prop · GJ0323 · 1996-01-01 00:00:00 — Det kan vara fråga om möjlighet att delta i närståendes högtidsdagar e.d. har endast smittskyddsläkaren kunnat meddela tillstånd till sådana permissioner. I paragrafen föreslås nu en möjlighet för smittskyddsläkaren att överlåta till chefsöverläkaren att pröva frågor om tillstånd för en patient att tillfälligt vistas utanför sjukhusets område. 50 a och 51 §§ Förslagen innebär anpassningar till ny terminologi. 52 § Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande. I första stycket punkt 4 föreslås ett tillägg om att smittskyddsläkarens beslut om villkor i samband med tillstånd att vistas utanför sjukhusets område för tvångsisolerade får överklagas. I andra stycket föreslås en möjlighet för en tvångsisolerad att överklaga chefsöverläkarens beslut om inskränkning i patientens rättigheter att ta emot besök m.m. och om tillstånd att tillfälligt vistas utanför sjukhusets område. Generella beslut om besökstider o.d. kan däremot inte överklagas enligt denna bestämmelse. 53 § beslut om föreläggande eller förbud som har behövts för att lagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall efterlevas får enligt gällande bestämmelse överklagas till kammarrätten. Med hänsyn till den allmänna strävan att alla mål skall följa den vanliga instansordningen i de allmänna förvaltningsdomstolarna föreslås att bestämmelsen ändras så att överklagande i första hand skall ske till länsrätt. Bestämmelsen föreslås avse enbart överklagande av beslut om föreläggande som en följd av att styrelsens möjligheter att vidta åtgärder enligt 67 § ändras till att avse enbart meddelande av föreläggande. 53 a § I paragrafen föreslås att prövningstillstånd skall införas vid överklagande till kammarrätt i alla mål utom de som gäller tvångsisolering eller upphörande av 57 § Paragrafen har omarbetats enligt mönster av 35 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). Förslaget innebär att länsrätt och kammarrätt skall hålla muntlig förhandling i mål om tvångsisolering inkl. mål som väckts genom underställning av smittskyddsläkaren om det inte är uppenbart obehövligt. Motsvarande bestämmelse finns men gäller endast för mål som väckts genom ansökan av smittskyddsläkaren. Rättsverkningarna av domstolens beslut är densamma i båda fallen och handläggning bör därför vara densamma. Vid- are gäller liksom tidigare en ovillkorlig skyldighet att i sådana mål hålla muntlig förhandling om någon part begär det. Motsvarande bör gälla i mål där den enskilde begärt att tvångsisoleringen skall upphöra. När det gäller övriga mål enligt smittskyddslagen saknas däremot anledning att ha en så vittgående skyldighet att hålla muntlig förhandling. I sammanhanget bör även uppmärksammas att enligt förslaget rätten att överklaga utsträcks till ett antal nya typer av beslut . För övriga mål bör därför behovet av muntlig förhandling prövas av rätten enligt reglerna i 9 § förvaltningsprocesslagen (1971:291), på samma sätt som gäller enligt regleringen i LVU. 62 § I paragrafen görs en anpassning till ny terminologi. 67 § möjligheter att vidta åtgärder begränsas till att avse meddelande av förelägganden. Möjligheten att förena föreläggandet med vite föreslås finnas kvar. 68 § I paragrafen görs en anpassning till ny terminologi. Bilagan Ändringarna i bilagan har behandlats i avsnitt 4.2. Den största förändringen är att de smittsamma sjukdomar som utöver de samhällsfarliga skall anmälas inte längre finns uppräknade i bilagan till själva lagen. De kommer i stället att upptas i bilaga till smittskyddsförordningen ((1989:301). I bilagan till smittskyddslagen har ulcus molle förts till de samhällsfarliga veneriska sjukdomarna. Innebörden härav är att sjukdomen i likhet med andra sexuellt överförda infektioner skall anmälas under kod. Bland de samhällsfarliga sjukdomarna har i övrigt hepatit non A non B delats upp i hepatit C, D, E och övriga hepatiter (hepatit non A non B non C non D non E), varav hepatit C och D tagits upp under grupp 1.1 och hepatit E under grupp 1.2. Övriga hepatiter tas upp under grupp 1.1. Vidare har benämningarna shigellos och hemorragisk nefrosonefrit ändrats till shigellainfektion resp. nefropathia epidemica. 