prop · GJ0357 · 1996-01-01 00:00:00 — Denna bestämmel-se kan emellertid inte anses vara så tydligt utformad att den uppfyller de krav som enligt legalitetsprincipen fordras för att straffansvar skall kunna utkrävas. 11 Uttagande av tull som skulle ha tagits ut i ett annat Skälen för regeringens förslag: Ytterligare en förutsättning för att någon skall kunna fällas till ansvar för varusmuggling är att denne till riket inför eller från riket utför gods för vilket tull, annan skatt eller avgift skall betalas till statsverket. Det finns inte någon möjlighet att i ta ut tull eller annan allmän avgift för tredjelandsvaror som smugglats in i gemenskapen och sedan, utan att ha övergått till fri omsättning, förs till från annat . Därmed skulle inte samtliga förutsättningar för straff enligt 1 § varusmugglingslagen vara uppfyllda. Inte heller skulle förutsättningar föreligga för straff enligt 6 § samma lag, eftersom godset i fråga inte har varit föremål för varusmuggling enligt lagens första paragraf. Med hänsyn till det anförda bör införas en bestämmelse om att tullmyndigheten i samband med gränspasseringen uppbär tull för varan. 12 Proviantering av fartyg i utrikes trafik Skälen för regeringens förslag: Enligt 7 § lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m. får regeringen föreskriva om tullfrihet för förnödenheter och proviant som medförs eller tas ombord på transportmedel som går i trafik mellan och tredje land, om varorna är avsedda för transportmedlet eller för besättning eller passagerare. Denna rätt till tullfrihet, som följer av förordningen (1994:1605) om tullfrihet m.m., gäller sålunda inte då transportmedlet går i trafik inom gemenskapen. Detta har medfört allvarliga följder för den svenska skeppshandeln, eftersom fartyg undviker att proviantera i till följd av de höga avgifterna. För att möjliggöra för de svenska skeppshandlarna att konkurrera på samma villkor som skeppshandlarna inom gemenskapen i övrigt bör bestämmelserna ändras så att proviantering av transportmedel med icke-gemenskapsvaror kan ske även i intern trafik inom gemenskapen. 13.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi 1 kap. 3 a § Den föreslagna ändringen i första stycket 2 innebär att EG:s särskilda förfaranderegler skall tillämpas även på flygbensin och flygfotogen. Detta medför bl.a. att dessa produkter under skattesuspension får hanteras huvudsakligen av godkända upplagshavare i särskilda skatteupplag samt att förflyttning av varor inom ramen för suspensionsordningen endast får ske mellan skatteupplag och, vid handel mellan olika medlemsstater eller inom via en annan medlemsstat, skall följas av särskilda ledsagardokument. 2 kap. 1 § De föreslagna ändringarna innebär att undantagen för flygbensin i första stycket 1 och 2 respektive flygfotogen i första stycket 3 slopas samt att KN-nr för dessa bränslen inkluderas i uppräkningen av aktuella KN-nr för de direkt skattepliktiga bränslena. Ändringarna är en följd av att flygbensin och flygfotogen inte längre bör undantas från de EG-anpassade förfarandereglerna utan görs direkt skattepliktiga. Den kombinerade nomenklaturen klassificerar visserligen flygbensin, oavsett blyhalt, under ett gemensamt KN-nr, 2710 00 26. Enligt vad regeringen erfarit förekommer dock flygbensin på den svenska marknaden i såväl blyade som blyfria varianter. Flygbensin, som uppfyller kraven för miljöklass 2 eller 3, bör därför beskattas som blyfri bensin. En hänvisning till KN-nr 2710 00 26 bör således införas i såväl punkten 1 som punkten 2 i paragrafens första stycke. Med hänsyn till de föreslagna avdrags- och försäkransbestämmelserna i 7 kap. 5 a § och 8 kap. 4 a § torde det dock endast i undantagsfall bli aktuellt att ta ut skatt på flygbensin. Förslaget innebär alltså inte någon förändring av de gällande materiella beskattningsreglerna för flygbränslen. 