prop · GJ03222 · 1996-01-01 00:00:00 — Utbildningskapaciteten vid universitet och högskolor har byggts ut kraftigt . För att få en uppfattning om utbyggnadens betydelse för den relativa utbildningsstrukturen har SCB prognosticerat utbildningsnivån för dem som är födda . Prognosen indikerar att andelen med endast grundskole- eller gymnasieutbildning i de yngsta årgångarna blir något lägre än de närmast äldre årgångarna som andelen med eftergymnasial utbildning beräknas bli i åldergrupperna födda jämfört med i åldergruppen födda . Även inom gruppen 1981- 1985 kan andelen eftergymnasialt utbildade komma att vara av den storleksordningen när alla avslutat sina studier. I SCB:s beräkningar har emellertid inte hänsyn tagits till den föreslagna utbyggnaden av högskolan med ytterligare 30 000 platser eller satsningen på vuxenutbildningen motsvarande 100 000 platser. Dessa förslag innebär dels att andelen av arbetskraften med högst grundskoleutbildning minskar inom flertalet åldersgrupper, dels att andelen med eftergymnasial utbildning kommer att öka ytterligare. Det finns ett flertal såväl internationella som svenska kvalificerade bedömningar av behovet av kunskaps- och kompetensutveckling. I en bilaga till Arbetsmarknadspolitiska kommitténs betänkande (SOU 1996:34) presenterar scenarioberäkningar av utbud och efterfrågan på arbetskraft med olika utbildningar fram . SCB har genomfört liknande beräkningar vars resultat i huvudsak är desamma som . Resultaten av scenarioberäkningar av detta slag får inte övertolkas, vilket både och framhåller. Beräkningarna är i hög grad beroende av de antaganden som görs och oförutsedda händelser såsom kraftig minskning av världshandeln eller dramatiska förändringar i den politiska utvecklingen kan inte beaktas i kalkylerna. De huvudtendenser som beräkningarna pekar på torde dock vara riktiga även om beräkningarna inte tar hänsyn till de föreslagna utbyggnaderna av antalet högskoleplatser och vuxenutbildningsplatser. Den frågeställning som gav i uppgift att belysa var: Vilka krav ställs på arbetskraftens utbildningsstruktur och på den ekonomiska tillväxten om den totala arbetslösheten inte skall överstiga ? I följande tabell har huvudsakliga resultat sammanfattats. Tabell 6.2 Utbud och efterfrågan på olika utbildningskategorier enligt och scenarioberäkningar. Utbildning 1993 2010 Differens Arbets-Utbud Privat OffentlTotalAbs % kraft efter- efter- efter- frågan frågan frågan Grundskola 1 302 717 469 80 549 169 23.6 Gymnasium 2 165 2 795 1 751 546 2 297 498 17.8 Högskola * 2 år647 598 436 388 824 -226-37.8 Högskola * 3 år465 802 566 341 907 -105-13.1 varav naturvetare/civ ing80151 168 30 198 -47-31.1 ekonom/jurist 63 108 140 20 160 -52-48.1 offentlig inriktn218244 82 218 300 -56-23.0 övrig högskoleutb104299 176 73 249 50 16.7 Forskarutbildning25 47 26 30 56 -9-19.1 4 604 4 960 3 248 1 385 4 633 327 6.6 Källa: SOU 1996:34, s. 183 (: Rapporten ingår i kommitténs expertbilaga). Beräkningarna indikerar, att både antalet och andelen av arbetskraften med högst grundskoleutbildning kommer att nästan halveras som de gymnasieutbildades andel tycks komma att öka kraftigt. Antalet personer med kortare högskoleutbildning beräknas minska något som antalet med minst treåriga högskoleutbildningar kan komma att öka mycket kraftigt. För att uppnå kalkylens mål om en total arbetslöshet på högst (varav öppen arbetslöshet) krävs en omfattande omstrukturering och kompetenshöjning av arbetskraften. Trots att utbudet av grundskoleutbildade beräknas minska radikalt finns en potentiell risk för en kvarstående hög arbetslöshet bland de lågutbildade. kalkyler pekar även mot att den efterfrågan på högskoleutbildade, främst inom näringslivet, som krävs för att uppnå målet att reducera arbetslösheten till inte kommer att kunna tillfredsställas utan åtgärder. Trots att utbudet av högskoleutbildade förväntas öka påtagligt indikerar beräkningarna en betydande brist om ingenting görs. Kan inte den ökade efterfrågan på kompetens