prop · GJ0381 · 1996-01-01 00:00:00 — En annan form av negativa säljmetoder är det s.k. fakturaskojeriet. Det innebär att konsumenter eller andra förbrukare tillställs fakturor eller inbetalningsavier och liknande meddelanden och därigenom vilseleds i frågan om beställning har skett eller om betalningsskyldighet föreligger. Förfarandet är särskilt vanligt inom sådana sektorer av förlagsbranschen där förlag ger ut företagsindex, telefonkataloger för företag eller liknande. Säljmetoden går i dessa fall ut på att sända ut räkningar för abonnemang och ge sken av att räkningsmottagaren har abonnerat på verket, trots att så inte är fallet. I många fall har räkningsmottagaren inte ens fått någon vara levererad eller tjänst utförd. har upprättat en särskild lista, "Gula med- delanden", i vilken varnas för förlagsföretag m.fl. som uppträtt bedrägligt eller på annat sätt olämpligt gentemot medlemsföretag. Vidare har Näringslivets Delegation för Marknadsrätt och tagit fram information om hur man hanterar bedrägeriliknande annonsförsäljning m.m. Enligt bakgrundsbeskrivningen i denna information kostar denna verksamhet företagen miljonbelopp. 3.2 Den nya marknadsföringslagen har antagit en ny marknadsföringslag (prop. 1994/95:123, bet. 1994/95:LU16, rskr. 1994/95:267). Lagen träder i kraft . Lagen har, såvitt är av intresse i det här sammanhanget, följande uppbyggnad. Lagen tillämpas enligt 2 § då näringsidkare marknadsför eller själva efterfrågar produkter i sin näringsverksamhet. Med marknadsföring avses enligt 3 § reklam och andra åtgärder i näringsverksamhet som är ägnade att främja avsättningen av och tillgången till produkter. I 4-13 §§ ställs krav på marknadsföringen. Enligt 4 §, som innehåller allmänna krav och är en generalklausul, skall marknadsföringen stämma överens med god marknadsföringssed och även i övrigt vara tillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. En överträdelse kan föra med sig ett förbud att fortsätta med marknadsföringen (14 §). Förbudet skall i princip förenas med vite (19 §). Vid sidan av den vitessanktionerade generalklausulen i 4 § finns i 5-13 §§ särskilda regler med konkreta förbud mot och krav på vissa marknadsföringsåt- gärder. Överträdelser av dessa regler på grund av uppsåt eller oaktsamhet kan medföra att en näringsidkare ådöms en direktverkande sanktion i form av en marknadsstörningsavgift (22 §). Bland dessa särskilda regler finns under rubriken produkter följande bestämmelse i 12 §: 12 § En näringsidkare får vid marknadsföringen inte leverera produkter till någon som inte uttryckligen har beställt dem och därvid vilseleda mottagaren om dennes betalningsskyldighet. 3.3 slutbetänkande Ny marknadsföringslag (SOU 1993:59) lade i slutbetänkandet Ny marknadsföringslag (SOU 1993:59) fram ett förslag till ny marknadsföringslag. På samma sätt som i den nya marknadsföringslagen fanns det i utrednings- förslaget en generalklausul om otillbörlig marknadsföring (4 §), kompletterad med särskilda stadganden om otillåtna marknadsföringsåtgärder (5-16 §§). Under rubriken säljmetoder fanns i 15 § följande bestämmelser: 15 § En näringsidkare får inte tillställa konsumenter eller andra förbrukare obeställda varor eller tjänster under omständigheter som är ägnade att inge en föreställning om att förbrukaren måste vidta någon åtgärd för att undgå betalningsskyldighet, såsom att sända tillbaka varan. En näringsidkare får inte heller till konsumenter eller andra förbrukare som inte har beställt några varor eller tjänster ställa fakturor, in- betalningsavier eller liknande meddelanden som är ägnade att inge en felaktig föreställning om att beställning skett eller att betalningsskyldighet annars föreligger. Vid överträdelse av bl.a. bestämmelserna i 15 § skulle kunna beslutas att näringsidkaren skall betala en särskild avgift, marknadsstörningsavgift. 