prop · GJ0352 · 1996-01-01 00:00:00 — -------------------------------------------------------------------- Regeringen får meddela före- Regeringen får meddela föreskrifter skrifter om undantag från till- om undantag från tillståndskravet ståndskravet enligt första och enligt första och andra styckena i andra styckena i fråga om sådan fråga om sådan handel med handel med skjutvapen som skjutvapen som regleras genom regleras genom föreskrifterna i föreskrifterna i vapenlagen vapenlagen (1973:1176) eller (0000:0000) eller sådan hantering sådan hantering av ammunition av ammunition eller annan eller annan explosiv vara som explosiv vara som regleras genom regleras genom föreskrifterna i föreskrifterna i lagen (1988:868) lagen (1988:868) om brandfarliga om brandfarliga och explosiva och explosiva varor. 6 § Krigsmateriel får inte föras ut ur landet utan tillstånd av regeringen, om inte annat följer av denna lag eller annan författning. I fråga om programvara likställs med utförsel överföring till utlandet genom telekommunikation eller på annat liknande sätt. I ärenden som inte avser utförsel i större omfattning eller som i övrigt inte är av större vikt får det statsråd som har till uppgift att föredra ärenden om utförsel av krigsmateriel pröva frågor om tillstånd enligt första stycket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om utförsel av 1. skjutvapen och tillhörande ammunition för enskild persons räkning samt skjutvapen och därtill hörande ammunition för användning vid jakt, tävling eller övning utom riket, 2. skjutvapen för reparation, översyn eller annan liknande åtgärd, 3. skjutvapen som förts in i landet för åtgärd som avses i 2, -------------------------------------------------------------------- 4. sådana jakt- och tävlings- 4. sådana jakt- och tävlings- skjutvapen och tillhörande ammu- skjutvapen och tillhörande ammu- nition som har förts in i landet nition som har förts in i landet i i enlighet med bestämmelserna i enlighet med bestämmelserna i 16 § 2 vapenlagen (1973:1176). 2 kap. 13 § b vapenlagen (0000: 0000). Denna lag träder i kraft . 4 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:122) om ändring i lagen (1992:1300) om krigsmateriel Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1992:1300) om krigsmateriel i paragrafens lydelse enligt lagen (1994:122) om ändring i nämnda lag samt övergångsbestämmelserna till lagen (1994:122) om ändring i lagen (1992:1300) om krigsmateriel skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 § Krigsmateriel får inte tillverkas här i landet utan tillstånd av regeringen. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från detta tillståndskrav för -------------------------------------------------------------------- 1. ändring eller ombyggnad av 1. ändring eller ombyggnad av skjutvapen i de fall som avses i skjutvapen i de fall som avses i 24 § första stycket vapenlagen 4 kap. 1 § vapenlagen (0000: (1973:1176), 0000), 2. tillverkning av enstaka skjutvapen och av ammunition för tillverkarens eget bruk, 3. årlig tillverkning för medicinska eller farmaceutiska ändamål eller för forskningsändamål av högst kemiska produkter som klassificeras som krigsmateriel. Bestämmelsen i första stycket gäller inte för sådana statliga myndigheter som inte är affärsverk. -------------------------------------------------------------------- Denna lag träder i kraft den dag Denna lag träder i kraft, i fråga regeringen bestämmer. om 3 § andra stycket första punkten , och i övrigt den dag regeringen bestämmer. 