tillgodoses hämmas BNP-tillväxten och sysselsättningen och därmed möjligheterna att nå kalkylens arbetslöshetsmål. De kvantitativa resultat som och kalkyler visar kan inte tolkas exakt. Tillsammans med övriga forsknings- och utredningsresultat pekar de dock tydligt i riktning mot vilka utbildningsåtgärder som måste vidtas för att öka välståndet och minska arbetslösheten i . För det första krävs en grundskola utan förlorare och en gymnasieskola för alla. Det ställer ökade krav på och gymnasieskolan vad gäller utbildningens måluppfyllelse. För det andra måste betydligt fler ungdomar förmås att fortsätta med eftergymnasiala studier. Det är även väsentligt att fler ungdomar förmås studera vid utbildningsprogram med inriktning mot områden där brister kan förväntas uppstå, framförallt de program som är inriktade mot näringslivet. För det tredje måste fler ungdomar fortsätta med forskarutbildning. För det fjärde krävs att kvaliteten på utbildningarna upprätthålls och utvecklas. Eftersom av arbetskraften omsätts är det för det femte nödvändigt att många av dem som är ute i arbetslivet radikalt ökar sina kunskaper. Det gäller särskilt dem med endast grundskoleutbildning och kortare gymnasieutbildning. Slutligen krävs att lärandet och yrkesträningen i jobbet kopplas till återkommande utbildning under yrkeslivet. Dessa villkor kommer att ställa ökade krav på utbildningsväsendet och på möjligheterna till kompetensutveckling i arbetslivet. 6.3 Satsningen på vuxenutbildning Regeringens förslag: En särskild statlig satsning på vuxenutbildning skall göras för att åstadkomma ett kraftigt kunskapslyft för den grupp vuxna som har störst behov av utbildning och har fått minst av samhällets utbildningsinsatser. Detta görs i syfte att öka sysselsättning och tillväxt. Målgruppen för den särskilda utbildningssatsningen är i första hand vuxna arbetslösa som helt eller delvis saknar treårig gymnasiekompetens. Därutöver skall satsningen också vända sig till anställda som helt eller delvis saknar denna kompetens. Övriga vuxna skall få delta i mån av plats. Satsningen skall också bidra till att utveckla nya former för att möta vuxnas utbildningsbehov och därmed efter femårsperioden kunna avlösas av ett nytt vuxenutbildningssystem. Skälen för regeringens förslag: En kraftfull satsning på vuxenutbildning bör genomföras . Utbildning är ett viktigt medel för att nå regeringens mål att halvera den öppna arbetslösheten och för att långsiktigt skapa bättre förutsättningar för tillväxt. På grund av den ansträngda ekonomin i många kommuner behöver staten satsa extra medel för att vuxenutbildningssatsningen verkligen skall komma till stånd nu och likvärdigt i hela landet. Det gäller att av åstadkomma ett nationellt kunskapslyft, som utan en extraordinär satsning skulle ta betydligt . Satsningen på vuxenutbildning är viktig ur tre perspektiv. För individen handlar det om att genom utbildning få ökat självförtroende, ökade möjligheter att få eller behålla ett jobb och reella möjligheter att utöva inflytande över sin situation, både i arbetet och . Ur arbetslivets perpektiv handlar det om att lägga en bas för lärande i arbetet och förmåga till omställning. Ur samhällets perspektiv slutligen är utbildade kvinnor och män en förutsättning för en levande demokrati. Allas möjlighet till återkommande utbildning är en av de viktigaste fördelningspolitiska åtgärderna för att skapa jämlika och jämställda villkor mellan människor. Kraven på en hög nivå på befolkningens utbildning är, som framgått av avsnittet 6.2, större . Personer med låg utbildningsnivå riskerar att bli förlorare på arbetsmarknaden och i samhällslivet. Utbildningserbjudandet bör därför avse utbildning upp till treårig gymnasiekompetens för vuxna som saknar sådan utbildning. Även kraven på högskolekompetens ökar i arbetslivet. Flera ungdomar än behöver satsa på högskoleutbildning, men dessutom behöver ett betydande antal vuxna också satsa på högre utbildning. Många av dessa vuxna behöver kompletterande