prop · GJ0310D5 · 1996-01-01 00:00:00 — En sådan skyldighet följer redan av balansräkningsschemat i ÅRFL. Det är dock erforderligt att behålla en bestämmelse i FRL som anger vilka försäkringstekniska avsättningar som ett försäkringsbolag har att räkna med i sin försäkringsrörelse. I enlighet med vad regeringen anfört i allmänmotiveringen (se avsnitt 11.4) bör bestämningarna av försäkringstekniska avsättningar enligt FRL, som i vissa hänseenden bör anpassas efter föreskrifterna i försäkringsredovisningsdirektivet, även ligga till grund för redovisningen av de försäkringstekniska avsättningarna i försäkringsföretagens balansräkning. I paragrafen har därvid inarbetats den allmänna principen enligt artikel 56 i försäkringsredovisningsdirektivet om vilket belopp de försäkringstekniska avsättningarna skall vid var tid anses uppgå till. Införlivandet av försäkringsredovisningsdirektivet i svensk rätt innebär att försäkringstekniska avsättninger ges andra benämningar i redovisningen än vad som förekommer . Genom de föreslagna ändringarna i första stycket anpassas terminologin för vissa nuvarande "reserver" efter de benämningar på avsättningar som används i ÅRFL. Ändringen av första stycket andra punkten innebär att benämningen "skade- behandlingsreserv" och "ersättningsreserv" utmönstras ur lagen. De belopp för ansvarighet som tidigare hänförts dit, dvs. kostnader för skadereglering och försäkringsersättningar för inträffade försäkringsfall, skall i enlighet med artikel 60 i försäkringsredovisningsdirektivet i stället hänföras till "avsättning för oreglerade skador". Denna avsättning skall även omfatta tilldelad återbäring som förfallit till betalning men inte betalats ut. I första stycket femte punkten har på motsvarande sätt benämningen "utjämningsreserv" med hänsyn till artikel 30 försäkringsredovisnings-direktivet ersatts med "utjämningsavsättning". Det kan anföras skäl för att även nuvarande "premiereserv" i första stycket första punkten borde ges en annan benämning. Premiereservens beräkningen är emellertid, särskilt inom livförsäkringsrörelse, föremål för en mera omfattande reglering. De benämningar som används i direktivet som ligger närmast premiereserven är olika för livförsäkring och skadeförsäkring. För skadeförsäkring används benämningen "avsättning för ej intjänade och kvardröjande risker". För livförsäkring används benämningen "livförsäkringsavsättning", som närmast kan likställas med nuvarande premiereserv inklusive tilldelad återbäring. En anpassning till ÅRFL:s benämningar skulle således i detta avseende leda till olika begrepp i FRL för nuvarande premiereserv. Nuvarande premie- reservgrunder skulle t.ex. kunna benämnas grunder för beräkning av "livförsäkringsavsättning exklusive tilldelad återbäring som förfallit till betalning", eftersom adekvat benämning saknas för avsättningen exklusive åter- bäring. Benämningen skulle emellertid bli missvisande för sådana skade- försäkringsföretag som enligt gällande rätt skall för viss skadeförsäkring upprätta grunder för beräkning av premiereserv enligt reglerna för livförsäkring. En alternativ benämning skulle kunna vara en motsvarighet till "mathematical reserve" som används i det tredje livförsäkringsdirektivet. I den officiella översättningen av detta direktiv är emellertid detta begrepp översatt med just premiereserv. En annan möjlighet, som är mindre tilltalande, skulle kunna vara att "grunderna" omarbetas så att innehållet anpassas till ÅRFL:s definition på livförsäkringsavsättningar. Delar av nuvarande återbäringsgrunder skulle i sådana fall ingå under benämningen grunder för livförsäkringsavsättning. kommer i sitt slutbetänkande att behandla frågan om i vilken omfattning nuvarande återbäringsfond skall betraktas som en försäkring- steknisk avsättning. Då definitionen av livförsäkringsavsättning bl.a. är beroende av definitionen av återbäring finns det anledning att avvakta med ett slutgiltigt ställningstagande även i terminologifrågan. Praktiska