnade vårdnadshavare utsetts att utöva vårdnaden gemensamt utbetalas underhållsstödet till den kvinnliga vårdnadshavaren eller, om vårdnadshavarna begär det, till den manlige vårdnadshavaren. Vid växelvis boende förutsätts att föräldrarna också kan komma överens om hur underhållsstödet eventuellt bör fördelas mellan dem. Enligt andra stycket skall dock förlängt underhållsstöd betalas ut till den studerande och inte, såsom gäller för förlängt bidragsförskott, till föräldern. Den som har fyllt är myndig och bidraget går till barnet även om det utges endast om han eller hon bor tillsammans med en ensamförsörjande förälder. Det får förutsättas att medlen används till sådant som föräldrarna normalt annars skulle ha bekostat. Om synnerliga skäl föreligger kan socialnämnden enligt tredje stycket göra en framställan till kassan om att underhållsstödet skall utbetalas till annan person eller till nämnden att användas för barnets bästa. Bestämmelsen motsvarar vad som gäller enligt 9 § andra stycket lagen (1964:143) om bidragsförskott. 18 § Första meningen motsvarar 12 § lagen (1964:143) om bidragsförskott. Underlå- tenhet att fullgöra anmälningsskyldigheten kan beaktas i de fall det blir fråga om att efterge återkrav enligt 20 §. Andra meningen är tillagd för att anmälan skall göras , även innan omständigheten inträtt i de fall man i förväg känner till att den skall inträda. 19 § I första stycket föreskrivs att skall besluta om indragning eller nedsättning av underhållsstödet om något förhållande har inträffat som föranleder att underhållsstöd inte skall lämnas eller skall lämnas med ett lägre belopp. Andra stycket innebär en möjlighet att interimistiskt dra in eller minska underhållsstödet. 20 § Paragrafen innebär i förhållande till l3 § lagen (1964:143) om bidragsförskott en skärpning av reglerna om skyldighet att betala tillbaka utbetalt samhällsstöd i vissa fall. Möjligheten till återkrav är inte beroende av att oriktiga uppgifter lämnats eller att den som mottagit stödet skäligen borde ha insett att det var en felaktig utbetalning. Det föreligger i stället en strikt skyldighet att betala tillbaka underhållsstödet i de fall stödet lämnats felaktigt eller med för högt belopp. Med att underhållsstödet lämnats felaktigt avses här att det inte alls skulle ha lämnats något underhållsstöd. Om i enlighet med ett interimistiskt beslut betalat ut mer än vad som bestäms i det slutliga beslutet, gäller enligt 15 § andra stycket fortfarande att den som stödet betalats ut till skall ha förorsakat det felaktiga interimistiska beslutet eller i vart fall skäligen borde ha insett att det var felaktigt för att det skall finnas en skyldighet att betala tillbaka vad som felaktigt betalats ut. Det är den som stödet betalats ut till (enligt 17 §) som återkravet skall riktas mot. Att det skall föreligga särskilda skäl för att eftergift skall ges innebär att bestämmelsen skall tillämpas återhållsamt. Särskilda skäl för eftergift kan exempelvis föreligga om han eller hon skäligen inte borde ha förstått att utbetalningen var felaktig och det dessutom med hänsyn till betal- ningsmottagarens ekonomiska och personliga förhållanden finns skäl att inte återkräva underhållsstödet eller del av det. Det kan också vara så att eftergiften kan fungera som ett led i social rehabilitering. Enligt andra stycket får , vid en senare utbetalning av underhållsstöd eller annan ersättning som har att betala ut till den som återkravet riktas mot, hålla inne ett skäligt belopp i avräkning på vad som lämnats för mycket i underhållsstöd. Vad som är "skäligt belopp" måste bedömas i det enskilda fallet med hänsyn till återkravsbelopp och den enskildes personliga och ekonomiska förhållanden. Återbetalningsskyldighet för den bidragsskyldige 21 § Bestämmelsen i paragrafen ersätter nuvarande l5 § lagen (l964:l43) om bidragsförskott. skall enligt första stycket för den bidragsskyldige bestämma en återbetalningsskyldighet som är oberoende av eventuellt fastställt underhållsbidrag. Återbetalningsskyldigheten kan retroaktivt gälla från och med en månad före ansökan om underhållsstöd, se 6 §. Beslut om återbetalningsskyldighet bör meddelas eller efter beslutet om underhållsstöd. Enligt 14 § andra stycket skall ett beslut om återbetalningsskyldighet