prop · GJ032 · 1996-01-01 00:00:00 — Paragrafen har närmare behandlats i avsnitt 10.4. Det är som har att bedöma om kriterierna för att underlåta att ställa ut en plan är uppfyllda. Närmare regler för utställningsförfarandet kommer att meddelas i förordning. 8 § En järnvägsplan fastställs av efter samråd med berörda länsstyrelser. Om och en länsstyrelse har olika uppfattning, skall hänskjuta frågan om att fastställa planen till regeringens prövning. Om det i annat fall finns särskilda skäl, får hänskjuta frågan till regeringens prövning. Om planen innebär att mark eller särskild rätt kan tas i anspråk enligt 4 kap. 1 §, skall särskilt pröva om de fördelar som kan vinnas med planen överväger de olägenheter som denna orsakar enskilda. Av beslutet att fastställa planen skall framgå om planen ger rätt till sådant ianspråktagande. 9 § Ett beslut att fastställa en järnvägsplan upphör att gälla om järnvägsbygget inte har påbörjats från utgången av det år då beslutet vann laga kraft. 10 § Har ett beslut att fastställa en järnvägsplan upphävts eller annars upphört att gälla och begär därefter samma sökande att en i huvudsak överensstämmande järnvägsplan skall fastställas, får planen fastställas endast om det finns synnerliga skäl. Paragraferna har sin förebild närmast i 18 § väglagen. Regleringen innebär att kommer att fastställa såväl sina egna som andra järnvägsbyggares järnvägsplaner. Denna fråga har närmare behandlats i avsnitt 10.5. Om och en länsstyrelse har olika uppfattning i fråga om fastställelse av en plan skall frågan hänskjutas till regeringens prövning. Ban- verket har även i annat fall möjlighet att hänskjuta en fråga om fastställelse av järnvägsplan till regeringens prövning, om det föreligger särskilda skäl för detta. Sådana särskilda skäl kan ibland förmodas föreligga beträffande sådana planer som inte upprättats av . I samband med fastställelsen skall särskilt bedöma om de fördelar som kan vinnas med planen överväger de olägenheter planen orsakar enskilda om mark eller särskild rättighet kan komma att tas i anspråk. Giltighetstiden för ett fastställelsebeslut är begränsad till . Endast i undantagsfall blir det möjligt att återkomma med en ny ansökan beträffande samma projekt. 11 § När en järnväg byggs får endast oväsentliga avvikelser göras från järnvägsplanen. Paragrafen motsvarar delvis 20 § väglagen. Frågan vad som är att betrakta som en oväsentlig avvikelse kan inte besvaras generellt, utan måste överlämnas till praxis. 12 § Om byggande av en järnväg eller avstängning av en plankorsning medför att en enskild väg behöver byggas eller att ändrade förhållanden uppstår som väsentligt inverkar på väghållningen för en sådan väg, skall den som bygger eller innehar järnvägen, om det behövs, begära förrättning enligt anläggningslagen (1973:1149) för att ordna väghållningen för den enskilda vägen. Paragrafen motsvarar närmast 20 a § väglagen. Med väghållning avses enligt 1 kap. 3 § lagen (1939:608) om enskilda vägar byggande av väg, vägunderhåll och vinterväghållning. 13 § Ett beslut att fastställa en järnvägsplan skall upphävas, helt eller delvis, om förhållandena efter beslutet har ändrats så att förutsättningarna för att fastställa planen inte längre föreligger. Har beslutet meddelats av regeringen skall regeringen upphäva det. I annat fall skall upphäva beslutet. får dock hänskjuta frågan om upphävande av beslutet till regeringens prövning. Genom bestämmelsen, som saknar motsvarighet i väglagen men har likheter med 3 kap. 10 § expropriationslagen, införs en möjlighet att upphäva ett meddelat fastställelsebeslut vid ändrade förutsättningar. De ändrade förutsättningarna kan exempelvis bestå i ändrade investeringsbeslut eller oförutsedda fall av skador på motstående samhällsintressen.Om järnvägsplanen prövats av regeringen ankommer det på regeringen att pröva frågan om upphävande. kan hänskjuta frågan om upphävande till regeringen. 