prop · GJ03222 · 1996-01-01 00:00:00 — Det är emellertid ytterst viktigt att initiativen får praktiskt genomslag och reellt påverkar invandrarnas situation på arbetsmarknaden. Regeringen uppmanar därför parterna på arbetsmarknaden att verka för att initiativen vidareutvecklas, konkretiseras och följs upp. På den statliga sidan avser regeringen att till kommande budgetår uppdra åt ett representativt urval av myndigheter att redovisa andelen invandrare av antalet anställda på olika nivåer. I uppdraget kommer också att ingå att analysera och redovisa de faktorer som kan förklara resultaten och på vilket sätt myndigheten arbetar med denna fråga. Myndigheten skall också redogöra för rekryteringsprocessen vid nyanställningar och myndighetens initiativ för att främja att rekryteringen sker på lika villkor. Översyn av lagstiftningen mot etnisk diskriminering i arbetslivet Omfattningen av diskrimineringen i arbetslivet är mycket svår att fastställa. En undersökning som och () genomfört visar emellertid att en mycket stor andel invandrare anser sig ha blivit illa behandlade på grund av sitt utländska ursprung. Exempelvis visar undersökningen att var tredje polack anser att han eller hon inte fått ett arbete på grund av sin utländska bakgrund. finns regler om förbud mot etnisk diskriminering i arbetslivet. Lagstiftningen omfattar hela arbetslivet och är uppbyggd kring två förbud som tar sikte på behandlingen av arbetssökande respektive arbetstagare. Förbudet mot diskriminering av arbetssökande avser fall där arbetsgivaren har förbigått den diskriminerade genom att anställa någon annan. Förbudet mot diskriminering av redan anställda avser bland annat anställningsvillkor och andra arbetsvillkor. Tvister i enlighet med den nya lagen avgörs av Arbetsdomstolen, där Ombudsmannen mot etnisk diskriminering (DO) har givits rätt att föra talan. Under de snart två åren som lagstiftningen varit tillämplig har inget ärende prövats i Arbetsdomstolen. Åtgärder och lagstiftning mot etnisk diskriminering är i grunden en fråga om allmänna demokratiska värderingar samt om jämlikhet och likhet inför lagen. Även om inte diskriminering är den huvudsakliga orsaken till invandrares svaga situation på arbetsmarknaden är det en av samhällets viktigaste uppgifter att förhindra sådan diskriminering. Mot bakgrund av ovanstående avser regeringen att låta se över lagstiftningen mot etnisk diskriminering i arbetslivet. Kunskapen om mångfald i arbetslivet har diskuterat behovet av att förstärka kunskaperna om mångfald i arbetslivet, och bland annat föreslagit utbildning av rekryteringspersonal, arbetsförmedlare samt forskning om mångfald i arbetslivet. Regeringen avser att stödja tillvaratagandet av mångkulturell kompetens i arbetslivet, främst genom stöd till ett institut som bland annat skall arbeta med kunskapsuppbyggnad och erfarenhetsutbyte av fördelarna med mångfald i arbetslivet. Genom institutets arbete kommer företag, myndigheter och organisationer att involveras. Institutet och dess medlemsföretag kommer också att arbeta med opinionsbildning om dessa frågor. För att främja tillvaratagandet av ändamålet mångkulturell kompetens i arbetslivet har anslagits i tilläggsbudgeten (prop. 1995/96:105). Att personer med utländsk bakgrund får konkurrera på lika villkor med infödda svenskar är en viktig demokratisk fråga. upplever emellertid många invandrare att de inte vägs på samma våg som deras svenska konkurrenter. Arbetsgivaren väljer ofta att minimera riskerna för en felrekrytering och anställer personer som liknar dem som redan finns anställda på arbetsplatsen. har dock mångfald i arbetslivet visat sig ha flera positiva effekter i form av ökad kreativitet, effektivitet och konkurrenskraft. Mångfald, det vill säga en arbetsstyrka som består av personer med olika kulturell bakgrund, har således blivit ekonomiskt intressant. Kunskap om mångfald kan därmed vara en effektiv metod för arbetsförmedlingens platsförmedling och utåtriktade företagskontakter. Vikten av att arbeta med goda exempel, förebilder