prop · GJ0337 · 1996-01-01 00:00:00 — Den utländska styrkans personal får således inte anlitas som skyddsvakter. Lagen om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. förutsätter vissa myndighetsbeslut, t.ex. beträffande vad som skall utgöra skyddsobjekt. I viss utsträckning har det i förordningen (1990:1334) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. lagts på Försvarsmakten att fatta sådana beslut när det gäller militär verksamhet. I fråga om utländska förband som bedriver verksamhet här i landet kan det inte komma i fråga att ge förbandet eller dess chef motsvarande befogenhet. I stället bör också för ett sådant förbands del beslut fattas av den svenska Försvarsmakten. Det får ankomma på regeringen att utfärda de föreskrifter som behövs i detta avseende. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: krav på säkerhet och | | sekretess tillgodoses av sekretesslagens (1980:100) | | bestämmelser om utrikessekretess och försvarssekretess. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Har inte haft något att erinra mot utredningens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Inom PFF-samarbetet har NATO utarbetat en särskild säkerhets- och sekretessöverenskommelse avsedd att gälla i förhållande till de stater som inte är medlemmar av organisationen ("Security arrangements for partnership"). med beslutet om ett individuellt partnerskapsprogram godkände regeringen säkerhets- och sekretessöverenskommelsen med NATO. Bakgrunden till att NATO utarbetade en särskild överenskommelse om säkerhet och sekretess var att staterna utanför NATO bl.a. inte hade tillträde till lokalerna i . I överenskommelsen fick därför dessa stater göra vissa utfästelser beträffande säkerhets- och sekretessfrågorna. Överenskommelsen innebar bl.a. att NATO fick uppgifter beträffande de personer som skulle ha tillträde till lokalerna. NATO utfärdade därefter särskilda ID-handlingar för dessa personer. Enligt överenskommelsen åtog sig staterna även långtgående skyldigheter beträffande handhavandet av sådan sekretessbelagd information som utväxlades med anledning av samarbetet. Det svenska godkännandet av säkerhets- och sekretessöverenskommelsen med NATO föregicks av en bedömning av om överenskommelsen var förenlig med då gällande svensk rätt. Det ansågs att reglerna om utrikes- och försvarssekretessen (2 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen) var tillräckliga för att skulle kunna uppfylla åtagandena enligt överenskommelsen. Då gällde för uppgifter om bl.a. förbindelser med annan stat en presumtion för sekretess hos regeringen och inom utrikesrepresentationen. gäller även för dessa fall ett s.k. rakt skaderekvisit. Det bedömdes emellertid då att ett sådant skaderekvisit var tillräckligt för att exempelvis Försvarsmakten skall kunna uppfylla ett svenskt åtagande enligt säkerhets- och sekretessöverenskommelsen. Förhållandet för regeringen och utrikesrepresentationen kan anses vara detsamma som redan gäller för Försvarsmakten. Skaderekvisiten i 2 kap. 1 § sekretesslagen i dess lydelse och i 2 kap. 2 § samma lag kan således alltjämt anses vara uppfyllda i fråga om den information som utväxlas inom PFF-samarbetet. Försvarets fredsfrämjande samarbete med andra länder bör i de situationer som här är aktuella inte heller föranleda ändringar i svensk rätt avseende den kommersiella sekretessen (8 kap. sekretesslagen). 7.8 Bärande av uniform -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bestämmelse om rätt för | | utländsk trupp att vid vistelse i landet bära uniform | | tillgodoses genom gällande svensk rätt. Behov av lagstiftning | | föreligger inte. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Har inte haft något att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Ett uttryck för staters suveränitet är det allmänna förbudet för militära styrkor från ett land att i ett annat land bära sin nations uniform. Enligt 11 § IKFN-förordningen får inte utländsk militär personal bära uniform inom landområde utan tillstånd av Försvarsmakten. Vid militärt internationellt samarbete är det dock regelmässigt så att besökande staternas förband tillåts uppträda i uniform. Detta framgår vanligen av en överenskommelse mellan länderna. Enligt har den sändande statens styrkor rätt att bära uniform inom den mottagande statens territorium. Ett sådant åtagande fordrar ingen ändring i svensk rätt. Trots bestämmelsen i 11 § IKFN-förordningen om att Försvarsmakten har rätt tillåta utländsk militär att bära uniform i kan detta även beslutas av regeringen. Behov av lagändring för att uppfylla krav på rätt att bära uniform föreligger därför inte. 7.9 In- och utförsel av materiel -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: I lagen (1976:661) om immunitet och | | privilegier i vissa fall och lagen (1994:1547) om tullfrihet | | m.m. införs nya bestämmelser om främmande staters militära | | styrkor som här i landet deltar i fredsfrämjande verksamhet inom| | ramen för PFF-samarbetet. De nya bestämmelserna innebär att | | utländska styrkor får tull- och skattefritt importera | | utrustning, förnödenheter, förråd och annan egendom för eget bruk.| -------------------------------------------------------------------- Utredningens bedömning: Utredningen har inte ansett lagändring nödvändig för att skall kunna uppfylla avtalet såvitt avser bestämmelser om tull utan har utgått från att tullagens regler om temporär import är tillräckliga. Remissinstanserna: har dels anfört att tullagens regler om temporär import inte kan utfyllas på sätt kräver, dels föreslagit en lagändring som överensstämmer med regeringens förslag. Övriga remissinstanser har inte haft något att erinra mot utredningens bedömning. Skälen för regeringens förslag: Vid internationellt fredsfrämjande samarbete är utgångspunkten att de varor och den utrustning som behövs för samarbetet fritt skall kunna föras mellan länderna. Transporter skall kunna äga rum utan att exempelvis tullförfarandet behöver iakttagas. Den materiel som förs över gränserna i dessa sammanhang är huvudsakligen vapen och annan krigsmateriel samt den utrustning i övrigt som truppen behöver för utbildning. Den europeiska gemenskapen (EG) är bl.a. en tullunion. Detta innebär att tull och andra avgifter inte betalas då varor förs mellan länderna inom gemenskapen. Det föreligger således ingen tull- eller skattepliktig import av varor i sådana fall. Den nya tullagen (1994:1550) gäller därför endast i fråga om import från och export till ett land utanför EG (1 § tullagen). Medlemsländerna inom EG medges dock rätt att föreskriva om tullfrihet för bl.a. diplomater och sådan personal som åtnjuter immunitet och privilegier i enlighet med internationella avtal. har utnyttjat denna möjlighet och föreskrivit om tullfrihet för bl.a. dessa grupper i 4 § lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m. Av artikel 136 i rådets förordning (EEG) nr 918/83 framgår att medlemsstaterna bemyndigas att medge tullbefrielse bl.a. till väpnade styrkor som till följd av internationella överenskommelser är stationerade inom en medlemsstats territorium utan att tjäna dess fana. har inte tidigare utnyttjat denna möjlighet att föreskriva om tullfrihet. har utnyttjat bemyndigandet genom att i 5 § Toldloven delegera till "Skatteministeren" att utfärda regler på området. Utredningen har föreslagit att regler om temporär import skall tillämpas. Reglerna om temporär import finns i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 och kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93. Tillämpningen av reglerna om temporär import handhas av tullmyndigheten. har anfört att det inte finns någon möjlighet för dem att meddela utfyllande bestämmelser till tillämpningskodexen (kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93) med stöd av ett internationellt statusavtal. har vidare anfört att den möjlighet som finns att uppnå