prop · GJ03100 · 1996-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1995/96:100 Vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen behandlas förslag som syftar till att genomföra och rådets direktiv /25/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar i fråga om fritidsbåtar. I propositionen lägger regeringen fram förslag till en ny lag om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar. I lagen föreskrivs att alla fartyg som har en skrovlängd på minst 2,5 och högst och är avsedda att användas för sport- och fritidsändamål, samt utrustning till dessa, skall uppfylla vissa väsentliga krav beträffande säkerhet och miljö. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att undanta vissa slag av fritidsbåtar från lagens tillämpning. För att få släppas ut på marknaden skall fritidsbåtarna vara CE-märkta som ett bevis på att de uppfyller de föreskrivna säkerhets- och miljökraven. I lagen meddelas även bestämmelser om tillsyn över lagens efterlevnad. Lagen föreslås träda i kraft . Det föreslås dock att det skall vara tillåtet att på den svenska marknaden släppa ut fritidsbåtar utan att visa att de uppfyller de föreskrivna säkerhets- och miljökraven till och med . Propositionens huvudsakliga innehåll............................. 1 1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 3 2 Lagtext.................................................... 3 3 Ärendet och dess beredning.................................. 5 4 EG:s direktiv om säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar . 5 4.1 Allmänt............................................. 5 4.2 Fritidsbåtsdirektivets närmare innehåll............. 6 5 Den svenska regleringen.................................... 8 5.1 Nuvarande regler.................................... 8 5.2 Utformningen av svenska regler....................... 9 5.3 Tillsyn............................................. 10 6 Kostnadskonsekvenser....................................... 11 7 Ikraftträdande............................................. 13 8 Författningskommentar...................................... 13 Bilaga 1 och rådets direktiv /25/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar i fråga om fritidsbåtar............................... 17 Bilaga 2 Lagrådsremissens lagförslag......................... 43 Bilaga 3 Lagrådets yttrande.................................. 45 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde . 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar. Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar. Härigenom föreskrivs följande1. 1 § Denna lag skall tillämpas på fartyg som har en skrovlängd på minst 2,5 och högst och som är avsedda för sport- och fritidsändamål (fritidsbåtar) samt på viss utrustning för fritidsbåtar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att lagen inte skall tillämpas på vissa slag av fritidsbåtar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilken utrustning för fritidsbåtar som skall omfattas av lagen. 2 § Den som tillverkar eller importerar fritidsbåtar och utrustning till dessa för bruk i ansvarar för att de uppfyller väsentliga säkerhets- och miljökrav när de släpps ut på marknaden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om vilka krav som skall uppfyllas och om hur man skall bedöma om fritidsbåtarna och utrustningen uppfyller kraven. 3 § Den som ansvarar för att fritidsbåtar och utrustning till dessa uppfyller föreskrivna krav skall tillse att produkterna bär en CE-märkning när de släpps ut på marknaden. Beträffande CE-märkning gäller lagen (1992:1534) om CE-märkning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om denna märkning. 4 § Den myndighet som regeringen bestämmer (tillsynsmyndigheten) skall se till att denna lag och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller ett bemyndigande enligt lagen följs. får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen och föreskrifterna skall följas. Ett sådant föreläggande eller förbud får förenas med vite. 5 § Om tillsynsmyndigheten konstaterar att CE-märkta fritidsbåtar eller CE-märkt utrustning till dessa kan äventyra säkerheten eller hälsan för personer, egendom eller miljön, eller i annat väsentligt avseende inte uppfyller ställda krav, får tillsynsmyndigheten ålägga tillverkaren att återkalla produkterna från marknaden. Om tillverkaren inte har sitt säte i får åläggandet i stället avse tillverkarens representant i . får därvid även helt eller delvis förbjuda att produkterna släpps ut på marknaden eller tas i bruk. Om tillsynsmyndigheten meddelar ett sådant åläggande eller förbud skall myndigheten genast underrätta Europeiska gemenskapernas kommission om denna åtgärd. 