prop · GJ03129 · 1996-01-01 00:00:00 — 11 kap. 3 § första och andra styckena och 5 § andra stycket vallagen (1972:620), 15. 36 § första stycket lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval, m.m., 16. 2 § andra stycket lagen (1993:1404) om brevröstning i Förbunds-republiken och i , --------------------------------------------------------------------- 17. lagen (1993:1469) om upp- 17. lagen (1993:1469) om upp- skovsavdrag vid byte av bostad, skovsavdrag vid byte av bostad, samt --------------------------------------------------------------------- 18. 10 kap. 18 §, 11 kap. 2, 18. 10 kap. 18 §, 11 kap. 2, 15 och 16 §§, 12 kap. 7 och 8 §§ 15 och 16 §§, 12 kap. 7 och 8 §§ samt 16 kap. 7 och 9 §§ för- samt 16 kap. 7 och 9 §§ för- äldrabalken. äldrabalken, samt --------------------------------------------------------------------- 19. säkerhetsskyddslagen (1996:000). Förutsätter dessa lagar eller bestämmelser att samborna skall vara ogifta, gäller det också de homosexuella samborna. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1 Senaste lydelse 1994:1446. 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Härigenom föreskrivs att 10 - 12 §§ lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 10 §1 -------------------------------------------------------------------- Den som vill ha tillträde till Den som vill ha tillträde till ett skyddsobjekt eller som ett skyddsobjekt eller som uppehåller sig invid ett uppehåller sig invid ett skyddsobjekt är skyldig att på skyddsobjekt är skyldig att på begäran av den som bevakar begäran av den som bevakar skyddsobjektet skyddsobjektet - uppge namn, födelsetid och hem- - uppge namn, födelsetid och hem- vist, vist, - underkasta sig - underkasta sig kroppsvisitation kroppsvisitation som inte avser som inte avser brev eller annan brev eller annan enskild enskild handling och finna sig i handling. undersökning av fordon, fartyg och luftfartyg. 11 §2 -------------------------------------------------------------------- Den som bevakar ett skydds- Den som bevakar ett skydds- objekt får besluta om kroppsvisi- objekt får besluta om kropps- tation, om det behövs för att be- visitation och undersökning av vakningsuppgiften skall kunna fordon, fartyg och luftfartyg, om fullgöras eller för att söka efter det behövs för att bevaknings- föremål som kan tas i beslag uppgiften skall kunna fullgöras enligt denna lag. eller för att söka efter föremål som kan tas i beslag enligt denna lag. 12 §3 -------------------------------------------------------------------- Den som bevakar ett skydds- Den som bevakar ett skydds- objekt får också i den utsträckningobjekt får också i den utsträckning som krävs för att bevakningsupp- som krävs för att bevakningsupp- giften skall kunna fullgöras giften skall kunna fullgöras avvisa, avlägsna eller, om en avvisa, avlägsna eller, om en sådan sådan åtgärd inte är tillräcklig, åtgärd inte är tillräcklig, till- tillfälligt omhänderta en person fälligt omhänderta en person inom inom eller vid skyddsobjektet, eller vid skyddsobjektet, om om personen personen - överträder något förbud som gäller- överträder något förbud som gäller på på grund av beslut enligt denna grund av beslut enligt denna lag, lag, - vägrar att på begäran lämna - vägrar att på begäran lämna uppgift om namn, födelsetid eller uppgift om namn, födelsetid eller hemvist eller lämnar uppgift därom hemvist eller lämnar uppgift därom som skäligen kan antas vara orik- som skäligen kan antas vara orik- tig, tig, - vägrar att underkasta sig - vägrar att underkasta sig kroppsvisitation eller vägrar att kroppsvisitation. finna sig i undersökning av fordon, fartyg eller luftfartyg. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1 Senaste lydelse 1993:1414. 2 Senaste lydelse 1993:1414. 3 Senaste lydelse 1993:1414. 