5 Förslag till lag om ändring i tullagen (1994:1550) Härigenom föreskrivs att fjärde punkten i övergångsbestämmelserna till tullagen (1994:1550) skall ha följande lydelse. Bestämmelser om anmälnings- och uppgiftsskyldighet och om kontrollverksamhet enligt den upphävda tullagen skall fortfarande gälla ifråga om krigsmateriel som avses i lagen (1992:1300) om krigsmateriel och produkter som avses i lagen (1991:341) om strategiska produkter när krigsmaterielen eller produkterna förs ut ur landet till ett land som är medlem i Europeiska unionen. Bestämmelser om anmälnings- och uppgiftsskyldighet enligt den upphävda tullagen, samt 63 §, 64 § till den del den avser skyldighet att stanna på tullmyndighets anmaning och 65 § samma lag skall fortfarande gälla för varor som skall beskattas enligt lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska unionen. Detsamma gäller a. narkotika som avses i narkotikastrafflagen (1968:64), b. injektionssprutor och kanyler, c. dopningsmedel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, -------------------------------------------------------------------- d. vapen och ammunition som d. vapen och ammunition som avses i vapenlagen (1973:1176), avses i vapenlagen (1995:0000), e. springstiletter, springknivar, knogjärn, kaststjärnor, riv- eller nit- handskar och batonger samt karatepinnar, blydaggar, spikklubbor eller liknande, f. kulturföremål som avses i 5 kap. 4-6 §§ lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., g. hundar och katter för annat ändamål än handel, h. spritdrycker, vin eller starköl, som förs in i landet från eller förs ut ur landet till ett land som är medlem i den Europeiska unionen om införseln eller utförseln står i strid med förbud eller sker med stöd av tillstånd som föranletts av vilseledande uppgift. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till l. vapenlag, 2. lag om ändring i lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål, 3. lag om ändring i lagen (1992:1300) om krigsmateriel, 4. lag om ändring i lagen (1994:122) om ändring i lagen (1992:1300) om krigsmateriel, 5. lag om ändring i tullagen (1994:1550). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget innefattar i huvudsak en systematisk och språklig översyn av vapenlagen (1973:1176) samt en anpassning till tvingande regler i om kontroll av förvärv och innehav av vapen (91/477/EEG). Det är således inte fråga om en mer genomgripande förändring av vapenlagens grund- läggande materiella bestämmelser. En omprövning av regelsystemets innehåll kan bli aktuell, sedan 1995 års vapenutredning har avslutat sitt arbete, vilket förväntas ske före utgången av . Med dessa utgångspunkter innebär det remitterade förslaget att flertalet av vapenlagens bestämmelser efter endast språkliga justeringar förts över till den nya lagen. Lagrådet har vid sin granskning kunnat konstatera att det sakliga innehållet i en del av dessa bestämmelser kan ifrågasättas från sådana synpunkter som en lagrådsgranskning skall tillgodose. Det bör i sammanhanget noteras att den nuvarande vapenlagen inte granskades av lagrådet. Eftersom det kan förväntas att vapenlagen inom en förhållandevis kommer att i viktiga delar genomgå en saklig revision och att denna blir föremål för lagrådsgranskning, anser Lagrådet att det inte är angeläget att redan nu gå in på en närmare granskning av de materiella bestämmelserna i förslaget. Denna paragraf, som är avsedd att reglera förfarandet när en resande fört med sig vapen till för personligt bruk men saknat rätt att föra in det, motsvarar 17 § i nuvarande vapenlag, vilken i sin tur utan sakliga ändringar hämtats från 35 § 2 mom. vapenförordning. gäller emellertid generella bestämmelser om förfarandet med varor som inte får föras in till riket, se lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. samt särskilt 28 och 29 §§ tullförordningen (1994:1558). Dessa bestämmelser avviker i flera hänseenden från regleringen i förevarande paragraf, även om de i praktiken torde leda till ett likartat resultat. Lagrådet saknar underlag för att bedöma om en särreglering beträffande vapen alltjämt är motiverad i förevarande hänseende men förordar att det i det fortsatta arbetet övervägs om inte paragrafen kan utgå. Förslaget innebär att polismyndigheten skall föra register över tillstånds- pliktiga vapeninnehav