3 kap. Tillfälligt ianspråktagande av mark m.m. 1 § Den som avser att bygga en järnväg kan av ges rätt att få tillträde till en fastighet för att verkställa mätning eller stakning, undersökning av grund eller annan förberedande åtgärd för byggande av järnvägen. Om sådan rätt ges skall den som avser att bygga järnvägen underrätta fastighetsägaren om beräknad tidpunkt för tillträde. I en trädgård, park eller liknande plantering får träd eller buskar inte skadas eller fällas utan fastighetsägarens samtycke. Även i övrigt skall skada så långt möjligt undvikas. skall lämna det biträde som behövs för att åtgärderna skall kunna genomföras. Paragrafen motsvarar 34 § väglagen och innehåller regler om rätt till tillträde till en fastighet för förberedande undersökningar och åtgärder inför ett järnvägsbygge. Även översiktliga arkeologiska undersökningar kan vara att bedöma som förberedande åtgärder. Om tillträdesrätt skulle vägras kan, liksom enligt motsvarande bestämmelse i väglagen, biträde av polismyndigheten påkallas. Eftersom det inte kan uteslutas att ett behov av personella ingripanden kan uppkomma, bör polismyndighet och inte kronofogdemyndigheten biträda vid genomförande av åtgärderna. I allmänhet sker naturligtvis tillträde i samförstånd med ägare och brukare av fastigheten. Tvångsvisa tillträden skall betraktas som en yttersta utväg. 2 § På den järnvägsmark som anges i en fastställd järnvägsplan får inte utan tillstånd av uppföras byggnader, göras tillbyggnader, utföras andra anläggningar eller vidtas andra åtgärder som väsentligt kan försvåra områdets användning för järnvägsändamål. Förbudet gäller från det att beslut att fastställa järnvägsplanen meddelas och upphör att gälla om beslut meddelas att upphäva fastställelsebeslutet eller om planen annars upphör att gälla. Förbudet är inte tillämpligt i fråga om åtgärder som lagligen har påbörjats innan förbudet började gälla. Om åtgärder vidtagits i strid med första stycket, får vidta de åtgärder som behövs för rättelse. skall lämna det biträde som behövs för att rättelse skall kunna ske. Paragrafen motsvarar närmast 48 och 72 §§ väglagen och har motiverats i avsnitt 11. Med järnvägsmark avses mark för järnvägsspår, banvall med tillhörande diken, slänter samt underhålls-, skydds- och säkerhetszoner. 3 § Om mark i närheten av järnvägsmarken i en fastställd järnvägsplan avsatts för upplag eller liknande ändamål i samband med byggandet av järnvägen, skall på begäran av den som avser att bygga järnvägen besluta att marken får tas i anspråk med nyttjanderätt för den tid som angetts i planen. I samband med beslutet får meddela de villkor som behövs. Bestämmelsen motsvarar närmast 35 § väglagen och ger järnvägsbyggaren möjlighet att skaffa sig tillfällig nyttjanderätt till mark intill järnvägsmarken för upplag, tillfällig väg eller liknande i samband med byggande av en järnväg. En förutsättning för ett upplåtelsebeslut är att markbehovet finns angivet i en fastställd järnvägsplan. 4 § Om träd eller buskar intill järnvägsmark medför olägenheter för trafik- eller driftsäkerheten på järnvägen, får besluta att de skall avlägsnas eller beskäras genom järnvägsinnehavarens försorg. I samband med beslutet får meddela de villkor som behövs. Paragrafen, som motsvarar 53 § väglagen, ger rätt att bestämma att träd som hotar att falla över spår eller ledningar eller som skymmer sikten exempelvis vid plankorsningar, får fällas eller beskäras. Trädfällningsrätt kan även upplåtas som servitut vid en eventuell fastighetsbildningsförrättning. I samband med beslutet kan föreskriva villkor av olika slag, t.ex. för att säkerställa att enskilda intressen inte kränks eller utsätts för olägenheter i oskälig utsträckning. 