prop · GJ0344 · 1996-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1995/96:44 Riktlinjer för upphandling av Gotlandstrafiken m.m. Regeringen överlämnar denna proposition till . I denna proposition läggs bl.a. fram vissa riktlinjer för en ny upphandling av färjetrafiken till och från . Staten skall även fortsättningsvis garantera en tillfredsställande person- och godstrafikförsörjning mellan fastlandet och . Den framtida färjetrafiken skall inte kosta mer för staten än dagens trafiksystem och skall kännetecknas av att den är passagerarvänlig, näringslivsanpassad, säker och miljöanpassad. Utgångspunkten skall vara en av staten garanterad bastrafik på två fastlandshamnar. Regeringen anser att det nuvarande avtalet med bör sägas upp per . Vidare föreslås att lagen (1970:871) om linjesjöfart på upphävs och ersätts av en lag om begränsning av rätten att bedriva linjesjöfart på . I propositionen föreslås även en avveckling av högstprisregleringen och Gotlandstillägget, vilket innebär att lagen (1979:1035) med bemyndigande om utjämning av taxor för vissa lastbilstransporter upphävs. Avvecklingen skall ske med start . 1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 3 2 Lagtext.................................................... 3 2.1 Förslag till lag om begränsning av rätten att bedriva linjesjöfart på ............................. 3 2.2 Förslag till lag om upphävande av lagen (1979:1035) med bemyndigande om utjämning av taxor för vissa lastbils- transporter......................................... 3 3 Ärendet och dess beredning................................. 3 4 Färjetrafiken till och från ........................ 5 5 Riktlinjer för den fortsatta färjetrafiken till och från 6 5.1 Passagerarvänlig och näringslivsanpassad trafik..... 6 5.2 Säker och miljöanpassad färjetrafik................. 9 6 Lag om begränsning av rätten att bedriva linjesjöfart på 10 7 Högstprisregleringen och Gotlandstillägget................. 12 7.1 Bakgrund............................................ 12 7.2 Upphävande av lagen (1979:1035) med bemyndigande om utjämning av taxor för vissa lastbilstransporter.............. 13 8 Ikraftträdandebestämmelser................................. 15 8.1 Förslaget till lag om begränsning av rätten att bedriva linjesjöfart på ............................. 15 8.2 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1979:1035) med bemyndigande om utjämning av taxor för vissa lastbils- transporter......................................... 15 9 Författningskommentar...................................... 15 9.1 Förslaget till lag om begränsning av rätten att bedriva linjesjöfart på ............................. 15 9.2 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1979:1035) med bemyndigande om utjämning av taxor för vissa lastbils- transporter......................................... 16 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .. 17 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1. antar regeringens förslag till lag om begränsning av rätten att bedriva linjesjöfart på , 2. antar regeringens förslag till lag om upphävande av lagen (1979:1035) med bemyndigande om utjämning av taxor för vissa lastbilstransporter vid utgången av , 3. godkänner de riktlinjer som regeringen förordar för den framtida färjetrafiken till och från . Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om begränsning av rätten att bedriva linjesjöfart på 1 § Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter om begränsning av rätten att utföra regelbundna sjötransporter mellan och svensk hamn utanför . 2 § Den som bryter mot föreskrift som har meddelats med stöd av 1 § döms till böter. Denna lag träder i kraft då lagen (1970:871) om linjesjöfart på skall upphöra att gälla. 2.2 Förslag till lag om upphävande av lagen (1979:1035) med bemyndigande om utjämning av taxor för vissa lastbilstransporter Härigenom föreskrivs att lagen (1979:1035) med bemyndigande om utjämning av taxor för vissa lastbilstransporter skall upphöra att gälla vid utgången av . 