skäl talar därför för att benämningen "premiereserv" tills vidare behålls som gemensam benämning i FRL inom såväl livförsäkringsrörelse som skadeförsäkringsrörelse. De i försäkringsredovisningsdirektivet använda nya benämningarna "avsättning för ej intjänade och kvardröjande risker" och "livförsäkringsavsättning" bör däremot införas i ÅRFL. Det finns dock, som antytts, anledning att åter- komma till frågan i samband med behandlingen av slutbetänkande. I andra stycket har viss redaktionell ändring skett och termen försäk- ringstekniska skulder ersatts med försäkringstekniska avsättningar. Ett nytt tredje stycke har införts som innehåller grundläggande krav rörande beräkningen av avsättningar för oreglerade skador. I bestämmelsen har därvid intagits bestämmelser som i sak motsvarar de som kommittén utifrån artikel 60 i försäkringsredovisningsdirektivet föreslagit införda i ÅRFL (se allmänmotiveringen, avsnitt 11.4, och 2 kap. 16 och 17 §§ i kommitténs förslag till ÅRFL). Att skaderegleringskostnader skall hänföras till avsättningen följer av hur avsättningen för oreglerade skador definieras i första stycket 2. Enligt den bestämmelsen skall nämligen avsättningen omfatta kostnader för "inträffade oreglerade försäkringsfall". Därav följer att avsättningen även skall omfatta inträffade men ej anmälda försäkringsfall (s.k. IBNR). Slutligen införs i fjärde stycket ett normgivninsgbemyndigande för regeringen eller att meddela närmare föreskrifter om beräkning av försäkringstekniska avsättningar. Det normgivningsbemyndigande som finns i 11 kap. 1 § FRL utgör grund för meddelande av föreskrifter avseende skadeförsäkringsbolags beräkning och redovisning av försäkringstekniska skulder samt redovisning av säkerhetsreserv (FFFS 1994:34). När 11 kap. FRL upphävs för att ersättas av ÅRFL, och bemyndigandet på redovisningsområdet intas i ÅRFL, bör ett särskilt normgivningsbemyndigande angående beräkningen av försäkringstekniska avsättningar intas i FRL. Med hänsyn till att de försäkringstekniska avsättningarna i försäkringsföretagens balansräkning enligt ÅRFL skall bestämmas efter de regler för beräkningen som föreslås intagna i FRL kommer föreskrifter som meddelas med stöd av bemyndi- gandet att få betydelse även för redovisningen av posterna i försäkrings- företagets balansräkning. I den nu aktuella paragrafen har i förhållande till lagrådsremissen vissa redaktionella ändringar gjorts. Dessutom har den ändringen skett att ordet "minst" i första stycket första meningen utgått. Skälet för ändringen är risken för att lagrådsremissens lydelse, av innebörd att avsättningarna "skall minst uppgå till belopp som .....", skulle kunna uppfattas som ett krav eller ett stöd för avsättningar till belopp som på ett väsentligt sätt överstiger erforderliga belopp. En annan sak är att beräkningarna av praktiska skäl inte kan göras och att avsättningarna måste beräknas så att de med säkerhet täcker åtagandena för beräkningsperioden. 7 kap. 2 § Premiereserven för en livförsäkringsrörelse eller skadeförsäkringsrörelse skall beräknas så att den alltid motsvarar summan av premiereserverna för varje försäkringsavtal och inkludera ett för bolaget beräknat tillägg som anses behövligt för att möta förluster inom skadeförsäkringsrörelse på grund av kvardröjande risker eller att försäkringar inom livförsäkringsrörelse upphör . Annan försäkringsmatematiskt vedertagen beräkningsmetod för kollektiv beräkning av premiereserv får användas, om premiereserven beräknad enligt sådan metod ger i stort sett samma resultat som om tillägget hade beräknats för varje försäkring. Premiereserven för ett livförsäkringsavtal utgör skillnaden mellan det för- väntade kapitalvärdet av bolagets framtida utgifter för försäkringsavtalet och det förväntade kapitalvärdet av de bolaget ytterligare kan ha att uppbära för försäkringsavtalet (prospektiv beräkningsmetod). Annan försäkringsmatematiskt vedertagen beräkningsmetod får användas, om premiereserven beräknad enligt en sådan metod inte blir lägre än om en prospektiv beräkningsmetod hade använts eller, om den metoden inte är möjlig att tillämpa för försäkringsavtalet. Beräkningen skall grundas på sådana antaganden som sägs i 5 § första och andra styckena. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, skall meddela närmare föreskrifter om beräkning av premiereserv för en livförsäkrings- rörelse. Föreskrifterna skall ange maximiräntesats och vilka försäkringar som, med hänsyn till sin beskaffenhet, inte skall omfattas av en sådan föreskrift. (Jfr 2 kap. 16 och 17 §§ i kommitténs förslag till ÅRFL) I samband med införlivandet av tredje generationens försäkringsdirektiv har det gjorts vissa ändringar av den nu aktuella bestämmelsen. Efter ändringarna motsvarar bestämmelsens första stycke i allt väsentligt den bestämmelse som kommittén föreslagit införd genom 2 kap 17 § första stycket i ÅRFL. I första stycket föreslås också en komplettering gällande beräkning av avsättning för ej intjänade och kvardröjande risker i skadeförsäkringsrörelse (se 2 kap. 16 § första stycket i kommitténs förslag). Med hänsyn till att vissa tillägg för kvardröjande risker inom skadeförsäkringsrörelse bör vara möjliga att beräkna åtminstone gruppvis för olika slag av försäkringar har den äldre lydelsen om ett för bolaget beräknat tillägg utgått. I stycket har även klargjorts att i premiereserven ingår ett tillägg för kvardröjande risker (inom skadeför- säkringsrörelse) och ett tillägg för att försäkringar upphör (inom liv- försäkringsrörelse). De närmare principerna för beräkningen av tillägget bör fastställas genom föreskrifter av regeringen eller . I paragrafen har också en mindre redaktionell justering gjorts. I såväl första som andra stycket har ordet "försäkring" ersatts med "försäk- ringsavtal". En sådan innebörd är bättre förenlig med innehållet i artikel 57 och 59 i försäkringsredovisningsdirektivet och beaktar att svårigheterna kan föreligga att beräkna premiereserven individuellt för varje "försäkring" när det är fråga om återförsäkring och vissa gruppförsäkringar. 7 kap. 10 f § Fordringar på annan än försäkringstagare skall beaktas endast till den del de överstiger belopp som gäldenären har att fordra av bolaget. De tillgångar som används för skuldtäckning skall värderas enligt tredje- sjätte styckena. Vid värderingen skall avdrag göras för skulder som hänför sig till förvärvet av tillgången. Tillgångar som hänförs till posterna C.II.2 och 4, C.III samt C.IV i upp- ställningsformen för balansräkningen i bilaga 1 till lagen (1995:000) om årsredovisning i försäkringsföretag skall värderas till verkligt värde. Obligationer eller andra skuldförbindelser som är avsedda att säkerställa försäkringsåtaganden genom att innehas till förfall eller konvertering får dock värderas med utgångspunkt i anskaffningvärdet om de för förfall eller konvertering kan inlösas eller avyttras till ett värde som är tillfredsställande med hänsyn till de försäkringsåtaganden som säkerställs. Om en obligation eller annan skuldförbindelse värderas med utgångspunkt i anskaffningsvärdet skall den värderingsmetoden tillämpas till förfallo- eller konverteringstidpunkten. En obligation eller skuldförbindelse som värderas med utgångspunkt i anskaffningsvärdet får inte avyttras före förfallo- eller konverteringstidpunkten. Om det finns synnerliga skäl får medge undantag från förbudet att avyttra. Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, skall meddela föreskrifter om vilket värde som tillgångar som anges i 10 § första stycket 13 högst får tas upp till. Tillgångar som inte omfattas av tredje och fjärde styckena skall värderas enligt 4 kap. lagen om årsredovisning för försäkringsföretag. För sådana aktier i dotterbolag, som med stöd av 10 a § första stycket 1 används för skuldtäckning, får inte högre värde fastställas än det värde som skulle ha fastställts för tillgångarna sammanlagt, efter avdrag för bolagets skulder, om de ägts direkt av försäkringsbolaget. Om försäkringsbolaget inte äger samtliga aktier i dotterbolaget, beaktas endast så stor del av till- gångarnas värde som svarar mot aktieinnehavet. (Jfr 7 kap. 9 a i kommitténs förslag) De ändringar som föreslås i förevarande paragraf motsvarar de som fanns i lagrådsremissen med utgångspunkt i paragrafens lydelse enligt prop. 1994/95:184. Lagstiftning enligt den propositionen har trätt i kraft (bet. 1994/95:NU24, rskr. 1994/95:392, SFS 1995:779). Lagstiftningen innebär att tillgångar som används för skuldtäckning som huvudregel skall värderas enligt 11 kap. FRL. Detta innebär ingen saklig ändring i förhållande till äldre rätt. Genom att 11 kap. FRL nu skall ersättas av ÅRFL har det varit nödvändigt att ånyo behandla frågan om vilka värderingsregler som skall gälla vid skuldtäckningen. De ändringar som föreslås i förevarande paragraf har utformats med utgångs- punkt i de övervägandena som anges i allmänmotiveringen, avsnitt 10.3. De överväganden som gjorts där redovisades i lagrådsremissen under författningskommentaren. Ändringen i andra stycket innebär att en hänvisning görs till värderings- reglerna i de efterkommande styckena. Första meningen i det nya tredje stycket avser - bortsett från byggnader och mark - placeringstillgångar där ÅRFL ger en möjlighet till värdering antingen med utgångspunkt i anskaffningsvärdet eller också till verkligt värde. Bestäm- melsen innebär för sådana tillgångar att en värdering till verkligt värde blir obligatorisk vid skuldtäckningsvärderingen. Byggnader och mark skall värderas enligt fjärde stycket, som motsvarar det nu gällande tredje stycket. Bestämmelsen i tredje stycket är inte heller tillämplig på aktier och andelar i koncern- och intresseföretag. Dessa tillgångar skall värderas med tillämpning av bestämmelserna i femte stycket, dvs. Det innebär att aktier och andelar i koncern- och intresseföretag i skuldtäck- ningshänseende skall värderas med utgångspunkt i anskaffningsvärdet men med beaktande av den särskilda genomlysningsregeln. I tredje stycket har vidare öppnats en möjlighet att tillämpa en värdering med utgångspunkt i anskaffningsvärdet för vissa obligationer och andra skuldför- bindelser. Bestämmelsen avser sådana fastförräntade värdepapper som matchas mot försäkringsåtaganden. En sådan matchning förutsätter att värdepapperen förfaller eller skall konverteras med - eller senast i samband med - att försäkringsåtagandena kan antas bli infriade. För sådana fall är marknadsvärdet missvisande när det gäller värdepapperets förutsättningar att möta de framtida utbetalningarna. För att bl.a. förhindra en godtycklig tillämpning av regeln är det inte tillåtet för ett bolag att, om en värdering med utgångspunkt i anskaffningsvärdet har tillämpats för en sådan tillgång, frångå denna värderingsprincip för tillgången före dess förfallo- eller kon- verteringstidpunkt. Värdepapperet får inte heller säljas eller på annat sätt avyttras före samma tidpunkter. Om det finns synnerliga skäl får dock Finansin- spektionen medge dispens från förbudet att avyttra. Dispensregeln är avsedd att tillämpas mycket restriktivt. Det förhållandet att det allmänna ränteläget skulle göra en förtida försäljning lönsam bör under inga förhållanden föranleda bifall till en dispensansökan. Ett exempel när det kan finnas skäl att bifalla en förtida försäljning är om det visar sig att aktuella försäkringsåtaganden måste infrias än vad som kunde förutses när bolaget beslutade matcha åtagandena direkt med vissa tillgångar. Femte stycket innebär, som tidigare nämnts, att värderingsreglerna i ÅRFL skall tillämpas på sådana tillgångar som inte omfattas av särreglerna i tredje eller fjärde stycket. 