delges den bidragsskyldige. Enligt andra stycket skall återbetalningsskyldighet inte fastställas om 8 § första stycket andra meningen eller andra stycket har tillämpats eller om underhållsbidrag enligt fastställts som ett engångsbelopp. har också möjlighet att underlåta att fastställa åter- betalningsskyldighet när den bidragsskyldige är bosatt utomlands. Om underhållsstöd har lämnats får i dessa fall överta barnets fordran på underhållsbidrag, se 31 §. Om underhållsbidrag inte är fastställt kan boföräldern föreläggas att vidta eller medverka till åtgärder för att få underhållsbidrag fastställt. Om boföräldern utan giltigt skäl ändå underlåter detta lämnas inget underhållsstöd, se 4 § 4. Återbetalningsskyldighet får enligt tredje stycket inte fastställas tillbaka än före den dag då meddelande enligt 13 § sändes till den bidragsskyldige. Den regeln kan sägas motsvara regeln i om retroaktivt fastställda underhållsbidrag. Återbetalningsskyldighet får inte heller fastställas retroaktivt för tid under vilken har trätt in i barnets rätt enligt 31 §. Om en bidragsskyldig, som varit bosatt utomlands och mot vilken då åberopat ett fastställt underhållsbidrag, flyttar till så kan även fortsättningsvis bara åberopa det fastställda underhållsbidraget för den tid den bidragsskyldige bodde utomlands. Någon återbetalningsskyldighet kan inte fastställas retroaktivt för . Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 22 § Paragrafen, vars närmare utformning är i enlighet med Lagrådets förslag, möjliggör interimistiska beslut om återbetalningsskyldighet. Det är angeläget att den bidragsskyldige kommer i gång så snabbt som möjligt med betalningarna så att det inte skapas stora ingångsskulder på grund av att ett slutligt beslut om återbetalningsskyldighet ännu inte kan fattas. Provisoriska beslut kan bli aktuella i två situationer. Enligt första stycket kan besluta om återbetal- ningsskyldighet som gäller som ett provisoriskt beslut om underhållssstöd. Har underhållsstöd lämnats och fråga om återbetalningsskyldighet uppkommit på grund av ett mål i allmän domstol om fastställande av faderskap till barn, kan enligt andra stycket också besluta om återbetalningsskyldighet. Återbetalningsskyldighet får då endast åläggas någon om det finns sannolika skäl för att han är far till barnet. Beslut om återbetalningsskyldighet får inte meddelas, om flera män är instämda i målet. Den regeln överensstämmer med vad som gäller enligt 7 kap. § . Om det, sedan det slutliga beslutet fattats, visar sig att den bidragsskyldige betalat för mycket eller för lite så skall detta enligt tredje stycket regleras i efterhand. Enligt fjärde stycket har en man som tidigare ansetts som far till ett barn rätt att återfå vad han har erlagt i återbetalning enligt denna lag om han frias från faderskapet. Han skall också få ränta på erlagda belopp. Detta är i enlighet med vad som gäller i fråga om erlagt underhållsbidrag enligt lagen (1969:620) om ersättning i vissa fall för utgivna underhållsbidrag. Det är dock som har att betala ut pengarna och inte, som i fråga om underhållsbidrag, . 23 § Paragrafen ersätter l6 § lagen (l964:l43) om bidragsförskott. Sista meningen i första stycket kan jämföras med bestämmelsen i l6 § andra stycket om att sådan betalning skall minska det belopp som betalas ut i underhållsstöd. Andra stycket handlar om umgängesavdrag. Hänvisningen till 7 kap. 4 § första stycket innebär, till skillnad från vad som gäller enligt 15 § andra stycket jämfört med 7 kap. 4 § , att avdrag alltid görs med 1/40 per helt dygn. Den uttryckliga bestämmelse som finns om att den bidragskyldige på visst sätt skall styrka sin rätt till umgängesavdrag har, på Lagrådets inrådan, såsom obehövlig strukits i detta förslag. Det innebär inte att skall ställa mindre krav på den bidragsskyldige i detta hänseende. Han eller hon har fortfarande att visa att sådan rätt föreligger. Närmare om vad som bör förebringas kan dock föreskrivas i verkställighetsföreskrifter. Lagrådets förslag till närmare utformning av paragrafen har även i övrigt beaktats. 