prop · GJ03220 · 1996-01-01 00:00:00 — 31 § Har egendomen använts i en verksamhet för vilken har godkänt en investeringsplan, får regeringen besluta att inkomsten skall disponeras för att finansiera investeringar som ingår i planen. Föreskrifter om disposition av inkomst från försäljning av egendom som inte använts i en sådan verksamhet finns i 32-34 §§. 32 § Har egendomen finansierats med medel från anslag får regeringen, sedan medel motsvarande egendomens bokförda värde redovisats mot en inkomsttitel, besluta att det som återstår av inkomsten skall disponeras i den verksamhet där den försålda egendomen har använts. Om inkomsten uppgår till ett mindre belopp, får regeringen besluta att hela inkomsten skall disponeras i den verksamhet där den försålda egendomen har använts. Har fast egendom eller aktier sålts skall dock hela inkomsten redovisas mot en inkomsttitel. 33 § Har egendomen finansierats med lån får regeringen, sedan lånet lösts, besluta att det som återstår av inkomsten skall disponeras i den verksamhet där den försålda egendomen har använts. Har fast egendom eller aktier sålts skall dock det som återstår av inkomsten redovisas mot en inkomsttitel. 34 § Har egendomen finansierats på annat sätt än med medel från anslag eller med lån, får regeringen besluta att hela inkomsten skall disponeras i den verksamhet där den försålda egendomen har använts. Uppföljning, prognoser och utfall 35 § Regeringen skall noggrant följa hur statens inkomster, utgifter och upplåning utvecklas i förhållande till beräknade eller beslutade belopp. 36 § Under löpande budgetår skall regeringen för redovisa prognoser över utfallet av statens inkomster och utgifter samt statens lånebehov. Regeringen skall förklara väsentliga skillnader mellan budgeterade belopp och beräknat utfall. 37 § Senast efter budgetåret skall regeringen för redovisa statsbudgetens preliminära utfall. Regeringen skall förklara väsentliga skillnader mellan budgeterade belopp och det preliminära utfallet. 38 § , dock senast efter budgetåret, skall regeringen se till att en årsredovisning för staten lämnas till . Årsredovisningen skall innehålla resultaträkning, balansräkning och finansieringsanalys. Den skall även innehålla det slutliga utfallet på statsbudgetens inkomsttitlar och anslag. 39 § Sådana riktlinjer för den ekonomiska politiken som nämns i tilläggsbestämmelse 3.2.1 tredje stycket till riksdagsordningen kan avse förslag till beslut om det belopp statens utgifter högst får uppgå till (tak för statens utgifter) eller riktlinjer för de belopp utgifterna inom olika utgiftsområden eller grupper av utgiftsområden högst får uppgå till (utgiftsramar). 40 § Avser regeringen att använda tak för statens utgifter i beredningen av förslaget till statsbudget och i genomförandet av den budgeterade verksamheten, skall förslag till beslut om ett sådant utgiftstak ingå i den ekonomiska vårpropositionen. Har beslutat att hänföra statsutgifter till utgiftsområden, skall regeringen i den ekonomiska vårpropositionen redovisa riktlinjer för hur den avser att fördela statsutgifter på utgiftsområden eller grupper av utgiftsområden i det kommande förslaget till statsbudget. 41 § Förslag om tak för statens utgifter eller riktlinjer för utgiftsramar får avse än ett budgetår. 42 § Finns det risk för att ett beslutat tak för statens utgifter eller använda utgiftsramar kommer att överskridas, skall regeringen för att undvika detta vidta sådana åtgärder som den har befogenhet till eller föreslå nödvändiga åtgärder. 43 § Om regeringen inte lämnar ett sådant förslag som anges i 41 §, skall den i stället presentera en långsiktig beräkning av hur statens inkomster, utgifter och lånebehov kommer att utvecklas som en följd av redan fattade beslut och under väl specificerade samhällsekonomiska förutsättningar. 44 § Regeringen är redovisningsskyldig inför för statens medel och de övriga tillgångar som enligt 9 kap. 8 § regeringsformen står till regeringens disposition. Redovisningsskyldigheten omfattar även den verksamhet som bedrivs av staten samt statens skulder och övriga ekonomiska förpliktelser. 