och beslut enligt vapenlagen. En motsvarande bestämmelse finns i 47 § gällande vapenlag under . Den nu föreslagna paragrafen, som alltså reglerar även annan registrering än sådan som avser tillståndspliktiga vapeninnehav, är placerad i det kapitel som rubriceras Tillstånd med . Enligt Lagrådets mening blir en sådan placering missvisande med hänsyn till bestämmelsens innehåll. En möjlighet är att bestämmelsen i stället tas in i ett särskilt kapitel, förslagsvis som ett nytt 9 kap., med rubriken över vapeninnehav och beslut. Enligt förslaget skall ett vapen som innehafts, överlåtits eller lånats ut enligt 1 § eller som använts enligt 2 § a i kapitlet förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma skall gälla ammunition som innehafts enligt 2 § d eller överlåtits enligt 2 § e. Detta innebär en avvikelse från formuleringen i 40 § nuvarande vapenlag, enligt vilken förutsättningen för förverkande är att egendomen har varit föremål för brott enligt motsvarande paragrafer. Nuvarande reglering torde i enlighet härmed innebära att förverkande inte kan ske vid ett förfarande som visserligen omfattas av något av de förbud som avses i de ifrågavarande paragraferna men likväl är straffritt enligt all- männa ansvarsfrihetsregler, t.ex. därför att handlingen ägt rum i en nödsituation. Lagrådet vill förorda att man återgår till den tidigare formuleringen, eftersom det i annat fall uppkommer en saklig skillnad i förhållande till den tidigare regleringen som inte torde vara avsedd. Första och andra meningarna bör i så fall lyda: Ett vapen som har varit föremål för brott som avses i 1 § eller 2 § a skall förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller ammunition som har varit föremål för brott som avses i 2 § d eller 2 § e. I första stycket anges enligt förslaget att bestämmelser om beslag gäller även vid förverkande enligt förevarande lag. Med hänsyn till att det enligt 27 kap. 1 § generellt föreskrivs att föremål som skäligen kan antas vara förverkat genom brott får tas i beslag är bestämmelsen överflödig, och den blir även missvisande så till vida som regler om beslag gäller även för andra fall än då ett föremål kan antas bli förverkat. Lagrådet förordar att stycket utgår. Den bestämmelse som enligt förslaget upptas i andra stycket bör då förslagsvis få följande lydelse: En av förordnad jakttillsynsman samt en tjänsteman vid eller eller en särskilt förordnad tjänsteman vid har samma befogenhet som en polisman att ta sådan egendom i beslag som skäligen kan antas vara förverkad enligt denna lag. I punkt 7 föreskrivs att äldre bestämmelser gäller i fråga om överklagande av ett beslut som har meddelats före nya vapenlagens ikraftträdande . Med övergångsbestämmelsen avses att ange att alla överklaganden, oavsett i vilken instans de förekommer, skall handläggas enligt den tidigare gällande ordningen, om den första beslutsinstansens - polismyndigheten - avgörande har meddelats före . Detta kommer med den föreslagna formuleringen inte till klart uttryck, t.ex. när polismyndighetens beslut har meddelats före men detta har överklagats och beslut har meddelats efter nämnda datum. En annan utformning av övergångsbestämmelsen är därför att föredra. Lagrådet förordar att övergångsbestämmelsen ges följande lydelse: I fråga om överklagande gäller äldre bestämmelser, om polismyndighetens beslut har meddelats före ikraftträdandet . Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. om kontroll av förvärv och innehav av vapen (91/477/EEG) -------------------------------------------------------------------------------- --------- EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta, med beaktande av kommissionens förslag1, i samarbete med , med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och med beaktande av följande: Enligt artikel 8a i fördraget skall den inre marknaden upprättas . Den inre marknaden omfattar ett område utan inre gränser med fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital, i enlighet med bestämmel- serna i fördraget. fastställde uttryckligen som mål vid mötet i att avskaffa alla polis- och tullformaliteter vid gemenskapens inre gränser. Ett fullständigt avskaffande av kontroll och formaliteter vid gemenskapens inre gränser förutsätter att vissa grundläggande villkor uppfylls. Kommissionen konstaterade i sin vitbok av den inre marknaden att avskaffandet av personkontrollen och säkerhetskontrollen av transporterade föremål bland annat förutsätter en tillnärmning av vapenlagstiftningen. 1 EGT nr C 235, , s. 8 och EGT nr C 299, 28.11.1989, s. 6. 2 EGT nr C 231, , s. 69 och EGT nr C 158, , s. 89. 3 EGT nr C 35, , s. 5. Avskaffandet av kontrollen av vapeninnehav vid gemenskapens inre gränser kräver att effektiva regler införs som gör det möjligt att inom medlemsstaterna kontrollera förvärv och innehav samt överföring av skjutvapen till en annan medlemsstat. Systematiska kontroller vid gemenskapens inre gränser bör därför avskaffas. Det ömsesidiga förtroende inom området för skydd av personers säkerhet, som dessa regler kommer att skapa mellan medlemsstaterna, blir större om reglerna har stöd av en delvis harmoniserad lagstiftning. Det kunde därför vara lämpligt att bestämma kategorier av skjutvapen som privatpersoner inte alls får förvärva eller inneha eller som de får inneha endast med särskilt tillstånd eller efter anmälan. Det bör i princip vara förbjudet att inneha vapen vid passage från en medlemsstat till en annan; ett undantag härifrån kan bara godtas om ett förfarande antas som gör det möjligt för medlemsstaterna att hålla sig underrättade om när ett skjutvapen förs in på deras territorium. Smidigare regler bör dock antas för jakt och tävlingsskytte för att inte inskränka den fria rörligheten för personer mer än nödvändigt. Direktivet berör inte medlemsstaternas rätt att vidta åtgärder för att förhindra illegal handel med vapen. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Med vapen och skjutvapen menas i detta direktiv föremål som definieras i bilaga 1. Skjutvapen klassificeras och definieras i avsnitt II i bilaga 1. Med vapenhandlare menas i detta direktiv varje fysisk eller juridisk person vars näringsverksamhet helt eller delvis utgörs av tillverkning, handel, byteshandel, uthyrning, reparation eller ombyggnad av skjutvapen. Vid tillämpningen av detta direktiv skall en person betraktas som bosatt i det land som anges i adressen i någon handling som utvisar personens hemvist, såsom pass eller identitetskort som visas upp för myndigheterna i ett med- lemsland eller för en vapenhandlare vid kontroll av innehav eller vid förvärv. Europeiska skjutvapenpasset är en handling som på begäran utfärdas av en medlemsstats myndigheter för en person som legalt förvärvar och använder ett skjutvapen. Passet skall ha en giltighetstid av högst . Giltighetstiden får förlängas. Om endast skjutvapen ur kategori D är införda i passet skall den högsta giltighetstiden vara . Passet skall innehålla de upplysningar som finns i bilaga 2. Europeiska skjutvapenpasset är en personlig handling där det eller de skjutvapen förs in som passets innehavare äger och använder. Den som använder skjutvapnet skall alltid medföra passet. Förändringar i skjutvapeninnehavet eller i skjutvapnets egenskaper skall anges i passet, liksom förlust eller stöld av skjutvapnet. Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av nationella bestämmelser om rätten att bära vapen och om jakt och tävlingsskytte. Detta direktiv skall inte tillämpas på förvärv och innehav av vapen och ammunition i enlighet med den nationella lagstiftningen av de väpnade styrkorna, polisen, offentliga myndigheter eller av samlare och institutioner som anlägger kulturella och historiska aspekter på vapen och som erkänts som sådana av den medlemsstat inom vars territorium de är verksamma. Det gäller inte heller för kommersiell överlåtelse av krigsvapen och ammunition till sådana vapen. Medlemsstaterna får i sin lagstiftning anta strängare bestämmelser än vad som föreskrivs i detta direktiv, med förbehåll för de rättigheter som ges personer bosatta i medlemsstaterna genom artikel 12.2. Harmonisering av lagstiftningen om skjutvapen Åtminstone när det gäller kategorierna A och B skall varje medlemsstat göra utövandet av verksamhet som vapenhandlare beroende av ett tillstånd som minst skall grundas på en kontroll av vapenhandlarens personliga och yrkesmässiga hederlighet. Om det rör sig om en juridisk person skall kontrollen avse före- tagsledaren. När det gäller kategorierna C och D skall varje medlemsstat, som inte gör utövandet av verksamheten som vapenhandlare beroende av ett tillstånd, kräva en anmälan av verksamheten. Varje vapenhandlare skall föra ett register över de skjutvapen i kategorierna A, B och C som han tar emot eller lämnar ut, med uppgifter som möjliggör identifiering av vapnet, särskilt typ, märke, modell, kaliber och tillverkningsnummer samt namn och adress på leverantörer och förvärvare. Medlemsstaterna skall regelbundet kontrollera att vapenhandlarna respekterar denna skyldighet. Vapenhandlaren skall bevara registret , även efter det att verksamheten har upphört. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3 skall medlemsstaterna bara tillåta förvärv och innehav av skjutvapen tillhörande kategori B för personer som har giltiga skäl och som a) fyllt utom i fall av jakt eller tävlingsskytte, b) inte kan antas utgöra en fara för sig själv eller för allmän ordning och säkerhet. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3 skall medlemsstaterna bara tillåta personer som uppfyller kraven i första stycket a att inneha skjutvapen i kategorierna C och D. Medlemsstaterna får återkalla tillståndet att inneha skjutvapen om något av villkoren i första stycket b är uppfyllt. Medlemsstaterna får inte förbjuda personer bosatta inom deras territorier att inneha vapen som förvärvats i en annan medlemsstat, om de inte förbjuder förvärv av samma vapen inom sitt eget territorium. Medlemsländerna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att förbjuda förvärv och innehav av skjutvapen och ammunition tillhörande kategori A. I särskilda fall får de behöriga myndigheterna bevilja tillstånd för sådana skjutvapen och sådan ammunition om det inte strider mot allmän ordning och säkerhet. Ett skjutvapen i kategori B får inte förvärvas inom en medlemsstats territorium utan den medlemsstatens tillstånd. Ett sådant tillstånd får inte ges till en person som är bosatt i en annan medlemsstat utan den senare statens föregående samtycke. Ett skjutvapen i kategori B får inte innehas inom en medlemsstats territorium utan den medlemsstatens tillstånd. Om innehavaren av vapnet är bosatt i en anan medlemsstat skall denna informeras. Tillstånd att förvärva och tillstånd att inneha ett skjutvapen i kategori B får ges i ett gemensamt förvaltningsbeslut. Innehav av ett skjutvapen i kategori C är bara tillåtet om innehavaren har lämnat uppgift om detta till myndigheterna i den medlemsstat där vapnet innehas. Medlemsstaterna skall föreskriva att alla skjutvapen i kategori C som innehas inom deras territorier men som inte tidigare anmälts, skall anmälas senast efter ikraftträdandet av den nationella lagstiftning som antas för att genomföra detta direktiv. Varje säljare, vapenhandlare och privatperson skall informera myndigheterna i den medlemsstat där transaktionen äger rum om överlåtelse eller utlämnande av ett skjutvapen i kategori C med angivande av de uppgifter som krävs för att vapnet och förvärvaren skall kunna identifieras. Om den som förvärvar ett sådant skjutvapen är bosatt i en annan medlemsstat skall denna informeras om förvärvet av såväl medlemsstaten där transaktionen ägde rum som av förvärvaren. Om en medlemsstat förbjuder eller kräver tillstånd för