24 § Första och andra styckena anger hur man beräknar återbetalningsskyldigheten per barn och år. Man utgår från den bidragsskyldiges inkomst, beräknad enligt 25-28 §§. Om den bidragsskyldige endast har ett barn för vilket underhållsskyldighet enligt 7 kap. 1 § föreligger skall återbetalningsskyldigheten fastställas till ett belopp motsvarande av den bidragsskyldiges inkomst. Har den bidragsskyldige två barn fastställs återbetalningsskyldigheten till av inkomsten per barn. Vid tre barn fastställs återbetalningsskyldigheten till av inkomsten per barn. För varje ytterligare barn utöver tre blir det sam- manlagda procenttalet som skall fördelas mellan barnen förhöjt med en procentenhet. Det belopp som skall återbetalas skall enligt tredje stycket dock aldrig överstiga vad som betalas ut i underhållsstöd. Som exempel kan nämnas att om den bidragsskyldige har tre barn och återbetalningsskyldighet skall fastställas för alla tre skall sammanlagt l5 % av inkomsten, upp till vad som utbetalas i underhållsstöd, återbetalas. Om ett av barnen i stället bor tillsammans med den bidragsskyldige blir det sammanlagda återbetalningsbeloppet . Procentbeloppet skall avrundas till procenttal med högst två decimaler. Likalydande bestämmelser (som dock begränsar procenttalet till en decimal) finns t.ex. i 27 § 4 mom. och 32 § uppbördslagen (1953:272). De barn som skall räknas med är den bidragsskyldiges samtliga egna barn, för vilka han eller hon är underhållsskyldig enligt 7 kap. 1 § . Egna barn som den bidragsskyldige sammanbor med jämställs därmed helt med barn i tidigare förhållanden. räknas med barn för vilka underhållsskyldighet ev. kan föreligga enligt 7 kap. 5 § , dvs. Det belopp som skall återbetalas skall enligt tredje stycket aldrig överstiga vad som betalas ut i underhållsstöd. I fjärde stycket har en avrundningsregel införts och dessutom en spärr som skall förhindra att mycket små belopp fastställs i återbetalningsskyldighet. Om återbetalningen för ett barn skulle bli lägre än vid tillämpning av första och andra styckena bortfaller skyldigheten. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 25 § Paragrafen anger hur den bidragsskyldiges inkomst skall beräknas. Bestämmelserna i paragrafen skall, enligt 10 § första stycket, också tillämpas när det är fråga om att beräkna barnets inkomster. Utgångspunkten är att den bidragsskyldiges inkomst enligt 24 § beräknas genom att man från den senast fastställda taxeringen tar summan av inkomst av tjänst, intäkt av kapital och inkomst av näringsverksamhet. Man skall utgå från uppgifter i det senast fastställda årliga taxerings- beslutet enligt 4 kap. 2 § taxeringslagen (1990:324). De inkomstuppgifter som man utgår från i inkomstslaget tjänst bör i enlighet med vad Lagrådet föreslagit vara inkomst av tjänst enligt 34 § kommunalskattelagen (1928:370). I inkomstslaget kapital utgår man från intäkt av kapital enligt 3 § 1 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Hänsyn skall inte tas till avdrag enligt 2 mom. samma paragraf. Vad gäller näringsverksamhet så utgår man från inkomsten enligt 25 § kommunalskattelagen (l928:370), dvs. efter avdrag i inkomstkällan enligt bl.a. 23 och 24 §§. Makefördelning skall också kunna göras. Enligt andra stycket skall dock vissa avdrag "läggas tillbaka" och andra skall dras av. Såsom anförts i avsnitt 5.4.3 bör i förordning föreskrivas att försäk- ringskassan skall kunna ta in uppgifter om den bidragsskyldiges och barnets inkomster på medium för automatisk databehandling från det centrala skatte- registret. Vidare kommer en reglering av skattemyndighetens skyldighet att lämna ut erforderliga uppgifter till att behövas. Återbetalningsskyldigheten skall enligt 30 § omprövas när ny taxering föreligger. Paragrafens närmare utformning är i enlighet med Lagrådets förslag. 26 § Enligt första stycket skall vissa inkomster som inte framgår av taxeringen läggas till inkomsten enligt 25 §. I enlighet med Lagrådets förslag har här inte tagits med inkomster som vanligtvis inte är tillgängliga för . I vissa fall kan i stället 28 § bli tillämplig om den bidragsskyldige har sådana inkomster. Vidare skall skattepliktig förmögenhet också påverka underlaget för procentberäkningen i 24 § genom att en procent av den del av den bidrags- skyldiges skattepliktiga förmögenheten som överstiger läggs på inkomsterna. Det är samma gräns som tillämpas för när skatt börjar tas ut på förmögenhet (jämför dock prop.