tull- och skattefrihet genom ett internationellt statusavtal är genom 4 § andra stycket lagen om tullfrihet m.m. jämfört med det förslag till ändring i lagen om immunitet och privilegier i vissa fall som utredningen lagt fram. I stadgas att en styrka tull- och skattefritt skall få föra in utrustning samt förnödenheter, förråd och andra varor för eget bruk. Såvitt avser PFF-stater som är medlemmar i föranleder inte stadgandet behov av lagändring. Avseende PFF-stater som inte är medlemmar i delar regeringen bedömning att tullagens regler om temporär import inte är tillräckliga för att uppfylla krav på viss tullfrihet. Behov av lagändring föreligger därför och regeringen finner att förslag till lagändring väl fyller krav på tullfrihet. Samarbetet inom ramen för Partnerskap för fred är ett program inom NATO. Bestämmelsen i 4 § andra stycket lagen om tullfrihet m.m., som reglerar tullfrihet för internationella organisationer, kan därför inte anses tillämplig. Regeringen föreslår i stället att artikel 136 i rådets förordning (EEG) nr 918/83, som medger undantag för tull för stationerade väpnade styrkor, utnyttjas för att skapa tullfrihet inom PFF-samarbetet. Artikel 136 har, som tidigare nämnts, använts av för reglering av tullfrågor inom NATO- samarbetet. Inom PFF-samarbetet kommer samma statusavtal för styrkor (NATO ) att gälla, som gäller för NATO. Regeringen finner därför att gemenskapsrätten inom EG inte hindrar att tullfrihet tillskapas för PFF-samarbetet. Regeringen föreslår att tullfrihet för samarbetet inom Partnerskap för fred åstadkoms genom att ett tredje stycke införs i 4 § lagen om tullfrihet m.m. och genom att en ny bestämmelse införs i lagen om immunitet och privilegier i vissa fall. I 2 kap. 2 § lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. föreskrivs, med vissa undantag, att om tullfrihet för en vara som övergår till fri omsättning medges enligt bl.a. lagen om tullfrihet m.m. skall även skattefrihet medges. Det behövs därför inte någon ändring i nämnda lag för att bevilja skattefrihet. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bestämmelse om utländska | | militära styrkors rätt att vid övningar i förvärva | | drivmedel skattefritt får tillgodoses genom att Försvarsmakten | | tillhandahåller drivmedel utan punkt- och mervärdesskatt. Behov | | av ytterligare lagstiftning föreligger inte. Utredningens bedömning: Utredningen har föreslagit att kostnad för drivmedel skall vara en kostnad för som värdland när övningar hålls här. Remissinstanserna: Har inte haft något att erinra mot utredningens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Vid olika former av internationellt samarbete där personal förflyttar sig mellan länderna avtalas det vanligen att beskattningen av lön o.dyl. som utbetalas av den sändande staten, skall ske i den staten. Detta gäller även i (se artikel X i NATO ). Beträffande omsättnings- och konsumtionsskatter är regleringen i internationella avtal ofta den motsatta i förhållande till vad som gäller för inkomstskatt. Mervärdesskatt och punktskatt betalas vanligen i den mottagande staten. Detta framgår ofta av att avtalen inte innehåller några klausuler om undantag för den sändande statens personal eller styrkor vad beträffar skyldigheten att betala sådan skatt. I stadgas genom artikel IX i NATO uttryckligen att den främmande personalen och styrkan inköper varor på samma villkor som de boende i den mottagande staten. Bestämmelser om skyldighet att betala inkomstskatt i finns i 53 § kommunalskattelagen (1928:379) och i 6 § lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Huvudregeln är att fysisk person är skattskyldig för all inkomst, som förvärvats inom och utom riket, han varit bosatt här i riket. Under tid en fysisk person inte varit bosatt här i riket föreligger skattskyldighet bl.a. för inkomst av näringsverksamhet som hänför sig till fastighet eller fast driftställe här i riket och för inkomst av avyttring av vissa