och mentorer framhåller att många invandrare lever i föreställningen att deras arbetsmarknad är begränsad till ett fåtal yrken där de redan känner yrkesverksamma invandrare. finns det många exempel på invandrare som gjort inbrytningar inom icke-traditionella invandraryrken. För att stimuleras till en vidgning av invandrarnas arbetsmarknad anser regeringen att det kan finnas ett stort värde i att arbetsförmedlingen använder sig av och arbetar aktivt med förebilder och goda exempel. I likhet med kommittén anser regeringen att mentorskap även bör kunna prövas i ökad utsträckning både genom att svenskar fungerar som mentorer till invandrare, och genom att invandrare fungerar som mentorer till andra invandrare. Även på detta sätt kan positiva förebilder ge goda signaler om arbetsmarknadens möjligheter. 7.4.2 Offentliga tillfälliga arbeten för äldre Regeringens förslag: Personer som varit inskrivna på arbetsförmedlingen och längre och som uppbär arbetslöshetsersättning skall få möjlighet att delta i en arbetsmark- nadspolitisk åtgärd som innebär offentliga tillfälliga arbeten inom kommunerna, landstingen och staten. Ersättningen till den arbetslöse skall motsvara arbetslöshetsersättningen. Regeringen avsätter till kommunerna och landstingen för extra kostnader som uppkommer i samband med de offentliga tillfälliga arbetena. Offentliga tillfälliga arbeten skall finnas samt . Skälen för regeringens förslag: Den framtida arbetsmarknadspolitiken kommer, som har framgått av avsnitt 7.2.7, att inriktas mot individen. Individuella handlingsplaner kommer att ha en avgörande betydelse för att bryta långvarig arbetslöshet och skapa drivkrafter till utveckling som kan leda till sysselsättning. Även den något äldre arbetskraften kan få hjälp med en tydligare struktur av de insatser som behövs för att få nytt fotfäste på arbetsmarknaden. Det har visat sig att de äldre som slagits ut från arbetslivet har betydligt svårare att åter få arbete. Arbetslösheten i gruppen är i och för sig något lägre än i andra åldersgrupper. Detta beror på anställningsregler, men också på att de som lämnat arbetslivet fått förtidspension eller avgångsvederlag som de sedan uppburit tills pensionsåldern. Men den grupp som väl hamnar i arbetslöshet uppvisar långa arbetslöshetsperioder. En stor andel av de arbetslösa i denna åldersgrupp har en låg genomsnittlig utbildning. Deras kunskaper och erfarenheter är ofta knutna till tidigare arbete. Många är män som har jobbat i den del av industrin som slogs ut första år. I och med att de förlorat det tidigare arbetet kan de ha mycket svårt att finna en ny arbetsgivare som har nytta av den specifika kompetens som personen besitter. Det är angeläget att försöka finna arbetsuppgifter för dessa grupper där de kan utnyttja den kompetens de redan besitter. Kommunerna, landstingen och staten har tvingats dra ner på delar av sin verksamhet till följd av de sparbeting som ålagts dem. Det skulle vara en fördel om den kompetens de äldre arbetslösa besitter kan komma till användning för att höja kvalitén i den offentliga verksamheten och därmed också underlätta den pågående omstruktureringen. Regeringen föreslår således att personer , som har varit arbetssökande och inskrivna på arbetsförmedlingen och längre samt uppbär rätt till arbetslöshetsersättning, skall kunna få ett offentligt tillfälligt arbete. Denna grupp består av cirka 27 500 personer. Den enskilde som deltar i åtgärden skall få ett aktivitetsstöd som motsvarar nivån på arbetslöshetsersättningen. Arbetsförmedlingen anvisar till åtgärden. Åtgärden föreslås finnas samt . Regeringens förslag innebär att den offentliga sektorn på frivillig basis skall kunna erbjuda arbetsmarknadspolitiska program, det vill säga arbetsuppgifter inom och landstingsverksamhet samt inom staten för gruppen arbetslösa . Arbetsuppgifterna skall också kunna utföras i kommunalt finansierade privata och kooperativa alternativ till landstingskommunalt driven verksamhet såsom till exempel kooperativa daghem. En särskild lag reglerar