6 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får föreskriva att särskilda avgifter skall tas ut för tillsyn och annan kontroll enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Avgift får tas ut av den som ansvarar för att fritidsbåtar och utrustning till dessa uppfyller föreskrivna krav när de släpps ut på marknaden. 7 § beslut i enskilda fall enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . Produkter som omfattas av denna lag får släppas ut på den svenska marknaden till och med även om de inte uppfyller de krav som uppställs i lagen eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. **FOOTNOTES** 1 Jfr och rådets direktiv /25/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar i fråga om fritidsbåtar (EGT nr L 164, 30.6.1994, s. 15, Celex 394L0025). 3 Ärendet och dess beredning Inom EG har antagits och rådets direktiv /25/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar i fråga om fritidsbåtar, i det följande kallat fritidsbåtsdirektivet. Genom gemensamma beslut nr 44/94 av omfattas fritidsbåtsdirektivet av . Genom och efter även som medlem i Europeiska unionen (EU) är skyldigt att införliva direktivet med svensk rätt. Fritidsbåtsdirektivet bifogas som bilaga 1. En korrigering av fritidsbåtsdirektivet har skett avseende direktivets bilaga 4. Denna korrigering innebär att CE-märkningen inte behöver åtföljas av de sista två siffrorna av det årtal då CE-märkningen utförs. Ett utkast till lagrådsremiss om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar har behandlats på en hearing på Kommunikations- departementet. Vid denna hearing deltog representanter för , , , Sjöfarts-inspektionen, Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll SWEDAC, , samt AB . De synpunkter som framfördes vid denna hearing finns redovisade i ärende nr K95/3626/RS. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 2. Lagrådets yttrande finns i bilaga 3. Lagrådets granskning har föranlett viss redaktionell ändring i lagtexten. 4 EG:s direktiv om säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar Av fritidsbåtsdirektivets ingress framgår att de lagar och andra författningar som finns i EU:s medlemsstater angående säkerhetskraven på fritidsbåtar skiljer sig åt både till omfattning och till innehåll. Sådana skillnader kan skapa såväl handelshinder som ojämlika konkurrensvillkor på den inre marknaden. Det enda sättet att undanröja dessa hinder är en harmonisering av medlemsstaternas regler på området. Detta mål kan emellertid inte uppnås av de enskilda medlemsstaterna. I fritidsbåtsdirektivet fastställs endast de väsentliga krav som är nödvändiga för fritidsbåtars fria rörlighet. De väsentliga kraven skall baseras på harmoniserade europeiska standarder, antagna av den Europeiska organisationen för standardisering () eller av den Europeiska organisationen för standardisering inom elområdet (Cenelec) på uppmaning av kommissionen. Direktivet innehåller även bestämmelser om miljöskydd genom att det ställs krav på fritidsbåtens konstruktion i den del denna har direkt effekt på miljön. De fritidsbåtar och den utrustning till dessa som omfattas av direktivet och som uppfyller de väsentliga kraven skall CE-märkas. Fritidsbåtsdirektivet innehåller inte några bestämmelser som är avsedda att begränsa fritidsbåtars användning efter det att de har tagits i bruk. Inte heller påverkar direktivet medlemsstaternas rätt att fastställa de krav som de anser vara nödvändiga rörande framförande i vissa vatten i syfte att skydda miljön och vattenvägarnas uppbyggnad eller för att trygga säkerheten på vattenvägarna. 4.2 Fritidsbåtsdirektivets närmare innehåll Fritidsbåtsdirektivet skall tillämpas på fritidsbåtar, delvis färdigställda fritidsbåtar och på viss i direktivets bilaga 2 angiven utrustning, såväl separat som installerad (artikel 1.1). Med fritidsbåt avses varje båt, oavsett typ och framdrivningssätt, med en skrovlängd mellan 2,5 och 24 meter, avsedd för sport- och fritidsändamål (artikel 1.2). Det finns dock vissa undantag i direktivet, t.ex. omfattas inte båtar avsedda för hastighetstävling, kanoter, kajaker, vindsurfingbrädor och vattenskotrar (artikel 1.3 a-d). Inte heller originalbåtar och individuellt byggda kopior av historiska båtar, konstruerade , omfattas om de är byggda huvudsakligen av ursprungligt material (artikel 1.3 e). Experimentbåtar som inte släpps ut på marknaden samt båtar byggda för eget bruk och inte utsläppta på marknaden omfattas inte heller av direktivet (artikel 1.3 f-g). Båtar som är avsedda att ha besättning och befordra passagerare