3 Ärendet och dess beredning beslutade att linjesjöfart på endast skall få bedrivas efter särskilt tillstånd av regeringen, s.k. koncession. Reglerna lades fast i lagen (1970:871) om linjesjöfart på . Lagen tillkom i syfte att garantera en tillfredsställande transportförsörjning till och från till lägsta samhällsekonomiska kostnad. Genom koncessionskravet och genom att taxor och turplaner för trafiken skulle fastställas av staten tillförsäkrade staten sig ett inflytande över färjetrafiken till och från . Regeringen gav i uppdrag att genomföra en översyn av Gotlandstrafiken. redovisade i Gotlandstrafiken. På lång sikt föreslog verket att statens åtagande skulle bestå av en garanterad bastrafik med kompletterande trafik i konkurrens under högsäsong. Detta skulle innebära att lagen om linjesjöfart slopades och att den statliga trafiken avtalsreglerades som . Vidare föreslog verket ett statligt trafikåtagande på endast en fastlandshamn. redovisades i Kommunikationdepartementets bilaga till budgetproposition. Där anfördes bl.a. att verkets rapport var ett värdefullt underlag för de fortsatta diskussionerna men inte utgjorde tillräckligt underlag för ett definitivt ställningstagande. I det av godkända utskottsbetänkandet (bet. 1992/93:TU18, rskr. 1992/93:244) underströk trafikutskottet bl.a. vikten av att färjetrafiken till och från får en långsiktig lösning och att en sådan förbereds . Utskottet uttalade därför att en parlamentarisk kommitté skulle tillsättas. Regeringen bemyndigade den dåvarande chefen för att tillkalla en särskild kommitté med uppdrag att lämna förslag till långsiktiga lösningar för färjetrafiken till och från . Kommittén redovisade sitt arbete i rapporten tidsanpassad Gotlandstrafik, SOU 1995:42. Rapporten har remissbehandlats. Remissvar har inkommit från , , , , , , , , , , , i , i län, i , i , i , , , , kommun, , , , , , , , , Östsvenska handelskammaren, , Västervikståget 2000, , Allting, näringsliv i samverkan, Gotlandspartiet, , Turistdelegationen, Försvarsmakten och . Efter remisstidens utgång har även , , och avgivit yttrande. Samtliga remissvar finns tillgängliga på , diarienummer K95/1654/2. I enlighet med artikel 9 i rådets förordning (EEG) nr 3577/92 av om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom medlemsstaterna har samråd inletts med kommissionen om de förslag som behandlas i denna proposition. 4 Färjetrafiken till och från Sedan lagen om linjesjöfart tillkom har staten ingått fyra avtal om färjetrafiken till och från . Varje avtal har i praktiken inneburit en ensamrätt för trafikutövaren att bedriva regelbunden person- och godstrafik, s.k. linjesjöfart, mellan fastlandet och . Den nuvarande koncessionen, som sträcker sig till , innehas av . De tidigare koncessionerna har innehafts av (Gotlandsbolaget). Om det nuvarande avtalet med inte sägs upp förlängs avtalet . Färjetrafik till () sker från två fastlandshamnar - och . Antalet passagerare uppgick till ca 1 054 000 och översteg därmed 1 miljon. Av dessa reste ca 688 000 passagerare på den norra linjen () och ca 366 000 passagerare på den södra linjen (). Trafiken utförs av två s.k. kombinationsfärjor - Nord Gotlandia och Graip - som har certifikat för 2 000 resp. 1 600 passagerare. En tredje mindre färja - Nord - med plats för 410 passagerare sätts främst in under hög- och mellansäsong. Antalet passagerare och bilar som transporteras i färjetrafiken varierar stort över året. Ungefär en tredjedel av alla transporter av passagerare och bilar sker då färjekapaciteten är i det närmaste maximalt utnyttjad. Färjetrafiken är exempelvis ca 10 gånger större än den trafik som sker under någon av månaderna . Ett maximalt utnyttjande av färjekapaciteten sker även vid vissa veckoslut och storhelger. Förutom variationer i säsongen uppvisar trafiken variationer mellan olika veckodagar och med hänsyn till förekomst av skollov, etc. Godstrafiken utvisar till skillnad från persontrafiken en någorlunda jämn beläggning över året och är tämligen jämnt fördelad mellan den södra och norra linjen. fastställer taxorna för linjesjöfarten på . Taxorna fastställs med utgångspunkt i dels avtalet mellan staten och , dels det anslag som beslutar. 