3 Ärendet och dess beredning tillsattes en parlamentarisk kommitté för att se över verksamheten hos säkerhetspolisen (). En uppgift för kommittén, , var att granska och arbetsmetoder (dir. 1987:41). Uppdraget omfattade bl.a. en översyn av den s.k. personalkontrollen. avlämnade sitt slutbetänkande, - Säkerhetspolisens arbetsmetoder, personalkontroll och meddelarfrihet (SOU 1990:51). Betänkandet innehåller ett förslag till en lag om perso-nalkontroll. beslutade regeringen om direktiv till en särskild utredare med uppdrag att se över personalkontrollförfarandet (dir. 1993:81). Syftet var nu att bringa detta i bättre överensstämmelse med motsvarande förfarande i jämförbara länder i . Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv (dir. 1993:123). Detta med anledning av att även förordningen (1981:421) om säkerhetsskydd vid statliga myndigheter ansågs behöva ses över. Utredningen, som antog namnet , över-lämnade betänkandet Säkerhetsskydd (SOU 1994:149). Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remiss-instanserna finns i bilaga 3, och en sammanställning över remiss-yttrandena finns tillgänglig i (dnr Ju95/135). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen har i propositionens lagförslag följt Lagrådets förslag i stor utsträckning. Bl.a. har lagen fått den disposition som Lagrådet har föreslagit. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. Vi återkommer till Lagrådets synpunkter i avsnitt 6.5 och 7 samt i författningskommentaren. 4 Säkerhetsskydd och personalkontroll Med säkerhetsskydd avses olika åtgärder för att skydda totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt. De grundläggande bestämmelserna om säkerhetsskyddet finns i förordningen (1981:421) om säkerhetsskyddet vid statliga myndigheter (säkerhetsskyddsförordningen). Enligt förordningen är varje statlig myndighet skyldig att svara för ett tillfredsställande säkerhetsskydd inom myndighetens verksamhetsområde. Säkerhetsskyddet består enligt 2 § av 1. skydd mot att obehöriga får kännedom om uppgifter som är av betydelse för totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt och som enligt sekretesslagen (1980:100) omfattas av sekretess (sekretesskydd), 2. skydd mot att obehöriga får tillträde till anläggningar, områden, fartyg, flygplan och andra ställen där de kan få kännedom om uppgifter som avses i punkt 1 eller där verksamhet som har betydelse för totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt bedrivs (tillträdesskydd), 3. skydd mot att någon som inte är pålitlig från säkerhetssynpunkt får sådan tjänst eller sådant vikariat eller uppdrag som är av betydelse för totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt (infiltrationsskydd), 4. information till berörda arbets- och uppdragstagare om sekretess-, tillträdes- och infiltrationsskyddet vid myndigheten samt 5. kontroll av sekretess-, tillträdes- och infiltrationsskyddet vid myndigheten och av informationen om detta skydd. Det är () och Försvarsmaktens (tidigare Överbefälhavaren, ) uppgift att utfärda föreskrifter för verkställig-heten av förordningen och att kontrollera att föreskrifterna följs samt att meddela allmänna råd och råd i särskilda fall. RPS och ÖB har gemensamt med stöd av detta bemyndigande utfärdat föreskrifter, anvisningar och allmänna råd om säkerhetsskydd (FA SÄK). Försvarsmakten har beslutat föreskrifter om säkerhetsskydd (SFS 1995:2). Avser en myndighet att begära in anbud eller träffa avtal om upphandling som med hänsyn till rikets säkerhet skall hållas hemlig, skall myndigheten enligt 5 § säkerhetskyddsförordningen träffa skriftlig överenskommelse med leverantören om det säkerhetsskydd som behövs i det särskilda fallet. Med stöd av den numera upphävda upphand-lingsförordningen (1973:600) har RPS i samråd med ÖB utfärdat föreskrifter och anvisningar beträffande säkerhetsskydd vid upphandling för statens behov. Dessa bestämmelser kallas , som står för Säkerhetsskydd, Upphandling och Arbete. RPS och Försvarsmakten skall också på begäran i särskilda fall lämna råd om säkerhetsskydd till , till och dess myndigheter, till Justitiekanslern samt