att den som anvisas till ett offentligt tillfälligt arbete inte är att anse som arbetstagare. När det gäller arbetsmiljölagen skall dock individen betraktas som arbetstagare. Den enskildes försäkringsskydd följer de regler som gäller för personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det är angeläget att arbetsgivarna och berörda arbetstagarorganisationer träffar överenskommelser om vilka uppgifter som skall kunna utföras som offentliga tillfälliga arbeten. Utifrån detta skall de arbetsuppgifter som den enskilde skall kunna utföra i de offentliga tillfälliga arbetena syfta till att höja kvaliteten i verksamheten. Arbetsuppgifterna får dock inte undantränga ordinarie verksamhet, utan de skall vara ett nettotillskott. Därför skall arbetsgivaren med berörda arbetstagarorganisationer träffa överenskommelse om vilka uppgifter som skall kunna utföras som offentliga tillfälliga arbeten och hur många personer som skall kunna omfattas av dessa. Den som anvisas till ett offentligt tillfälligt arbete skall fortsätta söka arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingen skall minst en gång ompröva beslutet om en anvisning till offentligt tillfälligt arbete. Regeringen räknar med att upp till 40 000 personer i genomsnitt kommer att omfattas av denna åtgärd under respektive budgetår. En särskilt anpassad åtgärd för gruppen äldre innebär att många som aldrig givits möjlighet att återgå till en reguljär anställning skulle ges möjlighet till en aktiv kontakt med arbetslivet i stället för ett passivt liv. För de offentliga arbetsgivarna skulle systemet bygga på frivillighet men innebära att kvaliteten i verksamheten kan höjas. Regeringen avsätter till kommunerna och landstingen i ersättning för kostnader som kan uppstå i samband med de tillfälliga arbetena. Dessa skall finansieras inom ramen för medlen för konjunkturberoende arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Regeringens mål är att halvera den öppna arbetslösheten fram . De offentliga tillfälliga arbetena kommer att bidra till att nå detta mål. De 40 000 offentliga tillfälliga arbetena kommer att ligga utöver det volymkrav för konjunkturberoende åtgärder som regeringen föreslår att AMS åläggs. 7.4.3 Arbetshandikappade på arbetsmarknaden Det är regeringens uppfattning att personer som har ett funktionshinder skall få ett kraftfullt stöd som hjälper dem ut på arbetsmarknaden. De arbetshandikappade har en sämre utbildningsbakgrund som skiljer sig väsentligt jämfört med övriga arbetssökande. Arbetshandikappade och andra som är arbetslösa eller riskerar att bli arbetslösa har möjlighet att inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen gå på högskola eller universitet i en omfattning av högst . Denna möjlighet är särskilt viktig för gruppen arbetshandikappade. De arbetsmarknadspolitiska åtgärder, som är förbehållna arbets-handikappade sökande, syftar till att tillförsäkra dem samma rätt och möjlighet att delta i arbetslivet som icke arbetshandikappade har. I syfte att studera hur hela det offentliga stödet till arbetshandikappade fungerar avser regeringen att låta utreda effektiviteten i de arbetsmarknadpolitiska medlen som avsätts till lönebidrag samt bidrag till . En första delredovisning i skall avse en analys av lönebidragssituationen. 7.4.4 Nya former för sysselsättning åt arbetslösa Lokala arbetscenter för långtidsarbetslösa Regeringen föreslår en rad åtgärder som syftar till att den som blir arbetslös snabbt skall hitta ett nytt arbete. Trots omfattande åtgärdsprogram kommer vissa personer på grund av olika omständigheter att drabbas av långa arbetslöshetsperioder. Det gäller främst de personer som är lokalt bundna. Det gäller också dem som saknar den utbildning som efterfrågas på arbetsmarknaden. Det gäller även de grupper som av olika skäl inte är motiverade att gå in i en traditionell utbildning. Parallellt med att vissa grupper saknar en reguljär anställning finns det många meningsfulla arbetsuppgifter och korta uppdrag som behöver utföras i lokalsamhället. Det kan vara korta vikariat, tillfälliga jobb eller projekt inom olika branscher. Men det kan också vara olika uppdrag i enskilda hushåll. Det förekommer knappast alls företag, som tillhandahåller denna typ av korta uppdrag som till sin karaktär är spridda över ett brett fält. De som önskar köpa en tjänst eller lägga ut ett uppdrag som kanske bara omfattar eller finner således inte någon seriös aktör som erbjuder dessa tjänster. Många avstår kanske därför från att köpa denna typ av service. Innehållsrika arbetsuppgifter kommer därför inte de arbetslösa till del i den omfattning som är önskvärt. Regeringen ser det som angeläget att arbetsförmedlingsnämnderna tar initiativ till att finna lokala former för att ta vara på de tillfälliga arbeten som finns på den lokala arbetsmarknaden. Enligt regeringens uppfattning finns det också skäl att lokalt pröva nya former där en kommersiell verksamhet för tillfälliga arbeten kan varvas med olika arbetsmarknadspolitiska program. En sådan form kan vara att till exempel en facklig organisation, ett kooperativ eller kommunen etablerar ett lokalt arbetscenter som säljer utbildning eller praktikplats till arbetsförmedlingen för arbetslösa. Dessa utbildnings- och praktikinslag kan till exempel omfatta av dagen. Övriga av dagen är den enskilde ute på ett tillfälligt arbete där han/hon får chans att i reell miljö få pröva på det han/hon har lärt sig i praktiken eller i Han/hon får möjlighet att med kort varsel finnas tillgänglig för lokalsamhällets olika behov. Det lokala arbetscentret säljer således tjänster, uppdrag och tar ansvar för att tillfälliga jobb blir utförda med kompetent arbetskraft till marknadsmässiga priser. Arbetstagaren är anställd hos det lokala arbetscentret när han/hon utför uppdrag. är han/hon anvisad till arbetsmarknadspolitisk åtgärd med aktivitetsstöd, det vill säga ersättning motsvarande nivån på arbetslöshetsersättningen, hos det lokala arbetscentret. Tanken med lokala arbetscenter bygger på frivillighet och att de lokala parterna på arbetsmarknaden känner ansvar för att finna former för att medverka till att arbetslösa kommer i utbildning och arbete. Regeringen ser det som en viktig uppgift för arbetsförmedlingsnämnderna att initiera att lokala arbetscenter kommer till stånd. Regeringen har i olika sammanhang tydligt markerat behovet av konkreta och förebyggande insatser på miljöområdet. Nya verksamheter såväl inom ideella organisationer som inom näringslivet kommer att växa fram på miljöområdet. Regeringen anser det angeläget att de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna används på ett sådant sätt att de främjar denna utveckling. Utbildning av miljöinformatörer är ett exempel på en yrkesutbildning som bör få ett stort utrymme inom ramen för den upphandlade arbetsmarknadsutbildningen. Även ALU- projekt kan vara ett första steg i att arbetslösa får möjlighet att pröva på att vara informatörer inom miljöområdet eller inventera och kartlägga miljöbehov. 7.4.5 Näringslivet har också ett ansvar för ungdomar blev det möjligt för kommunerna att ta ett samlat ansvar för arbetslösa ungdomar . omfattas nära 15 000 ungdomar av detta ansvar. Många av ungdomarna har deltagit i någon form av praktik antingen inom näringslivet eller i kommunerna. Alla kommuner har tecknat avtal med länsarbetsnämnderna om att ta detta ansvar. Det är kommunerna som ansvarar för verksamheten och dess innehåll och de kan därmed anpassa åtgärderna efter de särskilda förhållanden som råder på den lokala arbetsmarknaden. För att få en uppfattning om vad ungdomarna gör, i vilka branscher de befinner sig och vad de tycker om verksamheten har bett IMU- Testologen göra en intervjuvundersökning bland de ungdomar som omfattades av det kommunala uppföljningsansvaret per . Undersökningen visar att sysselsättningen är jämnt fördelad mellan privat och verksamhet. I drygt hälften av fallen så har ungdomarna själva ordnat sin praktikplats, det vill säga via direkt kontakt med arbetsgivaren. En fjärdedel har fått praktikplatsen