5 Riktlinjer för den fortsatta färjetrafiken till och från 5.1 Passagerarvänlig och näringslivsanpassad trafik -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Staten skall även fortsättningsvis garantera| | en tillfredsställande trafikförsörjning med fartyg till och från| | . Den framtida färjetrafiken skall inte kosta mer för | | staten än dagens trafiksystem och skall kännetecknas av att den | | är passagerarvänlig och näringslivsanpassad. Utgångspunkten skall| | vara en av staten garanterad bastrafik på två fastlandshamnar. | | Regeringen anser att det nuvarande avtalet med | | skall sägas upp per . Utredningens förslag: Utredningen har översiktligt beräknat det sammanlagda subventionsbehovet för ett skisserat trafiksystem till . Utredningen anser att villkoren måste förbättras för persontrafiken och att en separering bör eftersträvas mellan gods- och persontrafiken tidsmässigt . Bastrafiken bör utföras med konventionella kombinationsfärjor för att säkerställa trafikförsörjning året runt. Vidare anser utredningen att kompletterande färjeförbindelser bör upprätthållas , med sittplatser för alla resande, vilket också skulle innebära att behovet av hyttkapacitet minskar. För persontrafiken bör möjlighet införas att resa med snabbfärja. Utredningen anser även att och bör vara de två fastlandshamnar som skall trafikeras. Utredningen föreslår att får huvudmannaskapet för Gotlandstrafiken men att staten även fortsättningsvis bör ha ett ekonomiskt och politiskt ansvar. Remissinstanserna: finner ingen anledning att ifrågasätta ambitionen med två fastlandshamnar men vill erinra om verkets tidigare förslag om en fastlandshamn. menar att en sådan trafikuppläggning sannolikt, särskilt under lågsäsong, skulle ge en frekventare och flexiblare turläggning till en lägre kostnad. Kommunikationsforskningsberedningen tillstyrker utredningens förslag att separera gods- och persontrafiken för att därvid bäst kunna tillgodose ökade krav på en effektiv materialadministration för industrin på . , , () och instämmer i utredningens bedömning att det behövs fler än en fastlandshamn. i län, i , , , , , Allting och näringsliv i samverkan anser att de två fastlandshamnarna bör vara och . RRV kan på basis av befintligt underlag inte ta ställning till om även kompletterande passagerartrafik bör inkluderas i det som definieras som bastrafik. () och i anser att det är positivt att komplettera nuvarande trafik med snabbgående färjor för persontrafik. , , näringsliv i samverkan och anser att villkoren för transporter mellan och fastlandet måste få en långsiktig lösning som garanterar vägpriser , dvs. kostnaderna för transporterna till och från . skall vara jämförbart med transportkostnaderna i övriga landet. Även i anser att en sänkning av taxorna bör komma till stånd på . i anser att färjetrafiken skall tillgodose näringslivets och medborgarnas transportbehov i enlighet med målen för samhällets trafikpolitik och inte utformas från ett i förväg bestämt stödbelopp. Med hänsyn till den stora betydelse turistnäringen har för vill i , och näringsliv i samverkan att kapaciteten i färjetrafiken höjs. i och kommun anser att bör vara bashamn på fastlandet. Utredningens synpunkter på en framtidsanpassning av färjetrafiken och förslaget till trafikuppläggning överensstämmer i huvudsak med kommuns syn på den framtida färjetrafiken. Enligt finns det både för- och nackdelar med ett statligt fartygsägande. Ägandefrågan får dock inte låsa förhandlingssituationen. RRV anser att tanken med statligt ägt tonnage är tillräckligt intressant för att undersökas närmare. anser emellertid att ett statligt ägt tonnage torde innebära minskade förutsättningar för behovsanpassade trafiklösningar vid upphandlingarna och att det från konkurrenssynpunkt inte finns några övervägande skäl som talar för ett statligt ägt tonnage. menar att det är svårt att tänka sig att den statliga subventionen till trafiken skulle minska om staten även ägde fartygen. stöder utredningens förslag om att trafiken bättre bör anpassas till passagerarnas krav på förbättrad komfort, kortare restider, lämpligare avgångstider m.m. vill att både och får kompletterande dagtrafik även under låg- och mellansäsong. Vidare vill kommunen att även trafiken på skall kunna ske med snabbgående färja. i län, och Västervikståget 2000 menar att , främst , är lämplig hamn för färjetrafik. vill att förutsättningarna för en kompletterande trafik mellan och utreds. , näringsliv i samverkan, Gotlandspartiet och () anser att vägen mellan fastlandet och skall jämställas med det övriga statliga vägnätet. , , och i anser att det gotländska inflytandet över trafiken bör öka. menar att staten även fortsättningsvis bör ha ansvaret för att trygga en grundläggande basstandard i färjetrafiken och att det samlade ansvaret bör ligga hos en statlig myndighet. En liknande uppfattning har , , , , Allting och . vill betona att trafiken är en riksangelägenhet och att ansvaret därför måste behållas av staten. Skälen för regeringens förslag: Det årliga transportstödet till uppgår till ca . Regeringen bedömer att en tillfredsställande trafikförsörjning med färja till och från kan erhållas inom nuvarande ekonomiska ramar. Dessa ramar bör inte överskridas. Dagens färjetrafik tillgodoser näringslivets behov av godstransporter på ett förtjänstfullt sätt. har dagens trafiksystem, som till stor del bygger på det gotländska näringslivets behov av godstransporter, inneburit att trafiken inte är tillräckligt passagerarvänlig. Dagens turlista innebär att vissa avgångar sker vid olägliga tider . Ett framtida trafiksystem måste utformas med större hänsyn till persontrafikens behov för att därigenom bl.a. främja den för så viktiga turistnäringen. Ett naturligt önskemål i detta sammanhang är att persontrafiken utformas efter passagerarnas önskemål. Utredningens förslag om en separering av person- och godstrafiken kan vara en möjlig väg att uppnå en mer passagerarvänlig färjetrafik. Det är viktigt att färjetrafiken även fortsättningsvis tillfredsställer näringslivets behov av transporter. Den tekniska utvecklingen av snabba färjor ger också stora möjligheter till framför allt snabbare persontrafik. Det bör därför eftersträvas att erbjuda sådana möjligheter för persontrafiken i det nya trafiksystemet. Det nya avtalet bör utformas i enlighet med beslut om att införa ett tak för de offentliga utgifterna. får anslaget till Gotlandstrafiken därför inte överskridas utan medgivande annat än för att korrigera fluktuationer över tiden. Regeringen kan konstatera att det kan finnas vissa fördelar med att endast en hamn ingår i den av staten garanterade bastrafiken. Utredningen anser emellertid att de fördelarna inte uppväger de längre anslutningsresorna och längre transportsträckorna för person- och godstrafiken. Vidare ger också remissinstanserna ett brett stöd för att två fastlandshamnar bör ingå i trafiksystemet. De fastlandshamnar som utpekas av remissinstanserna är främst och . Regeringen anser att utgångspunkten även fortsättningsvis bör vara att den av staten garanterade bastrafiken sker på två fastlandshamnar. Vid valet av fastlandshamnar bör utgångspunkten vara att noga överväga vilka hamnar som, inom de ekonomiska ramar som ovan angivits, ger det ur passagerar- och näringslivssynpunkt mest fördelaktiga trafiksystemet. I avsnitt 6 redogörs närmare för villkoren för den trafik som kan komma att bedrivas utöver den av staten garanterade bastrafiken. Regeringen anser att det nuvarande avtalet med skall sägas upp per . Med utgångspunkt från de riktlinjer för den framtida Gotlandstrafiken som regeringen redovisat bör en upphandling genomföras och ett nytt avtal tecknas för en period av längst . Regeringen bedömer i likhet med bl.a. att staten bör bibehålla huvudmannaskapet för färjetrafiken till och från . Detta huvudmannaskap bör handhas av och beslut om taxor och tidtabeller bör i likhet med fattas i samråd med . 5.2 Säker och miljöanpassad färjetrafik -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Den framtida trafiken till och från | | skall vara säker och miljöanpassad. Utredningens förslag: Utredningen anser att kommande trafiklösningar måste bygga på de säkerhetskrav som förutses bli följden av den pågående revideringen av sjösäkerheten. Vidare menar utredningen att trafiklösningen skall utformas så att den kan ingå i uppbyggnaden av ett miljöanpassat system. Utredningen föreslår att krav bör ställas på att katalytisk avgasrening och lågsvavligt fartygsbränsle skall användas. Remissinstanserna: Remissinstanserna är i huvudsak positiva till utredningens förslag. Ingen remissinstans har motsatt sig förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Dagens kombinerade last- och passagerarfärjor utgör ett modernt och effektivt sjötransportsystem. Den successiva utvecklingen av färjetrafiken har under en lång rad år kunnat ske utan allvarliga olyckshändelser. De senaste årens tragiska förlisningar av passagerarfärjor har medfört ett starkt behov av att utveckla detta transportsystem ur sjösäkerhetssynpunkt. Regeringen har bl.a. tillsatt en särskild kommitté med uppgift att ta fram ett handlingsprogram för ökad sjösäkerhet, i första hand med avseende på den passagerartrafik som berör . Ett annat viktigt arbete för att utveckla sjösäkerheten är det arbete som sker inom ramen för , . I detta arbete intar tillsammans med bl.a. våra nordiska grannländer en ledande roll och stöder den expertpanel som IMO tillsatt för att se över säkerheten på passagerarfärjor. Expertpanelens arbete syftar bl.a. till att uppnå enhetliga stabilitetskrav för passagerarfartyg. Regeringen anser att det är av största vikt att färjetrafiken till och från , såväl som inom landets gränser, kännetecknas av högsta möjliga sjösäkerhet. Den utveckling av sjösäkerheten som ovan beskrivits bör av naturliga skäl även avspeglas i färjetrafiken till och från . Vid ett effektivt kapacitetsutnyttjande ger sjöfartens höga energieffektivitet i jämförelse med andra transportslag låga utsläpp av miljöfarliga ämnen per transporterat ton. Få åtgärder har emellertid vidtagits för att begränsa sjöfartens utsläpp av luftföroreningar, vilka huvudsakligen består av svavel- och kväveoxider, och sjöfartens andel av utsläppen av dessa ämnen är betydande. En minskning av sjöfartens utsläpp av svaveloxider sker genom användning av lågsvavligt fartygsbränsle, vilket också används av den nuvarande kon- cessionsinnehavaren. För att påtagligt minska sjöfartens utsläpp av kväveoxider krävs katalytisk avgasrening. Då sjöfarten är en internationell näring bedrivs arbetet med att minska sjöfartens luftföroreningar främst internationellt. Vidare pågår tillbaka ett svenskt arbete med regionala lösningar för att minska sjöfartens luftföroreningar. Gotlandstrafiken bedrivs med statligt stöd och regeringen anser i likhet med utredningen att miljöaspekter bör ingå som en viktig del vid valet av trafikutövare för den av staten garanterade bastrafiken. Regeringen avser därför att ställa miljökrav vid den kommande upphandlingen av Gotlandstrafiken. 