4 kap. Inlösen och ersättning 1 § Den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en järnväg som tillgodoser ett allmänt transportbehov får lösa sådan mark som enligt planen inte endast tillfälligt skall användas för järnvägsändamål. Besväras sådan mark som får lösas enligt första stycket av särskild rätt, får rättigheten lösas. 2 § Om fastighetsägaren begär det, skall den som i enlighet med en gällande järnvägsplan skall bygga en sådan järnväg som avses i 1 § lösa sådan mark som enligt planen inte endast tillfälligt skall användas för järnvägsändamål. Bestämmelserna har kommenterats i avsnitt 12. 3 § Om tillstånd enligt 3 kap. 2 § vägrats, är fastighetsägaren och innehavare av särskild rätt till fastigheten berättigade till ersättning av den som avser att bygga järnvägen för den skada de lider på grund av att pågående markanvändning avsevärt försvåras inom berörd del av fastigheten. Paragrafen motsvarar närmast 61 § väglagen men begränsar inte som detta lagrum ersättningsskyldigheten till särskilt långvariga förbud. 4 § Den som avser att bygga en järnväg skall ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 3 kap 1 § och skador till följd av att han förvärvat rätt att nyttja mark enligt 3 kap. 3 §. Järnvägsinnehavaren skall ersätta skador till följd av åtgärder som avses i 3 kap. 4 §. Paragrafen upptar bestämmelser om skadeståndsskyldighet vid olika ingrepp i fas- tigheter intill järnvägsmarken eller under förberedelserna av ett järnvägsbygge. 5 § I den mån avvikande bestämmelser inte meddelas i denna lag skall i mål om inlösen och ersättning bestämmelserna i expropriationslagen (1972:719) tillämpas. Vad som sägs i 4 kap. 3 § expropriationslagen skall tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum före den då talan om inlösen väcktes. Ogillas talan i mål som väckts av en fastighetsägare eller den som innehar särskild rätt till en fastighet, tillämpas bestämmelserna i 15 kap. 6 § (1987:10) i fråga om rättegångskostnaderna. Paragrafen motsvarar om ersättning och tillämpning av expropriationslagens bestämmelser i mål om inlösen och ersättning, i första hand 14 kap. 9 § och 15 kap. 1 §. Anspråk på ersättning eller krav på inlösen skall väckas vid fastighetsdomstolen. 6 § Talan om inlösen får väckas även om beslutet att fastställa järnvägsplanen inte har vunnit laga kraft. Paragrafen motsvarar 15 kap. 2 § PBL. 1 § beslut får överklagas hos regeringen. Beslut enligt 3 kap. 2 § överklagas dock hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen motsvarar närmast 73 och 75 §§ väglagen. Beslut om fastställande av järnvägsplaner innefattar huvudsakligen lämplighetsavgöranden och är ofta av politisk karaktär. Enligt svensk rättstradition och tidigare gällande riktlinjer är dessa beslut inte av sådan art att de bör överprövas av domstol. Den sakligt sett lämpligaste lösningen är enligt regeringens bedömning att de överklagas och prövas i administrativ ordning, detta inte minst med tanke på att regeringen i vissa fall föreslås ha rätt att fastställa järnvägsplaner. Frågan bör tas upp till förnyat övervägande när miljöorganisationsutredningen (M 1993:04) avgett sitt betänkande. Den föreslagna ordningen innebär att beslut, som berör enskildas rätt och i viss mån kan inskränka fastighetsägares rådighet till sin fastighet, överklagas hos förvaltningsmyndighet. Genom lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut, vilken är tidsbegränsad och senast har förlängts till att gälla till utgången av (prop. 1994/95:27, bet. 1994/95:JuU6, rskr. 1994/95:165), kan den enskilde sakägaren av domstol få prövat om ett beslut av regeringen strider mot någon rättsregel. Fri- och rättighetskommittén har i sitt slutbetänkande (SOU 1994:11) Domstolsprövning