2 kap. 3 § Den nuvarande regleringen i paragrafens tredje stycke innebär att skattefrihet för flygbensin och flygfotogen för drift av luftfartyg och testning av flygmotorer åstadkoms genom en begränsning av själva skattepliktsbestämmelsen. I och med att flygbensin och flygfotogen föreslås omfattas av det särskilda, EG- anpassade, beskattningsförfarandet blir dessa produkter direkt skattepliktiga. Den nuvarande lagtekniska lösningen för skattefrihet kan därför inte behållas utan föreslås ersatt av avdrags- respektive försäkransbestämmelser av motsvarande innehåll. Dessa bestämmelser kommenteras närmare i anslutning till 7 kap. 5 a § och 8 kap. 4 a §. 2 kap. 9 a §§ Förbudet mot att använda vissa oljeprodukter i motordrivna fordon och båtar omfattar enligt nuvarande regler sådana produkter som är märkta enligt svensk lagstiftning. Av 2 kap. 8 § andra stycket framgår att den högre energiskattesatsen inte tas ut om oljeprodukten är försedd med märkämnen. Regeringen har i 4 § förordningen (1994:1784) om skatt på energi föreskrivit vilka ämnen som skall användas som märkämnen. Den föreslagna nya bestämmelsen innebär att förbudsbestämmelsen, såvitt den avser motordrivna fordon, utvidgas till att omfatta även oljeprodukt som är försedd med andra märkämnen än de som avses i 2 kap. 8 §. En förutsättning är dock att regeringen föreskrivit vilka märkämnen som skall omfattas av denna utvidgning av förbudsbestämmelsen. I den finska lagstiftningen finns föreskrifter om tillsats av vissa märkämnen till lågbeskattad lätt brännolja för att skilja denna från dieselolja. De finska märkbestämmelserna framgår av 3 § den finska förordningen om accis på flytande bränslen och innebär att tillsats, per liter olja, skall ske av dels furfural och dels 1-[4- (tolylazo)tolylazo]-2-[(2''''-etyl)hexylamino)naftalen eller en sådan mängd 1-[4- (tolylazo)tolylazo]-2-(tridecylamino)naftalen eller 1-[4-(tolylazo)tolylazo]-2- hydroxinaftalen som med spektrofotometrisk bestämning ger en lika stark röd färg eller en blandning av de nämnda färgämnena, som till sin stabilitet och sina övriga egenskaper uppfyller de ställda kraven. Regeringen avser att i förordningen om skatt på energi förskriva att inblandning av dessa finska märkämnen i angivna koncentrationer medför att bestämmelserna i 2 kap. 9 a § skall gälla för oljeprodukten. Det föreslagna förbudet mot även annan än grönmärkt olja i motordrivna fordon innebär inte någon ändring av de nuvarande svenska märkningsreglernas betydelse för den högre respektive lägre energiskattenivån i 2 kap. 1 § första stycket 3. En förutsättning för att den lägre energiskatten enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 a skall tillämpas är således alltjämt att oljeprodukten är grönmärkt enligt vad som föreskrivits med stöd av 2 kap. 8 § första stycket. Även om rödmärkt olja, eller annan olja som omfattas av det utvidgade förbudet, förs in till för att användas för uppvärmning skall alltså den högre energiskattesatsen enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 b betalas. Visserligen omfattas enligt förslaget inte sådan olja i båtar av användningsförbudet i 2 kap. 9 a §, men om oljan används för sådant ändamål skall den högre energiskattesatsen betalas. Som närmare framgår av kommentaren till 4 kap. 1 och 11 §§ bör dock inte skatt tas ut för bränsle som förs in i i normal bränsletank på fartyg. Den föreslagna utvidgningen innebär inte i sig något förbud mot införsel till av rödmärkt olja, utan riktar sig således mot