prop · GJ03117 · 1996-01-01 00:00:00 — ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: Den skyldighet som föreligger för| |familjerådgivning i regi att i vissa fall göra| |anmälan till enligt 71 § tredje stycket| |socialtjänstlagen utvidgas till att omfatta även | |familjerådgivning i enskild regi. I klargörande syfte| |tilläggs även att anmälningsplikten omfattar, förutom| |fall då underårig misshandlas i hemmet, fall då underårig| |utnyttjas sexuellt i hemmet. Departementspromemorian: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna godtar i huvudsak promemorians förslag. anser att ett förtydligande bör göras om att anmälningsplikten även gäller om underårig utnyttjas sexuellt i hemmet. anser att begränsningen av anmälningsskyldigheten till när misshandeln sker i hemmet bör tas bort. Skälen för regeringens förslag: Enligt 71 § andra stycket är vissa offentliga organ och befattningshavare vid dessa, samt vissa angivna yrkesutövare, skyldiga att anmäla till socialnämnden om de i sin verksamhet får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till en underårigs skydd. I 71 § tredje stycket föreskrivs att anmälningsplikten enligt andra stycket gäller för dem som är verksamma inom familjerådgivning endast om de i sin verksamhet får kännedom om att en underårig misshandlas i hemmet. Enligt fjärde stycket är den som har anmälningsplikt enligt andra stycket också skyldig att lämna socialnämnden alla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av en underårigs behov av skydd. För dem som är verksamma inom familjerådgivning gäller inte uppgiftsskyldighet. En av socialnämndens viktigaste uppgifter är att se till att barn och ung- domar, som befinner sig i en utsatt situation, får den vård och det skydd som de behöver. För att kunna fullgöra denna uppgift måste socialnämnden ha möjlighet att få uppgifter om den unges situation och hans behov av hjälp. Ofta är socialnämnden därvid beroende av i vilken utsträckning som den kan få uppgifter från myndigheter och befattningshavare som kommit i kontakt med den unge och hans familj. Syftet med skyldigheten att anmäla barns missförhållanden är alltså att skydda barnet. Trots den mycket stränga sekretess som råder inom den kommunala familjerådgivningen har av detta skäl införts en begränsad anmälningsskyldighet för rådgivare i sådan verksamhet. Något sakligt skäl att ha olika regler i fråga om anmälningsplikt för respektive enskild verksamhet inom familjerådgivning torde inte finnas. Anmälningsskyldigheten enligt 71 § tredje stycket socialtjänstlagen bör således utsträckas till att omfatta all familjerådgivning. Bestämmelsen bör göras fristående från andra stycket så att det klart framgår att den inte bara gäller familjerådgivning som bedrivs av en myndighet. I andra stycket bör i klargörande syfte föreskrivas att stycket inte gäller för familjerådgivning. har anfört i sitt betänkande Ny socialtjänstlag (SOU 1994:139 s. 475) är det inte alldeles givet att ordet misshandel täcker alla former av sexuellt utnyttjande av underåriga i hemmet. Eftersom sådana handlingar alltid bör anmälas till föreslås därför en komplettering av tredje stycket på denna punkt. Däremot bör begränsningen till hemmet finnas kvar för att inte en alltför vid tillämpning, i förhållande till den restriktivitet som avsetts med bestämmelsen, skall bli följden. 4.3 Vittnesplikt och frågeförbud ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: Frågeförbudet enligt 36 kap. 5 §| |andra stycket utsträcks till att gälla| |alla som är eller har varit verksamma inom | |familjerådgivning, dvs. inom såväl enskild som | | | |sådan. Departementspromemorian: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig om vittnesplikt och frågeförbud tillstyrker förslaget i denna del. Skälen för regeringens förslag: Reglerna om uppgiftsskyldighet enligt 71 § socialtjänstlagen har visst samband med reglerna om vittnesplikt som regleras i 36 kap. . Som en grundsats