till kommuner och landsting.Enligt 8 § säkerhetsskyddsförordningen skall myndigheter vid behov meddela särskilda föreskrifter om säkerhetsskyddet inom sitt verksam-hetsområde. Säkerhetsskyddsförordningen är inte tillämplig på kommuner eller landsting. Säkerhetsskyddsförordningen gäller inte heller för och dess myndigheter eller för . För kommuner, landsting och kyrkliga kommuner gäller i stället enligt 9 kap. 1 och 2 §§ lagen (1994:1720) om civilt försvar att dessa skall se till att det inom deras verksamhetsområde finns ett tillfredsställande säkerhetsskydd för sådana uppgifter och förhållanden. Säkerhetsskyddet skall också i dessa fall omfatta ett sekretesskydd och övriga åtgärder som beskrivits ovan avseende statliga myndigheter. Det finns även en särskild lag (1983:953) om säkerhetsskydd i . Åtgärderna enligt denna lag är i många stycken de samma som enligt säkerhetsskyddsförordningen. Grundläggande regler om personalkontroll finns i personalkontroll-kungörelsen (1969:446). Med personalkontroll avses enligt 1 § ett in-hämtande av upplysningar ur polisregister beträffande den som innehar eller avses tillträda en sådan tjänst hos en myndighet som är av betydelse för totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt. Personalkontrollen utgör således ett inslag i det infiltrationsskydd som har omnämnts i föregående avsnitt. Personalkontroll får företas i fråga om en tjänst som, med stöd av perso- nalkontrollkungörelsen och på grund av sin betydelse för totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt, är hänförd till en viss skyddsklass. Antalet skydds- klasser är tre (1A, 1B och 2). Avgörande för vilken skyddsklass en viss tjänst är hänförd till är i vilken utsträckning befattningshavaren får del av hemliga uppgifter som är av betydelse, eller synnerlig betydelse, för totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt. Personalkontroll tillämpas inte endast på anställda vid statliga myndigheter. Den tillämpas också på den som anställs av eller får uppdrag hos en leverantör med vilken en myndighet ingår avtal, samt den som anställs av eller får uppdrag hos ett företag eller något annat enskilt organ med funktion inom totalförsvaret, förutsatt att den anställde eller uppdragstagaren kan få del av sådana känsliga uppgifter som redogjorts för, och att arbetet därför är inplacerat i skyddsklass. Kungörelsen tillämpas i begränsad omfattning också när det gäller kontroll av personalen och ledningen vid bevakningsföretag. Regler om dessa företag finns i lagen (1974:191) om bevakningsföretag. Anställda i kommuner och landsting omfattas inte av personal-kontrollen. I lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i anges att personalkontrollkungörelsen skall gälla i tillämpliga delar för tjänstemän. Vid personalkontroll undersöks i polisens olika register bl.a. om vederbörande har gjort sig skyldig till något brott. När det gäller de mest kvalificerade befattningarna kompletteras denna registerslagning med en särskild personutredning. Framställning om utlämnande av uppgifter för personalkontroll görs hos RPS, som också avgör om de uppgifter som finns i olika polisregister eller som har kommit fram vid en personundersökning skall lämnas ut till den myndighet som har begärt kontrollen. Innan en myndighet begär uppgifter hos RPS skall myndigheten som huvudregel underrätta den som framställningen avser om att en kontroll skall begäras. Det är den myndighet som har begärt personalkontroll som självständigt har att pröva betydelsen av en uppgift som har inhämtats. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Säkerhetsskyddet skall omfatta | | 1. skydd mot spioneri, sabotage och andra brott som kan hota | | rikets säkerhet, | | 2. skydd i andra fall av uppgifter som omfattas av sekretess | | och som rör rikets säkerhet, och | | 3. skydd mot terrorism. Utredningens förslag: Stämmer i sak överens med regeringens. Remissinstanserna: har uppgett att det finns skäl för att utvidga säkerhetsskyddet så att det generellt omfattar också företagshemlig information som av en eller annan anledning görs tillgänglig hos myndigheter. () har framfört liknande synpunkter. SAF har därvid pekat på att näringslivet har framfört farhågor till om att myndighe-terna inte med tillräcklig säkerhet och förutsebarhet kan ge eller garantera skydd för skyddsvärda uppgifter som lämnas från näringslivet till myndigheterna. Enligt SAF är det viktigt att ta näringslivets farhågor på allvar. Det förhållandet att utredningen inte har kunnat finna några exempel på inträffade händelser som har lett till skada för något företag ligger i sakens natur. Inget talar, enligt vad SAF vidare har anfört, för att företagen själva får vetskap om olämpliga sekretessbedömningar hos myndigheterna. Om detta ändå skulle vara fallet kan man ha förståelse för om ett eventuellt drabbat företag inte tillkännager saken. SAF har uppgett att den berörda frågan ligger utanför utredningens uppdrag, men att säkerhetsskyddslagstiftningens utformning måste baseras på en i praktiken fungerande och förutsebar tillämpning av sekretesslagstiftningen. Övriga instanser har tillstyrkt förslaget eller lämnat det i huvudsak utan erinran. Skälen för regeringens förslag: Den nu gällande säkerhetsskyddsförordningen är avsedd att skydda uppgifter och förhållanden som rör totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt. Avgränsningen i personalkontrollkungörelsen av det skyddsvärda området är i princip densamma. Någon legaldefinition av begreppet rikets säkerhet finns visserligen inte, men rikets säkerhet kan sägas avse såväl den yttre säkerheten för det nationella oberoendet som den inre säkerheten för det demokratiska statsskicket. Skyddet för den yttre säkerheten tar i första hand sikte på totalförsvaret. I beredskapsförordningen (1993:242), som i sin tur ansluter till lagen (1992:1403) om höjd beredskap, definieras totalförsvarsbegreppet med den verksamhet som är nödvändig för att förbereda landet inför yttre hot och för att ställa om samhället till krigsförhållanden. Under krigsförhållanden omfattar totalförsvaret hela den samhällsverksamhet som då skall bedrivas. Ett hot mot rikets yttre säkerhet kan förekomma även om det inte utgör ett hot mot totalförsvaret. Detta framhölls bl.a. i förarbetena till 19 kap. 5 § , dvs. bestämmelsen om spioneribrott. För att någon skall dömas till ansvar för spioneri krävs att han har handlat i enlighet med i lagrummet närmare beskrivet förfarande och att detta ...kan medföra men för totalförsvaret eller eljest för rikets säkerhet... . analyserade begreppet men för rikets säkerhet i betänkandet Översyn av spionbrottet m.m. (Ds Ju 1979:6). slutsatser, som alltså ger uttryck för uppfattningen att ett hot mot rikets säkerhet inte behöver utgöra ett hot mot totalförsvaret, föranledde ingen erinran från departementschefen i den efterföljande propositionen 1979/80:176 med förslag till ändringar i , eller från (bet.1981/82:JuU8 och rskr. 1981/ 82:43). bestämmelser får anses vara centrala för tolkningen av begreppet rikets yttre säkerhet även i säkerhetsskyddsförordningen och personalkontrollkungörelsen. För säkerhetsskyddet gäller dock enligt förordningen endast den begränsningen att det skall vara fråga om uppgifter eller förhållanden som rör totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt, och enligt personalkontrollkungörelsen att det är fråga om en tjänst som är av betydelse i samma avseende. Skyddet av rikets yttre säkerhet omfattar således uppgifter och förhållanden av rent militär betydelse eller av betydelse för totalförsvaret i övrigt och andra uppgifter som har betydelse för rikets nationella oberoende. Också rikets inre säkerhet kan vara hotad utan att totalförsvaret berörs. Angrepp mot rikets demokratiska statsskick kan förekomma från grupperingar utan förbindelse med främmande makt. Ett exempel är försök att ta över den politiska makten genom uppror, men