utbildning på gymnasienivå för att få en reell tillgång till och behörighet för hög- skoleutbildning. Målgruppen för den särskilda utbildningssatsningen är i första hand vuxna arbetslösa som helt eller delvis saknar treårig gymnasiekompetens. Därutöver skall satsningen också vända sig till anställda som helt eller delvis saknar denna kompetens. Därmed prioriteras de som har kortast utbildning och störst behov av utbildning för att få en starkare ställning på arbetsmarknaden. Övriga vuxna skall få delta i mån av plats. Deras behov av vuxenutbildning skall främst tillgodoses inom ramen för de ordinarie resurserna för vuxenutbildning. Vuxenutbildningssatsningen skall bidra till förnyelse och omställning i arbetslivet. En bas i form av treårig gymnasiekompetens behövs både för att kunna arbeta i och utveckla en modern arbetsorganisation och för att kunna byta yrkes- och utbildningsinriktning. Detta ställer krav på att utbildningen genomförs med moderna arbetssätt där de vuxna genom studiernas uppläggning och arbetsformer tillägnar sig en beredskap att arbeta i en modern arbetsorganisation. Arbetslösa och anställda som riskerar att bli arbetslösa kan genom att skaffa sig en treårig gymnasiekompetens få möjlighet att övergå till branscher där sysselsättningsbehovet förväntas öka . Inte minst viktigt är det att nå dem som är varslade/uppsagda så att de kan komma igång med utbildning. En sådan utbildningsinsats ökar förutsättningarna för tillväxt och är ett verksamt medel i arbetslöshetsbekämpningen. Vuxenutbildningssatsningen kan få en särskilt betydelsfull roll för kvinnor och män i yrken och branscher som drabbas av konjunktur- och strukturförändringar, t.ex. inom kontor, vård och tillverkningsindustri. De kan få den bas i kunskap och kompetensgivande utbildning som är nödvändig för att få en starkare ställning på arbetsmarknaden . Med denna inriktning kan utbildningssatsningen också aktivt bidra till att bryta den könsmässiga snedfördelningen på arbetsmarknaden. Avsikten är också att under den femåriga genomförandeperioden i praktiskt utvecklingsarbete och i konkret tillämpning pröva nya former för att möta vuxnas framtida utbildningsbehov. Därmed kan utifrån praktiska erfarenheter och tillämpningar en grund läggas för det vuxenutbildningssystem som skall formas in . kommer att få i uppdrag att följa utbildningssatsningen. Avsikten är att kommittén för sina slutsatser och förslag om framtida vuxenutbildning skall kunna utgå från de erfarenheter som görs. har i sitt delbetänkande tagit upp frågan om att slå fast vuxnas rätt till viss gymnasial utbildning. Den vuxenutbildningssatsning som initieras kommer att kunna ge erfarenheter även för kommitténs fortsatta överväganden. Regeringens bedömning: Vuxenutbildningssatsningen bör inledas under /97. Staten bör lämna särskilt bidrag för denna satsning med medel som beräknas motsvara kostnadstäckning för minst 100 000 helårsplatser och satsningen bör vara fullt utbyggd . Skälen för regeringens bedömning: Som framgått av avsnittet 6.2 finns det ett starkt behov att så snabbt det går genomföra en rejäl höjning av utbildningsnivån för en stor del av befolkningen. Regeringen har därför tidigare föreslagit att den särskilda satsningen på vuxenutbildning skall inledas redan under /97. Då ökas volymen av åtgärder mot arbetslösheten i form av extra platser för vuxenutbildning. Från inleds i nya former den särskilda vuxenutbildningssatsning som skall pågå . Statens kostnader för denna satsning beräknas uppgå till i storleksordningen för utbildningskostnaden exkl. studiestöd. Dessa medel är beräknade att motsvara hela utbildningskostnaden för åtminstone 100 000 helårsplatser . Inom ramen för denna satsning har 10 000 platser avsatts för folkhögskolorna att fördelas via . Vidare har upp till 4 500 platser avsatts för den treåriga försöksverksamheten med kvalificerad yrkesutbildning. Platserna för kvalificerad yrkesutbildning skall fördelas av kommittén för kvalificerad yrkesutbildning (U 1996:02). 