gäller att tystnadsplikt får vika för vittnesplikt. Men i 36 kap. 5 § finns vissa undantag från denna huvudregel. I paragrafens andra stycke föreskrivs att personer som tillhör vissa angivna yrkesgrupper inte får höras om något som de har blivit anförtrodda i sin yrkesutövning eller som de i samband med denna har får reda på, om det inte är medgett i lag eller den till vilkens förmån tystnadsplikten gäller samtycker till det (frågeförbud). Frågeförbud gäller bl.a. psykologer, psykoterapeuter samt kuratorer vid familjerådgivningsbyråer som drivs av kommuner, landsting, församlingar eller kyrkliga samfälligheter. Frågeförbudet gäller också biträden till de ifrågavarande yrkesgrupperna. Frågeförbudet skall iakttas av domstolen självmant och kan inte efterges av vittnet. Bestämmelserna om vittnesplikten och frågeförbudet gäller i tillämpliga delar också i förvaltningsdomstol (25 § förvaltningsprocesslagen). En yrkesutövare får inte förete en skriftlig handling, om dess innehåll kan antas vara sådant, att han inte får höras som vittne om det (38 kap. 2 § andra stycket ). Detta innebär att om en skriftlig handling innehåller en uppgift som omfattas av frågeförbudet enligt 36 kap. 5 § får yrkesutövaren inte förete denna handling vid domstol. Frågeförbudet enligt gäller, som sagt, bland annat kuratorer vid familjerådgivningsbyråer som drivs av kommuner, landsting, kyrkliga samfälligheter samt deras biträden. Yrkesutövare som driver enskild familjerådgivning omfattas alltså inte av bestämmelsen om frågeförbud. I och med att tystnadsplikten och anmälningsskyldigheten föreslås bli likformig för och enskild verksamhet bör en likformighet skapas också när det gäller vittnesplikt. Regeringen föreslår därför att frågeförbudet skall omfatta all familjerådgivning vare sig den är eller enskild. ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: Meddelarfriheten begränsas | |beträffande enskild familjerådgivning. Departementspromemorian: Departementspromemorian innehöll inte något förslag om begränsningar i meddelarfriheten. Remissinstanserna: Justitiekanslern anser i sitt remissyttrande att det bör övervägas om inte meddelarfriheten bör begränsas på motsvarande sätt som för familjerådgivning där det allmänna är huvudman, genom en hänvisning i 16 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) till den föreslagna 71 b § socialtjänstlagen (1980:620). Skälen för regeringens förslag: Som huvudregel gäller principen om meddelarfrihet i svensk rätt, vilket innebär att det i viss utsträckning är möjligt att straffritt lämna normalt sekretessbelagda uppgifter för publicering i tryckt skrift eller i radio eller TV. Meddelarfriheten ingår som ett led i den reglering som avser att förverkliga offentlighetsprincipen. 16 kap. sekretesslagen innehåller dock vissa undantag från huvudregeln om meddelarfrihet. Inom t.ex. råder endast i undantagsfall meddelarfrihet. Detsamma gäller beträffande familjerådgivning. Någon motsvarande inskränkning finns inte i fråga om enskild familjerådgivning. Regeringen anser, i likhet med vad Justitiekanslern anför i sitt remissytt- rande, att meddelarfriheten för den som är verksam inom enskild famil- jerådgivning bör begränsas på motsvarande sätt som för familjerådgivning där det allmänna är huvudman. Det görs lämpligen genom en hänvisning i 16 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) till den föreslagna 71 b § socialtjänstlagen (1980:620). 