värdepapper. För inkomst av tjänst gäller lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, vari bl.a. stadgas att för den som inte är bosatt i och som inte vistas i landet föreligger inte skattepliktig för inkomst av tjänst i . Reglerna om skyldighet att betala skatt i gäller oberoende av medborgarskap. I anvisningspunkt 1 till 53 § kommunalskattelagen finns bestämmelser för när en person skall anses bosatt här i riket. Huvudregeln är att sådan bosättning föreligger för den som här har sitt egentliga boende och hemvist. Även den som utan att ha sitt hemvist i men som på annat sätt har väsentlig anknytning hit anses som bosatt här. Härvid beaktas svenskt medborgarskap, innehav av fastighet m.m. Med hänsyn till den korta tid som övningar i kommer att omfatta - högst någon vecka per gång - tillgodoser gällande svenska regler om inkomstskatt redan stadgar om skattebefrielse. artiklar om inkomstskatter föranleder därför inte behov av ändring i svensk rätt. Med punktskatter avses sådana indirekta skatter som tas ut vid produktion, import, tillhandahållande etc. av vissa varor och tjänster. I har förekommit punktskatter på bl.a. oljeprodukter, alkoholhaltiga drycker och tobaksvaror. Inom EG har en harmonisering skett av beskattningsförfarandet för sådana produkter och varor. Punktskatter för bränslen och elektrisk kraft skall betalas i enligt lagen (1994:1776) om skatt på energi. Förutom drivmedel till fordon omfattas även flygbränslen och fartygsbränslen av lagen. Skattefrihet kan dock förekomma beroende på användningssätt eller på vem användaren är. Exempelvis kan beskattningsmyndigheteten, efter ansökan medge återbetalning av skatt beträffande bränslen som förvärvas av bl.a. utländska beskickningar och sådana internationella organisationer som avses i lagen om immunitet och privilegier i viss fall. Mervärdesskatt skall betalas till svenska staten enligt bestämmelserna i mervärdesskattelagen (1994:200). Med anledning av medlemskap i har omfattande ändringar och tillägg gjorts i lagen (SFS 1994:1798). I 3 kap. 1 § mervärdesskattelagen finns huvudregeln att all omsättning av varor och tjänster samt import är skattepliktig, om inte annat anges i kapitlet. I 3 kap 23 § första stycket 4 nämnda lag stadgas att från skatteplikt undantas flygbensin och flygfotogen. I 10 kap. mervärdesskattelagen finns emellertid bestämmelser om rätt för vissa icke skattskyldiga till återbetalning av ingående skatt. Rätt till återbetalning av sådan skatt har bl.a. utländska beskickningar och sådana internationella organisationer som avses i lagen om immunitet och privilegier i vissa fall (6 §). I 22 kap. 9 § mervärdesskattelagen finns en dispensbestämmelse där regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får medge en skattskyldig nedsättning eller befrielse från skatt om det finns synnerliga skäl. Regeringen har i 1 § förordningen (1978:407) om befrielse från eller nedsättning av viss indirekt skatt, m.m. föreskrivit att får meddela sådan dispens. innehåller genom artikel XI punkt 11 i NATO en bestämmelse om att mottagarlandet skall ordna så att drivmedel och oljor kan levereras skattefritt till den främmande statens tjänstefordon, luftfartyg och fartyg. Utländska förband inom PFF-samarbetet är enligt nuvarande lagstiftning inte undantagna från vare sig punktskatt eller mervärdesskatt. Flygbränslen omfattas av lagen om skatt på energi men är, som nämnts ovan, undantagna från skatteplikt enligt mervärdesskattelagen. Skattefrihet förekommer dock i praktiken även enligt lagen om skatt på energi bl.a. genom möjligheten i 8 kap. 4 a § nämnda lag att mot försäkran köpa flygbränsle skattefritt. Fartygsbränslen och drivmedel i fordon Gemenskapsrätten inom EG innebär att bränslen som förbrukas i fartyg som används för privat ändamål skall punktbeskattas. Skattefrihet skall däremot gälla för bränslen som förbrukas i fartyg som används till havs för yrkesmässig verksamhet. Medlemsstaterna har