användningen av en sådan produkt i motordrivna fordon. Det saknar för tillämpningen av användningsförbudet betydelse på vilket sätt oljan förts in till och om det motordrivna fordonet används privat eller yrkesmässigt. Förslaget syftar, som utvecklats, till förbud mot användning av rödmärkt olja i samtliga motordrivna fordon. Visserligen tas enligt gällande bestämmelser skatt inte ut i för motorbränsle som förs in i landet i ett motordrivet fordons normala bränsletank. Den omständigheten att rödmärkt olja har fyllts i fordonstanken i medför dock inte att fordonsägaren undgår att påföras den särskilda avgiften som följer av en användning i strid mot 2 kap. 9 a §. Omärkt dieselolja till motordrivna fordon bör, till skillnad från vad som torde gälla sjöfarten, i allmänt finnas att tillgå. Den omständigheten att rödmärkt olja i lagligen kan användas i vissa motordrivna fordon, nämligen jordbrukstraktorer, motorredskap samt utlandsregistrerade personbilar, bör därför sakna betydelse för omfattningen av förbudsbestämmelsen. Anledning saknas således att undanta de nämnda fordonsslagen från förbudet mot användning av rödmärkt olja. 4 kap. 1 § Av paragrafens nuvarande lydelse följer att skatt skall tas ut i även i de fall då bränsle förs in i landet från ett annat land i ett yrkesfartygs normala bränsletank. Genom tillämpning av avdrags- respektive återbetalningsbe- stämmelserna i 7 kap. 2 § andra stycket 1 b och 9 kap. 3 § åstadkoms dock skattefrihet i sådana fall. I syfte att åstadkomma en enklare lagreglering bör dock en begränsning göras redan i paragrafens skattskyldighetsregler så att de inte gäller drivmedel i yrkesfartyg. Till följd av den föreslagna ändringen av uppbördsreglerna för flygbensin och flygfotogen skulle paragrafens nuvarande utformning även leda till att skatt skulle tas ut på innehållet i bränsletank på kommersiellt luftfartyg som ankommer till . Inte heller detta bör gälla. Det föreslås således en ändring i paragrafens andra stycke 1 av innebörd att skattskyldighet inte skall föreligga i något av de nu redovisade fallen. Begreppet normal bränsletank har, vad gäller motordrivna fordon, närmare utvecklats i prop. 1994/95:213 s. 55 f. Vad som där anförs bör i huvudsak kunna tillämpas även på bränsletank på luftfartyg respektive fartyg. 4 kap. 11 § I syfte att undanröja tveksamheter vid tillämpningen av bestämmelsen så vitt avser införsel av uppvärmningsbränsle föreslås en tydligare skrivning av författningstexten i första stycket 1. Om flytande bränsle som är avsett för uppvärmning förs in till , antingen direkt av en privatperson eller av någon som agerar på dennes uppdrag, medför bestämmelsen att privatpersonen blir skyldig att betala svensk skatt för bränslet. I det fall säljaren i det andra EG-landet ansvarar för transporten av bränslet gäller dock i stället reglerna om distansförsäljning. Dessa innebär att säljaren är skyldig att betala skatt i (se 4 kap. 1 § första stycket 5) och bl.a. skall ställa säkerhet för skattens betalning innan transporten av bränslet påbörjas (se 4 kap. 10 §). Reglerna om distansförsäljning bör tillämpas även för det fall den utländske säljaren uppdrar åt annan att ombesörja transporten. Enligt paragrafens första stycke 2 omfattar skyldigheten att betala skatt för motorbränsle vid privatinförsel inte sådant bränsle som förs in i fordonstank eller viss reservdunk. Vad gäller de aktuella situationerna är bränslet frigjort för konsumtion och därigenom vanligen beskattat i ett annat . Den gemenskapsrättsliga bestämmelsen som ligger till grund för den svenska lagregeln finns i artikel 9.3 i direktiv /12/EEG av om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor. Denna bestämmelse bör tolkas så att möjlighet ges att i den aktuella situationen inte heller ta ut skatt på bränsle i tank på fartyg eller luftfartyg. En ändring som åstadkommer detta föreslås därför i paragrafens första stycke 2. 