5.1 Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) 12 a § Ändringen i andra stycket, som har formulerats i enlighet med förslag av majoriteten i Lagrådet, innebär att kommunens ansvar att tillhandahålla familjerådgivning kan uppfyllas genom kommunens egen försorg eller genom lämplig enskild rådgivare. Det innebär också att kommunen, när den hänvisar en person till en enskild familjerådgivare, har ett ansvar för att det är en "lämplig" rådgivare. Vad som krävs för att det ansvaret skall anses uppfyllt, ett formellt avtal eller tillräcklig insyn i verksamheten på annat sätt, kan skilja sig från fall till fall. I ett nytt tredje stycke har begreppet familjerådgivning definierats. Stycket har formulerats i enlighet med förslag av majoriteten i Lagrådet. Med familjerådgivning menas verksamhet som bedrivs av det allmänna, oftast kommunen, eller yrkesmässigt av enskild och som består i samtal med syfte att reda ut och bearbeta samlevnadskonflikter i parförhållanden. Familjerådgivning kan därutöver med fördel omfatta mer allmän upplysningsverksamhet om samlevnadsproblem. För att en enskild rådgivningsverksamhet skall benämnas familjerådgivning krävs alltså att den bedrivs yrkesmässigt. Med yrkesmässighet avses att rådgivningen ges av en professionell rådgivare till ett större antal personer och att verksamheten är av varaktig karaktär. Enligt 71 a § ställs samma krav på yrkesmässighet för att annan enskild verksamhet enligt socialtjänstlagen skall omfattas av i den paragrafen angiven tystnadspliktsbestämmelse. 71 § I andra stycket har en upplysning lagts till om att stycket inte gäller familjerådgivning. En fristående bestämmelse om anmälningsskyldighet inom familjerådgivning finns i tredje stycket. I tredje stycket har kopplingen till andra stycket tagits bort. Det har i stället formulerats som en fristående bestämmelse om anmälningsskyldighet, tillämplig på all familjerådgivning som uppfyller definitionen på familjerådgivning i 12 a § tredje stycket. I sak innebär den samma inskränkta anmälningsskyldighet som den som gäller för familjerådgivning. Ett klargörande har också gjorts om att anmälningsplikten även omfattar kännedom om att en underårig utnyttjas sexuellt i hemmet. Anmälningsplikten gäller alla former av sexuellt utnyttjande. Lagrådet har utvecklat sin syn på hur begreppet "utnyttjas sexuellt" bör tolkas, bl.a. anförs att någon direkt koppling till bestämmelse om straff för sexuellt utnyttjande av underårig inte bör göras. Regeringen har samma uppfattning i frågan. För rådgivning som inte faller under definitionen i 12 a § tredje stycket gäller uppmaningen att anmäla enligt paragrafens första stycke. Att märka är att uppgiftsskyldigheten enligt fjärde stycket, som föreslås oförändrat, liksom inte gäller familjerådgivare. 71 b § Paragrafen är ny. Den reglerar tystnadsplikten inom enskild familjerådgivning, dvs. sådan enskild rådgivning som faller under definitionen i 12 a § tredje stycket. Bestämmelsen har i princip samma utformning som sekretesslagens bestämmelse om sekretess inom familjerådgivning, se 7 kap. 4 § andra stycket sekretesslagen (1980:100). Att en uppgift inte får röjas "obehörigen" innebär att om tillåtelse eller skyldighet att lämna uppgift stadgas i annan lagbestämmelse, så får uppgiften lämnas ut. Den som bryter mot denna bestämmelse kan dömas för brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap. 3 § . 5.2 Förslaget till lag om ändring i 36 kap. 5 § I andra stycket har frågeförbudet utsträckts till att omfatta alla famil- jerådgivare (och deras biträden) vars verksamhet uppfyller kriterierna i 12 a § socialtjänstlagen (1980:620). Det innebär att frågeförbudet gäller, utöver de yrkesutövare som omfattas , även enskild familjerådgivning. En sådan yrkesutövare blir därmed också underkastad bestämmelsen i 38 kap. 2 § rätte- gångsbalken om förbud att förete skriftlig handling. Lagrådet har anfört att den formulering som lagrummet fått i ett avseende eventuellt skulle kunna innebära en inskränkning i förhållande till i fråga om vilka som omfattas av frågeförbudet. Detta skulle i så fall vara fallet när samarbetssamtal letts av en tjänsteman vid en familjerådgivningsbyrå. Såsom an- förts i avsnitt 4.1 bör dock förhållandet mellan samarbetssamtal och familjerådgivning tas upp i samband med beredningen av betänkande Vårdnad - boende - umgänge (SOU 1995:79 s. 129 ff). 