6.4 Kommunernas roll i vuxenutbildningssatsningen Regeringens förslag: Utöver de platser som avsätts för folkhögskolan och för kvalificerad yrkesutbildning skall kommunerna ges ansvaret för att vuxenut- bildningssatsningen genomförs. Kommunerna skall, efter ansökan, få bidrag för vuxenutbildning som ligger på gymnasial nivå. Även statens skolor för vuxna skall kunna få extra medel för gymnasial utbildning som planeras i samverkan med kommuner. Som villkor för att få bidrag skall gälla att verksamheten anordnas utöver den gymnasiala vuxenutbildning som erbjuds med kommunala medel och att omfattningen av denna gymnasiala vuxenutbildning således inte minskas. En delegation skall få regeringens uppdrag att under ett inledningsskede fördela medlen och följa verksamheten. Skälen för regeringens förslag: Huvudansvaret för att denna vuxenut- bildningssatsning genomförs skall, utöver de platser som avsätts för folkhögskolan och för kvalificerad yrkesutbildning, läggas på kommunerna. Därigenom skapas den lokala förankring, det engagemang och den lokala kreativitet som enligt regeringens bedömning är en förutsättning för att denna satsning skall få bästa möjliga genomslag. Regeringen kommer att ange vissa grundläggande mål för fördelningen av medel till satsningen som alla kommuner skall sträva efter att uppnå. Arbetslösa som är i behov av utbildning på gymnasienivå skall prioriteras inom denna satsning. Att lägga ansvaret på kommunerna är naturligt också mot bakgrund av det ansvar som de enligt skollagen redan har för det offentliga skolväsendet för vuxna. Av skollagen framgår att varje kommun har skyldighet att tillhandahålla grundläggande vuxenutbildning och att alla vuxna har rätt att få sådan utbildning om de saknar kunskaper som normalt uppnås i . Varje kommun är också skyldig att se till att svenskundervisning för invandrare (sfi) erbjuds dem som saknar sådana grundläggande kunskaper i svenska språket som utbildningen syftar till att ge. Vidare har varje kommun skyldighet att erbjuda gymnasial vuxenutbildning och påbyggnadsutbildning. De skall sträva efter att erbjuda utbildning som svarar mot efterfrågan och behov. Det finns dock ingen ovillkorlig rätt för vuxna att få ta del av gymnasial vuxenutbildning. Vuxenutbildningssatsningen skall genomföras inom ramen för gällande regelsystem för gymnasial vuxenutbildning eller för annan vuxenutbildning på gymnasial nivå. Kommunerna skall ha frihet att välja den organisation och utnyttja de utbildningsanordnare som är effektivast och som bäst svarar mot målgruppens behov och de lokala förutsättningarna. För anställda bör motsvarande behov särskilt beaktas för personer i branscher med vikande sysselsättning. Utbildningen skall bidra till att könssegregationen på arbetsmarknaden bryts. Här kan s.k. basår, som ger behörighet till högre studier, vara ett värdefullt instrument för rekrytering till utbildningar för branscher och yrken med god tillväxtpotential. Stor flexibilitet parad med hög kvalitet vad gäller utbildningens utformning måste eftersträvas om det skall vara möjligt att nå många vuxna med individuellt skiftande intressen och behov. Det är viktigt med okonventionella lösningar när det gäller former för utbildningen, t.ex. lokaler och undervisningstid. Hänsyn måste tas till kvinnors och mäns olika arbets- och livssituation. I det kommunala ansvaret för vuxenutbildningssatsningen skall ingå - planering och anordnande eller upphandling av utbildning, - inventering av kommunmedborgarnas utbildningsbehov och önskemål, - inventering av den lokala arbetmarknadens utbildnings- - information och uppsökande verksamhet bland målgruppen, - individuella studieplaner, - lokal uppföljning och utvärdering av utbildningssatsningen. Kommunerna ges ansvaret för att detta sker och bör i sina ansökningar ange hur de avser att lägga upp arbetet. Avsikten är inte att kommunerna själva skall genomföra all denna verksamhet. Av särskild vikt är att kommunena etablerar ett nära samarbete