via arbetsförmedlingen. En femtedel har fått den direkt via kommunen. Av de ungdomar, som ej längre hade kvar sin praktikplats, har en större del börjat studera, fått fast arbete eller tillfälligt arbete. Andelen som gick arbetslösa uppgick till av det totala antalet ungdomar som ingick i undersökningen. Det är viktigt att ungdomarna även får denna möjlighet till praktik då det är just bristen på arbetslivserfarenhet som stjälper ungdomarna i deras möjligheter att få arbete. Ungdomarnas syn på praktikplatsen visar på en mycket positiv bild. Större delen tycker att deras praktikplats har givit dem en klarare bild av vad de vill göra . Vad beträffar praktikplatsens innehåll är i stort sett alla ungdomar mycket nöjda med dess innehåll, omfattning, handledning och trivsel. Likaså anser de att praktikplatsen har varit meningsfull och tycker att praktikplatsen ligger i linje med vad de vill göra . Ersättningens storlek är det enda vilket ungdomarna upplever som negativt. Näringslivet har tagit ett stort ansvar för landets arbetslösa ungdomar, framför allt genom att erbjuda praktikplatser inom ramen för kommunernas ansvar för ungdomar samt arbetsplatsintroduktion. Det är angeläget att berörda parter på arbetsmarknaden känner ansvar för att ungdomarna får möjlighet till praktik och anställning i näringslivet. Många ungdomar har en god teoretisk utbildning och måste få möjlighet att pröva denna. En del ungdomar behöver få ytterligare teoretisk utbildning för att komma i fråga för en anställning. Med de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna finns det möjlighet att inom ramen för den individuella handlingsplanen varva insatser i form av utbildning och praktik. Regeringens höga ambition kvarstår vad gäller att undvika att ungdomar hamnar i passiviserande arbetslöshet . Samtliga ungdomar skall efter att de har anmält sig till arbetsförmedlingen som arbetssökande ha erbjudits ett arbete, en utbildningsplats eller en arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Att starta sitt liv som ung och inte vara efterfrågad på arbetsmarknaden kan få svåra konsekvenser för den unges framtid. Vad gäller insatser för att underlätta ungdomars inträde på arbetsmarknaden behandlas frågan även delvis i den ungdomspolitiska utredningen (C 1995:10). Utredningen kommer att lämna sitt slutbetänkande . De senaste årens höga arbetslöshet har slagit särskilt hårt mot ungdomar. En utslagning av unga människor till följd av arbetslöshet kan få förödande sociala konsekvenser, inte bara för den enskilde utan också för samhället som helhet. De personer som är unga utgör grunden i den arbetskraft som skall klara av att försörja övriga delar av samhället. Övergången från utbildning till förvärvsarbete är för de flesta ungdomar ett av de viktigaste stegen i vuxenblivandet. Att etablera sig på arbetsmarknaden är en förutsättning för att kunna skapa sig en självständig försörjning. För många är sommarjobbet vägen in i arbetslivet. Regeringen anser det därför viktigt att allt fler ungdomar får möjlighet till den arbetslivserfarenhet som sommarjobb innebär. Arbetslivserfarenhet är färskvara, varför det är viktigt att den inte ligger alltför långt tillbaka i tiden när den unge skall söka arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Mot bakgrund av detta bör näringsliv, stat, kommun och landsting hjälpas åt för att ge så många ungdomar som möjligt chansen att skaffa sig denna arbetslivserfarenhet. För många ungdomar med invandrarbakgrund är det särskilt värdefullt att få kontakt med arbetslivet. Arbetsuppgifterna bör ligga i linje med den unges utbildning för att på detta sätt öka möjligheterna för den unge att skaffa sig ett arbete efter avslutad utbildning. Målsättningen är att gymnasiestuderande som söker sommararbete skall kunna erbjudas ett sådant arbete. 