5.3 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 16 kap. 1 § En ny elfte punkt har lagts till som innebär att samma begränsning av med- delarfriheten skall gälla för den som är verksam inom enskilt bedriven familjerådgivning som för den som är verksam inom kommunalt bedriven famil- jerådgivning. I syfte att skapa likformighet i fråga om tystnadsplikt m.m. när det gäller familjerådgivningsverksamhet, vare sig den bedrivs i eller enskild regi, föreslås vissa ändringar i socialtjänstlagen och . Bestämmelsen i 12 a § socialtjänstlagen föreslås ändrad så att famil- jerådgivning i enskild regi skall kunna lämnas utan att särskild överenskommelse har träffats med kommun. Dessutom ges i bestämmelsen en definition på vad som avses med familjerådgivning. Med familjerådgivning avses enligt förslaget samtal som bedrivs yrkesmässigt i syfte att bearbeta samlevnadsproblem och konflikter i parförhållanden och familjer samt upplysningsverksamhet om samlevnad. En ny bestämmelse i socialtjänstlagen, 71 b §, föreslås, enligt vilken samma stränga sekretess skall råda för enskild familjerådgivning som gäller för familjerådgivning. Vidare föreslås att den inskränkta anmälningsskyldighet, som gäller för den kommmunala familjerådgivningen, utvidgas till att omfatta också enskild familjerådgivning. Slutligen föreslås att den inskränkning i vittnesplikten, som finns i 36 kap. 5 § andra stycket (det s.k. frågeförbudet), i fortsättningen skall gälla alla som är eller har varit verksamma inom familjerådgivning. 1 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Härigenom föreskrivs i fråga om socialtjänstlagen (1980:620)1 dels att 12 a och 71 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 71 b §, av följande ------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 12 a §Kommunen skall sörja för att föräldrar kan erbjudas samtal under sakkunnig ledning i syfte att nå enighet i frågor rörande vårdnad och umgänge (samarbetssamtal). ------------------------------------------------------- Kommunen skall även sörja Kommunen skall även sörja för att familjerådgivning för att familjerådgivning kan erbjudas dem som begär kan erbjudas dem som begär det. Familjerådgivning lämnas genom kommunens lämnas genom kommunens för- försorg eller, sedan kom- sorg eller genom annan munen träffat särskild öve- lämplig vårdgivare. Med renskommelse om det, genom familjerådgivning avses annan särskild vårdgivare. samtal som bedrivs yrkesmässigt i syfte att bearbeta samlevnadsproblem och konflikter i parförhållanden och familjer samt upplysningsverksamhet om samlevnad. 71 § Var och en som får kännedom om att en underårig misshandlas i hemmet eller annars behandlas där på ett sådant sätt att det är fara för hans hälsa eller utveckling bör anmäla detta till socialnämnden. Myndigheter vars verksamhet berör barn och ungdom samt andra myndigheter inom hälso- och sjukvården och är skyldiga att genast till socialnämnden anmäla om de i sin verksamhet får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till en underårigs skydd. Detta gäller även dem som är anställda hos sådana myndigheter samt läkare, sjuksköterskor och barnmorskor som inte har sådan anställning. ------------------------------------------------------- För dem som är verksamma För dem som är verksamma inom inom familjerådgivning familjerådgivning gäller gäller anmälningsplikt anmälningsplikt enligt and- enligt andra stycket en- ra stycket endast om de i dast om de i sin sin verksamhet får kännedom verksamhet får kännedom om om att en underårig att en underårig misshandlas i hemmet. misshandlas i hemmet. Myndigheter, befattningshavare och yrkesutövare som anges i andra stycket är skyldiga att lämna socialnämnden alla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av en underårigs behov av skydd. Om anmälan från gäller bestämmelserna i 3 § lagen (1993:335) om . 