prop · GJ03152 · 1996-01-01 00:00:00 — Genom skattelagstiftningen kan detta underlättas på så sätt att skolavgifter görs avdragsgilla. Även om kostnaden i sig är av privat natur är det ändå en merkostnad i förhållande till att stanna hemma i . Avdragsrätten bör dock omfatta bara skolgång upp till och med gymnasieskola eller motsvarande. Förslaget föranleder införande av en ny bestämmelse, punkt 3 d i anvisningarna till 33 § KL. 8 Skattefrihet för sjöinkomster för utländska sjömän Regeringens förslag: Skatt och allmänna egenavgifter skall inte utgå om sjömannen visar att inkomsten beskattas i annat land. Skälen för regeringens förslag: Enligt 8 § tredje stycket lagen (1958:295) om sjömansskatt utgår inte sjömansskatt och allmänna egenavgifter på inkomst som uppbärs av utländsk om han på ett godtagbart sätt visar att han är skattskyldig för inkomsten i annat land. Bestämmelsen, som från början endast avsåg sjömansskatt och var intagen i anvisningarna till 7 § förordningen om sjömansskatt, infördes i samband med lagens tillkomst för att undvika dubbelbeskattning av utländska sjömän. Departementschefen föreslog i prop. 1958:92 med förslag till förordning om sjömansskatt m.m., s. 157, att det borde ankomma på att besluta om att skatteavdrag ej skall verkställas från lön utbetald till viss samt att utfärda anvisningar till ledning för befälhavare. Han uttalade därvid att det särskilt borde iakttas att enligt avtal för undvikande av dubbelbeskattning rätten att beskatta inkomsten ombord kan ha förbehållits i fråga om , som är bosatt i den andra avtalsslutande staten. som gått har departementschefens uttalande tolkats på så sätt att skattebefrielse inte medgetts om en inte betalat skatt i sitt hemland på grund av att beskattningsrätten tillkommit med stöd av dubbelbeskattningsavtal. Innebörden av begreppet skattskyldig för inkomsten har numera ifrågasatts. Regeringen anser att av gällande regler följer att skattebefrielse bör komma i fråga för att undanröja dubbelbeskattning, dvs. om en även betalar skatt för inkomsten i annat land. För att undanröja icke avsedda tolkningsmöjligheter bör lagtexten förtydligas så att det klart framgår att skattebefrielse kan medges endast om den skattskyldige visar att skatt beta- las på inkomsten i det andra landet. Förslaget föranleder ändring i 8 § tredje stycket lagen om sjömansskatt. 9 Avdrag för representationskostnader Regeringens förslag: Avdragsramen för måltidsutgifter i samband med representation avser belopp exklusive mervärdesskatt. Den som inte är skattskyldig för mervärdesskatt får öka avdragsramen med ett belopp motsvarande mervärdesskatten. Skälen för regeringens förslag: beslutade att begränsa avdragsramen för representation (prop. 1995/96:109, bet. 1995/96:SkU20, rskr. 1995/96:135, SFS 1995:1625). fanns ingen avdragsram angiven i lagtexten. Där angavs endast att avdrag för måltidsutgifter normalt inte medges med större belopp än som motsvarar skäliga utgifter för lunch. I årliga rekommendationer angav vad som var att anse som skäligt belopp. fastställde avdragsramen till högst per per- son exkl. mervärdesskatt eller inkl. mervärdesskatt. Detta belopp fick enligt rekommendation överskridas i vissa fall t.ex. vid representation med utomnordiska gäster. Riksdagsbeslutet innebär att avdragsramen numera är angiven till sitt belopp i lagtext. Kostnaden för lunch, middag eller supé får inte överskrida per person. Avdragsramen får inte överskridas. Den gäller t.ex. även vid representation gentemot utomnordiska gäster. I propositionen angavs att "avdragsramen avser liksom kostnad inklusive serveringsavgift men exklusive mervärdesskatt". Det sagda innebär att rambeloppet inklusive mervärdesskatt är . Den som är skattskyldig för mervärdesskatt får göra avdrag för den ingående mervärdesskatten (vid mervärdesskatt) i sin mervärdesskatteredovisning. Den som inte är skattskyldig för mervärdesskatt får liksom tidigare göra avdrag för hela beloppet inklusive mervärdesskatt vid inkomsttaxeringen. Avdragsramen