av förvaltningsärenden föreslagit att rättsprövningslagen permanentas och att en rätt till muntlig förhandling i rättsprövningsärenden införs. De slutsatser som beredningen av detta betänkande leder till blir naturligtvis av stor betydelse för utformning av överklaganderegler i lagstiftning av den administrativa art som järnvägsbyggnadslagen utgör. Det kan också förutsättas att överklagandereglerna kommer att få en annan utformning för det fall ett system med s.k. tidig prövning införs. Likaså kan de vidare övervägandena kring tillskapandet av en miljödomstol komma att få betydelse även för överklaganden av järnvägsplaner. beslut i fråga om tillstånd till åtgärder på järnvägsmarken är av den karaktären att de bör överprövas av förvaltningsdomstol. Om det inte finns särskilda skäl för att överklagande skall ske till kammarrätt skall, enligt vad som framgår av förarbetena till 14 § i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar i dess lydelse från (prop. 1993/94:133, bet. 1993/94:JuU24, rskr. 1993/94:319) i författning anges att överklagande skall ske till allmän förvaltningsdomstol. Enligt 14 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar innebär detta att överklagande skall ske till länsrätt. Enligt samma proposition införs, genom ändringar i förvaltnings- processlagen (1971:291), en möjlighet att föreskriva krav på prövningstillstånd vid överklagande från länsrätt till kammarrätt. Sådana krav skall tas in i de materiella författningarna. Beslut enligt järnvägsbyggnadslagen bör omfattas av krav på prövningstillstånd vid överklagande från länsrätt. 2 § beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. godkännande enligt 2 kap. 4 § får dock inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen motsvarar 74 § första stycket väglagen. Samma principer som redovisats i kommentaren till 5 kap. 1 § bör gälla vid överklagande av beslut. 3 § och kommuner får överklaga beslut. Kommuner, trafikhuvudmän enligt lagen (1978:438) om huvudmannaskap för viss kollektiv persontrafik och regionplaneorgan enligt 7 kap. (1987:10) får överklaga beslut. Bestämmelsen motsvarar delvis överklagandebestämmelserna i väglagen. Det får härutöver anses motiverat att en trafikhuvudman eller ett regionplaneorgan har möjlighet att överklaga beslut. Däremot instämmer regeringen med de remissinstanser som funnit det vara principiellt felaktigt att, som föreslogs i promemorian, tillerkänna en särställning som besvärsmyndighet. Det ankommer på länsstyrelserna att bevaka och samordna statens intressen. 4 § I ett beslut om tillstånd får förordnas att beslutet skall gälla . Beslut enligt denna lag blir vanligen gällande när de vinner laga kraft. Regeringen delar Lagrådets uppfattning att detta inte behöver framgå av lagtexten. Enligt väglagen föreligger en möjlighet att förordna om omedelbar verkställighet av vissa beslut, vissa beslut gäller dessutom utan särskilt förordnande (77 §). Det finns även på järnvägssidan ett behov av en möjlighet att kunna förordna om omedelbar verkställighet av tillståndsbeslut enligt 3 kap. Detta bör gälla både och beslut. Skäl för sådant förordnande kan exempelvis vara att det handlar om överklaganden som uppenbarligen inte kommer att bifallas eller att beslutet berör ett delprojekt i ett omfattande projekt där planering eller genomförande av övriga projekt riskerar att äventyras eller orimligt fördyras av ett uppehåll. Om ett beslut som får verkställas överklagas, har besvärsinstansen möjlighet att inhibera vidare verkställighet. Lagen föreslås träda i kraft . För att inte effektivitets- förluster skall uppstå bör lagen inte tillämpas för byggande av sådan delsträcka av ett järnvägsobjekt för vilken mark- eller byggnadsarbete påbörjats före ikraftträdandet eller för vilken tillstånd till expropriation sökts senast före ikraftträdandet. Vad som avses med ett järnvägsobjekt respektive delsträcka torde sällan föranleda tolkningsproblem. För järnvägsbyggande kan ledning för objektens avgränsning och uppdelning sökas i gällande stomnätsplan. Som Lagrådet påpekat kan det förekomma järnvägsbyggen som inte kan uppdelas i delsträckor. Till undvikande av oklarheter bör det därför uttryckligen stadgas att vad som gäller för delsträcka i sådant fall gäller för hela järnvägen. 