7.4.6 Insatser för att öka kvinnors företagande Regeringens förslag: Arbetslösa kvinnor från främst offentlig sektor skall få möjlighet att starta eget företag eller kooperativ. Aktivitetsstöd/starta-eget bidrag skall kunna utgå till de kvinnor som har varit inskrivna på arbetsförmedlingen . Vidare skall kompletterande insatser kunna erbjudas i form av vägledning, utbildning och stödjande nätverk. Skälen för regeringens förslag: har lågkonjunkturen drabbat främst män. De strukturella förändringarna på arbetsmarknaden medför dock att arbetslösheten bland kvinnor ökar. Till detta kommer den höga deltidsarbetslösheten som främst drabbat kvinnor. För att minska arbetslösheten för kvinnor som varit anställda inom den offentliga sektorn samt för att öka kvinnors företagande genom att ta till vara deras särskilda kompetens, föreslår regeringen att ett särskilt starta- eget-bidrag/aktivitetsstöd införs. Bidraget avser att stödja kvinnor som vill starta eget företag eller kooperativ. Särskilt invandrarkvinnors möjlighet till detta bör tas till vara. Bidraget skall utgå och bör riktas till dem som har varit inskrivna på arbetsförmedlingen . Studier tyder på att kompletterande insatser behövs för att öka kvinnors företagande. AMS har på regeringens uppdrag redovisat en strategi för att stimulera kvinnor att starta eget företag. Det kan vara individuell vägledning för att stimulera kvinnor att driva eget företag. Vägledningen kan kompletteras med rådgivning om eget företagande med utgångspunkt i den enskilda kvinnans behov och förutsättningar. Det kan vara erbjudande om en anpassad utbildning i form av ett antal fristående utbildningsmoduler (marknadsanalys, bokföring, marknadsföring, självförtroendehöjning och så vidare) ur ett utbildningsprogram för nyföretagare. Det individuella utbildningsprogrammet bör styras upp av en handlingsplan för varje deltagare. Ett viktigt inslag är att erbjuda kvinnor som fått starta-eget bidrag att ingå i nätverk för idéspridning och kunskapsöverföring. Insatserna i form av utbildning och nätverk kan upphandlas som arbetsmarknadsutbildning. Insatserna för att främja kvinnligt företagande skall kunna finansieras genom medel för de arbetsmarknadspolitiska åtgärder och genom medel från Europeiska socialfondens mål 3. 7.4.7 Projektverksamhet för att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden /96 fick (räknat ) till projekt, som syftade till att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden, samt för att höja kompetensen hos de egna medarbetarna i samband med projekten. En utvärdering av de dittills utlästa resultaten från projekten 1994/95 visade att ca 4000 kvinnor och 1100 män på något sätt varit involverade i projekten. Cirka 500 av de aktiva deltagarna var invandrare. De flesta projekten har haft vägledningsinsatser som svarat mot de arbetslösa kvinnornas behov. Information och föreläsningar om morgondagens arbetsmarknad samt olika utbildningsinsatser i ämnen som data och ekonomi, vardagsjuridik och EU-frågor är exempel på vanliga teman inom aktiviteterna i projekten. Ett 30-tal projekt har haft tydliga mål för att få kvinnor och män att bryta in på otraditionella områden. Ett 15-tal projekt har haft som mål att få kvinnor att starta eget. Flera av projekten har särskilt vänt sig till invandrarkvinnor. Flera positiva effekter av projekten har rapporterats för deltagarna. Det gäller också den utökade samverkan som uppstått med andra myndigheter och företag. De flesta traditionella arbetsmarknadspolitiska åtgärderna har använts, framförallt arbetsmarknadsutbildning och arbetslivsutveckling (ALU). Inom ramen för brytprojekten har AMS initierat en analys av hur de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna används för arbetslösa kvinnor respektive män. Regeringen anser att det är angeläget att fortsätta att utveckla arbetet för att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden. Från arbetsmarknadspolitisk synvinkel är det viktigt att kvinnors och mäns yrkesval breddas för att öka möjligheterna till sysselsättning. Regeringen anser mot bakgrund av ovanstående att medel även för avsätts för brytprojekt. Regeringen avser att återkomma i budgetpropositionen om medelsbehovet för denna projektverksamhet.