3.4 Regeringens proposition 1994/95:123 Ny marknadsföringslag I regeringens proposition 1994/95:123 Ny marknadsföringslag togs inte med någon motsvarighet till den av föreslagna bestämmelsen om fakturaskojeri i 15 § andra stycket. Som skäl härför anfördes i propositionen följande (s. 73): Utredningen har också föreslagit ett uttryckligt förbud mot att skicka fakturor och liknande handlingar och därigenom vilseleda mottagaren i frågan om beställning har skett eller om betalningsskyldighet föreligger. I den mån ett sådant förfarande är att bedöma som marknadsföring bör det kunna förbjudas med stöd av generalklausulen om otillbörlig marknadsföring. En uttrycklig regel om detta är därför inte motiverad. Det kan anmärkas att regeringens motivering i lagrådsremissen hade en något annan formulering. Där anfördes att ett förfarande som avsågs i den av föreslagna förbudsregeln enligt regeringens mening inte kan anses utgöra en marknadsföringsåtgärd, om det inte sker som ett led i försäljningen av en vara, utan främst som ett försök att på ett orättmätigt sätt få betalt utan motprestation. Vid riksdagsbehandlingen uttalade följande (bet. 1994/95:LU16 s. 20): Enligt utskottets mening föreligger ett behov av lagstiftning som kan motverka negativa säljmetoder i form av fakturaskojeri på ett effektivare sätt än vad straffbestämmelserna i och generalklausulen om otillbörlig marknadsföring kan göra. Utskottet förordar att regeringen möjligt framlägger ett förslag till rättslig reglering i nu angivet syfte. Enligt utskottet är det önskvärt att den förordade rättsliga regleringen kan träda i kraft med den nya marknadsföringslagen, . 4 Överväganden och förslag Föremål för övervägandena är förfaranden som betecknas som fakturaskojeri. Med fakturaskojeri avser förfaranden som omfattas av den katalogregel som fanns upptagen i 15 § andra stycket i förslag. Regeln innebar ett förbud mot att skicka fakturor och liknande handlingar och därigenom vilseleda mottagaren i fråga om beställning har skett eller om att betalningsskyldighet föreligger. Enligt föreligger ett behov av lagstiftning som kan motverka fakturaskojeri på ett effektivare sätt än vad straffbestämmelserna i och generalklausulen om otillbörlig marknadsföring kan göra. Här skall inledningsvis tas upp frågorna vilka förfaranden som avsågs omfattade av den av föreslagna bestämmelsen om fakturaskojeri och den nya marknadsföringslagens tillämplighet på dessa förfaranden. förslag beträffande negativa säljmetoder fanns upptagna i 15 §. Bestämmelserna var uppdelade på två fall. I första stycket reglerades de fall då en näringsidkare tillställer en förbrukare obeställda varor eller tjänster och i andra stycket reglerades de fall som av betecknas som fakturaskojeri. Detta andra stycke har enligt ordalagen ett omfattande tillämpningsområde och synes täcka även många av de fall som beskrivs i första stycket. När en obeställd vara tillställs en konsument får det således antas att en faktura bifogas , varvid båda styckena i förslaget blir tillämpliga. torde emellertid ha avsett att tillämpningsområdet för bestämmelsen om fakturaskojeri i andra stycket skulle begränsas till framför allt den variant av negativ säljmetod som förekommer inom vissa sektorer av förlagsbranschen och som går ut på att sända ut räkningar för t.ex. abonnemang och ge sken av att räkningsmottagaren har abonnerat på verket, trots att så inte är fallet (jfr a. bet. s. 357). I sådana fall kan man vanligen inte tala om att en vara eller tjänst tillställs förbrukaren. De fall av fakturaskojeri som således omfattas av den föreslagna särskilda katalogregeln kan vara av i huvudsak två slag. Dels kan fakturan avse en produkt som faktiskt har presterats, t.ex. en annons som har förts in i en katalog. Dels kan emellertid fakturan helt sakna täckning i en motprestation, någon annons har t.ex. aldrig publicerats. synes ha avsett att båda dessa fall skulle omfattas av bestämmelsen i 15 § andra stycket om fakturaskojeri. Utredningen anför således följande: Enligt utredningens förslag skall de två varianter som upptas i 15 § inte tillåtas. De varianter som åsyftas är för det första att någon tillställs en obeställd vara och vilseleds om betalningsskyldigheten, och för det andra att någon tillställs fakturor, avier eller liknande meddelanden och vilseleds om att beställning skett eller om betalningsskyldigheten. I det sistnämnda fallet kanske inte ens någon vara eller tjänst presterats från den näringsidkare som skickar fakturan. I propositionen om en ny marknadsföringslag (prop. 1994/95:123 s. 73) förklaras att en uttrycklig regel med förbud mot sådana förfaranden som avses i den av föreslagna bestämmelsen om fakturaskojeri inte är motiverad. I den mån ett sådant förfarande är att bedöma som marknadsföring bör det nämligen enligt regeringen kunna förbjudas med stöd av generalklausulen om otillbörlig marknadsföring. Med utgångspunkt från den tolkning av förslag som redovisats ovan skulle uttalandena i propositionen kunna förstås på följande sätt. De förfaranden som innebär att en faktura tillställs någon utan motprestation är inte att betrakta som marknadsföring och faller därför utanför lagens tillämpningsområde. Om däremot den fakturerade produkten har presterats, är förfarandet att betrakta som marknadsföring och därvid kan förfarandet förbjudas med stöd av generalklausulen. Fakturaskojeri som omfattas av den av föreslagna förbudsregeln skulle alltså i enlighet med vad anfört bara kunna motverkas med straffbestämmelserna i och generalklausulen. Det är emellertid inte sannolikt att propositionsuttalandena skall förstås på detta sätt. Regeringen torde nämligen ha utgått ifrån att den av föreslagna bestämmelsen i huvudsak bara omfattade rent bedrägeriliknande förfaranden där fakturan saknar täckning i någon motprestation. Sådana förfaranden kan alltså enligt regeringen inte betraktas som marknadsföring. Tillägget "I den mån ett sådant förfarande är att bedöma som marknadsföring" kan antas åsyfta vissa gränsfall såsom att fakturor eller orderbekräftelser skickas ut innan någon produkt har färdigställts, men där avsikten ändå är att produkten skall färdigställas . I propositionen berörs däremot inte uttryckligen frågan hur nya marknadsföringslagen skall tillämpas på de övriga fall av fakturaskojeri som omfattades av förbudsregel, således förfaranden där fakturan motsvaras av en motprestation och som enligt regeringen får antas vara att betrakta som marknadsföring. Uttalandena i propositionen kan ha vållat missförstånd i fråga om nya marknadsföringslagens tillämplighet på fakturaskojeri. Bestämmelser om marknadsföringslagens tillämpningsområde finns i 2 § nya marknadsföringslagen. Där föreskrivs att lagen tillämpas då näringsidkare marknadsför eller själva efterfrågar produkter i sin näringsverksamhet. Med marknadsföring avses enligt 3 § reklam och andra åtgärder i näringsverksamhet som är ägnade att främja avsättningen av och tillgången till produkter. Utsändande av en faktura eller liknande som ett led i försäljningen av en vara måste betraktas som ett led i marknadsföringen. I de fall däremot då det endast är fråga om utsändande av en faktura utan att det ens finns någon avsikt att tillhandahålla en produkt torde man inte kunna tala om marknadsföring. Åtgärden att sända ut en faktura är ju i ett sådant fall inte ägnad att främja avsättningen av produkter. Dessa slag av åtgärder måste således anses falla utanför marknadsföringslagens tillämpningsområde, en uppfattning som också har kommit till uttryck i propositionen. Härefter inställer sig frågan i vad mån bestämmelsen i 12 § om obeställda produkter i den nya marknadsföringslagen är tillämplig på de former av fakturaskojeri som omfattas av lagen. Denna fråga har, som nämnts, inte uttryckligen berörts i propositionen. Bestämmelsen i 12 § nya marknadsföringslagen är en motsvarighet till 15 § första stycket i förslag. Bestämmelsen har emellertid erhållit en annan, mera generell formulering. Förbudet avser således leverans av obeställda produkter. Med produkter avses enligt 3 § nya marknadsföringslagen varor, tjänster, fast egendom, arbetstillfällen och andra nyttigheter. En annons eller liknande är uppenbarligen att betrakta som en produkt i lagens mening. Förbudet avser leverans av produkter. Begreppet leverans är inte definierat i lagen. Begreppet torde emellertid ha en vid betydelse. Att sätta in en annons för någons räkning måste således betraktas som en leverans. För att bestämmelsen skall vara tillämplig förutsätts också att mottagaren av en obeställd produkt vilseleds om sin betalningsskyldighet. Vilseledandet torde därvid inte nödvändigtvis behöva ske genom leverans av produkten. Det måste antas vara tillräckligt att det sker genom översändande av en faktura jämte t.ex. upplysning om att en annons har publicerats. I bestämmelsen står det nämligen "därvid vilseleda" och inte därigenom vilseleda. Slutsatsen är således att 12 § nya marknadsföringslagen är tillämplig på flertalet fall av fakturaskojeri som omfattas av lagens tillämpningsområde. Som antyddes i de i det föregående redovisade propositionsuttalandena kan lagen eventuellt omfatta även vissa gränsfall av fakturaskojeri, t.ex. fall där en faktura skickas ut och avsikten är att produkten skall färdigställas . Sådana fall kan inte anses omfattade av tillämpningsområdet för bestämmelsen i 12 § eftersom någon produkt ännu inte har levererats. Som anförs i propositionen bör sådana förfaranden dock kunna förbjudas med stöd av generalklausulen om otillbörlig marknadsföring. I förhållande till förslag innebär således nya marknadsföringslagen att flertalet av de förfaranden som enligt utredningsförslaget avsågs omfattade av den särskilda förbudsregeln om fakturaskojeri har förts in under 12 § nya marknadsföringslagen, således motsvarigheten till den av utredningen föreslagna bestämmelsen i 15 § första stycket. Den mera generella utformningen av 12 § i lagen har medfört att det inte finns något behov av en motsvarighet till den av utredningen föreslagna särskilda förbudsbestämmelsen avseende fakturaskojeri. Det kan förefalla som om nya marknadsföringslagen skulle ha ett snävare tillämpningsområde än bestämmelserna i förslag. Den av utredningen föreslagna bestämmelsen om fakturaskojeri omfattade, som framgår av redovisningen i det föregående, samtliga former av fakturaskojeri, således även sådana förfaranden som måste anses falla utanför nya marknadsföringslagens tillämpningsområde. Tillämpningsområdet för den av utredningen föreslagna lagen var emellertid i huvudsak detsamma som för nya marknadsföringslagen, vilket innebär att den av utredningen föreslagna särskilda bestämmelsen om fakturaskojeri inte kunde ha blivit tillämplig på flera former av fakturaskojeri än som omfattas av nya marknadsföringslagen. Den särskilda bestämmelsen kunde nämligen inte antas få ett vidare tillämpningsområde än lagen. Skillnaden i sak mellan nya marknadsföringslagen och utredningsförslaget synes således bara avse de gränsfall som nämnts i det föregående, t.ex. fall där leverans avses ske . Dessa fall kan alltså komma att omfattas av nya marknadsföringslagens tillämpningsområde men falla utanför tillämpningsområdet för 12 §. I förslag skulle däremot även sådana förfaranden träffas av förbud enligt den särskilda bestämmelsen om fakturaskojeri, eftersom tilllämpningsområdet för denna bestämmelse skulle sammanfalla med lagens tilllämpningsområde beträffande fakturaskojerier. För att det inte skall råda någon tvekan i fråga om tillämpningsområdet för bestämmelsen i 12 § nya marknadsföringslagen bör bestämmelsen förtydligas så att det framgår att den även är tillämplig på fakturaskojeri. Ändringen i 12 § bör härvid utformas så att bestämmelsen även kommer att omfatta förfaranden som består i att en faktura tillställs mottagaren innan en avsedd leverans av produkten har skett och som är att bedöma som marknadsföring. Avslutningsvis skall här beröras möjligheten att vidga nya marknadsförings- lagens tillämpningsområde så att lagen blir tillämplig även på mera renodlat bedrägeriliknande förfaranden som innebär att enbart en faktura skickas ut och någon motprestation aldrig är aktuell. En sådan utvidgning av lagens tillämpningsområde torde förutsätta att definitionen av begreppet marknadsföring i 3 § ändras. Begreppet skulle t.ex. kunna definieras som reklam och andra åtgärder i näringsverksamhet som är ägnade att främja avsättningen av och tillgången till produkter eller som avser krav på betalning. Den sålunda tillagda typen av åtgärder faller emellertid helt utanför ramen för vad som traditionellt avses med marknadsföring och för övrigt även vad som i normalt språkbruk avses med begreppet. Ingripanden mot förfaranden som består i att i vilseledande syfte skicka ut räkningar som inte har något som helst samband med leverans av en produkt kan bara ske med stöd av bestämmelserna om bedrägeri i . Det har pekats på svårigheterna vid tillämpning av bedrägeribestämmelserna att styrka skada hos mottagaren och hos näringsidkaren. Dessa svårigheter torde emellertid framför allt gälla fall där mottagaren har erhållit en motprestation. I de nu åsyftade fallen torde bevissvårigheterna i detta hänseende vara mindre. Här görs den bedömningen att det från principiell synpunkt inte är tillfredsställande att utvidga tillämpningsområdet för en marknadsföringslag så att den även ger stöd för ingripanden mot förfaranden som i huvudsak enbart är att betrakta som brott. Något förslag till en sådan utvidgning av den nya marknadsföringslagens tillämpningsområde läggs därför inte fram. Det nu framlagda förslaget innebär bara den ändringen i nya marknadsföringslagen att vissa förfaranden som enligt lagen i dess nuvarande lydelse bara kan angripas med stöd av generalklausulen i 4 § skall kunna angripas med stöd av en särskild förbudsbestämmelse i 12 § nya marknadsföringslagen. Några ökade kostnader i förhållande till de kostnader som föranleds av nya marknadsföringslagen bedöms inte uppkomma. Enligt 12 § nya marknadsföringslagen är det förbjudet att leverera produkter till någon som inte uttryckligen har beställt dem och därvid vilseleda mottagaren om dennes betalningsskyldighet. Denna bestämmelse är enligt ordalydelsen tillämplig på bl.a. vissa former av s.k. fakturaskojeri, nämligen sådana förfaranden som t.ex. innebär att krav på betalning framställs i en faktura eller liknande för en produkt - exemplevis uppgifter införda i en katalog - som inte har beställts. Förbudet är således anknutet till leverans av produkten. Förslaget innebär att det i 12 § görs ett tillägg med ett andra stycke enligt vilket förbud även gäller för att till en mottagare som inte uttryckligen har beställt en produkt ställa fakturor, inbetalningsavier eller liknande avseende en produkt som skall levereras senare och därvid vilseleda mottagaren om dennes betalningsskyldighet. Förbudet är alltså knutet till att en faktura eller liknande med krav på betalning skickas ut till mottagaren. För att förbudet skall bli tillämpligt krävs härutöver att det varit avsikten att leverera produkten . I annat fall kan förfarandet inte vara att bedöma som marknadsföring. Yttranden över promemorian Förslag till reglering av s.k. fakturaskojeri i marknadsföringslagen (1995:450) har avgetts av: - - vid - - - - () - - - - - - Näringslivets Delegation för Marknadsrätt - . En skrivelse i ärendet har dessutom inkommit från AB Svenska Katalogförlaget. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (1995:450). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av departementsrådet . Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1995/96:81 Reglering av s.k. fakturaskojeri i marknadsföringslagen. Bilaga 1Promemoria Förslag till reglering av s.k. fakturaskojeri i marknadsföringslagen (1995:450)......... 12 Bilaga 2Förteckning över remissinstanserna ...................... 24 Bilaga 3Lagrådets yttrande ...................................... 25