7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga 12 § I ett nytt tredje stycke föreslås en skyldighet för den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen och som är verksam vid särskilda ungdomshem och som får kännedom om att den unge har en samhällsfarlig sjukdom att underrätta föreståndaren på hemmet, om det inte står klart att det inte finns risk för smittspridning. Detta kan i vissa fall vara nödvändigt för att behövliga åtgärder skall kunna vidtas för att skydda personal samt andra intagna. Hälso- och sjukvårdspersonalen behöver inte vara anställd vid hemmet för att skyldigheten skall föreligga. Även personal som på annat sätt anlitas för att svara för vården vid hemmet skall ha denna skyldighet. En liknande skyldighet finns för hälso- och sjukvårdspersonal inom kriminalvården enligt lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt om det behövs med hänsyn till fara för att smittan skall spridas. 7.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall 26 a § Förslaget har samma innehåll och motivering som förslaget till ändringen i 12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. 43 § I paragrafen hänvisas till 25 § andra stycket. Denna paragraf erhöll genom SFS 1993:3 ett nytt första stycke varför hänvisningen i 43 § rätteligen skall vara 25 § tredje stycket. 7.4 Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) 47 § Paragrafen skall även tillämpas på beslut om ansökan om tvångsvård enligt 11 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. Det innebär att beslutanderätten i sådana ärenden endast får delegeras till ett arbetsutskott. 7.5 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 7 kap. 1 § I femte stycket föreslås ett tillägg innebärande att uppgift, utan hinder av sekretess, får lämnas till enskild enligt vad som föreskrivs i smittskyddslagen. Tillägget är nödvändigt för att smittskyddsläkaren skall kunna lämna uppgifter till behandlande läkare inom enskild verksamhet. Ändringen föreslås efter påpekande från Lagrådet. Sammanfattning av promemorian Promemoria om vissa ändringar i smittskyddslagen I promemorian föreslås vissa ändringar i främst smittskyddslagen (1988:1472). Ändringarna är i de flesta fall föranledda av påpekande om brister i lagstiftningen från bl.a. myndigheter. Andra är en följd av att det i andra sammanhang gjorts ändringar av namn eller terminologi. I promemorian föreslås bl.a. att de samhällsfarliga smittsamma sjukdomarna skall vara angivna i lag medan de övriga anmälningspliktiga sjukdomarna anges av regeringen i förordning. Sjukdomsbeteckningarna i bilagan till smittskyddslagen föreslås bli moderniserade. I denna del föreslås också att ulcus molle (mjuk schanker) förs över till de samhällsfarliga sjukdomarna och tas upp under punkten 1.3, som avser sjukdomar vilka smittar sexuellt. Dessa sjukdomar anmäls under kod. Hepatit non A non B föreslås delas upp i hepatit C, D och E och ingå bland de samhällsfarliga sjukdomarna. Sjukdomarna yersiniainfektion, mässling, påssjuka, röda hund och haemophilus influenzae typ B (Hib) föreslås bli införda bland övriga anmälningspliktiga sjukdomar. Vidare föreslås att trikinos och tularemi tas upp under den punkt som avser sjukdomar som skall anmälas till den kommunala . har en anmälan av annan anmälningspliktig sjukdom än en samhällsfarlig sådan inte innehållit uppgift om den smittades identitet. Sådan uppgift lämnas dock i de fall smitt- skyddsläkaren eller den kommunala nämnden med uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet begär det. föreslås att sådan anmälan från första början skall innehålla uppgift om den smittades identitet. Anmälan enligt smitt- skyddslagen till den kommunala nämnd som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet föreslås i fortsättningen ske även när smittkällan är belägen utomlands. Vidare föreslås att en skyldighet införs även för läkare vid mikrobiologiskt laboratorium att anmäla fynd av smittämne av andra anmälningspliktiga sjukdomar än veneriska till smittskyddsläkaren, och den kommunala nämnd som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet. Det klargörs i förslaget till vilken smittskyddsläkare som anmälan skall göras och hur smittskyddsläkaren skall kunna överlämna ett smittskyddsärende till en annan smittskyddsläkare. I promemorian föreslås också att hälso- och sjukvårdspersonal verksam vid särskilda ungdomshem och hem för vård av vissa missbrukare (LVM-hem), som får kännedom om att någon som vårdas i hemmet har en samhällsfarlig sjukdom, skall underrätta den som förestår vården vid hemmet. Underrättelse skall ske om det inte står klart att det inte föreligger risk för smittspridning. Ändringar i sådant syfte föreslås när det gäller lagarna med särskilda bestämmelser om vård av unga och om vård av miss- brukare i vissa fall. När det gäller vården av den som tvångsvårdas med stöd av smittskyddslagen, föreslås preciseringar och tillägg som slår fast rätten att leva ett så normalt liv inom sjukhusområdet som möjligt under hänsynstagande till tvångsisoleringens syfte. Beslut om vissa inskränkningar av den tvångsisolerades frihet föreslås bli fattade av chefsöverläkaren efter samråd med smittskyddsläkaren. Chefsöverläkarens beslut om inskränkningar i den enskildes rättigheter föreslås kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Det föreslås också att beslut om villkor i samband med tillstånd att vistas utanför sjukhusets område för en tvångsisolerad skall kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. rätt att i sin tillsynsverksamhet meddela förelägganden och förbud som behövs för att smittskyddslagen eller föreskrifter meddelade med stöd av lagen skall efterlevas föreslås begränsas till att avse enbart rätt att meddela förelägganden. beslut om sådana förelägganden föreslås i första hand överklagas till länsrätt. Muntlig förhandling hos länsrätten och kammarrätten i ärenden om tvångsisolering enligt smittskyddslagen skall enligt promemorian i regel hållas även i underställningsärenden. Detsamma gäller i mål av upphörande av tvångsisolering. I andra mål enligt lagen föreslås att frågan om muntlig förhandling prövas enligt 9 § förvaltningsprocesslagen. Slutligen föreslås att smittskyddsläkarens möjlighet att inhämta uppgifter från t.ex. andra myndigheter om den som för smitta av infektion av HIV utvidgas till att avse även den som för smitta av annan samhällsfarlig sjukdom. Det överlämnas åt regeringen att bestämma vilka av dessa sjukdomar som bör omfattas. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Sammanställning av remissvar över Promemoria om vissa ändringar i smittskyddslagen Efter remiss av promemorian om vissa ändringar i smittskyddslagen har yttrande avgetts av Hovrätten över och , , Kammarrätten i , Länsrätten i län, Länsrätten i , Justitiekanslern, , Riksåklagaren, , , , , , , , , , i , i län, i , ombudsmän, , , läns lands- ting, i , , kommun, Posithiva gruppen, , , , , , , , , Akademikers , , och läns landsting. Akademikers avstår från att besvara remissen och hänvisar istället till det remissvar som ingivits direkt av medlemsförbundet . , har inte funnit några skäl att redovisa synpunkter med anledningen av remissen. Yttrande har inte inkommit från och läns landsting. Promemorian har mottagits huvudsakligen positivt av remissinstanserna. Bland de remissinstanser som i allt väsentligt tillstyrkt förslagen kan nämnas Hovrätten över och , Kammarrätten i , Länsrätten i län, Länsrätten i , , , , , , , , i , , , , kommun, , , , , , , och läns landsting. Följande instanser har lämnat förslagen utan erinran: , , , Riksåklagaren, , , i , om-budsmän, i och . Kritiska synpunkter på smittskyddslagen och dess tillämpning vid HIV-infektion har framförts av Posithiva gruppen, , och . En utvärdering av smittskyddslagen och dess tillämpning vid HIV- infektion efterlyses av , Posithiva gruppen, , och . och efterlyser en utvärdering av reglerna för tvångsisolering av patienter med smittsamma sjukdomar. Riksåklagaren har aktualiserat frågan om ett införande av en straffsank- tionerad bestämmelse i smittskyddslagen eller i för den som genom sexuella handlingar sprider eller riskerar att sprida HIV-smitta. Riksåklagaren har i sammanhanget bifogat Högsta Domstolens dom DB 241. I det följande lämnas en redovisning av remissinstansernas mer utförliga kommentarer till promemorians förslag. Redovisningen anknyter till promemorians avsnittsindelning. De instanser som helt kort tillstyrkt eller avstyrkt de olika förslagen eller lämnat dem utan erinran anges ej. Detta innebär att huvudsakligen kritiska synpunkter på förslagen redovisas i det följande. Samhällsfarliga och andra anmälningspliktiga sjukdomar (4.2) Promemorians förslag: bör i lag bestämma vilka smittsamma sjukdomar som skall anses vara samhällsfarliga. Regeringen bör i förordning kunna bestämma vilka övriga smittsamma sjukdomar som skall vara anmälningspliktiga. Sjukdomen ulcus molle bör i bilagan till smittskyddslagen tas upp som samhällsfarlig under de veneriska sjukdomarna och behandlas på samma sätt som de. Hepatit non A non B bör delas upp i hepatit C, D och E. De bör ingå bland de samhällsfarliga sjukdomarna. Av de icke samhällsfarliga anmälningspliktiga sjukdomarna bör fall av sjukdomarna trikinos och tularemi vara anmälningspliktiga även till nämnd som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet. Sjukdomarna yersiniainfektion, mässling, påssjuka och röda hund bör tillhöra de anmälningspliktiga sjukdomarna. De anmälningspliktiga sjukdomarna bör konsekvent anges med namnen på sjukdomarna. I förslagets 3 § ges bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om vilka sjukdomar utöver de samhällsfarliga som skall vara anmälningspliktiga enligt smittskyddslagen. Enligt länsrättens uppfattning har i promemorian inte anförts tillräckliga skäl för ett sådant bemyndigande. Som föredragande anfört i prop. 1988/89:5 s 61 är det konsekvent att även bestämmer vilka övriga sjukdomar som skall omfattas av anmälningsskyldighet. Länsrätten anser för övrigt att 4 § andra stycket smittskyddslagen ger en ventil för brådskande fall och torde vara fullt tillräckligt för att snabbt kunna ingripa mot nya smitt- samma sjukdomar när beslut inte kan avvaktas. Länsrätten avstyrker därför den föreslagna bestämmelsen. I promemorian föreslås i bilagan över uppräknade sjukdomar ett utbyte under samhällsfarliga sjukdomar av hepatit non A och B mot hepatit C och hepatit D under 1.1 och hepatit E under 1.2. Mot bakgrund av förslaget vill framhålla att det fortfarande finns hepatiter som ännu inte kunnat identifieras. anser därför att en mindre restgrupp hepatit non A non B non C non D non E måste finnas kvar bland de samhällsfarliga sjukdomarna. Terminologin och kriterierna för anmälan bör åligga att utforma. Vidare bedömer styrelsen att kikhostevaccination kommer att återinföras i barnens grundvaccinationsschema. Därmed behöver också kikhosta införas i smittskyddslagen under övriga anmälningspliktiga sjukdomar. I bilagan till smittskyddslagen över smittsamma sjukdomar som skall anmälas enligt 22 § i smittskyddslagen bör beteckningen "haemophilus typ b" ändras i överensstämmelse med benämningen på övriga sjukdomar till "haemophilus influenzae typ b infektion". anser att även hepatit UNS borde ingå i de samhällsfarliga I bilagan 3 § rörande samhällsfarliga sjukdomar föreslås sorkfeber er-sätta tidigare hemorrhagisk nefrosnefrit. Sorkfeber är ett bra förslag till svensk term, men har ännu ej fått fullständig acceptans. Sjukdomen har ett vedertaget namn som också är internationellt accepterat nämligen nephropathia epidemica. föreslår att denna terminologi används. I bilaga § 22 gällande smittsamma sjukdomar bör stå invasiv haemophilus typ B infektion istället för enbart haemophilus B. Följande önskemål om tillägg av anmälningspliktiga sjukdomar belyser behovet av snabba förändringar 1. Bordetella pertussis infektion, med motivering att allmän vaccination med all sannolikhet kommer att införas . Humant T-cells lymfotropt virus (HTLV) infektion, med motivering att allmän screening av blodgivare har införts. Infektion med resistenta Streptococcus pneumoniae, med motivering att risk för spridning av dessa bakterier är ett akut hot. Cryptosporidium infektion, med motivering att denna parasit givit stora utbrott i och utgör ett hot för spridning till . I § 22 anges att anmälan även skall göras till nämnd. Vi ifrågasätter detta behov, det borde räcka med anmälan till smittskyddsläkaren som har ansvar och kunskap att vidta åtgärder. I promemorian föreslås att Regeringen får föreskriva vilka sjukdomar som skall anmälas enligt § 22 smittskyddslagen för att snabbare kunna anpassa listan efter epidemiologiska förändringar. Detta är bra men för att möjliggöra än bättre anpassning föreslås att i samråd med bör få sådant bemyndigande. framhåller som synpunkt på anmälningsplik-tiga sjukdomar att WHO i sitt Global Programme on Infectious Diseases (GPI) rekommenderar stater med låg prevalens av polio att rapportering av slappa pareser hos barn införs för att aktivt leta poliofall inför målet att utrota polio . föreslår därför att man överväger anmälningsplikt för slappa pareser hos barn. anser att kikhosta bör vara anmälningspliktig. Det är av stort intresse att följa epidemiologin beträffande denna sjukdom eftersom vaccination kommer att införas. Det är enligt smittskyddsläkaren svårt att förstå varför kikhosta inte skall vara anmälningspliktig i nuvarande situation. Enligt förslaget vill man inte föra in kikhosta som anmälningspliktig sjukdom. Förhoppningsvis kommer vi att kunna återinföra vaccinering mot kikhosta . För att kunna kvalitetssäkra våra vaccinationsprogram, är det viktigt att vi har tillgång till hur sjukdomsincidensen kommer att utvecklas. Om kikhosta ej blir anmälningspliktig , bör den komma med den dag vi inför kikhostevaccin på våra barnavårdscentraler. bör liksom bestämma vilka smittsamma sjukdomar som skall vara anmälningspliktiga. 4 § andra stycket i gällande lag uppfyller behovet av snabbt ingripande, eftersom regeringen får föreskriva att viss sjukdom skall vara anmälningspliktig även om beslutet skall underställas . läns landsting anser att det är bra att beslutar om vilka sjukdomar som skall vara samhällsfarliga. Däremot är det tveksamt om de övriga sjukdomarna skall vara beroende av ett regeringsbeslut, det borde kunna beslutas av . Epidemiologin är snabbt föränderlig. ger ut sk. Allmänna råd om vaccinationer t.ex. barnvaccinationsprogrammet. Sjukdomar som ingår där skall lämpligen vara anmälningspliktiga vilket gör det möjligt att följa effekterna oavsett vaccination. Det stämmer med det föreliggande förslaget. Om reglerar vaccinationerna tycks det ologiskt att regeringen skall reglera anmälningsplikten som bygger på beslut. Det tycks rimligare att har beslutanderätten i bägge fallen då de bygger på samma kunskapsgrund, annars blir regeringsbeslutet bundet av beslut. Frågan om kikhostevaccination kan vara belysande i denna sak och den frågan kan eventuellt hinna komma upp innan lagändringen träder i kraft. Anmälan (4.3) Promemorians förslag: Alla anmälningspliktiga sjukdomar utom de veneriska (1.3 bilagan till smittskyddslagen [1988:1472]) bör anmälas med uppgift om den smittades identitet. Länsrätten i län anser att det inte finns tillräckligt starka skäl att ha starkare identitetsskydd vid veneriska sjukdomar än andra. Det är fråga om uppgiftsskyldighet mellan behandlande läkare, smittskyddsläkare och , alltså mellan myndigheter för vilkas verksamhet gäller den stränga sekretessregeln i 7 kap 1 § sekretesslagen (omvänt skaderekvisit). Behovet av att begränsa uppgiftsskyldigheten dessa myndigheter emellan förefaller därför inte så stort. Rådmannen EvaMargareta har anmält skiljaktig mening i frågan. avstyrker upphävandet av identitetsskyddet vid andra anmälningspliktiga sjukdomar än samhällsfarliga. Motiveringen för upphävandet av identitetsskyddet, såsom den framgår av i promemorian, är enligt samfundets mening inte så tungt vägande att den enskildes integritet bör träda åt sidan. Laboratoriefynd (4.5) Promemorians förslag: Läkare vid mikrobiologiskt laboratorium, som vid analys finner smittämne av annan samhällsfarlig sjukdom än venerisk sådan eller av annan anmälningspliktig sjukdom bör anmäla detta till smittskyddsläkaren, och den kommunala nämnd som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet. framhåller att kriterierna för när en laboratorieanmälan resp. en klinisk anmälan bör göras skiljer sig åt. Styrelsen anser att det i lagen bör regleras att uppgiftsskyldighet skall ske vid vissa smittämnen. Det är dock önskvärt att i lag eller förordning överlåta på att efter samråd med föreskriva vid vilka sjukdomar och smittämnen anmälan skall göras samt vilka ytterligare kriterier som skall gälla för anmälan. Ett sådant förfarande torde inte sekretesslagens regler lägga hinder i vägen för. Smittsamma sjukdomar orsakas av mikrober såsom bakterier, virus, protozoer, maskar m.fl. En mikrob hos en individ kan i varierande grad ge övergående bärarskap, kvarstående bärarskap, lätt sjukdom, svår sjukdom, död. För att kunna motverka smittspridning behöver man känna till vissa basdata om smittämnet. I smittskyddslagen anges att vissa "smittsamma sjukdomar" skall anmälas av behandlande läkare till smittskyddsläkaren, och miljö- och hälsoskyddsnämnden/motsvarande. I bilaga till lagen räknas dessa sjukdomar upp. Vilka data som behövs för att bedöma smittfarligheten samt motverka spridning av smittan beror på vilket smittämne som diskuteras och vilken situation det är frågan om. Således är det t.ex. vid smittämnet difteri angeläget att känna till alla bärare av difteribakterien oavsett sjukdom eller ej. Vid t.ex. meningokocker är bärandeskap av bakterien inte intressant men väl sjukdomstillfället. Ett laboratorium som t.ex. gör menigokockfynd i svalg eller näsodling vet inte om detta är ett sjukdomsfall eller om fyndet är normalflora. Vid meningokocker borde laboratoriet enbart anmäla fynd av meningokocker i normalt sterila kroppsvätskor. Som anmälningsskyldigheten är formulerad i promemorieförslaget kommer detta att skapa oklarheter. Vid olika smittämnen bör man därför sätta upp kriterier för när en anmälan skall göras. Dessa kriterier ändras med tiden beroende på nytillkommande diagnostiska metoder och/eller annan ny kunskap. har man uppfattat förekomsten av smittsamma sjukdomar som avtagande och för samhället av mindre betydelse. Olika faktorer har ändrat bilden. De öppna gränserna med sociala problem i många närbelägna länder, utvecklingen av resistensproblematik bland tidigare lätt behandlade sjukdomar, hygienproblem inom sjukvården är exempel på sådana faktorer. Vid vissa tillstånd behöver man snabbt få en överblick av förekomsten av ett visst smittämne. För att ha ett säkert rapporteringssystem brukar man epidemiologiskt kräva två av varandra oberoende rapporteringslinjer. Så är kraven formulerade i EU kommissionens förslag till handlingsprogram för smittsamma sjukdomar (94/0222 COD). Den kliniska rapporteringen, som använts i , är en sådan väg. föreslås också en rapporteringslinje från laboratorierna, vilket är utmärkt. På samma sätt som ovan beskrivits är inte alla fynd av betydelse för handläggningen av smittsamma sjukdomar eftersom fyndet kan bero på vilken vävnadstyp som un- dersökts. Fyndet har också olika grad av säkerhet beroende på vilken metod för undersökning som använts. För laboratorier liksom för kliniska anmälningar bör man därför sätta upp kriterier för vad som är fynd och vad som skall anmälas. Det bör åligga att föreskriva dessa kriterier efter samråd med föreslår att även rättsmedicinska avdelningar skall anmäla sina fynd till smittskyddsläkaren.