7 kap. 1 § Den nuvarande avdragsmöjligheten för skatt på bränslen vid elkraftproduktion finns i 7 kap. 2 § andra stycket 4. Avdrag med stöd av denna bestämmelse kan inte göras för skatt på högbeskattad olja. I 7 kap. 1 § första stycket föreslås nu att en ny punkt 5 införs. Denna gör det möjligt att göra avdrag för energiskatt och koldioxidskatt på högbeskattad olja för vissa elproduktionsändamål. Förutsättningarna är att oljan förbrukas för framställning av skattepliktig elektrisk kraft i en gasturbinanläggning med en viss angiven minsta generatoreffekt samt att värme inte nyttiggörs som elproduktionen. Genom den sistnämnda förutsättningen utesluts s.k. gaskombianläggningar från tillämpningen av bestämmelsen och bestämmelsen kan, såsom avsikten är, således endast tillämpas vid ren elproduktion. På grund av den höga driftskostnaden för gasturbindrift vid sådan produktion torde bestämmelsen endast komma att användas för att åstadkomma frihet från bränsleskatt vid s.k. reservkraftproduktion. 7 kap. 2 § För att undvika att den förslagna ändringen i 7 kap. 1 § medför en möjlighet till dubbla avdrag för skatt på bränsle som avses i 2 kap. 1 § första stycket 3 a för vissa elproduktionsändamål bör en begränsning göras i paragrafens första stycke. 7 kap. 5 § Ändringarna i första stycket följer av de ändringar som närmare kommenterats vid 7 kap. 1 §. 7 kap. 5 a § och 8 kap. 4 a § Som angetts ovan under 2 kap. 3 § medför utvidgandet av den direkta skatteplikten till att omfatta även flygbensin och flygfotogen att den nuvarande lagtekniska konstruktionen av skattefrihet för bränsleförbrukning vid flygning och motortestning inte kan behållas. En lösning som harmonierar med den nuvarande uppbyggnaden av det svenska beskattningssystemet är att skattefrihet skapas genom avdragsrätt för skattskyldiga och en motsvarande möjlighet till inköp mot försäkran för andra än skattskyldiga. I 7 kap. 5 a § andra stycket föreslås en ny avdragsbestämmelse av detta innehåll. Möjligheten till försäkransinköp för sådana ändamål föreslås införd genom en ny bestämmelse i 8 kap. 4 a §. Försäkran bör även kunna användas vid inköp för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning, dvs. ändamål som avses i 7 kap. 1 § första stycket 4 eller andra stycket. 8 kap. 4 a § föreslås därför även omfatta denna situation. Vad gäller försäkransinköp erinras om möjligheten för förbrukare att, som alternativ till att avge försäkran vid varje köptillfälle, lämna en s.k. stående försäkran hos en eller flera leverantörer hos vilka förbrukaren vanligen gör sina inköp. En sådan försäkran bör, såsom rekommenderat, omfatta högst ett kalenderår. Materiellt sett innebär förslaget ingen ändring av skattefrihetens innehåll. Skattefrihet skall således gälla för drift av dels motorer i luftfartyg, dels sådana motorer i provbädd eller i annan liknande anordning. I 7 kap. 5 a § första stycket föreslås att vissa av de avdragsmöjligheter som finns för andra bränslen även skall gälla för de aktuella flygbränslena. Avdragsmöjligheterna i 7 kap. 2 § andra stycket och 5 § andra stycket bedöms sakna praktisk betydelse för dessa bränslen, varför dessa paragrafer inte heller i fortsättningen bör kunna tillämpas på flygbensin och flygfotogen. Genom att avdrag för skatt på flygbensin och flygfotogen för förbrukning i luftfartyg föreslås reglerad i en särskild bestämmelse, 7 kap. 5 a § andra stycket, saknas även anledning att ändra omfattningen av 7 kap. 2 § andra stycket 2. Denna bestämmelse torde därför alltjämt komma att ha praktisk betydelse endast för förbrukning av gasol i varmluftsballonger. Försäkran kan i praktiken endast tillämpas i den mån förbrukaren köper bränsle av en leverantör som är skattskyldig enligt den svenska lagstiftningen. En förbrukare som önskar köpa flygbensin eller flygfotogen skattefritt från en leverantör i ett annat måste förfara på ett sätt som står i överensstämmelse med den EG-anpassade beskattningsordningen. Detta torde, i den mån bränsleinköp sker från ett där skatt tas ut på flygbränslen, medföra att den svenske köparen är godkänd som upplagshavare eller varumottagare i och deklarerar sitt bränsleinköp, med åtföljande avdragsmöjlighet vid förbrukning i flygplan eller för motortestning. 7 kap. 5 b § I paragrafen föreslås en möjlighet till avdrag för skatt på vissa bränslen som av den skattskyldige har förts ut från till ett annat . Det rör sig om bränslen som inte omfattas av det EG-anpassade beskattningsförfarandet och för vilka gemenskapsrätten alltså inte innehåller regler om förfarandet vid mellangemenskaplig handel. Det är de enskilda medlemsstaterna som har att bestämma förfarande- och uppbördsregler vid beskattningen av dessa bränslen. Härav följer att svensk skatt endast kan påföras vid hantering inom landet. Av 5 kap. 3 § 2 och 4 följer att skattskyldighet inträder vid leverans till köpare, oavsett var denne befinner sig. Om leverans sker till ett tredje land tas, med tillämpning av avdragsmöjligheten för export i 7 kap. 1 § första stycket 3, inte skatt ut. I syfte att begränsa beskattningen till hantering inom bör en avdragsmöjlighet införas för skatt även på bränslen som av den skattskyldige förts ut från till ett annat . I paragrafen föreslås att så sker. Avdraget kan tillämpas på dels de direkt skattepliktiga produkterna kolbränslen, petroleumkoks och torvbränslen, dels bränslen som beskattas enligt 2 kap. 3 eller 4 § och som inte omfattas av uppräkningen av mineraloljor i 1 kap. 3 a §. De särskilda förfarandereglerna tillämpas inte heller på naturgas och avdragsmöjligheten föreslås även gälla för denna produkt. Regler för utförsel torde dock sakna praktisk betydelse i detta fall. 7 kap. 7 § och 8 kap. 5 § Enligt förslaget blir flygbensin och flygfotogen direkt skattepliktiga produkter och beskattas därför inte längre med stöd av 2 kap. 3 §. Anledning saknas därför att i paragraferna särskilt reglera dessa flygbränslen. 10 kap. 1 och 2 §§ Straffbestämmelsen föreslås omfatta även det fall då någon avlägsnar de märkämnen som föreskrivs i annat lands lagstiftning från en oljeprodukt i syfte att den skall användas i ett motordrivet fordon, dvs. i strid mot 2 kap. 9 a §. Ändringen i 10 kap. 1 § innebär att ett nytt andra stycke införs i paragrafen. Detta medför att hänvisningen i 10 kap. 2 § ändras till att avse brott enligt 1 § tredje stycket. 10 kap. 4 § Rödmärkt olja kan aldrig beskattas med den lägre energiskattesatsen enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 a. Till skillnad från vad som gäller vid avfärgning av olja som är märkt enligt svenska regler ("grön olja") kan det vid avlägsnande av märkämnen från den finska, röda, oljan därför inte i den situation som regleras i paragrafen bli tal om att ta ut skillnaden i energiskatt mellan de belopp som anges i 2 kap. 1 § första stycket 3 b och 3 a. 10 kap. 5 § Den föreslagna utvidgningen av användningsförbudet i 2 kap. 9 a § medför följdenligt att den särskilda avgiften även skall tas ut vid överträdelse av detta förbud. Detta föranleder ändringar i första och tredje styckena av paragrafen. 11 kap. 10 § Som utvecklats vid 7 kap. 1 § föreslås att den som är skattskyldig på bränslesidan skall ges avdragsrätt för skatt på högbeskattad olja som används för vissa elproduktionsändamål. Elkraftproducenter som inte är registrerade som skattskyldiga för bränslen kan i sin deklaration som avser energiskatt på elektrisk kraft göra avdrag även för energiskatt och koldioxidskatt på bränsle som förbrukas vid framställning av skattepliktig elkraft. Detta följer av 11 kap. 10 §. Även dessa förbrukare bör ges möjlighet att skattefritt använda högbeskattad olja på motsvarande sätt som föreslås för den som är skattskyldig på bränslesidan. Detta åstadkoms genom föreslagna ändringar av paragrafen. 13.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel 1 § Ändringen är föranledd av att skattskyldighet för kadmium skall inträda redan när gödselmedel tillverkas eller förs in till landet. 4 § Den nya tredje punkten i första stycket innebär att den som frivilligt låtit registrera sig som återförsäljare enligt 6 § andra stycket är att anse som skattskyldig. 5 § Bestämmelsen om skattskyldighetens inträde har delats upp i ett stycke för skatten på kväve och ett för skatten på kadmium. Genom ändringen i första stycket, som avser skatten på kväve, inträder inte någon skattskyldighet vid försäljning så länge som försäljningen sker mellan sådana som enligt 4 § är att anse som skattskyldiga. Andra stycket reglerar skattskyldighetens inträde för skatten på kadmium. För tillverkare av gödselmedel inträder den vid tillverkningen och för dem som för in gödselmedel vid införseln. Dessa skall alltså till beskattningsmyndigheten redovisa månadens tillverkning eller införsel. Däremot skall ingen uppbörd ske vid gränspassering. Någon särskild reglering för dem som frivilligt registrerat sig som återförsäljare behövs inte, eftersom den som för in gödselmedel till landet för yrkesmässig återförsäljning automatiskt blir skattskyldig. 6 § Den som i större omfattning yrkesmässigt återförsäljer gödselmedel skall kunna registrera sig som återförsäljare och därmed bli skattskyldig enligt 4 § första stycket tredje punkten. Med större omfattning bör normalt kunna anses en årlig försäljning om . 7 § Genom det nya andra stycket får avdrag inte längre göras för skatten på kadmium i de situationer som anges i första stycket andra och tredje punkten. Övergångsbestämmelsen innebär att den som har gödselmedel i lager, för vilka skattskyldigheten ännu inte inträtt när de nya reglerna träder i kraft, skall redovisa den skatt som belöper på kadmiuminnehållet den första redovisningsperioden efter ikraftträdandet. Det innebär för de allra flesta berörda att kadmiumskatten för lagret skall redovisas för perioden januari månad 1996. 13.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1564) om alkoholskatt och i lagen (1995:917) om ändring i nämnda lag Förslaget har behandlats i avsnitt 8. 13.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1563) om tobaksskatt Förslaget har behandlats i avsnitt 9. 13.5 Förslaget till lag om ändring i tullagen (1994:1550) Förslaget har behandlats i avsnitt 10 och 11. 13.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1547) om tullfrihet m.m. Förslaget har behandlats i avsnitt 12. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , Regeringen beslutar proposition 1995/96:57 Vissa punktskatte- och tullfrågor. Författningsrubrik Bestämmelser som Celexnummer för inför, ändrar, upp-bakomliggande häver eller upp- EG-regler repar ett normgiv- ningsbemyndigande Lag om ändring i lagen 392L0012 (1994:1776) om skatt 392L0081 på energi 392L0082 392L0108 394L0074 Lag om ändring i tull- lagen (1994:1550) 392R2913 Lag om ändring i lagen (1994:1547) om tullfrihet 383R0918