också användning av våld, hot eller tvång mot statsledningen i syfte att påverka politikens utformning. Försök att systematiskt hindra medborgarna från att utnyttja sina demokratiska fri- och rättigheter bör också räknas till hoten mot rikets inre säkerhet. Det förtjänar i detta sammanhang att framhållas, att det skall röra sig om kriminella aktiviteter, och att hot om olika påtryckningsåtgärder, t.ex. en laglig arbetskonflikt för att påverka de beslutande politiska instanserna, självklart inte kan uppfattas som ett hot mot den inre säkerheten. Ett hot mot rikets säkerhet som säkerhetsskyddsförordningen skall förebygga är omstörtande verksamhet, dvs. sådan subversiv eller underminerande verksamhet som syftar till att undergräva förtroendet för vårt politiska system eller för att förbereda ett maktövertagande med illegala metoder. Denna verksamhet kan vara såväl ett led i inhemska gruppers eller organisationers strategi, som initierad och finansierad av främmande makt i syfte att bereda vägen för en militär intervention. Omstörtande verksamhet kan med detta synsätt avse rikets såväl yttre som inre säkerhet. Regeringen har i en första etapp genom propositionen Totalförsvar i förnyelse (1995/96:12) lagt fram ett förslag till försvarsbeslut som innebär att en helhetssyn skall prägla samhällets satsningar och åtgärder för att förebygga och hantera hot och risker i såväl fred som krig. Innebörden av totalförsvarsbegreppet har dock inte ändrats. Utan att åsyfta någon ändring i sak anser regeringen att man inte bör behålla det något omständliga uttrycket totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt. För att beteckna samma sak bör i stället benämningen rikets säkerhet kunna användas. Brott som kan hota rikets säkerhet Något generellt åliggande för kommunala och statliga myndigheter att förebygga brott som riktar sig mot den egna verksamheten föreslås inte. Om det däremot, för att uppnå ett tillfredsställande skydd av de intressen som säkerhetsskyddslagen skall tillgodose, är nödvändigt att förebygga vissa typer av brott är det lämpligt att detta uttryckligen anges i lagen. I säkerhetshetsskyddslagen bör därför tas in en bestämmelse om att säkerhetsskyddet avser även skydd mot spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet. Uppgifter som omfattas av sekretess Det bör inte komma i fråga att låta säkerhetsskyddet omfatta all sekretess, inte ens till förmån för det allmännas intressen (2 - 6 kap. sekretesslagen). En ordning som stadgar att all sekretess till förmån för det allmänna omfattas av säkerhetsskyddet skulle, även bortsett från de kostnader och andra nackdelar som följer av reglerna om säkerhetsskydd, medföra att staten kringgärdar sina egna intressen med ett utomordentligt strikt regelsystem, medan uppgifter som sekretessbeläggs av hänsyn till den enskildes intressen lämnas om inte oskyddade så i vart fall med ett mycket sämre skydd. Primärt bör med hänsyn därtill en ny säkerhetsskyddslagstiftning liksom den nuvarande regleringen koncentreras till skydd av sekretess-belagda uppgifter som rör rikets säkerhet. Begreppet terrorism brukar förklaras med våld, hot eller tvång för politiska syften. Denna definition används t.ex. i 1 § lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Det finns enligt den gällande säkerhetsskyddsförordningen ett visst stöd för att säkerhets-skyddet hos myndigheterna skall utformas så att det förhindrar olika terroristhandlingar som avser att rubba den nationella stabiliteten i , dvs. handlingar som hotar rikets säkerhet. En annan sak är att nu gällande tillämpningsföreskrifter inte innehåller något stadgande som tar sikte på skydd mot terroristbrott. I detta sammanhang kan dessutom hänvisas till vissa uttalanden av i betänkandet Terroristlagstiftningen (SOU 1989:104), enligt vilka flertalet terroristbrott inte utgör brott mot rikets säkerhet. Terroristbrott utgör således i vissa fall ett hot mot rikets säkerhet, i andra fall inte. Kännetecknande för terroristbrott i båda fallen kan sägas vara att brottet innebär ett angrepp mot de demokratiska spelreglerna i samhället, och att ett skydd mot terrorism därför i vart fall ligger nära värnet om rikets säkerhet. I lagen bör mot bakgrund av vad som har framhållits tas in en särskild bestämmelse om att säkerhetsskyddet avser skydd mot brott som innebär användning av våld, hot eller tvång för politiska syften även om brotten inte kan hota rikets säkerhet. Särskilda förhållanden inom näringslivet Utredningen har genom kontakter med företrädare för näringslivet fått påpekat för sig vilka olägenheter som kan drabba näringslivet genom tryckfrihetsförordningens regler om allmänna handlingars offentlighet. Företagen får i skilda sammanhang låta myndigheter ta del av uppgifter som hos företagen har ett högt sekretessvärde. Även om myndigheterna uppmärksammas på att uppgifterna är hemliga enligt lagen om företagshemligheter (1990:409), hävdas det att det inte är säkert att myndigheterna bedömer att uppgifterna omfattas av sekretess enligt sekretesslagen. Även om uppgifterna skulle anses underkastade sekretess, kan denna få vika vid en sådan intresseavvägning som normalt förekommer enligt sekretesslagen. Företagen riskerar, enligt utredningen, att lida ett betydande förfång genom att konkurrenter och andra får del av vitala uppgifter om företagen. Konkreta exempel på att företagare verkligen har lidit skada på detta sätt har emellertid varit svåra att få fram. anser att det finns skäl att utvidga säkerhets-skyddet så att det generellt omfattar också företagshemlig information som av en eller annan anledning görs tillgänglig hos myndigheter. SAF har betonat att näringslivets oro måste tas på allvar, och att även om frågan ligger utanför uppdrag måste säkerhetsskyddslagens utformning bygga på en i praktiken fungerande och förutsebar sekretesslag. Som regeringen har framhållit föreslås den nya säkerhetsskyddslagen, vid sidan av skyddet mot terrorism, koncentreras till ett skydd mot rikets säkerhet. Mot denna bakgrund är det enligt regeringens uppfattning inte lämpligt att utvidga säkerhets-skyddet på det sätt som har föreslagit. I den utsträckning som näringslivets problem avser sekretesslagens utformning och myndigheternas tillämpning av denna, får problemen anses ligga utanför ramen för omfattningen av en säkerhetsskyddslag. 5.2 Olika säkerhetsskyddsåtgärder och deras syfte -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: De nuvarande säkerhetsskyddsåtgärderna behålls| | med vissa mindre justeringar med avseende på innehållet. | | Benämningarna sekretesskydd, tillträdesskydd och infiltrations- | | skydd byts ut mot benämningarna informationssäkerhet, tillträdes-| | begränsning respektive säkerhetsprövning. Säkerhetsprövningens | | registerkontroll motsvarar den nuvarande personalkontrollen. | | I säkerhetsskyddet skall också ingå utbildning och kontroll. Utredningens förslag stämmer i sak överens med regeringens. Remissinstanserna: Säkerhetspolisen (), Försvarsmakten, , (), och har framfört olika invänd-ningar mot utredningens förslag på nya benämningar av de skilda säkerhetsskyddsåtgärderna. Förslaget att byta ut begreppet sekretess-skydd mot informationssäkerhet har dock tillstyrkts eller lämnats utan erinran. Detta begrepp har, enligt vad en del av remissinstanserna har anfört, redan vunnit en allmän acceptans bland dem som arbetar med säkerhetsskydd. Övriga terminologiska ändringsförslag har kritiserats, i vissa fall på den grunden att det vore olämpligt att förändra redan invanda begrepp, i andra fall med hänvisning till att andra nya begrepp skulle vara att föredra. De nämnda instanserna har lämnat förslaget i övrigt utan erinran. har tillstyrkt den föreslagna begreppsförnyelsen. Övriga remissinstanser har lämnat förslaget utan erinran. Skälen för regeringens förslag: I den nuvarande säkerhetsskyddsförordningen talas det om att säkerhetsskyddet omfattar ett sekretesskydd.