71 b § ------------------------------------------------------- Den som är eller har varit verksam inom enskild familjerådgivning får inte obehörigen röja en uppgift som enskild har lämnat i förtroende eller som har inhämtats i samband med rådgivningen. Denna lag träder i kraft den... 2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 36 kap. 5 § skall ha följande ------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 36 kap. 5 § Den som till följd av 2 kap. 1 eller 2 § eller 3 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) eller någon bestämmelse, till vilken hänvisas i något av dessa lagrum, inte får lämna en uppgift får inte höras som vittne om denna utan tillstånd från den myndighet i vars verksamhet uppgiften har inhämtats. ------------------------------------------------------- Advokater, läkare, Advokater, läkare, tandläkare, barnmorskor, tandläkare, barnmorskor, sjuksköterskor, psykologer, sjuksköterskor, psykologer, psykoterapeuter, kuratorer psykoterapeuter och deras vid familjerådgivnings- biträden samt de som är byråer, som drivs av eller har varit verksamma kommuner, landsting, inom familjerådgivning får församlingar eller kyrkliga höras som vittnen om något samfälligheter, och deras som i denna deras yrke- biträden får höras som sutövning anförtrotts dem vittnen om något som i eller som de i samband där- denna deras yrkesutövning med erfarit, endast om det anförtrotts dem eller som är medgivet i lag eller de i samband därmed den, till vars förmån erfarit, endast om det är tystnadsplikten gäller, medgivet i lag eller den, samtycker till det. till vars förmån tystnads- plikten gäller, samtycker till det. Rättegångsombud, biträden eller försvarare får höras som vittnen om vad som anförtrotts dem för uppdragets fullgörande endast om parten medger det. Om tystnadsplikt för den som i ordning har vigts till det kyrkliga ämbetet som präst finns föreskrifter i 36 kap. kyrkolagen (1992:300). Den som inom något annat trossamfund än är präst eller den som i sådant samfund intar motsvarande ställning får inte höras som vittne om något som han eller hon har erfarit under bikt eller själavårdande samtal. Den som har tystnadsplikt enligt 3 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen eller 2 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen får höras som vittne om förhållanden som tystnadsplikten avser endast i den mån det föreskrivs i nämnda paragrafer. Om någon enligt vad som sägs i denna paragraf inte får höras som vittne om ett visst rättsförhållande, får vittnesförhör inte heller äga rum med den som under tystnadsplikt biträtt med tolkning eller översättning. Denna lag träder i kraft den... Sammanställning av remissyttrandena över departementspromemorians förslag , Justitiekanslern, i , Länsrätten i , , Riksåklagaren, , i , , , , , , Falu kommun, kommun, kommun, Föreningen och landstingsanställda familjerådgivare, och utbildningsnämnd. Samma tystnadsplikt skall, genom en ny 71 b § i socialtjänstlagen, gälla för privata som för kommunala familjerådgivare. Även privata familjerådgivare skall ha anmälningsskyldighet enligt 71 § tredje stycket socialtjänstlagen. Ett tillägg i 12 a § socialtjänstlagen föreslås som närmare anger vad som skall avses med familjerådgivning.Enligt tillägget lämnas familjerådgivning genom kommunens försorg eller genom annan lämplig vårdgivare. Med familjerådgivning avses samtal som bedrivs yrkesmässigt i syfte att bearbeta samlevnadsproblem och konflikter i parförhållanden och familjer samt upplysningsverksamhet om Samma inskränkning i vittnesplikten föreslås för enskilda familjerådgivare som den som gäller för kuratorer vid kommunala familjerådgivningsbyråer enligt 36 kap. 5 § . anser att det är positivt att det införs en närmare definition av familjerådgivning. Kammarrätten i avstyrker att promemorian läggs till grund för lagstiftning överhuvudtaget. Kammarrätten menar att endast verksamhet som i någon mening är föremål för offentligrättslig kontroll bör omfattas av sekretesskydd. De enda krav som ställs upp för att verksamheten skall omfattas av regelsystemet är enligt kammarrätten