med arbetsförmedlingen vid genomförandet så att i första hand arbetslösa som har behov av gymnasieutbildning kan ta del av utbildningssatsningen. För anställda bör kommunen på motsvarande sätt etablera ett nära samarbete med arbetsmarknadens parter. Uppsökande verksamhet och inventering av utbildning- och kompetensbehov bör emellertid också kunna genomföras i stor utsträckning av de lokala parterna på arbetsplatserna eller som ett led i det lokala folkbildningsarbetet. För de arbetslösa som saknar gymnasieutbildning bör individuella studieplaner ingå som en del av handlingsplanen. Kommunerna måste hitta nya samverkansformer med arbetsförmedlingen/arbetsmarknadsinsitutetet så att den sammanlagda kompetensen kommer de arbetssökande till del. Kommunerna har också skyldighet att genomföra prövning för den som vill skaffa sig ett formellt betyg utan att ha gått en kurs. Den som vill ha betyg har rätt att genomgå prövning på den aktuella kursen. Det kan ske vid komvux eller vid en gymnasieskola och skall inom ramen för vuxenutbildningssatsningen kunna ske avgiftsfritt. Regeringen kommer att inbjuda alla landets kommuner att delta i denna femåriga satsning för att åstadkomma ett nationellt kunskapslyft för vuxna. Medlen för genomförande av satsningen kommer att fördelas efter ansökan från kommunerna. Regeringen utgår från att praktiskt taget samtliga landets kommuner själva eller i samverkan med andra kommuner kommer att delta i ut- bildningssatsningen.Varje kommun skall, enligt skollagen, informera om möjlig- heterna till gymnasial utbildning och verka för att vuxna deltar i sådan utbildning. Kommunen har ansvaret för att sådan utbildning erbjuds, men behöver inte själv anordna all vuxenutbildning. Flera kommuner kan ha ett samverkansavtal. En kommun kan via interkommunal ersättning bekosta utbildning för sina invånare i andra kommuner. De kan också köpa utbildning från andra anordnare eller uppdra åt andra att anordna komvux. Inom vuxenutbildnings- satsningen kommer inte samtliga kommuner att själva kunna erbjuda all den utbildning som de egna invånarna önskar och behöver, utan samverkan över kommun- gränser och i regioner kommer att behövas, både för att planera verksamheten och för genomförandet. Därför kommer också kommuner i en region att behöva komma överens om att gemensamt söka bidrag. Regeringen kommer att tillsätta en delegation med uppgift att under ett inledningsskede leda utbildningssatsningen. Delegationen skall fördela medlen till kommunerna och följa den verksamhet i kommunerna som blir resultatet av denna särskilda satsning. Detta arbete kommer att ske i nära samverkan med berörda myndigheter och såväl som parterna på arbetsmarknaden kommer att ges en viktig roll i verksamheten. Ansökningar från kommunerna och det särskilda bidraget skall avse verksamheter som påbörjas tidigast . Utbildningar som startat eller kommer att kunna fullföljas inom ramen för medel som fördelas via . Regeringens bedömning: Den utbildning som ges med hjälp av särskilt bidrag från staten bör avse gymnasial vuxenutbildning. Den enskilda individens önskemål, behov och förutsättningar skall vara styrande och flexibilitet, kvalitet och nytänkande skall prägla utbildningens utformning, inriktning och innehåll. De som inte redan har kompetens motsvarande de kärnämneskurser som ingår i ett slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning skall i första hand erbjudas sådana kurser. Skälen för regeringens bedömning: Utgångspunkten är att det särskilda bidraget från staten avser gymnasial vuxenutbildning upp till treårig gymnasiekompetens. Det innebär att utbildningen skall följa de nationella kursplaner som gäller för gymnasieskolan och gymnasial vuxenutbildning. Det skall ges betyg och betygskriterier skall användas som stöd vid betygssättningen. Även lokala kursplaner fastställda av den lokala styrelsen med därtill hörande betygskriterier kan användas. Utbildning motsvarande kärnämnena i gymnasieskolan skall prioriteras i den särskilda vuxenutbildningssatsningen. Vuxna som inte redan har betyg i kärnämnena från gymnasieskolan eller gymnasial vuxenutbildning eller har motsvarande kompetens genom utbildning vid t.ex. en folkhögskola skall i första hand erbjudas de kärnämneskurser som krävs för ett slutbetyg från gymnasial vuxenutbildning. I gymnasieskolan förekommer en omfattande utbildning i yrkesämnen som ligger inom 13 olika program. I komvux upptar kurser i yrkesämnen inte någon betydande andel av volymen. Mycket talar för att det finns stora behov av utbildning i yrkesämnen även bland den vuxna befolkningen. Inom vuxenutbildningssatsningens ram bör vuxna i betydligt större omfattning än vad som f.n. sker i komvux ges möjligheter att komplettera sina yrkeskunskaper. Många kan behöva bygga på och aktualisera sina yrkeserfarenheter eller en gammal yrkesutbildning genom att gå kurser enligt kursplaner som ligger inom ramen för den nya treåriga gymnasieskolans yrkesämnen. Inom ramen för vuxenutbildningssatsningen bör också lärlingsutbildning och arbetsplatsförlagd utbildning kunna utnyttjas mer än vad som sker , inte minst för yngre vuxna. För att åstadkomma en effektiv utbildningssatsning måste alla som efterfrågar utbildning erbjudas individuell studievägledning. Det gäller att motivera och väcka intresse för utbildning. Avhopp och "felval" kan till stor del reduceras om dessa får möjlighet att göra väl underbyggda val. Vi slipper då ett misslyckande för individen och en kostnad för samhället. Möjlighet till vägledning är särskilt viktig för människor från studieovana miljöer eftersom dessa ofta saknar det informella kontaktnät som hjälper dem att finna vägen till utbildning och bra jobb. Studievägledning är i allra högsta grad en fråga om att genom samhällets insatser sträva efter att ge alla likvärdiga förutsättningar. Utöver gymnasial vuxenutbildning skall kommunerna därför inom ramen för de statliga medlen också kunna erbjuda inledande kurser, t.ex. orienteringskurser eller pröva-på-kurser, som ett led i en aktiv studie- och yrkesvägledning. Dessa kurser vänder sig till vuxna som är osäkra inför att påbörja kompetensinriktade studier och som har oklara studiemål eller yrkesmål. På sådana kurser bör inte betyg sättas. Viktigast av allt är att bryta igenom den rädsla och osäkerhet som på grund av tidigare dåliga erfarenheter av skolan präglar många korttidsutbildades förhållande till utbildning. Kurser med studievägledande syfte fungerar som en introduktion inför valet av fortsatta studier och kan vidare verka för att bryta könstraditionella utbildningsval. De kan också utgöra det första steget i en längre kompetensuppbyggnad. Den goda studiecirkelns prestigelösa karaktär bör kunna vara en inspirationskälla. Kommunerna har här anledning att utnyttja folkbildningens kapacitet och ta till vara dess förmåga att nå ut till de grupper som har störst behov av ytterligare utbildning, t.ex. de som är arbetslösa och korttidsutbildade. Styrande för verksamheten skall vara den enskilda individens önskemål, utbildningsbehov och förutsättningar. För var och en skall en individuell studieplan göras upp och kontinuerligt revideras i dialog mellan skolan och individen. Initiativet till att påbörja en utbildning bör i första hand tas av individen. Utbildning kommer ofta att ingå som en del i den handlingsplan som är en kombinerad utbildnings- och jobbsökarstrategi och initieras av och upprättas på arbetsförmedlingen. Att påbörja en utbildning är då ett resultat av en dialog mellan den enskilde och arbetsförmedlingen. Arbetslösa som är i behov av gymnasieutbildning skall prioriteras till utbildningsplatserna inom den extra statliga vuxenutbildningssatsningen. Det är viktigt att man lokalt finner bra och effektiva former för samverkan i dessa frågor. Kommunerna har som framgått skyldighet att tillhandahålla vuxenutbildning på grundskolenivå och vuxna som saknar grundskolekompetens har rätt att få sådan. Många får också sådan utbildning vid folkhögskolor.