kommersiellt undantas också från tillämpning (artikel 1.3 h). Slutligen är även undervattensbåtar, svävare och bärplansbåtar undantagna från direktivets tillämpning (artikel 1.3 i-k). De produkter som omfattas av direktivet skall uppfylla vissa väsentliga krav avseende säkerhet, hälsa, miljö- och konsumentskydd (artikel 3). Dessa krav finns föreskrivna i direktivets bilaga 1. I bilagan indelas och definieras fritidsbåtarna i olika kategorier. Vissa allmänna krav t.ex. om att varje båt skall vara märkt med en skrovidentitetsbeteckning och ha en permanent anbringad tillverkarskylt ställs upp. Vidare ställs krav på båtens integritet och skrovstyrka samt på manöveregenskaper. Slutligen ställs vissa monteringsföreskrifter upp, bl.a. avseende motor, bränslesystem, elektriska system och brandskydd. Miljökraven är begränsade till att omfatta förebyggande av sådana oavsiktliga utsläpp av förorenande ämnen som beror på fritidsbåtens konstruktion samt en föreskrift beträffande fritidsbåtar som är utrustade med toalett. Bedömning av överensstämmelse m.m. I direktivets artikel 8 samt i direktivets bilagor 5-12 regleras vilka förfaranden som skall tillämpas vid en bedömning av om produkter inom respektive båtkategori uppfyller direktivets krav. Varje medlemsstat skall till kommissionen och till övriga medlemsstater anmäla vilka organ de har utsett att utföra denna bedömning (artikel 9). För att få bli ett sådant anmält organ krävs att vissa i direktivets bilaga 14 angivna kriterier är uppfyllda. De fritidsbåtar och den utrustning som omfattas av direktivet och som uppfyller de krav som ställs skall bära en CE-märkning om överensstämmelse när de släpps ut på marknaden (artikel 10.1). Märkningen skall framträda på ett väl synligt, läsligt och outplånligt sätt på fritidsbåten och på den utrustning som omfattas av direktivet (artikel 10.2). Beträffande utrustning kan märkningen även sättas på förpackningen. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de båtar och den utrustning som omfattas av direktivet släpps ut på marknaden endast om de uppfyller direktivets krav (artikel 2.1). Medlemsstaterna får inte förbjuda, begränsa eller förhindra att de produkter som omfattas av direktivet och som har föreskriven CE-märkning släpps ut på marknaden (artikel 4.1). Vidare skall medlemsstaterna utgå ifrån att det föreligger överensstämmelse mellan de väsentliga krav som ställs upp i artikel 3 för de produkter som omfattas av direktivet och som uppfyller de nationella standarder som antagits i enlighet med de harmoniserade standarder vars referenser har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (artikel 5). Om en medlemsstat anser att dessa harmoniserade standarder inte uppfyller de väsentliga kraven skall medlemsstaten underrätta den kommitté som inrättats i enlighet med rådets direktiv /189/EEG (artikel 6.1). Om en medlemsstat konstaterar att de båtar och den utrustning som omfattas av direktivet och som bär föreskriven CE-märkning kan äventyra säkerheten och hälsan för personer, egendom eller miljön skall medlemsstaten vidta alla lämpliga provisoriska åtgärder för att återkalla produkten från marknaden eller för att förhindra att den släpps ut (artikel 7.1). Medlemsstaten skall genast underrätta kommissionen om sin åtgärd. Om en medlemsstat konstaterar att en produkt som faller under direktivet är CE-märkt trots att den inte uppfyller direktivets krav skall lämpliga åtgärder vidtas av den medlemsstat som har jurisdiktion över den som utfört märkningen (artikel 7.3). Varje beslut som fattas med stöd av fritidsbåtsdirektivet och som leder till en begränsning av utsläppandet på marknaden av de produkter som direktivet skall tillämpas på skall vara motiverat och den som berörs av beslutet skall underrättas om hur och inom vilken tidsfrist ett överklagande skall ske (artikel 11). Enligt direktivet skall medlemsstaterna anta och offentliggöra de lagar som är nödvändiga för att uppfylla fritidsbåtsdirektivet (artikel 13.1). Medlemsstaterna skall tillämpa bestämmelserna . Medlemsstaterna skall dock godta att de båtar och den utrustning som omfattas av direktivet och som uppfyller de bestämmelser som är i kraft inom deras territorium vid dagen för antagandet av direktivet, vilket skedde , släpps ut på marknaden och tas i bruk av (artikel 13.3). 