7 kap. 17 a § Ett försäkringsbolag får enligt de förutsättningar som anges i denna paragraf förvärva aktier eller andelar i företag som driver någon form av finansiell verksamhet. Ett försäkringsbolag som är moderbolag till ett bankbolag får inte vara dotterföretag till något annat företag än ett bankbolag. För förvärv av aktier eller andelar som, tillsammans med försäkringsbolagets övriga aktier eller andelar i samma företag, motsvarar ett röstetal som överstiger av röstetalet för samtliga aktier eller andelar i företaget krävs tillstånd av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, . Om försäkringsbolaget ingår i en koncern, skall första meningen tillämpas på koncernens samlade innehav. Vid beräkningen av koncernens innehav skall dock, intill ett innehav motsvarande av röstetalet för samtliga aktier eller andelar, bortses från aktier och andelar som innehas av företag i koncernen som driver någon form av finansiell verksamhet eller av dotterföretag till sådana företag. Tillstånd enligt andra stycket får ges endast om värdet av de förvärvade ak- tierna eller andelarna - tillsammans med det bokförda värdet av försäkrings- bolagets sammanlagda innehav av aktier och andelar som kräver tillstånd enligt andra stycket samt av vad som skjutits till som aktiekapital eller i annan form i ett annat försäkringsbolag - inte överstiger summan av A. för livförsäkringsbolag 1. eget kapital och garantikapital samt 2. av - försäkringstekniska avsättningar - återbäringsmedel och - av övervärden i tillgångar, B. för skadeförsäkringsbolag 1. eget kapital, garantikapital, regleringsfond för trafikförsäkring och ut- jämningsfond, 2. av - skatteutjämningsreserv, - återstående del av uppskovsbeloppet enligt lagen (1990:655) om återföring av obeskattade reserver och - periodiseringsfond samt 3. av - försäkringstekniska avsättningar, - säkerhetsreserv och - av övervärden i tillgångar. Beräkningen av aktiernas eller andelarnas värde enligt tredje stycket skall ske enligt 4 kap. lagen (1995:000) om årsredovisning i försäkringsföretag. Bestämmelserna i 4 kap. 5 § nämnda lag om värdering till verkligt värde skall dock inte tillämpas. Eget kapital och återbäringsmedel skall i förekommande fall minskas med fond för orealiserade vinster. För tillstånd krävs att förvärvet ingår som ett led i organisationen av verk- samheten. (Bestämmelsen saknar motsvarighet i kommitténs förslag) I tredje stycket görs vissa anpassningar av terminologin och vissa ändringar med hänsyn till nu förekommande obeskattade reserver. I det sammanhanget finns det anledning att särskilt peka på frågan om även den procentuella andelen av obeskattade reserver som får medräknas enligt tredje stycket B 2 bör ändras. Nuvarande procentsats är baserad på de skatteregler som gällde vid paragrafens tillkomst. De förändringar i skattelagstiftningen som därefter skett kan motivera att den procentuella andelen ändras. Det kan därför finnas anledning att senare återkomma till frågan. Ett nytt fjärde stycke införs för att minska de effekter som valet av värderingsprincip kan få på beräkningen av maximalt innehav enligt tredje stycket. Genom att värdet på de förvärvade aktierna eller andelarna skall jämställas med sammanlagda innehavet enligt bokförda värden skulle valet av värderingsmetod få betydelse för bestämmelsens tillämpning. Enligt förslaget till ÅRFL kan sådana tillgångar komma att värderas enligt en sorts lägsta värdets princip eller konsekvent till verkligt värde, se 4 kap. 2 och 5 §§ ÅRFL. Genom ändringen blir beräkningen inte beroende av om tillgångarna i årsredovisningen tas upp till verkligt värde enligt 4 kap. 5 § ÅRFL eller inte. En sådan ordning har bedömts som mest ändamålsenlig. I fjärde stycket föreslås vidare att fond för orealiserade vinster inte skall räknas in i förvärvarens eget kapital eller återbäringsmedel när man bestämmer om förvärvet överstiger maximalt innehav på så sätt att tillstånd för förvärvet behövs. I stället beaktas övervärdena genom att räknas med till enligt tredje stycket. 7 kap. 22 § Kapitalbasen för livförsäkringsrörelse får omfatta följande poster: 1. inbetalat aktiekapital eller inbetalat garantikapital, 2. hälften av ännu ej inbetalat aktie- eller garantikapital, om av kapitalet inbetalats, samt 3. övrigt eget kapital och återbäringsmedel med avdrag för fond för oreali- serade vinster samt obeskattade reserver. får, i den mån 26 § tredje stycket inte hindrar det, medge att också andra poster än som sägs i första stycket får ingå i kapitalbasen. (Bestämmelsen saknar motsvarighet i kommitténs förslag) Enligt gällande rätt får medge att bl.a. övervärden ingår i kapitalbasen. Den nu föreslagna ändringen innebär att fond för orealiserade vinster, som enligt ÅRFL ingår i eget kapital, inte automatiskt skall medräknas i kapitalbasen. En förutsättning för att sådana värden skall medräknas i kapitalbasen är att medgivande föreligger. Prövningen kan därvid omfatta även i vilken mån övervärden i sådan fond kan räknas in. 7 kap. 24 § Kapitalbasen för skadeförsäkringsrörelse får omfatta följande poster: 1. inbetalat aktiekapital eller inbetalat garantikapital, 2. hälften av ännu ej inbetalat aktie- eller garantikapital, om av kapitalet inbetalats, 3. övrigt bundet eget kapital med avdrag för fond för orealiserade vinster, fritt eget kapital, obeskattade reserver, samt 4. ett belopp som motsvarar fordran på uttaxering enligt 13 kap. 1 §; beloppet får dock inte överstiga vare sig hälften av skillnaden mellan den högst tillåtna uttaxeringen och vad som faktiskt har uttaxerats eller halva kapitalbasen. får medge att också andra poster än som sägs i första stycket får ingå i kapitalbasen. (Bestämmelsen saknar motsvarighet i kommitténs förslag) Ändringen motsvarar den som gjorts i 7 kap. 22 §. 8 kap. 7 § Styrelsen svarar för bolagets organisation och för förvaltningen av bolagets angelägenheter. Verkställande direktören skall sköta den löpande förvaltningen enligt de riktlinjer och anvisningar som styrelsen meddelar. Verkställande direktören får dessutom utan styrelsens bemyndigande vidta åtgärder som med hänsyn till omfattningen och arten av bolagets verksamhet är osedvanliga eller av stor betydelse, om styrelsens beslut inte kan avvaktas utan väsentlig olägenhet för bolagets verksamhet. I sådant fall skall styrelsen underrättas om åtgärden. Styrelsen skall se till att organisationen i fråga om bokföringen och medels- förvaltningen även innefattar en tillfredsställande kontroll. Verkställande direktören skall sörja för att bolagets bokföring fullgörs i överensstämmelse med lagen (1995:00) om årsredovisning i försäkringsföretag och andra författningar och att medelsförvaltningen sköts på ett betryggande sätt. Styrelsen skall fastställa sådana riktlinjer som anges i 7 kap. § och se till att de följs. Styrelsen skall fortlöpande pröva om riktlinjerna behöver ändras. Styrelsen ansvarar för att uppgifter enligt 7 kap. 9 § fjärde stycket lämnas och att informationsskyldigheten enligt 7 kap. § andra stycket fullgörs. (Bestämmelsen saknar motsvarighet i kommitténs förslag) Ändringen är föranledd av att 11 kap. föreslås upphävt för att ersättas av ÅRFL. 8 kap. 15 § Styrelsen eller någon annan ställföreträdare för bolaget får inte företa rätts- handlingar eller andra åtgärder som är ägnade att bereda otillbörliga fördelar åt aktieägare, garanter eller andra till nackdel för bolaget eller andra aktieägare eller garanter. En ställföreträdare får inte följa en föreskrift av bolagsstämman eller något annat bolagsorgan, om föreskriften inte gäller därför att den står i strid med denna lag, lagen (1995:00) om årsredovisning i försäkringsföretag eller bolags- ordningen. (Jfr 8 kap. 15 § i kommitténs förslag) Ändringen är föranledd av att 11 kap. föreslås upphävt för att ersättas av ÅRFL. 9 kap. 16 § Beslut om sådan ändring av ett försäkringsaktiebolags bolagsordning att i fråga om redan utgivna aktier 1. aktieägarnas rätt till bolagets vinst eller övriga tillgångar minskas genom bestämmelse enligt 12 kap. 1 § andra stycket, 2. rätten att förvärva aktier i bolaget inskränks genom förbehåll enligt 3 kap. 3 §, eller 3. rättsförhållandet mellan aktier rubbas, är giltigt, om det biträtts av samtliga vid stämman närvarande aktieägare före- trädande nio tiondelar av aktierna.