vidare möjlighet att medge skattelättnader för bränslen som förbrukas i fartyg som används i insjöar och andra inlandsvattendrag. Inom gemenskapsrätten görs i de nu nämnda hänseendena inte någon skillnad mellan olika slags av fartygsbränslen. Enligt 8 kap. 3 § lagen om skatt på energi får diesel- och eldningsoljor som förbrukas i skepp och som används yrkesmässigt inköpas skattefritt mot försäkran. Skattefrihet för bensin som används i fartyg och dieseloljor som används i båtar uppnås genom att återbetalning av skatt sker i efterhand enligt 9 kap. 3 § lagen om skatt på energi. Drivmedel som används i fordon beskattas både med punktskatter, enligt lagen om skatt på energi, och mervärdesskatt, enligt mervärdeskattelagen. De fordon som är registrerade i det militära fordonsregistret använder samma högbeskattade drivmedel som personbilar. Försvarsmakten i har emellertid rätt att återfå erlagd mervärdesskatt. Övningar inom ramen för PFF-samarbetet kommer att hållas vid högst något tillfälle i och kommer att omfatta högst någon vecka per gång. Det bränsle som de utländska trupperna kommer att efterfråga vid övningar här i landet kommer att vara av begränsad mängd. Vid beaktande av att övningar i kommer att vara få till antalet och relativt sällan förekommande anser regeringen att det mest praktiska sättet att uppfylla åtagandet i artikel XI punkt 11 om skattefrihet från punktskatter är att Försvarsmakten tillhandahåller de utländska militära styrkorna bränslet punktskattefritt. Då Försvarsmakten vid inköp av bränsle redan erlagt punktskatt uppkommer ingen skyldighet till ytterligare beskattning när Försvarsmakten överlåter bränsle till de utländska trupperna. Emellertid kommer förfarandet att medföra en viss merkostnad för Försvarsmakten vid övningar som hålls i , varvid kostnaden för erlagd punktskatt får betraktas som en övningskostnad och får finansieras inom befintliga ekonomiska ramar. Avtalet motsäger inte en sådan lösning utan snarare överensstämmer ett sådant förfarande med ordalydelsen att bränsle skall tillhandahållas skattefritt. Någon ändring i lagen om skatt på energi föreslås således inte. Mervärdesskattelagen undantar således inte omsättning av annat bränsle än flygbränsle. Försvarsmaktens tillhandahållande av fartygsbränsle och drivmedel för fordon till utländska militära styrkor som är här i landet för övning kan därför komma att omfattas av beskattning (jfr 4 kap. 6 § mervärdesskattelagen). Som tidigare nämnts finns emellertid en möjlighet för att ge dispens från mervärdesskatt om det finns synnerliga skäl. Med hänsyn till att i artikel XI punkt 11 i åtagit sig att förse de utländska styrkorna med skattefritt drivmedel och till att det endast kan bli fråga om ett mycket begränsat antal övningar i får det anses föreligga synnerliga skäl för en skattebefrielse. En dispens av detta slag är av praktiska skäl och med hänsyn till ordalydelsen i artikel XI punkt 11 i avtalet att föredra framför att 10 kap. om återbetalning av mervärdesskatt till bl.a. internationella organisationer görs tillämplig på de här aktuella bränsleinköpen. Regleringen i 10 kap. tar dessutom sikte på tillhandahållanden av en annan karaktär än de som det här är i fråga. Mot denna bakgrund föreslås inte någon ändring i mervärdesskattelagen. 7.11 Hälso- och sjukvård -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bestämmelse om utländska | | truppers rätt att få hälso- och sjukvård samt tandvård när de vistas| | i landet tillgodoses genom gällande regler i svensk rätt. Behov | | av ytterligare lagstiftning föreligger inte. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: och har hemställt om att regeringen ställer garantier för att landstingen kompenseras för de sjukvårdskostnader som kan uppstå. I övrigt har inte remissinstanserna haft något att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Det är naturligt att den stat som tar emot främmande styrkor i samband med olika slag av internationell utbildning erbjuder den sjukvård som kan behövas. Det vore inte ändamålsenligt om varje deltagande stat var tvungen att medföra omfattande sjukvårdsresurser för den egna personalen. Således är bestämmelserna inom utformade så att den främmande styrkans personal får sjuk- och tandvård på samma villkor som mottagarlandets personal, om sådan vård inte kan anordnas tillfredsställande inom styrkan. Utländska medborgare som tillfälligt befinner sig i har rätt till omedelbar hälso- och sjukvård enligt 4 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), om sådan skulle erfordras. Detta gäller även tandvård enligt 6 § tandvårdslagen (1985:125). De övningar inom PFF-samarbetet som kommer att hållas i kan beräknas pågå högst någon vecka. Den sjuk- och tandvård som då kan komma i fråga är av akut slag. Efter avslutad övning förutsätts samtliga deltagande trupper lämna landet och därmed medföra all sin personal. bestämmelser om sjuk- och tandvård får därför anses vara uppfyllda genom den svenska lagstiftning som gäller. Den främmande styrkans personal kommer att avkrävas de patientavgifter som gäller för vård i . Övningar i kommer att hållas vid högst något tillfälle och då - som förut sagts - pågå endast någon vecka. Skäl att vid dessa sällan förekommande och till begränsade övningar ställa garantier till landstingen för eventuella kostnader finner regeringen inte föreligga. 7.12 Körkort och förarbevis -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bestämmelse om erkännande av| | körtillstånd, körkort och militärt körtillstånd, som utfärdats av de| | utländska staterna eller dessas myndigheter, tillgodoses genom | | gällande svensk rätt. Behov av ytterligare lagstiftning | | föreligger inte. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Har inte haft något att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 1 § förordningen (1981:96) om godkännande och utbyte av utländska körkort gäller ett utländskt körkort i i enlighet med sitt innehåll. 1995/96:118 om ändringar i körkortslagen, som regeringen framlagt i , men som ännu inte är behandlad, inarbetas delar av nämnda förordning i körkortslagen och föreslås att utländska körkort fortfarande skall gälla i enligt sitt innehåll. I ovan nämnda förordning och det förslag till ändringar i körkortslagen som lagts fram finns vidare bestämmelser om hur det utländska körkortet - behörighetsbeviset - skall vara utformat för att det skall godkännas, hur länge det är giltigt och anges dessutom situationer då det inte skall godkännas. Artikel IV i ger två alternativ när det gäller körtillstånd, körkort eller militärt körtillstånd. Antingen skall den mottagande staten utan förarprov eller avgift erkänna såsom giltigt körtillstånd, körkort eller militärt körtillstånd utfärdat av sändande stat eller så skall den mottagande staten själv utfärda motsvarande handlingar till medlem av en styrka eller dess civila personal. Möjligheten att utfärda körkort till utlänning som vistas i riket endast under en eller är utesluten om godtar det lagförslag som finns i prop. 1995/96:118 och som innebär att ett krav på 185 dagars folkbokföring eller minst sex månaders studier i riket för att körkort skall kunna utfärdas (jfr artikel 7.1b i rådets direktiv /439/EEG om körkort). De svenska körkortsförfattningarna har inget krav på förarprov eller avgift för godkännande av utländska körkort. krav på ett godkännande kan därmed anses uppfyllt. De krav på behörighetshandlingens utseende m.m. som finns i nuvarande och föreslagna författningar kan inte anses stå i strid med avtalstexten. Några ändringar i körkortsförfattningarna i deras nuvarande eller föreslagna lydelse behöver därmed inte göras. 7.13 Lösning av tvister -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: föreslagna förfarande för att| | lösa tvister mellan deltagarländerna föranleder inte ändring av | | svensk rätt. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning.