prop · GJ03117 · 1996-01-01 00:00:00 — kommun framför att enskilda vårdgivare ofta erbjuder olika behandlingsalternativ inom sin verksamhet, som psykoterapi, kristerapi, familjerådgivning, samarbetsavtal m.m. Om lagförslaget antas kommer följdaktligen sådana vårdgivare att arbeta under olika sekre- tessbestämmelser. Det är viktigt att det uppmärksammas och att det görs fullständigt klart vilka sekretessbestämmelser som gäller för olika former av samtalsbehandling. KYFA anser att sekretessbestämmelser för enskilda familjerådgivare bör knytas till definierade kvalitetsskriterier. finner inte anledning att motsätta sig förslaget. Länsrätten i , , har inget att erinra mot förslaget. framför att kommittén i sitt huvudbetänkande (SOU 1994:139) Ny socialtjänstlag föreslagit ett tillägg i 71 § tredje stycket socialtjänstlagen (1980:620) om att anmälningsskyldigheten även gäller i de fall kännedom erhålles om att en underårig utnyttjas sexuellt i hemmet. Motsvarande tillägg bör enligt kommittén göras i promemorians förslag. anser att begränsningen av anmälningsskyldigheten till när misshandel sker i hemmet bör tas bort. Den bör även omfatta situationer då ett barn exempelvis misshandlas av en lärare, är utsatt för sexuella övergrepp från en släkting eller andra situationer som inte täcks av uttrycket "i hemmet" i fall där föräldrarna själva inte kan förmås att göra anmälan. anser att det bör övervägas om inte den föreslagna lydelsen i 71 § tredje stycket socialtjänstlagen bör förtydligas så att det klart framkommer att anmälningsplikten inte begränsas till myndighetsanställda. Länsrätten i har inget att erinra mot förslaget. Riksåklagaren har inget att erinra mot att den nu föreslagna personkretsen omfattas av bestämmelsen i 36 kap. 5 § , även om en utvidgning av kretsen annars bör präglas av stor restriktivitet. Till Riksåklagarens yttrande är bifogat ett yttrande från Regionåklagar- myndigheten i som anser att den föreslagna lydelsen av 36 kap. 5 § kan föranleda tveksamhet om även biträden till familjerådgivare skall omfattas av frågeförbudet och föreslår därför en något annan formulering av det tillagda. tillstyrker förslaget men anser att lydelsen bör kom- pletteras genom att mellan orden "familjerådgivning" och "får" införa "enligt socialtjänstlagen". 1 Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Härigenom föreskrivs i fråga om socialtjänstlagen (1980:620)1 dels att 12 a och 71 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 71 b §, av följande ------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 12 a §2 Kommunen skall sörja för att föräldrar kan erbjudas samtal under sak- kunnig ledning i syfte att nå enighet i frågor rörande vårdnad och umgänge (samarbetssamtal). ------------------------------------------------------- Kommunen skall även sörja Kommunen skall även sörja för att familjerådgivning för att familjerådgivning kan erbjudas dem som begär kan erbjudas dem som begär det. Familjerådgivning lämnas genom kommunens för- sorg eller genom annan lämplig rådgivare. Med familjerådgivning avses yrkesmässigt bedriven verksamhet med samtal i syfte att bearbeta samlevnadsproblem och konflikter i parförhållanden och familjer. 71 §3 Var och en som får kännedom om att en underårig misshandlas i hemmet eller annars behandlas där på ett sådant sätt att det är fara för hans hälsa eller utveckling bör anmäla detta till socialnämnden. ------------------------------------------------------- Myndigheter vars Myndigheter vars verksamhet berör barn och verksamhet berör barn och ungdom samt andra ungdom samt andra myndigheter inom hälso- och myndigheter inom hälso- och sjukvården och sjukvården och är skyldiga är skyldiga att genast till socialnämn- att genast till social- den anmäla om de i sin nämnden anmäla om de i sin verksamhet får kännedom om verksamhet får kännedom om något som kan innebära att något som kan innebära att socialnämnden behöver socialnämnden behöver ingripa till en underårigs ingripa till en underårigs skydd. Detta gäller även dem skydd. Detta gäller även dem som är anställda hos sådana som är anställda hos sådana myndigheter samt läkare, myndigheter samt läkare, sjuksköterskor och sjuksköterskor och barnmorskor som inte har barnmorskor som inte har sådan anställning. För familjerådgivning gäller i stället vad som sägs i tre- dje stycket. 1 Lagen omtryckt 1988:871. 2 Senaste lydelse 1994:10. 3 Senaste lydelse 1994:88. För dem som är verksamma De som är verksamma inom inom familjerådgivning är familjerådgivning gäller skyldiga att genast anmäla anmälningsplikt enligt and- till socialnämnden om de i ra stycket endast om de i sin verksamhet får kännedom sin verksamhet får kännedom om att en underårig om att en underårig utnyttjas sexuellt eller misshandlas i hemmet. misshandlas i hemmet. Myndigheter, befattningshavare och yrkesutövare som anges i andra stycket är skyldiga att lämna socialnämnden alla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av en underårigs behov av skydd. Om anmälan från gäller bestämmelserna i 3 § lagen (1993:335) om . 71 b § ------------------------------------------------------- Den som är eller har varit verksam inom enskild familjerådgivning får inte obehörigen röja en uppgift som en enskild har lämnat i förtroende eller som har inhämtats i samband med rådgivningen. Denna lag träder i kraft . 2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 36 kap. 5 § skall ha följande ------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 36 kap. 5 §1 Den som till följd av 2 kap. 1 eller 2 § eller 3 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) eller någon bestämmelse, till vilken hänvisas i något av dessa lagrum, inte får lämna en uppgift får inte höras som vittne om denna utan tillstånd från den myndighet i vars verksamhet uppgiften har inhämtats. ------------------------------------------------------- Advokater, läkare, Advokater, läkare, tandläkare, barnmorskor, tandläkare, barnmorskor, sjuksköterskor, psykologer, sjuksköterskor, psykologer, psykoterapeuter, kuratorer psykoterapeuter, famil- vid familjerådgivnings- jerådgivare enligt byråer, som drivs av socialtjänstlagen kommuner, landsting, (1980:620), och deras församlingar eller kyrkliga biträden får höras som samfälligheter, och deras vittnen om något som i biträden får höras som denna deras yrkesutövning vittnen om något som i anförtrotts dem eller som denna deras yrkesutövning de i samband därmed anförtrotts dem eller som erfarit, endast om det är de i samband därmed medgivet i lag eller den, erfarit, endast om det är till vars förmån tystnads- medgivet i lag eller den, plikten gäller, samtycker till vars förmån tystnads till det. plikten gäller, samtycker till det. Rättegångsombud, biträden eller försvarare får höras som vittnen om vad som anförtrotts dem för uppdragets fullgörande endast om parten medger det. Om tystnadsplikt för den som i ordning har vigts till det kyrkliga ämbetet som präst finns föreskrifter i 36 kap. kyrkolagen (1992:300). Den som inom något annat trossamfund än är präst eller den som i sådant samfund intar motsvarande ställning får inte höras som vittne om något som han eller hon har erfarit under bikt eller själavårdande samtal. Den som har tystnadsplikt enligt 3 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen eller 2 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen får höras som vittne om förhållanden som tystnadsplikten avser endast i den mån det föreskrivs i nämnda paragrafer. Om någon enligt vad som sägs i denna paragraf inte får höras som vittne om ett visst rättsförhållande, får vittnesförhör inte heller äga rum med den som under tystnadsplikt biträtt med tolkning eller översättning. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1992:340. 3 Förslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 16 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100)1 skall ha följande lydelse. 16 kap. 1 §2 Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1-8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av -------------------------------------------------------------------------------- ----------- 10. 19 § första stycket 1 och 3 postlagen (1993:1684) 16 kap. 1 §2 Att friheten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fall är begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2, 4 § 1-8 samt 5 § 1 och 3 tryckfrihetsförordningen och av 5 kap. 1 § första stycket samt 3 § första stycket 1 och 2 yttrandefrihetsgrundlagen. De fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilka nämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 2 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 § första stycket och 3 § första stycket 3 yttrandefrihetsgrundlagen i övrigt är begränsad, är de där tystnadsplikten följer av -------------------------------------------------------------------------------- ----------- 10. 19 § första stycket 1 och 3 postlagen (1993:1684) 11. 71 b § socialtjänstlagen (1980:620) Denna lag träder i kraft . 1 Lagen omtryckt 1992:1474. 2 Senaste lydelse 1995:490. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620), 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande: Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) I det föreslagna tredje stycket definieras familjerådgivning som en yrkesmässigt bedriven verksamhet med samtal i syfte att bearbeta samlevnadsproblem och konflikter i parförhållanden och familjer. Uttrycket "parförhållanden", som inte tidigare synes ha använts i lagstiftningssammanhang, torde få anses omfatta inte bara äktenskap och samboförhållanden utan också andra fasta förbindelser, såväl heterosexuella som homosexuella. Enligt förslagen i remissen avses strängare sekretessregler gälla för familjerådgivning än för sådana samarbetssamtal som åsyftas i paragrafens första stycke, dvs. samtal med föräldrar under sakkunning ledning i syfte att de skall nå enighet i frågor rörande vårdnad och umgänge. Till skillnad från samarbetssamtal avses vidare familjerådgivning komma att omfattas av ett principiellt undantag från vittnesplikten. Av den allmänna motiveringen framgår emellertid att begreppet familjerådgivning inte skall uppfattas så snävt att det endast inbegriper fall då rådgivningen inriktas på ett fortsatt samliv mellan klienterna utan att begreppet också skall täcka sådan rådgivning som syftar till att dämpa konflikterna efter en seperation, så att föräldrarna får möjlighet att fungera tillsammans i föräldrarollen. En viss oklarhet uppkommer därmed när det gäller förhållandet mellan samarbetssamtal och familjerådgivning. I remissprotokollet anges i denna del att vissa samarbetssamtal kommer att falla under begreppet familjerådgivning. Eftersom samarbetssamtalen syftar till att enighet skall uppnås mellan föräldrarna och därmed definitionsmässigt får anses utgå från att det har förekommit en konflikt, synes det i själva verket något tveksamt i vad mån det över huvud taget finns utrymme för att anse att ett samarbetssamtal kan falla utanför begreppet familjerådgivning med den definition som har föreslagits. Frågan har viss praktisk betydelse, eftersom i vårdnads- och umgängesprocesser tidigare konflikter i sådana frågor ibland kan tilläggas betydelse vid bedömningen och det därför inte är otänkbart att någon av parterna kan vilja åberopa den som har lett samarbetssamtalet som vittne. När som ofta torde ha varit fallet samarbetssamtalet har letts av en tjänsteman vid en familjerådgivningsbyrå synes detta inte ha varit möjligt i annat fall än om den andra parten har samtyckt till det, eftersom det i 36 kap. 5 § andra stycket föreskrivna undantaget från vittnesplikten för kuratorer vid familjerådgivningsbyråer och deras biträden får antas ha omfattat även fall då samarbetssamtal har bedrivits hos en sådan byrå. Med den föreslagna regleringen blir frågan mera svårbedömd. Mot den angivna bakgrunden kunde man ha önskat en tydligare belysning av förhållandet mellan samarbetssamtal och familjerådgivning. Hithörande frågor kommer emellertid att aktualiseras på nytt med anledning av vårdnadstvistutredningens betänkande Vårdnad - boende - umgänge (SOU 1995:79 s. 129 ff.). Lagrådet anser sig därför böra godta förslaget i angivet hänseende. Det i definitionen av familjerådgivning angivna rekvisitet "yrkesmässigt" blir inte helt adekvat för de fall rådgivningen lämnas genom kommunens eller annars genom det allmännas försorg. Den i paragrafens andra stycke upptagna föreskriften att familjerådgivning lämnas genom kommunens försorg eller genom annan lämplig person är uppenbarligen inte att uppfatta som en förutsättning för att familjerådgivning i lagens mening skall anses föreligga utan endast som en bestämmelse om kommunens skyldigheter, men föreskriften har i förslaget avfattats så att den möjligen kan ge upphov till missförstånd i angivet hänseende. För att andra och tredje styckena fullt tydligt skall återge den avsedda innebörden föreslår Lagrådet - med vissa redaktionella jämkningar i övrigt - att styckena får följande lydelse. "Kommunen skall sörja för att familjerådgivning genom kommunens försorg eller annars genom lämplig rådgivare kan erbjudas dem som begär det. Med familjerådgivning avses i denna lag en verksamhet som bedrivs av det allmänna eller yrkesmässigt av enskild och som består i samtal med syfte att bearbeta samlevnadskonflikter i parförhållanden och familjer". I såväl prop. 1993/94:4 som i departementspromemorian och lagrådsremissen understryks betydelsen av att familjerådgivningen håller en hög kvalitet. Det är därför ägnat att förvåna när det i remissen sägs att det givitvis finns möjlighet för vem som helst att oavsett kompetens erbjuda familjerådgivning och att detta inte rimligtvis går att förbjuda. I remissyttrandena över departementspromemorians förslag efterlyste också vissa instanser någon form av etableringskontroll för enskilda familjerådgivare. Familjerådgivning i privat regi börjar enligt promemorian bli vanligare. Det sägs också att införandet av 12 a § troligtvis får till följd att familje- rådgivningen i fortsättningen i högre grad än tidigare kommer att bedrivas i privat regi. I lagrådsremissen sägs däremot att icke avtalsbunden privat verksamhet borde bli mycket marginell. Skälet härför skulle vara att den enskildes kostnad för sådan familjerådgivning torde bli betydligt större än den eventuella avgift som kommunen har för samma verksamhet. Även om detta skulle visa sig vara en korrekt bedömning, måste det dock antas att sådan icke avtalsbunden privat verksamhet kommer att finnas framöver. Om den bedrivs av någon som saknar nödvändig kompetens för detta viktiga värv, kan den enskilde komma i en allvarlig situation. Enligt min mening bör det övervägas att införa någon form av kvalitetskontroll över privat familjerådgivning. Även om frågan inte lämpar sig för behandling i detta lagstiftningssammanhang, bör den uppmärksammas mot bakgrund av hur den privata icke avtalsbundna familjerådgivningen kommer att utvecklas. En fråga som dock bör beaktas i detta sammanhang är förslaget till definition av begreppet familjerådgivning. Enligt 12 a § tredje stycket är ett kriterium härför att verksamheten bedrivs yrkesmässigt. Enligt lagrådsremissen får därigenom förutsättas att rimliga kvalitetskrav tillgodoses. Det är dock enligt min mening inte säkert att en yrkesmässigt bedriven verksamhet, som inte är underkastad något slags kontroll, utgör en garanti för kvalitet. Härtill kommer att förslaget innebär att sekretessbestämmelserna i 71 b § kommer att gälla den som bedriver familjrådgivning yrkesmässigt medan den som utövar verksamheten på annat sätt inte är underkastad någon annan sekretess än sådan som vilar på etisk eller kontraktsrättslig grund. Den som vänder sig till en sådan familjerådgivare har därför ingen garanti för att uppgift som han eller hon har lämnat i förtroende eller som har inhämtats i samband med rådgivningen inte obehörigen röjs. Jag förordar därför att kriteriet "yrkesmässigt bedriven verksamhet" utgår ur definitionen av familjerådgivning i 12 a §. 71 § Bestämmelsen i tredje stycket föreslås i lagrådsremissen kompletterad så att det klart framgår att anmälningsplikten för den som är verksam inom familjerådgivning omfattar fall där denne i sin verksamhet får kännedom om att en underårig utnyttjas sexuellt i hemmet. Häremot är i sak intet att anmärka. Mot bakgrund av att det finns ett särskilt brott som benämns sexuellt utnyttjande av underårig (6 kap. 4 § ) kan möjligen frågan ställas hur långt anmälningsplikten sträcker sig när kännedom erhålls om sådant handlande som faller in under andra straffbestämmelser i sexualbrottskatalog. Svaret ter sig givet beträffande sådana sexualbrott som våldtäktsbrott och sexuellt tvång. Mer tveksamt kan det synas vara med t.ex. vissa handlingar som svarar mot beskrivningen av sexuellt ofredande (6 kap. 7 §). Lagrådsremissen ger inte någon närmare belysning av frågan hur anmälningsplikten här skall avgränsas. Emellertid framgår av allmänna motiveringen (avsnitt 4.2) att avsikten är att anmälningsplikten skall täcka in alla former av sexuellt utnyttjande av underåriga i hemmet. Med hänsyn härtill kan det finnas anledning att peka på att någon direkt koppling till bestämmelse om straff för sexuellt utnyttjande av underårig inte bör göras vid tolkningen av det föreslagna tillägget. Skäl att förorda ändrad utformning av tillägget synes inte föreligga. Förslaget till lag om ändring i 36 kap. 5 § Av författningskommentaren framgår att den föreslagna ändringen inte är avsedd att innebära något annat än att frågeförbudet enligt paragrafen utsträcks till att gälla även enskild familjerådgivning. I enlighet med vad Lagrådet har anfört i anslutning till 12 a § socialtjänstlagen synes det emelletid tveksamt om inte förslaget medför en förändring när det gäller vittnesplikten för det fall att ett samarbetssamtal har letts av en tjänsteman vid en sådan familjerådgivningsbyrå som avses i paragrafen och samtalet inte kan hänföras till familjerådgivning. Lagrådet vill hänvisa till vad som har sagts om önskvärdheten att förhållandet mellan samarbetssamtal och familjerådgivning får en närmare belysning i kommande lagstiftningssammanhang. Förslag till lag om ändring i sekretessalagen (1980:100) Förslaget lämnas utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1995/96:117 Tystnadsplikt inom enskild familjerådgivning.