är alltså inklusive mervärdesskatt oav- sett om man är skattskyldig för mervärdesskatt eller inte. har inte uppfattat innebörden av riksdagsbeslutet på avsett sätt. I information till skattemyndigheterna tolkar de nya bestämmelserna så att den nya avdragsramen uppgår till olika belopp beroende på i vilken utsträckning den skattskyldige har rätt att lyfta mervärdesskatten. En sådan tolkning var som framgått inte avsedd. Ett förtydligande bör därför göras i lagtexten så att där uttryckligen anges att Avdragsramen avser kostnad exkl. mervärdesskatt och att den som inte är skattskyldig för mervärdesskatt får öka avdragsramen med kostnaden för mervärdesskatt. Förslaget föranleder en ändring i punkt 1 av anvisningarna till 20 § KL. 10 Förbudet att fatta taxeringsbeslut till nackdel Regeringens förslag: Förbudet att taxeringsåret till den skattskyldiges nackdel fatta grundläggande beslut om årlig taxering, omprövningsbeslut eller beslut om skattetillägg slopas. förslag: Överensstämmer med regeringens. Skälen för regeringens förslag: Taxeringsperioden, dvs. den tid inom vilken skattemyndigheten skall fatta grundläggande beslut om årlig taxering, omfattar tiden fram till utgången av november månad taxeringsåret. får skattemyndigheten dock inte fatta grundläggande beslut om årlig taxering, omprövningsbeslut eller beslut om skattetillägg till den skattskyldiges nackdel. Omprövningsbeslut och beslut om skattetillägg får dock fattas om det grundläggande beslutet fattats på grundval av förenklad självdeklaration (4 kap. 2 § taxeringslagen, 1990:324, TL). Genom den s.k. RS-reformen förlängdes års taxering taxeringsperioden från till utgången av oktober månad taxeringsåret. Vid införandet av de nya reglerna förutsattes att perioden, av intrimning av de nya rutinerna, skulle utsträckas till . I den principproposition, som låg till grund för detaljutformningen av den nya taxeringsorganisation som infördes (prop. 1986/87:47 s. 146), uttalade departementschefen att det kunde vara lämpligt att en förlängning av taxeringsperioden till utgången av november taxeringsåret förenades med en särskild regel om när den skattskyldige senast skall underrättas om taxeringen i det fall deklarationen inte följts. Med en sådan regel skulle den allra sista delen av taxeringsperioden kunna förbehållas omprövningar av den årliga taxeringen. föreslog dock i sitt slutbetänkande inte någon bestämd tidsgräns inom vilken de årliga taxeringsbesluten måste fattas. Utsändandet av slutskattesedlar, som taxeringsåret skulle tillställas de skattskyldiga, fick i stället styra taxeringsperiodens längd (SOU 1988:21 s. 66). Motivet till regeln om begränsning i skattemyndigheternas möjligheter att fatta nackdelsbeslut var att november månad borde förbehållas omprövningar. Ett avvikelsebeslut kunde innebära att den skattskyldige fick kvarstående skatt, utan att han haft möjlighet att begära omprövning av beslutet. borde därför inrikta sig på att slutföra granskningen (prop. 1989/90:74 s. 294). års taxering skall slutskattesedel sändas ut under taxeringsåret till en skattskyldig som lämnat förenklad självdeklaration under förutsättning att taxeringsbeslut fattats . I övriga fall skall slutskattesedeln liksom tidigare översändas under taxeringsåret. Regeln i 4 kap. 2 § TL tar således numera huvudsakligen sikte på beslut som fattas på grundval av särskilda självdeklarationer. Det kan noteras att vid taxering 5,5 miljoner skattskyldiga tillställdes slutskattesedel . har i en rapport som fogats till den fördjupade anslagsframställningen Förslag till förenklingar i skattelagstiftningen (RSV Rapport 1995:10) föreslagit att inskränkningarna i möjligheterna att fatta beslut skall slopas. Verket menar att skattemyndigheterna har uppenbara problem med att hinna med granskningen av de särskilda självdeklarationerna. Av olika skäl kommer granskningen i gång först augusti/september och i vissa fall kanske först någon vecka in . Granskningstiden för denna grupp skattskyldiga inskränker sig därför till mellan fem och . Även om en trimning av skattemyndigheternas maskinella stöd och rutiner kan leda till en något längre reell granskningsperiod, är den tid som kan ägnas åt detta granskningsarbete alltför kort. Den nuvarande ordningen leder således till att endast vissa av många kontrollvärda deklarationer kan kontrolleras och att de kontroller som genomförs företas under stor tidspress, vilket i sin tur leder till att kontrollen inte kan ha den bredd och det djup som från kontrollsynpunkt är önskvärd. Den nuvarande ordningen utgör inte heller någon garanti för att de skattskyldiga rent faktiskt kan få till stånd en omprövning . beslutsfattande avseende den årliga taxeringen är av naturliga skäl koncentrerat till den senare delen av oktober. Även om den skattskyldige utan tidsutdräkt begär omprövning hinner skattemyndigheten inte alltid fatta ett omprövningsbeslut . Förbudet mot nackdelsbeslut har vidare inneburit en rad administrativa problem. Detta gäller inte minst förbudet kombinerat med det förhållandet att omprövningsförfarandet enligt taxeringslagen är ett sakförfarande. Skattemyndigheterna har till följd av detta tvingats lägga upp särskilda bevakningssystem så att beslut som skall tas senare inte glöms bort. Vidare måste skattemyndigheten i vissa fall meddela ett särskilt beslut med stöd av 68 § uppbördslagen (1953:272) för att förhindra att den skattskyldige genom slutskattesedeln får tillbaka skatt som skattemyndigheten kräver åter, efter ett omprövningsbeslut som meddelas direkt efter taxeringsperiodens utgång. De skattskyldiga har säkert också ofta svårt att förstå att skattemyndigheten är förhindrad att fatta ett riktigt taxeringsbeslut utan av formella skäl får dela upp beslutet på två. Enligt uppgift från fattades ca 20 000 beslut avseende taxering till den skattskyldiges nackdel. Ett slopande av regeln skulle enligt leda till inte helt obetydliga besparingar eftersom skattemyndigheternas hantering blir väsentligt enklare. Viktigast är dock att en längre effektiv granskningsperiod skulle generera betydande ytterligare skatteintäkter. Det kan således konstateras att förbudet mot nackdelsbeslut för med sig beaktansvärda administrativa komplikationer, trots att det numera omfattar bara beslut som fattas på grundval av särskilda självdeklarationer. Det är angeläget att den effektiva granskningsperioden blir så lång som möjligt; inte minst för denna typ av deklarationer. Den nuvarande ordningen torde inte föra med sig några påtagliga fördelar för de skattskyldiga utan kan tvärtom upplevas som svårförståelig. Regeringen föreslår därför att förbudet mot att till den skattskyldiges nackdel fatta grundläggande beslut om årlig taxering, omprövningsbeslut och beslut om skattetillägg slopas. Förslaget medför att 4 kap. 2 § andra stycket TL upphävs. 11 Utökning av kretsen som får lämna förenklad självdeklaration Regeringens förslag: Rätt att lämna förenklad självdeklaration skall föreligga även för personer som är närstående till företagsledare i fåmansföretag utan att vara delägare i företaget. Detta gäller även om den skattskyldige skall lämna uppgifter enligt 2 kap. 24 § lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter. förslag överensstämmer med regeringens. Skälen för regeringens förslag: års taxering gäller att i princip alla löntagare skall kunna lämna en förenklad själdeklaration. Särskild självdeklaration skall i princip lämnas endast av andra juridiska personer än dödsbon, skattskyldiga som skall redovisa inkomst av näringsverksamhet, företagsledare och delägare i fåmansföretag och närstående till företagsledare under förutsättning att den närstående är skyldig att lämna sådana uppgifter som behövs för beräkning av den närståendes inkomst från företaget enligt 2 kap. 24 § lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter, LSK. För närståendekretsen gäller att uppgifter skall lämnas om han haft något mellanhavande med företaget (blankett K10). har föreslagit att även närståendekretsen skall få lämna förenklad självdeklaration. Verket anför att de särskilda uppgifter som enligt 2 kap. 24 § LSK kan bli aktuella att lämna för närståendekretsen för att tillämpa gällande bestämmelser rörande beräkningen av inkomsten från företaget normalt inte är av sådan svårighetsgrad att det kan motivera att en särskild självdeklaration måste lämnas. Den förenklade självdeklarationen och rutinerna kan enkelt anpassas så att taxering av denna kategori skattskyldiga kan ske i det förenklade deklarationsförfarandet, även om blankett K10 skall lämnas som bilaga. Verket påpekar också att kravet på särskild självdeklaration i de fall en person i egenskap av närstående till företagsledare är skyldig att lämna de speciella uppgifter som avses i 2 kap. 24 § LSK innebär vissa administrativa problem vid utskicket av deklarationblanketter. Det finns nämligen inte i skatteregistret några objektiva kriterier för att skilja ut de som är närstående och som omfattas av skyldigheten att lämna uppgifter på grund av förekomst av mellanhavande med företaget. Detta får till följd att felaktig blankett skickas ut till den skattskyldige och att den skattskyldige byter blankett. Det är angeläget att den grupp skattskyldiga som ställs utanför det förenklade deklarationsförfarandet är så liten som möjligt. För ett krav på särskild självdeklaration bör krävas vägande skäl. Några sådana kan inte anses föreligga beträffande närståendekretsen. Regeringen ansluter sig därför till förslag att personer som är närstående till företagledare i fåmansföretag och som inte själva är delägare i företaget skall få lämna förenklad självdeklaration. För det fall skyldighet att lämna uppgifter enligt 2 kap. 24 § LSK föreligger får blankett med dessa uppgifter fogas till den förenklade självdeklarationen. Vad gäller företagsledare och delägare i fåmansföretag föreslås dock inte någon förändring. I dessa fall är det av kontrollskäl motiverat med ett krav på särskild självdeklaration. 12 Automatisk taxering av dödsbos kapitalinkomster Regeringens förslag: Dödsbon undantas från deklarationsplikt om dödsboets enda inkomst utgörs av sådan ränta eller utdelning för vilken preliminär A-skatt skall betalas enligt 3 § 2 mom. uppbördslagen. förslag överensstämmer med regeringens. Skälen för regeringens förslag: Ett dödsbo är skyldigt att deklarera om dess bruttointäkter av en eller flera förvärvskällor under beskattningsåret uppgått till 2 kap. 8 § LSK. Dödsbons inkomster utgörs ofta endast av räntor på banktillgodohavanden, obligationsräntor eller utdelningar på aktier, värdepapperfonder m.m. För sådana inkomster föreligger en obligatorisk skyldighet för utbetalaren att lämna kontrolluppgift enligt 3 kap. 22, 23 eller 27 § LSK samt göra skatteavdrag för preliminär A-skatt enligt 3 § 2 mom. tredje stycket och 39 § 3 mom. uppbördslagen. En fysisk person i motsvarande situationen är inte deklarationsskyldig. I stället sker taxeringen automatiskt på grundval av de kontrolluppgifter om kapitalinkomster och avdragen preliminär skatt som finns i skatteregistret. Den skattskyldige får ett meddelande om beslutad taxering för inkomst av kapital och beslutad skatt (7 och 8 §§ taxeringsförordningen, 1990:1236). I de fall det uppkommer kvarstående eller överskjutande skatt som överstiger utfärdas dessutom en slutskattesedel. Dödsbon kan normalt lämna förenklad självdeklaration. Endast om dödsboet haft inkomst av näringsverksamhet eller är delägare i ett fåmansföretag skall särskild självdeklaration användas. fick 21 000 dödsbon förtryckt blankett för förenklad självdeklaration. Har deklaration inte lämnats måste taxering åsättas skönsmässigt, i regel efter det att dödsboet först förelagts att deklarera. I de flesta fall bestäms den skönsmässiga taxeringen helt enligt inkomna kontrolluppgifter. Förfarandet framstår enligt i dessa fall som onödigt tungt. I de fall då dödsboet enligt kontrolluppgifter endast har kapitalinkomster med skatteavdrag och det i övrigt saknas uppgifter som tyder på att boet är deklarationsskyldigt på annan grund, finns i praktiken inget behov av att kräva in deklaration för att kunna åsätta taxering. I likhet med vad som gäller för fysiska personer i motsvarande fall skulle taxering kunna åsättas maskinellt. Förtryckt deklarationsblankett skulle då inte heller behöva skickas ut till dödsboet. Om dödsboet däremot, förutom kapitalinkomster, även haft utgiftsräntor måste deklaration lämnas för att avdraget skall kunna tillgodoföras. Kontrolluppgift lämnas om utgiftsräntor. Det är därför möjligt att på grundval av uppgifterna i skatteregistret sortera ut de dödsbon som skall tillställas en blankett för förenklad självdeklaration. Detsamma gäller om dödsboet äger fastighet. Regeringen delar uppfattning att dödsbon vars enda inkomst utgörs av sådan ränta eller utdelning för vilken preliminär A-skatt skall betalas genom skatteavdrag bör undantas från deklarationsskyldighet och i stället taxeras maskinellt för inkomst av kapital. Förslaget föranleder en ändring i 2 kap. 8 § LSK. 13 Ekonomiska effekter för den offentliga sektorn Förslaget om att förmån av utbildning och liknande åtgärder i omstruktureringssituationer och liknande inte skall beskattas innebär en utvidgning av området för skattefria förmåner men torde i princip vara en anpassning till hur reglerna tillämpas i praktiken. Förslaget innebär en viss inkomstminskning för det allmänna. Jämfört med ett alternativ där motsvarande utbildning i stället skulle ha kommit till stånd genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder ger lagförslagen en direkt saldoförstärkning för den offentliga sektorn genom att företagen tar på sig större delen av kostnaderna. Eventuella inkomst- minskningar för det offentliga torde därför vara marginella. Reglerna rörande värdering av förmåner av resor med inskränkande villkor som utgår på grund av anställning eller uppdrag inom trafik- eller resebranschen innebär att förmånsvärdena höjs något. Det totala förmånsvärdet för gruppen kan antas öka något. Detta innebär en marginell inkomstökning för det allmänna. Detsamma torde gälla förslaget att slopa skattefriheten för trohetsrabatter inom flygbranchen. Förslagen i övrigt avseende skattefrihet för vissa ersättningar till företrädare i , viss utökad avdragsrätt för ökade levnadskostnader, avdragsrätt för skolavgifter, utökad avdragsrätt för hemresor och inställelseresor samt utökad skattefrihet i fråga om kostnader för resa till anställningsintervju innebär samtliga en viss lindring i beskattningen av berörda skattskyldigas inkomster. Men det antal skattskyldiga som kan förväntas uppfylla kraven för avdragsrätt respektive skattefrihet kan förväntas vara så begränsat att förslagen inte leder till något inkomstbortfall av betydelse för det allmänna. Förslaget att slopa förbudet mot att fatta beslut till den enskildes nackdel taxeringsåret innebär enligt RSV, genom den administrativa förenklingen förslaget innebär, inte helt obetydliga besparingar. Den största ekonomiska vinsten är dock enligt verket att förslaget, som i praktiken innebär att den faktiska granskningsperioden blir en månad längre, kommer att generera betydande ytterligare skatteintäkter. Även förslagen om att utöka kretsen som får lämna förenklad självdeklaration och automatisk taxering av dödsbon innebär administrativa förenklingar och därmed vissa, om än mindre, besparingar. 14.1 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Ändringen har kommenterats i avsnitt 7.4. 32 § 3 mom. Ändringen har kommenterats i avsnitt 7.2. Med begreppet "den fasta resekostnadsersättningen" avses den resekostnadsersättning som finns reglerad i 1 kap. i föreskrifter benämnda "Rules Governing The Payment of Expenses and Allowances to Members". Reglerna som ännu inte översatts till svenska finns som bilaga till förvaltningskontors Förslag om ekonomiska villkor för företrädare i (1995/96:RFK5). Ersättningen beräknas schablonmässigt. Reglerna om traktamente finns i 3 kap. i nämnda föreskrifter. Andra kostnadsersättningar än de som sagts är inte avsedda att omfattas av stadgandet om skattefrihet. Ersättning för assistent och övrig kostnadsersättning omfattas således inte. Av momentets sista mening följer att avdrag inte medges för underskott som kan uppkomma genom att den anvisade ersättningen inte räcker till för att täcka avsedda utgifter. 32 § 3 f mom. Ändringen innebär att andra stycket slopas. Detta har närmare kommenterats i avsnitt 6.2. 32 § 3 h mom. Förslagen i momentet, som är nytt, har kommenterats i avsnitt 4. I första stycket anges att förmån avseende utbildning eller andra åtgärder i samband med omstrukturering, personalavveckling eller liknande av arbetsgivarens verksamhet är skattefri under vissa förutsättningar. Förmåner i form av utbildning och andra åtgärder är skattefria oavsett kostnadens storlek eller utbildningens karaktär om kriterierna i bestämmelsen i övrigt är uppfyllda. Med övriga åtgärder avses insatser som syftar till att hjälpa den skattskyldige att få ett nytt arbete eller att i övrigt bistå den anställde på ett personligt plan i samband med att en uppsägning kan bli aktuell. Som exempel på sådana åtgärder har i avsnitt 4.2 nämnts outplacementåtgärder. En annan åtgärd som kan aktualiseras är psykologkontakter som inte sker i sjukvårdande syfte. Även andra åtgärder som syftar till att förbättra den anställdes möjligheter att få ett nytt arbete omfattas av regeln. Bestämmelsen omfattar inte lön eller ersättning för ökade levnadskostnader. Däremot omfattas kurskostnader, terminsavgifter, kurslitteratur, arvoden till föredragshållare och konsulter m.m. En första förutsättning för att bestämmelsen skall bli tillämplig är att arbetsgivaren vidtagit en åtgärd i syfte att minska personalen eller att omplacera anställda. Något krav på att den skattskyldige formellt har blivit uppsagd ställs inte. Den skattskyldige måste emellertid visa att det föreligger en personalavvecklings- eller omstruktureringssituation. En förmån skall inte beskattas om han eller hon t.ex. visar att arbetsgivaren underrättat en arbetstagarorganisation om eventuella uppsägningar eller att sådana övervägs. För det andra krävs det att åtgärden skall vara av väsentlig betydelse för att den skattskyldige skall kunna fortsätta att förvärvsarbeta. Åtgärden skall på ett påtagligt sätt öka den skattskyldiges möjligheter på arbetsmarknaden i den arbetsmarknadssituation som råder när förmånen åtnjuts. Om den skattskyldige har en sådan utbildning att han kan få arbete hos en annan arbetsgivare omfattas han inte av undantagsregeln. Skattebefrielsen omfattar inte heller kurser som kan vara utvecklande för den skattskyldige men som inte ökar möjligheten att få ett arbete. Datakurser och språkkurser av allmän karaktär som underlättar för den enskilde att studera vidare bör däremot omfattas av regelns tillämpningsområde. Vidare bör grund- och yrkesutbildning anses vara av väsentlig betydelse för den skattskyldiges möjligheter att få arbete om han eller hon tidigare saknar sådan utbildning. I andra stycket anges att anställd som är företagsledare eller delägare i fåmansföretag eller fåmansägt handelsbolag eller närstående till sådan person inte omfattas av regeln. För det fall arbetsgivaren är en enskild näringsidkare gäller inte heller skattefriheten för arbetsgivaren närstående person. Undantaget avser endast förmåner som arbetsgivaren ger. Förmåner som en trygghetsstiftelse eller liknande betalar omfattas inte av andra stycket. Förslaget i denna del har kommenterats i avsnitt 4.5. Ändringen i tredje stycket innebär att det anges att vissa reseförmåner skall värderas enligt särskilda grunder som anges i anvisningarna. Ändringen har kommenterats i avsnitt 9. Ändringen är föranledd av att Kommunernas pensionsanstalt ombildats till ett aktiebolag. I andra stycket föreslås att en regel införs avseende vad som under vissa förutsättningar skall anses som tjänsteställe för den som arbetar vid EU:s institutioner eller organ eller vid Europaskolorna.