prop · GJ03126 · 1996-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1995/96:126 Förnyad förklaring enligt artikel 46 i Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att godkänner att regeringen avger förklaring enligt artikel 46 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna att utan villkor erkänner den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna som behörig i fråga om tvister som rör tolkningen och tillämpningen av konventionen. 1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 3 2 Ärendet och dess beredning................................. 4 3 Bakgrund................................................... 4 3.1 och dess tilläggsprotokoll....... 4 3.2 Domstolens verksamhet m.m........................... 5 3.3 Konsekvenser av fällande domar...................... 7 4 Överväganden............................................... 8 Bilaga i mål mot . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .............................................. 20 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att godkänner att utan villkor avger sådan förklaring som avses i artikel 46 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. 2 Ärendet och dess beredning Enligt artikel 46 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () kan konventionsstaterna avge förklaring att jurisdiktion i frågor om tolkning och tillämpning av konventionen är tvingande för staten. deponerade hos generalsekreterare en förklaring enligt denna artikel av innebörd att för av räknat från och under förutsättning av ömsesidighet erkände att i alla frågor om tolkning eller tillämpning av konventionen samt av det första och det fjärde tilläggsprotokollet domstolens jurisdiktion skulle vara tvingande i och för sig och utan särskild överenskommelse (prop. 1966:33, bet. UU3, rskr. Det svenska erkännandet av domstolens behörighet har senare förnyats för ytterligare femårsperioder (prop. 1971:13, 1975/76:120, 1980/81:96, 1985/86:94 och 1990/91:79) och löper således ut . Regeringen måste därför ånyo ta ställning till frågan om ett förlängt erkännande av domstolens jurisdik- tion. I fråga om bakgrunden till den ursprungliga svenska förklaringen hänvisas till vad dåvarande chefen för anförde i proposition 1966:33. har varit underkastat jurisdiktion . I regeringens proposition om inkorporering av och andra fri- och rättighetsfrågor (prop. 1993/94:117) föreslog regeringen med utgångspunkt i Fri- och rättighetskommitténs delbetänkande Inkorpo-rering av (SOU 1993:40) att utan begränsning i tiden och utan förbehåll om ömsesidighet, bör erkänna jurisdiktion när det nu gällande tidsbegränsade erkännandet av domstolens jurisdiktion löper ut. Fri- och rättighetskommitténs betänkande har remissbehandlats. Någon särskild remissbehandling av detta ärende har därför inte ansetts behövlig. En förteckning över de remissinstanser som yttrat sig över kommitténs betänkande finns i bilaga 3 till propositionen 1993/94:117. En sammanställning av remiss- yttranden har publicerats och finns tillgänglig i (Ds 1993:90, reviderad upplaga). 3.1 och dess tilläggsprotokoll ratificerades av (prop. 1951:165, bet. UU11, rskr. har också ratificerat elva tilläggsprotokoll till konventionen (prop. 1953:32, 1964:87, 1983/84:31, 1984/85:123, 1985/86:18, 1991/92:165 samt 1994/95:115). Genom de första, fjärde, sjätte och sjunde tilläggsprotokollen har antalet skyddade rättigheter utökats. Det andra protokollet reglerar behörigheten för att avge rådgivande yttranden till . De tredje och åttonde protokollen innefattar vissa förändringar i förfarandet inför och . Det femte protokollet gäller sättet att utse ledamöter i kommissionen och domstolen. Det nionde protokollet ger också en enskild klagande rätt att hänskjuta ett mål till domstolens prövning. Det tionde rör om- röstningsreglerna i vid behandling av klagomål enligt artikel 32 i konventionen. Det elfte protokollet innefattar en genomgripande reformering av övervakningssystemet enligt konventionen. De två sistnämnda protokollen har ännu inte trätt i kraft. Samtliga stater som ratificerat konventionen har numera avgett förklaringar enligt artikel 46. Också rätten för enskilda enligt artikel 25 att anföra klagomål till kommissionen har numera erkänts av samtliga konventionsanslutna stater. Av medlemsstater är det endast , , , , , och som ännu inte har ratificerat konventionen. , , , , , och har erkänt domstolens behörighet för obegränsad tid. Det schweiziska godkännandet av den enskilda klagorätten omprövas dock . Övriga stater har erkänt domstolens behörighet för tidsperioder varierande mellan två och . och har liksom erkänt domstolens behörighet åt gången. Konventionen och protokollen nr 1-8 till denna har införlivats med svensk rätt genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (prop. 1993/94:117, bet. 1993/94:KU24, rskr. 1993/94:246). Lagen trädde i kraft . Också protokoll nr 9 har med verkan från införlivats med svensk rätt (prop. 1994/95:115, bet. 1994/95:UU12, rskr. 1994/95:214). I samband med färdigställandet av regeringens proposition om inkorporering av Europa- konventionen och andra fri- och rättighetsfrågor (prop. 1993/94:117) utarbetades en ny översättning av konventionen och dess tilläggsprotokoll. Den nya översättningen har intagits som bilaga 2 till betänkande, 1994/95:KU5. 3.2 Domstolens verksamhet m.m. Domstolen hade vid utgången av avgjort 527 mål. Flertalet domar har meddelats . Fram till dess hade endast ett åttiotal mål prövats av domstolen. Av de mål som domstolen avgjort rör 31 . I 21 av dessa mål har fastställts att har brutit mot konventionen. 10 av de fällande domarna rör avsaknaden av möjlighet till domstolsprövning av förvaltningsbeslut, i ett fall kombinerat med ägande-rättskränkning. Fyra mål rör frågor i anslutning till omhändertagande av barn enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga eller motsvarande tidigare gällande lagstiftning. Några mål rör kravet på opartisk domstolsprövning och rätten till muntlig förhandling inför domstol. De övriga fällande domarna rör andra rättsområden. De 21 fällande domarna kan jämföras med antalet fällande domar i några andra länder, t.ex. (85), (37), (35), (35), (34) (23), (2) och (1). En redovisning av de domar som meddelats i mål mot finns i bilagan. är endast ett mål mot anhängigt i domstolen. Detta rör frågan om fackliga stridsåtgärder vidtagna mot en oorganiserad arbetsgivare för att förmå denne att träffa kollektivavtal kan anses utgöra en kränkning av arbetsgivarens rätt till skydd för sin negativa föreningsfrihet och om staten, genom att i lagstiftning eller på annat vis ha underlåtit att skydda arbetsgivaren mot stridsåtgärderna, kan ådra sig ansvar för konventionsbrott. Antalet mål som prövats av domstolen har alltså ökat avsevärt . hänsköts 10 mål till domstolens prövning. hänsköts 113 mål på begäran av en stat eller av kommissionen. Protokoll nr 9, som också ger den enskilde klaganden en rätt att hänskjuta mål till domstolens prövning, har hittintills tillämpats endast i ett fåtal fall. I 31 fall har domstolen med tillämpning av detta protokoll avslagit den enskildes begäran om att få målet prövat. Eftersom de mål som prövas av domstolen först måste granskas av kommissionen kan det vara av intresse att se målutvecklingen hos denna för att kunna bedöma domstolens framtida arbetsbörda. Antalet registrerade klagomål hos kommissionen har ökat från några 100 till ca 3 500 vid utgången av 1995. Härtill kommer det stora antalet klagomål som inte registrerats - 10 200 vid utgången av . Den ökande måltillströmningen sammanhänger med att konventionssystemet blivit mer känt i flera stater, men också med utvidgningen av antalet medlemsstater i . Måltillströmningen har gett upphov till stora balanser hos kommissionen och det kan ta innan ett klagomål slutligt prövats av konventionsorganen. Genom protokoll nr 11 till konventionen har ett försök gjorts att åstadkomma en mer rationell målhantering (se prop. 1994/95:115). Enligt detta protokoll skall den nuvarande kommissionen och domstolen avskaffas och ersättas av en ny domstol med heltidsarbetande ledamöter. Reformen träder i kraft efter det att samtliga konventionsstater ratificerat protokoll nr 11 vilket kan beräknas ha skett eller 1997. registrerades 165 klagomål mot hos kommissionen. Flertalet av de klagomål som har riktats mot har dock prövats av kommissionen utan att något brott mot konventionen konstaterats. Åtskilliga har också avvisats av kommissionen av formella skäl. I några fall har staten och den klagande träffat förlikning i saken. De klagomål mot som är under handläggning vid kommissionen gäller frågor av skiftande art. Alltjämt förekommer mål om omhändertagande av barn. En påtaglig ökning av antalet utlänningsmål har kunnat konstateras . Vidare handläggs mål om rättsprövning, skyddet för privatlivet och sjukvårdssekretessen, brottsskadeersättning, Justitiekanslerns tillsyn över domstolarna, samernas jakt- och fiskerätt samt ifrågasatt tillämpning av medverkansreglerna i brotts-balken på skattebedrägeri. 3.3 Konsekvenser av fällande domar Genom den tolkning som domstolen har gett vissa av konventionens bestämmelser har det visat sig att svensk rätt och svensk rättstillämpning inte i alla delar stått i överensstämmelse med åtaganden enligt konventionen. Domstolens avgöranden har därför lett till ett antal lagstiftningsåtgärder på olika områden. Som en följd av domen i målet (dom , Ser. A No 52) har bl.a. införts en bestämmelse i 3 kap. 6 § expropriationslagen (1972:719) som innebär att ett expropriationstillstånd förfaller, om saken inte har fullföljts genom ansökan om stämning till domstol från det att tillståndet beviljades (prop. 1987/88:69, bet. 1987/88:KU38, rskr. 1987/88:189). Domstolens domar i målen Skoogström och McGoff (dom resp. 1984-10- 26, Ser. A No 83) har föranlett ändringar av de svenska häktnings- och anhållandereglerna i 24 kap. (prop. 1986/87:112, bet.1987/88:JuU7, rskr.1987/88:30). Ändringarna innebär bl.a. att häktnings- förhandling alltid måste hållas efter det att den misstänkte berövats friheten, vilket har medfört att domstolarna ibland måste hålla häktningsförhandling samt andra helgdagar. Dessa regler har senare reviderats, dock utan att huvud-regeln ändrats (SFS 1995:1310). Domstolens domar rörande avsaknaden av möjlighet till domstolsprövning av vissa förvaltningsbeslut som ansetts röra den enskildes civila rättigheter (se t.ex. målen Pudas och (dom i båda fallen, Ser. A No 125) har lett till att ett nytt prövningsförfarande (rättsprövning) har införts. Enligt lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut (prop. 1987/88:69, bet.1987/88:KU38, rskr. 1987/88:189) skall Regeringsrätten, på ansökan av enskild pröva om ett avgörande som träffats av regeringen eller av en förvaltningsmyndighet som sista instans strider mot någon rättsregel. Efter skall prövningen av en förvaltningsmyndighets beslut göras av kammarrätt (SFS 1994:1759). Förfarandet gäller sådana förvaltningsärenden som rör myndighetsutövning mot enskilda. Också andra lagstiftningsåtgärder har måst vidtagas. övervägs bl.a. konsekvenserna av dom-stolens dom i målet (dom , Ser. A No 279-A) som gäller sammansättningen av domstol i tryckfrihetsmål. Frågan har behandlats i betänkande SOU 1994:99, Domaren i . Den rättspraxis som utvecklas av domstolen får allt större betydelse för konventionsstaternas interna lagstiftning. I de stater - de flesta - där konventionen utgör en del av den nationella rätten påverkar konventionen och domstolens praxis den nationella rättstillämpningen direkt. I kan - särskilt i Högsta domstolens praxis - iakttas att konventionsorganens avgöranden i ökad utsträckning tas i beaktande vid tolkningen av svenska rättsregler. I lagstiftningsarbetet är det numera inte ovanligt att utförliga resonemang förs om konventionsförenligheten av sådana lagförslag som berör den enskildes konventionsskyddade rättigheter. Utveckligen av praxis i måste således fortlöpande följas av regeringen, av domstolarna och av rättstillämpande myndigheter. Detta har blivit särskilt viktigt sedan konventionen inkorporerats med svensk rätt. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: godkänner att regeringen avger | | förklaring enligt artikel 46 i att | | utan villkor erkänner jurisdiktion i fråga om | | tvister om tolkningen och tillämpningen av . Fri- och rättighetskommitténs förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har riktat någon invändning mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: har under varit underkastat jurisdiktion. Samtliga konventionsanslutna stater har numera också godtagit denna jurisdiktion. Erkännande av domstolens jurisdiktion enligt artikel 46 och av den enskilda klagorätten enligt artikel 25 har för de stater som blivit medlemmar av kommit att bli en förutsättning för medlemsskap. I regeringens proposition om inkorporering av och andra fri- och rättighetsfrågor (prop. 1993/94:117) föreslog regeringen att utan begränsning i tiden och utan förbehåll om ömsesidighet bör erkänna jurisdiktion när det nu gällande tidsbegränsade erkännandet av domstolens jurisdiktion löper ut. Genom att godkänna protokoll nr 11 till konventionen har också godtagit att utan tidsbegränsning eller andra villkor underkastar sig den nya Europa- domstolens jurisdiktion såvitt gäller tolkningen och tillämpningen av Europakon- ventionen. Enligt regeringens uppfattning bör en ny förklaring enligt artikel 46 kunna avges utan begränsning i tiden. Erkännandet behöver inte längre förknippas med ömsesidighetsvillkor. Det skall avse domstolens behörighet enligt såväl konventionen som det första, det fjärde, och det sjunde tilläggsprotokollet. i mål mot * (dom , Ser. Målet rörde främst i vad mån en rätt för fackförening att sluta kollektivavtal kunde härledas ur artikel 11 i konventionen (skyddet för före- ningsfriheten). hade vägrat sluta kollektivavtal med . ansåg att förbundets rättigheter enligt artikel 11 därigenom blivit kränkta och att avtalsverkets handlingssätt också varit diskriminerande mot förbundet eftersom slutit kollektivavtal med flera andra stora fackföreningskollektiv och oberoende förbund. Domstolen, som konstaterade att på olika sätt kunde agera i förhållande till den och att förbundet hade rätt att förhandla med , fann, liksom kommissionen, att någon kränkning av konventionen inte förevarit. och (dom , Ser. A No 21) Målet rörde fackliga rättigheter. Klagandena var anslutna till respektive SR. Dessa förbund hade deltagit i en konflikt på arbetsmarknaden som innefattat såväl strejk som lockout. Sedan konflikten avblåsts träffades kollektivavtal, vilket bl.a. innefattade rätt till retroaktiva lönepåslag, dock inte för medlemmar i förbund som varit uttagna i konflikten. Klagandena, som inte personligen varit uttagna i konflikt, klagade över att de inte erhållit de retroaktiva tilläggen och gjorde gällande att detta innefattade brott mot artikel 11 (skyddet för föreningsfriheten) och att de utsatts för en dis- kriminerande behandling i strid med artikel 14. Domstolen, som konstaterade att konventionen inte ger någon rätt till retroaktiv löneersättning, fann att klagandena inte på något vis förvägrats rätten att som medlemmar av en fackförening främja sina intressen och således att något konventionsbrott inte ägt rum. (dom , Ser. A No 52 och dom 1984-12- 18, Ser. A No 88) Målet gällde två fastigheter i som , 25 respektive , varit belagda med expropriationstillstånd och därtill knutna byggnadsförbud. Fastighetsägarna saknade enligt svensk lag möjlighet att få * Hänvisningarna avser publikationen Publications of Court of Human Rights, Series A: Judgments and Decisions, , . tid för tillstånden bestämd eller att få någon slags ekonomisk ersättning. Domstolen fann att dessa omständigheter i förening innebar en kränkning av artikel 1 i första tilläggsprotokollet (skyddet för äganderätten). Domstolen fann också att artikel 6 i konventionen kränkts därigenom att fastighetsägarna enligt svensk rätt saknade möjlighet att få tvisten mellan dem och prövad i domstol. Fastighetsägarna tillerkändes skadestånd av svenska staten med 800 000 respektive jämte ersättning för rättegångskostnader. Skoogström (dom , Ser. A No 83) Målet rörde samma fråga som målet McGoff, se nedan. I domen avskrev domstolen målet från vidare handläggning sedan regeringen och klaganden träffat förlikning. Enligt förlikningen åtog sig regeringen att vidta lagstift- ningsåtgärder i syfte att bringa regler i överens-stämmelse med artikel 5 (3) i konventionen. Klaganden tillerkändes ersättning för rättegångskostnader. McGoff (dom , Ser. A No 83) Målet gällde hur länge en person får hållas frihetsberövad innan frihets-berö- vandet skall prövas av en domstol. McGoff var häktad i sin frånvaro, greps och placerades i häkte och förvarades där innan häktningsfrågan prövades vid en förhandling i tingsrätten där McGoff var närvarande. Domstolen fann att överskred vad som avses med uttrycket promptly i artikel 5 (3) i konventionen. I bestämmelsen anges att var och en som berövats sin frihet har rätt att bli ställd inför domstol promptly . Domstolen fann således att denna artikel blivit kränkt. McGoff tillerkändes ersättning för rättegångskostnader. (dom , Ser. A No 116) Målet gällde tillämpningen av bestämmelserna i personalkontrollkungörelsen (1969:446). anställdes som vikarierande museitekniker vid i , som ligger i anslutning till örlogsbasen inom militärt skyddsområde. Han informerades om att skälet härtill var resultatet av den personkontroll som utförts beträffande honom. Han informerades dock inte närmare om vad som legat till grund för resultatet av personalkontrollen. gjorde gällande att personalkontrollen inneburit brott bl.a. mot artiklarna 8 (rätten till skydd för privatlivet) och 10 (rätten till yttrande-och åsiktsfrihet) samt mot artikel 13 (rätten till ett effektivt rättsmedel för att påtala konventionsbrott). fann enhälligt att någon kränkning inte förevarit av artiklarna 8 och 10. Domstolens majoritet fann inte heller att artikel 13 blivit kränkt eftersom hade vissa möjligheter att anföra klagomål hos och kammarrätten, då det gällde att få information om utfallet av personalkontrollen, samt hos och Justitiekanslern. Pudas (dom , Ser. A No 125) Målet gällde om det krav på domstolsprövning av tvister om civila rättigheter och skyldigheter som föreskrivs i konventionens artikel 6 (1) gäller vid prövning av en fråga om indragning av trafiktillstånd enligt yrkestrafiklagen (1979:559). Pudas, som bedrev taxirörelse i , fick sitt trafiktillstånd indraget. Svensk rätt medgav inte att en sådan fråga kunde bli prövad av domstol. Domstolen fann att artikeln var tillämplig och att avsaknaden av domstolsprövning innefattade en kränkning av nämnda artikel. Pudas tillerkändes ideellt skadestånd med samt ersättning för rättegångskostnader. (dom , Ser. A No 125) Liksom i fallet gällde målet expropriationstillstånd och möjligheten att få en tvist om ett sådant tillstånd prövad av domstol. Eftersom någon sådan möjlighet inte fanns enligt svensk rätt fann domstolen att artikel 6 (1) blivit kränkt. tillerkändes ersättning för rättegångskostnader. (dom , Ser A No 130) Målet gällde omhändertagande och fosterhemsplacering av makarna tre barn enligt lagen om vård av unga och huruvida de åtgärder som vidtagits av svenska myndigheter innefattade en kränkning av artikel 8 i konventionen (skyddet för familjefriden). Domstolen fann att beslutet att omhänderta barnen var berättigat men att placeringen av barnen i olika fosterhem långt ifrån det ursprungliga föräldrahemmet och långt ifrån varandra innebar en kränkning av artikel 8. Föräldrarna tillerkändes skadestånd med jämte ersättning för rättegångskostnader. Ekbatani (dom , Ser. A No 134) Målet gällde om de svenska reglerna för rättegång i hovrätt uppfyllde kriterierna i artikel 6 i konventionen, som bl.a. ger var och en åtalad person rätt att få sin sak prövad av domstol vid en fair and public hearing . Ekbatani dömdes vid en tingsrätt för olaga hot till dagsböter efter sedvanlig huvudförhandling. Den hovrätt till vilken Ekbatani överklagat domen avgjorde målet utan huvudförhandling i enlighet med reglerna i den svenska och fastställde därvid tingsrättens dom. Domstolen fann att artikel 6 kränkts eftersom Ekbatani förvägrats muntlig förhandling i hovrätten. Ekbatani tillerkändes ersättning för rättegångskostnader. Langborger (dom , Ser. A No 155) Målet gällde om bostadsdomstolen genom sin sammansättning med intresseledamöter kunde anses som en opartisk domstol i den mening som avses i artikel 6 i konventionen i en tvist mellan en hyresgäst som inte var ansluten till och en hyresvärd som var ansluten till . Tvisten gällde giltigheten av en s.k. förhandlingsklausul ingången mellan och . Vid prövningen av målet bestod bostadsdomstolen av två juristdomare och två intresseledamöter utsedda på förslag av de nämnda intresseorganisationerna. fann att det inte fanns anledning att hysa något tvivel om intresseledamöternas personliga opartiskhet. Men de hade enligt domstolen nära förbindelse med de organisationer som nominerat dem och som båda hade ett intresse av att förhandlingsklausulen ej förklarades ogiltig. ansåg därför att klaganden hade rimlig anledning att misstänka att intresse- ledamöterna hade ett gemensamt intresse som stred mot hans eget i rättegången och att den intressebalans som normalt ligger i bostads-domstolens sammansättning därför kunde rubbas. fann således att artikel 6 i konventionen hade kränkts. Langborger tillerkändes ersättning för rät- tegångskostnader. (dom , Ser. A No 156) Målet rörde s.k. flyttningsförbud utfärdat enligt 28 § socialtjänstlagen (1980:620) sedan ett omhändertagandebeslut blivit hävt. Klagomål an- fördes av barnets mor och barnet självt i första hand enligt artiklarna 6 och 8 i konventionen. När målet prövades hade flyttningsförbudet varit i kraft från det omhändertagandet hävts. Även om det ursprungliga flyttningsförbudet varit motiverat, kunde, enligt , det långvariga förbudet i kombination med umgänges-rättsbegränsningar inte anses acceptabelt. Begränsningarna var f.ö. inte heller lagligen grundade. I dessa hänseenden fann domstolen att artikel 8 kränkts. Klagandena saknade möjlighet att få prövning i domstol av de beslutade begränsningarna i umgängesrätten. Denna brist fann utgöra en kränkning av artikel 6. Klagandena tillerkändes skadestånd med jämte ersättning för rättegång kostnader. Tre Traktörer (dom , Ser. A No 159) Målet gällde indragning av utskänkningstillstånd enligt lagen (1977:293) om handel med drycker. Klaganden, ett aktiebolag som drev en restaurangrörelse i , fick sitt utskänkningstillstånd indraget. Klaganden gjorde gällande att beslutet kränkt bolagsmännens äganderätt och således artikel 1 i första tilläggsprotokollet samt att en kränkning också förelegat av artikel 6 därigenom att klaganden saknade laglig möjlighet att få återkallelsebeslutet prövat av domstol. fann att en kränkning av artikel 6 förevarit i sistnämnda hänseende men fann att någon annan kränkning av konventionen inte förekommit. Klaganden tillerkändes ersättning för rättegångskostnader. (dom , Ser. A No 163) Målet gällde huruvida ett långvarigt byggnadsförbud utfärdat med stöd av byggnadslagen (1947:385) innefattade en kränkning av klagandens äganderättsskydd enligt artikel 1 i första tilläggsprotokollet. Målet gällde också om beslut att inte ge byggnadslov innefattade en prövning av klagandens civila rättigheter så att klaganden hade en rätt enligt konventionen att få beslutet om förlängning av byggnadsförbuden prövade av domstol.