att verksamheten skall bedrivas yrkesmässigt och att vårdgivaren skall vara lämplig. Det innebär en påtaglig risk för att det kan uppstå tillämpningssvårigheter för domstolar och andra myndigheter. Det kan uppstå en process i processen angående skyldigheten att vittna. Det är ett rimligt krav att den som vill söka familjerådgivning på för- hand kan förvissa sig om att tystnadsplikt kommer att gälla i fråga om de uppgifter som han eller hon lämnar eller som eljest kommer fram vid rådgivningen. Länsrätten i har inget att erinra i sak men menar att for- muleringen "annan lämplig vårdgivare" är olämplig eftersom det i vissa fall inte finns någon som kan avgöra vem som är lämplig vårdgivare. Länsrätten föreslår därför att "lämplig" byts ut till "särskild". - har inget att erinra mot förslaget men vill dock peka på att det inte krävs tillstånd för att bedriva enskild familjerådgivning och att kommunen, om något avtal med familjerådgivaren inte finns, saknar möjlighet att garantera verksamhetens kvalité. Kommunen kan därför enligt inte fullgöra sin skyldighet att sörja för att familjerådgivning kan erbjudas dem som begär det, genom hänvisning till en enskild familjerådgivning som bedriver verksamhet utan avtal med kommunen. Till Riksåklagarens yttrande är bifogat ett yttrande från i som anser att en etableringskontroll, i form av registrering eller annat godkännande, skulle medföra betydande fördelar. I samband därmed skulle information kunna ges om lämpligt handhavande av de känsliga uppgifterna och om betydelsen av de olika lagbestämmelser som blir tillämpliga. Det skulle också bättre kunna tillgodose syftet att upprätthålla en god kvalitet och underlätta i bevishänseende. Att bemöta invändningar om att verksamheten är ideell eller tillfällig kan annars kräva betydande utredning. Enligt ett likaså till Riksåklagarens yttrande bifogat yttrande från för speciella mål är en svaghet med förslaget att privat familjerådgivning som inte bedrivs yrkesmässigt lämnas utan skydd och att det kan komma att uppstå gräns- dragningsfrågor. Myndigheten anser dock att man får acceptera den valda lösningen eftersom en ytterligare utvidgning skulle leda till tilläm- pningsproblem. Myndigheten vill också peka på att den föreslagna lydelsen av 12 b § socialtjänstlagen inte innebär några kvalitetskrav. Föreningen och landstingsanställda familjerådgivare anser inte att man med den valda formuleringen i 12 a § säkerställer kvalitet i önskvärd utsträckning. Ordet "yrkesmässigt" garanterar inte professionalitet utan synes kunna omfatta all verksamhet av angiven art som bedrivs i vinstsyfte. Sådan verksamhet som bedrivs i enskild regi omfattas inte heller av tillsyn. KYFA anser att sekretessbestämmelser för enskilda familjerådgivare bör knytas till definierade kvalitetsskriterier. utbildningsnämnd framhåller att begreppet familjerådgivning inte fullt ut är definierat i 12 a § socialtjänstlagen, vilket skulle kunna få tillföljd att kvaliteten på verksamheten blir låg. föreslår att den föreslagna lydelsen kompletteras med att familjerådgivningen skall ske på ett sakkunnigt sätt och att vårdgivare skall ha en för ändamålet adekvat utbildning. Alternativt föreslås att man inför någon form av tillstånd eller , Justitiekanslern, har inget att erinra mot förslaget. Justitiekanslern anser dock att det också bör övervägas om inte meddelarfriheten bör begränsas på motsvarande sätt som för familjerådgivning där det allmänna är huvudman, genom en hänvisning i 16 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) till den föreslagna 71 b § socialtjänstlagen (1980:620). Länsrätten i , har inget att erinra mot förslaget. Riksåklagaren anser att det är tillfredställande att enhetliga sekretessregler kommer att gälla för och enskild familjerådgivning som bedrivs yrkesmässigt. ser mycket positivt på att familjerådgivning i enskild regi ges samma regler och skyldigheter som redan finns inom offentligt bedriven verksamhet.