6 Lag om begränsning av rätten att bedriva linjesjöfart på -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Lagen (1970:871) om linjesjöfart på | | upphävs och ersätts av en lag om begränsning av rätten att bedriva| | linjesjöfart på . Utredningens förslag: Utredningen har föreslagit att möjligheter införs för konkurrerande trafik som ett komplement till den av staten garanterade bastrafiken. Konkurrerande trafik kan exempelvis komma i fråga på vissa sommarlinjer eller s.k. via-trafik i . Utredningen föreslår att bestämmelser om ett speciellt tillstånd för att utöva trafik till och från skall införas i lagen (1970:871) om linjesjöfart. Tillståndsskyldigheten behövs, menar utredningen, för att förhindra att den konkurrerande trafiken undergräver den allmänna trafiken så att ökade anspråk ställs på statliga medel. Utredningen anser att lagen om linjesjöfart kan synas vara överflödig men bör ses som en speciallag som förtydligar behovet av garantier för trafikförsörjning och därmed bör behållas med vissa justeringar. Utredningen menar vidare att ett allmänt tillståndskrav inte kan anses vara oförenligt med rådets förordning (EEG) nr 3577/92 av om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom medlemsstaterna (cabotage), eftersom ett sådant krav kan vara en viktig faktor för att den allmänna trafiken och därmed trafikförsörjningen till ön skall fungera. Tillstånd att bedriva linjesjöfart på föreslås prövas av regeringen efter samråd med . Remissinstanserna: anser att en trafikuppläggning som undandrar trafik från den av staten subventionerade trafiken bör undvikas och tillstyrker förslaget om att tillstånd prövas av regeringen. konstaterar att några förslag avseende principer för ersättning till den upphandlade trafiken inte redovisats i utredningen. vill peka på att konkurrerande trafik i praktiken omöjliggörs om inte den konkurrerande trafiken tillåts tära på den allmänna trafiken. ifrågasätter vidare nödvändigheten av att beviljandet av tillstånd även fortsättningsvis görs beroende av kravet på nytta för näringslivet och befolkningen på . Utredningen har inte redogjort för på vilka grunder nyttan skall värderas eller varför nyttobegreppet kopplas samman med tillståndsgivningen menar . anser att det är positivt om hamnar som inte omfattas av bastrafiken kan trafikeras. i finner det positivt att utredningen föreslår ett ökat inslag av konkurrens i trafiken. finner det emellertid beklagligt att utredningen inte i större utsträckning har slutfört resonemangen och presenterat ett mer konkret förslag till trafiklösning. Exempelvis framgår inte om tillståndskravet även innefattar den internationella transittrafiken. Erfarenheter från avregleringar av andra trafikslag har visat att en behovsprövning i samband med tillståndsgivning starkt hämmar möjligheterna för nya företag anser och menar att behovsprövningen i samband med tillståndsgivningen bör tas bort. i anser att reguljära förbindelser med flera hamnar ökar förutsättningarna för att få del av den framväxande via-trafik som kan förväntas i och som måste tillåtas även om den innebär viss konkurrens med koncessionstrafiken. anser att utredningen lägger för stor vikt vid konkurrensbegreppet och avreglering och menar att Gotlandstrafiken i första hand bör bedömas utifrån regionalpolitiska kriterier. Skälen för regeringens förslag: Rådets förordning (EEG) nr 3577/92 av om tillämpning av principen om frihet att tillhandahålla tjänster på sjötransportområdet inom medlemsstaterna (cabotage), nedan kallad cabotageförordningen, trädde i kraft . Cabotageförordningen innebär en etappvis liberalisering fram av kustsjöfarten mellan länderna i Europeiska unionen, EU. gäller i princip fritt cabotage för all trafik norr om . Cabotageförordningen är gällande rätt i i förhållande till övriga EU-medlemsstater. Den svenska kusten är därmed öppen för alla inrikes sjötransporter med fartyg som är registrerade i en annan EU-medlemsstat. Enligt cabotageförordningen får en medlemsstat dock som villkor för rätten att tillhandahålla cabotagetjänster till, från och mellan öar ingå avtal med rederier om allmän trafik eller ange förpliktelser vid allmän trafik. Cabotageförordningen hindrar inte att staten även fortsättningsvis ger stöd till Gotlandstrafiken. Staten har, utöver möjligheten att ingå avtal om allmän trafik, även möjlighet att ange särskilda förpliktelser för de rederier som utan att de slutit avtal om allmän trafik vill utöva färjetrafik till och från .