45 § Bokföring i staten skall ske på ett sätt som stämmer överens med god redovisningssed. Redovisningen skall ge en rättvisande bild av verksamheten, det ekonomiska resultatet och ställningen samt förvaltningen av statens medel och övriga tillgångar. Närmare föreskrifter om redovisningen skall meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 46 § Statens verksamhet skall granskas genom revision. 47 § Regeringen får överlåta sin rätt enligt 5 §, 6 § första och tredje styckena samt 12-14, 19-21, 25-28 och 31-34 §§ till myndighet som regeringen bestämmer. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om statsbudgeten. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn och departementsrådet . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: Rubriken närmast före 1 § Under rubriken inryms ett avsnitt med två paragrafer, varav den ena främst anger några allmänna krav, som kan ställas på regeringens ledning och genomförandet av statens verksamhet, och den andra behandlar regeringens skyldighet att för redovisa åsyftade mål och resultat på olika verksamhetsområden. Med rubriken avses tydligtvis att fånga upp och ge uttryck för essensen i de båda paragraferna. Enligt Lagrådets mening kan emellertid orden "effektivitet" och "resultat" inte sägas korrespondera riktigt väl med varandra. Ordet effektivitet svarar mot ett av de mål som anges för statens verksamhet. Någon liknande precisering görs inte med avseende på verksamhetsresultaten. För att uppnå bättre balans i rubriken och även bättre täckning av avsnittets innehåll förordar Lagrådet att rubriken i stället ges lydelsen "Verksamhetsmål och resultat". 8 § Enligt paragrafen får regeringen besluta att medel på ett anvisat anslag inte skall användas. Ett sådant beslut kan riktas mot ett enstaka anslag och motiveras av att regeringen fått ny kunskap om den berörda verksamheten. Beslutet kan också vara av generell karaktär och skall då enligt lagtexten motiveras av statsfinansiella skäl. Ett generellt ingrepp i anvisade anslag kan emellertid vara motiverat av andra skäl än ett prekärt statsfinansiellt läge. I den allmänna motiveringen (avsnitt 6.2) ges ett exempel , då regeringen av ekonomisk-politiska skäl avstod från att utnyttja anvisade medel. I motiven sägs också att en åtgärd av generell karaktär kan riktas mot ett större antal anslag och oavsett anslagstyp motiveras av tvingande statsfinansiella eller samhällsekonomiska skäl. Enligt Lagrådets mening bör detta framgå direkt av lagtexten. Lagrådet föreslår därför att paragrafen avslutas med orden "eller av statsfinansiella eller andra samhällsekonomiska skäl". 12 - 14 §§ I dessa paragrafer finns vissa bestämmelser om befogenheter för regeringen att ikläda staten civilrättsliga förpliktelser av ekonomisk natur. Genom delegationsbestämmelsen i 47 § kommer regeringen att kunna överlåta dessa befogenheter till underordnade myndigheter. För de typfall som bestämmelserna tar sikte på får de karaktär av förbud för regeringen och myndigheterna att ikläda staten ekonomiska åtaganden utan att de förutsättningar som för varje särskilt fall har angetts är uppfyllda, om ett åtagande inte kan stödjas på ett riksdagsbeslut. Innehållet i de berörda bestämmelserna torde i stort sett motsvara vad som anses gälla. Det förhållandet att reglerna nu meddelas genom uttryckliga lagbestämmelser kan emellertid väcka frågan om en rättshandling som företas exempelvis av en statlig myndighet i strid med någon av dessa bestämmelser skall kunna angripas på civilrättslig grund. När det gäller den principiella frågan i vad mån rättshandlingar som strider mot lagstadgade förbud kan förklaras ogiltiga brukar det sägas att något generellt svar inte kan ges utan att frågan får besvaras från fall till fall med beaktande bl.a. av syftet med förbudet. I detta sammanhang är främst fråga om att reglera kompetensfördelningen mellan riksdag och regering, och det synes ligga närmast till hands att säga sig att detta syfte inte kan påkalla en så långtgående effekt som att rättshandlingar företagna på statens vägnar i strid med reglerna skulle kunna ogiltigförklaras. Ett liknande konstaterande görs för övrigt i lagrådsremissens författningskommentar till 24 §. Vad som har sagts torde i allmänhet gälla oberoende av om statens medkontrahent varit i god tro eller ej. Man torde