5 Den svenska regleringen Det finns i princip inga tvingande regler om hur fritidsbåtar skall vara konstruerade. har dock i samråd med övriga nordiska sjöfartsadministrationer, Det och båtbranschen tagit fram frivilliga typprovningsregler. Dessa regler gäller för båtar med en skrovlängd på högst . Reglerna gäller huvudsakligen utformningen av båtens skrov samt vissa installationer, t.ex. av motor. Som bevis på att en båt är konstruerad i enlighet med dessa regler får den förses med en s.k. blå skylt . Dessutom finns det regler om sjövärdighetsbesiktning för fritidsbåtar som har en bruttodräktighet av minst 20. Det finns dock möjligheter för att utfärda föreskrifter om den övervägande delen av de krav som ställs upp i fritidsbåtsdirektivet. har enligt 2 kap 5 § fartygs- säkerhetslagen (1988:49) och 2 kap 4 § första stycket fartygssäkerhets- förordningen (1988:594) möjlighet att meddela föreskrifter om hur ett fartyg skall vara konstruerat, byggt och hållet i stånd för att det skall anses sjövärdigt. har således möjlighet att utfärda föreskrifter om de flesta av de säkerhetskrav som ställs upp i direktivets bilaga 1, t.ex. om kraven på integritet och skrovstyrka, om manöveregenskaper och om installationsarbeten. Däremot saknas möjlighet att föreskriva att fritidsbåtar skall vara märkta med skrovidentitetsbeteckning med vissa tillverkningsuppgifter samt ha en permanent anbringad skylt med uppgift om bl.a. tillverkarens namn, båtkategori och vilket antal personer som tillverkaren rekommenderar under färd (direktivets bilaga 1, avsnitt 2.1 och 2.2). Dessutom saknas möjlighet att föreskriva att alla fritidsbåtar skall vara utrustade med en instruktionsbok innehållande vissa uppgifter (direktivets bilaga 1, avsnitt 2.5). I 4 kap 1 § lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg och i 4 kap 1 § förordningen (1980:789) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg finns ett bemyndigande för att meddela de föreskrifter om fartygs konstruktion, utrustning eller drift som behövs för att förebygga eller begränsa vattenföroreningar. Här finns det således möjlighet att utfärda regler som uppfyller de krav som direktivet ställer när det gäller förebyggande av oavsiktliga utsläpp (direktivets bilaga 1, avsnitt 5.8). Den svenska definitionen av båt finns i 1 kap 2 § sjölagen (1994:1009). Där anges att ett fartyg vars skrov har en största längd av och en största bredd av betecknas skepp. Ett fartyg som inte uppfyller dessa mått kallas båt. Denna gränsdragning stämmer inte överens med den som görs i fritidsbåtsdirektivet, vilket omfattar fartyg med en skrovlängd mellan 2,5 och 24 meter och där skrovbredden saknar betydelse. Lagen om CE-märkning (1992:1534) innehåller regler som i huvudsak överensstämmer med direktivets krav i det avseendet. 5.2 Utformningen av svenska regler -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: I en lag om vissa säkerhets- och miljökrav på| | fritidsbåtar meddelas de grundläggande föreskrifter som behövs för| | att uppfylla fritidsbåtsdirektivet. I lagen meddelas även de | | bemyndiganden som behövs för att regeringen eller den myndighet | | som regeringen bestämmer skall kunna meddela de | | detaljföreskrifter som är nödvändiga. Skälen för regeringens förslag: Regleringen i fritidsbåtsdirektivet är detaljerad. Det kan efter hand visa sig nödvändigt att justera föreskrifterna med hänsyn till utvecklingen inom EU. Lagen bör därför endast innehålla grundläggande bestämmelser om bl.a. tillämpningsområde, märkningsskyldighet och tillsyn. Föreskriftsrätten bör så långt det är möjligt delegeras till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Den myndighet som det ligger närmast till hands att delegera föreskriftsrätten vidare till är . Föreskrifternas materiella innehåll måste stämma överens med och föreskrifterna kan inte heller gå längre än dessa. Det är också naturligt och får förutsättas att detaljerade myndighetsföreskrifter utarbetas efter samråd med berörda myndigheter och branschorganisationer. Sammanfattningsvis föreslås alltså att det materiella innehållet i fritidsbåtsdirektivet införs i svensk rätt genom föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I en lag om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar ges de bemyndiganden för regeringen som behövs. För anmälan av det organ som skall ha till uppgift att göra bedömningen av överensstämmelse finns bestämmelser i lagen (1992:1119) om teknisk kontroll. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: skall ha hand om tillsynen | | över att föreskrifterna följs. | | bör i första hand söka nå rättelse på frivillig| | väg. Om detta inte hjälper får tillsynsmyndigheten meddela de | | förelägganden och förbud som behövs för att se till att meddelade| | föreskrifter följs. Sådana förelägganden och förbud får förenas med| | vite. Skälen för regeringens förslag: Enligt fritidsbåtsdirektivet skall medlemsstaterna vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att fritidsbåtar och utrustning till dessa släpps ut på marknaden och tas i bruk för avsett ändamål endast om de inte äventyrar säkerheten och hälsan för personer, egendom eller miljön (artikel 2.1). Direktivet förutsätter alltså att medlemsstaterna aktivt övervakar att dessa produkter uppfyller direktivets krav. är central förvaltningsmyndighet för de frågor som rör sjöfarten. Verket ansvarar bl.a. för tillsynen över sjösäkerheten och för skyddet för miljön mot förorening från fartyg. Verket har således redan erfarenhet och kompetens inom dessa områden. Det är därför naturligt att låta verket sköta marknadskontrollen enligt fritidsbåtsdirektivet. Även har till uppgift att svara för kontroll och tillsyn av sjöfarten, inklusive fritidsbåtstrafiken. Dessa uppgifter utförs i nära samarbete med . Om i sitt tillsynsarbete eller i sin övervakande verksamhet uppmärksammar något som rör marknadskontrollen enligt fritidsbåtsdirektivet ankommer det på att anmäla detta till som därefter har att ta ställning till vilka nationella eller gemenskapsrättsliga åtgärder som skall vidtas. För att åstadkomma en effektiv övervakning måste tillsynsmyndigheten i vissa fall kunna ingripa med tvingande åtgärder. Marknadsföringslagen innehåller generella föreskrifter om otillbörlig marknadsföring m.m. Fritidsbåtsdirektivets föreskrifter om CE-märkning har emellertid delvis ett annat syfte än marknads- föringslagen. Bestämmelserna i fritidsbåtsdirektivet har tillkommit för att åstadkomma enhetliga regler om märkning och därigenom underlätta en fri rörlighet av fritidsbåtar. Syftet med reglerna är således inte i första hand att komma till rätta med otillbörliga förfaranden vid marknadsföring av fritidsbåtar. Det är därför varken lämpligt eller möjligt att använda marknadsföringslagens sanktionssystem för att komma till rätta med tänkbara former av överträdelser av märkningsföreskrifterna. I likhet med vad som i allmänhet gäller på det marknadsrättsliga området bör emellertid tillsynsmyndigheten i första hand försöka nå rättelse på frivillig väg. Det kan ske genom information om reglernas innebörd och råd till tillverkarna hur de skall förfara för att uppfylla de föreskrivna kraven. Om rättelse inte kan nås på frivillig väg bör tillsynsmyndigheten ha rätt att meddela de förelägganden och förbud som behövs. Sådana förelägganden och förbud bör kunna förenas med vite. I lagen (1992:1534) om CE-märkning finns en bestämmelse om att den som CE-märkt en produkt trots att denna inte överensstämmer med kraven för en sådan märkning skall dömas till böter. Genom att denna lag görs tillämplig på CE-märkningen enligt fritidsbåtsdirektivet finns således även ett straffrättsligt sanktionssystem. Övervakningen i dessa hänseende ankommer på Polisen och . Medlemsstaterna skall utgå ifrån att de produkter som överensstämmer med de standarder som ligger till grund för bedömningen uppfyller direktivets krav. Det kan emellertid tänkas förekomma fall där en fritidsbåt eller utrustning till denna är sådan att den, trots att den har en korrekt åsatt CE-märkning, enligt tillsynsmyndighetens bedömning kan äventyra hälsan och säkerheten för personer, egendom eller miljön. Om tillsynsmyndigheten gör denna bedömning får den endast meddela provisoriska åtgärder i avvaktan på att kommissionen, efter anmälan av medlemsstaten, prövar saken. Denna regel, som återfinns i artikel 7.1 i fritidsbåtsdirektivet, innebär alltså ett undantag från principen om att medlemsstaten skall utgå från att en CE-märkt produkt uppfyller direktivets krav. I lagförslagets 5 § har intagits en bestämmelse som motsvarar artikel 7.1. Utformningen av 5 § har skett i överensstämmelse med vad som framförts bl.a. av Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll SWEDAC vid hearingen på . I de fall då det är uppenbart att en CE-märkning är falsk eller felaktigt åsatt skall inte detta förfaringssätt tillämpas utan i de fallen har tillsynsmyndigheten rätt att själv meddela ett slutligt beslut om t.ex. återkallelse från marknaden. Detta beslut kan sedan givetvis överklagas på sedvanligt sätt. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: kostnader för tillsyn över| | efterlevnaden av reglerna om säkerhets- och miljökrav på | | fritidsbåtar bör till viss del täckas via anslag inom befintliga| | ramar men skall huvudsakligen finansieras via avgifter. Skälen för regeringens bedömning: Som nämnts tidigare finns det , utöver den allmänna regeln i 1 kap 9 § sjölagen om att alla fartyg som hålls i drift skall vara sjövärdiga, inga tvingande regler om hur fritidsbåtar skall vara konstruerade.