förvärv och innehav av ett skjutvapen i kategori B, C eller D inom sitt territorium, skall den underrätta de andra medlemsstaterna om detta; dessa stater skall enligt artikel 12.2 föra in en uttrycklig anmärkning om detta förhållande i varje europeiskt skjutvapenpass som de utfärdar för ett sådant skjutvapen. Överlämnande av ett skjutvapen i kategori A, B och C till en person som inte är bosatt i den aktuella medlemsstaten skall tillåtas under förutsättning att bestämmelserna i artikel 6-8 iakttas, om - förvärvaren fått tillstånd enligt artikel 11 att själv utföraöverföringen till det land där han är bosatt, - förvärvaren lämnar in en skriftlig anmälan där han intygar och motiverar sin avsikt att inneha skjutvapnet i den medlemsstat där förvärvet skett, förutsatt att han uppfyller medlemsstatens rättsliga villkor för innehavet. Medlemsstaterna får tillåta tillfälliga överlämnanden av skjutvapen enligt närmare föreskrifter som de själva bestämmer. Bestämmelserna för förvärv och innehav av ammunition skall vara samma som de som gäller för innehav av de skjutvapen som ammunitionen är avsedd för. Formaliteter för förflyttning av vapen inom gemenskapen Skjutvapen får utan att det påverkar tillämpningen av artikel 12 föras över från en medlemsstat till en annan endast i enlighet med bestämmelserna i följande stycken. Dessa bestämmelser skall också gälla för överföring av skjutvapen efter försäljning via postorder. Om ett skjutvapen skall föras över till en annan medlemsstat, skall den berörda personen först lämna följande uppgifter till den medlemsstat där skjutvapnet finns: - Namn och adress på den som säljer eller överlåter skjutvapnetoch på den som köper eller förvärvar det eller i förekommandefall ägaren. - Den adress som skjutvapnet skall transporteras till. - Antalet skjutvapen som skall transporteras. - Uppgifter som möjliggör identifiering av skjutvapnet samt en angivelse om att vapnet har kontrollerats i enlighet med konventionen av om ömsesidigt erkännande av kontrollmärkning av handeldvapen. - Dag för avsändandet och beräknad ankomstdag. Upplysningarna i de sista två strecksatserna behöver inte lämnas om överföringen sker mellan två vapenhandlare. Medlemsstaten skall undersöka under vilka omständigheter överföringen skall ske, särskilt med tanke på säkerheten. Om medlemsstaten tillåter en sådan överföring skall den utfärda ett tillstånd med alla de uppgifter som nämns i första stycket. Ett sådant tillstånd skall följa skjutvapnet till dess destinationsort; det skall visas upp på begäran av medlemsstaternas myndigheter. Utom i fråga om krigsvapen, som enligt artikel 2.2 är undantagna från tillämpningsområdet för detta direktiv, får varje medlemsstat ge vapenhandlare rätt att utan föregående tillstånd enligt punkt 2 föra över vapen från sitt territorium till en vapenhandlare som är bosatt i en annan medlemsstat. För detta ändamål skall den utfärda ett tillstånd som gäller högst och som när som helst kan dras in tillfälligt eller upphävas genom ett motiverat beslut. En handling som hänvisar till detta tillstånd skall följa skjutvapnet till destinationsorten; detta dokument skall visas upp på begäran av medlemsstaternas myndigheter. Senast för överföringen skall vapenhandlaren lämna alla uppgifter som nämns i punkt 2 första stycket till myndigheterna i den medlemsstat från vilken överföringen skall äga rum. Varje medlemsstat skall tillhandahålla de övriga medlemsstaterna en förteckning över vilka skjutvapen som utan medlemsstatens föregående samtycke får överföras till dess territorium. Förteckningarna skall förmedlas till vapenhandlare som enligt förfarandet i punkt 3 medgivits rätt att föra över skjutvapen utan föregående tillstånd. Tillämpas inte förfarandet i artikel 11, skall innehav av skjutvapen under en resa genom två eller fler medlemsstater vara tillåtet endast om den berörda personen har fått tillstånd av var och en av dessa medlemsstater.