alltså kunna utgå från att staten blir bunden exempelvis av ett leveransavtal som slutits av en myndighet, även om myndighetens medkontrahent förstått eller bort förstå att leveransen inte i enlighet med vad som föreskrivs i 13 § varit nödvändig för att den löpande verksamheten skulle fungera tillfredsställande. Det är emellertid tvivelaktigt om detta synsätt kan antas ha giltighet för alla tänkbara situationer. Rättspraxis (se t.ex. NJA 1992 s. 691) kan sålunda möjligen åbe- ropas till stöd för att ogiltighet skulle kunna tänkas inträda i fall då någon som haft att företräda staten åsidosätter reglerna till sin egen förmån. Och när det gäller kreditgarantier och liknande åtaganden som berörs i 14 § bör uppmärksammas att ett kommunalt borgensåtagande inte har ansetts binda kommunen med mindre än att det haft stöd i ett beslut av kommunens fullmäktige eller med- kontrahenten haft anledning att räkna med att ett sådant beslut förelegat (se t.ex. NJA 1992 s.375). Hur hithörande frågor närmare skall vara att bedöma i här avsedda fall torde få överlämnas till rättstillämpningen. 25 § Den i paragrafen angivna beloppsgränsen för den fasta egendomens värde torde i första hand avse försäljning av ett enstaka objekt. Hur bestämmelsen skall tillämpas, om flera objekt säljs genom en och samma överlåtelsehandling, framgår inte klart av lagtexten. Inte heller ger lagrådsremissens allmänna motivering eller författningskommentar någon vägledning. Frågan aktualiseras t.ex. om en försäljning avser två registerfastigheter, vilka var och en har ett värde understigande men tillsammans överstiger det beloppet. Enligt Lagrådets mening bör avsikten med regleringen förtydligas i detta hänseende. 26 § Första stycket har tillämpning på aktier eller andelar i bolag där staten har mindre än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar. Några bestämmelser som knyter rösträtt till andra andelar i bolag än aktier finns inte i svensk rätt. Om avsikten är att bestämmelsen skall avse alla tänkbara as- sociationsformer där innehav av andelar kan ha betydelse för rösträtten, erbjuder sig möjligheten att i stället för bolag använda termen "företag" (jfr t.ex. 1 kap. 3 § första stycket 10 lagen om kreditmarknadsbolag enligt ett ny- ligen lagrådsbehandlat förslag). Motsvarande ändring bör i så fall även göras i andra stycket. I andra stycket föreskrivs att regeringen inte utan bemyndigande får genom försäljning eller på annat sätt minska statens ägarandel i bolag där staten har hälften eller mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar. Som exempel på andra åtgärder än försäljning av aktier som kan påverka statens röstmajoritet nämns i remissens allmänna motivering (avsnitt 10.3) ut- givning av konvertibla skuldebrev och s.k. riktade nyemissioner. Bestämmelsen får således antas ålägga regeringen eller den myndighet som företräder staten som ägare eller delägare i bolaget en skyldighet att rösta mot eventuella förslag till nyemissioner vid vilka avvikelse sker från statens företrädesrätt till teckning på grundval av aktieinnehavet, såvida åtgärden inte har stöd i ett riksdagsbeslut. Emissioner av aktier eller konvertibla skuldebrev vid vilka ak- tieägarnas företrädesrätt till teckning bibehålls påverkar däremot inte statens majoritet i annat fall än om staten underlåter att teckna eller avstår från att utnyttja konverteringsrätten. Bestämmelsen synes därför inte påkalla riksdagsbeslut i fråga om sådana emissioner under förutsättning att statens företrädare ser till att ägarandelen bevaras. 46 § I paragrafen anges att statens verksamhet skall granskas genom revision. Bestämmelsen synes lämna öppet om revision avses kunna begränsas till internrevision eller om externrevision förutsätts. I sistnämnda fall synes, som antytts av vid remissbehandlingen, den revision som sker av knappast stå i överensstämmelse med bestämmelsen. En annan fråga, som också lämnas öppen, är om revisionen - som anges skola avse "verksamheten" - skall avse något annat än årsredovisning, räkenskaper och ekonomisk förvaltning. Det synes lämpligt att nämnda förhållanden klargörs åtminstone motivvis i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1995/96:220 Lag om statsbudgeten.