16.2 Förslaget till lag om ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988) Förslaget har närmare utvecklats i avsnitt 13. Det innebär att 5 kap. 5 § FBL ändras och att två nya paragrafer införs i samma kapitel. En av de nya paragraferna innebär dels att ett undantag från vissa skyddsregler i 5 kap. fastighetsbildningslagen införs för de fall när mark som skulle kunna ha inlösts enligt järnvägsbyggnadslagen skall överföras genom fastighetsreglering eller eller när servitut skall bildas på sådan mark, dels att ett undantag från dessa skyddsregler medges när det gäller upphävande av servitut som belastar sådan mark, t.ex. upphävande av överfartsrättighet. Den andra nya paragrafen medför en utökad möjlighet att, i undantagsfall, överföra mark mellan fastigheter. Syftet med denna utökade överföringsmöjlighet är att trygga fastighetsägarens rätt att - i samband med förrättning för byggande av järnväg - få sådan mark som genom förrättningen blir i hög grad onyttig för honom överförd till järnvägsfastigheten. 16.3 Förslaget till lag om ändring i vattenlagen (1983:291) Den som vill utföra ett vattenföretag som behövs för järnväg ges genom ett tillägg i vattenlagen samma rådighet som t.ex. den som vill utföra ett vattenföretag som behövs för allmän väg. Förslaget fanns med i promemorian. Bortsett från en lagteknisk synpunkt har remissinstanserna inte haft någon erinran mot förslaget. Ur effektivitetssynpunkt är det angeläget att den som avser att bygga en järnväg som innefattar ett vattenföretag, t.ex. ett brobygge, kan få tillåtligheten av detta prövat på ett tidigt stadium, innan alltför stort arbete och kapital lagts ned i projektet. saknas laglig möjlighet att söka tillstånd till vattenföretag för den som avser att bygga järnväg på mark han ännu inte äger eller på annat sätt förfogar över. 16.4 Lag om ändring i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. Ändringen innebär att lagen om byggande av järnväg tas med bland de lagar som uppräknas i 1 kap. 2 § och härigenom knyts till . 16.5 Förslaget till lag om ändring i anläggningslagen (1973:1149) Ändringen innebär dels att det i 18 § anläggningslagen införs en hänvisning till 2 kap. 12 § i järnvägsbyggnadslagen, i vilket lagrum det föreskrivs en skyldighet i vissa fall för den som bygger eller innehar en järnväg att begära förrättning enligt anläggningslagen, dels att det i 29 § föreskrivs att den som enligt järnvägsbyggnadslagen påkallat förrättning har att svara för förrättningskostnaderna. Förslag till lag om järnvägsplanering Härigenom föreskrivs följande. 1 kap. Allmänna bestämmelser för byggande av järnväg 1 § Med järnväg avses i denna lag spåranläggning för järnväg samt spåranläggning för spårväg och tunnelbana inom områden som inte omfattas av de- taljplan eller områdesbestämmelser. 2 § Med byggande av järnväg avses anläggning av en ny järnväg, omläggning av järnväg i en ny sträckning samt ombyggnad av en järnväg och utläggning av ytterligare spår. 3 § Vid planläggning och vid prövning av ärenden om byggande av järnväg skall lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. tillämpas. Vid byggande och underhåll av järnväg skall tillbörlig hänsyn tas till enskilda intressen och till allmänna intressen, såsom trafiksäkerhet, miljöskydd, naturvård och kulturmiljövård. 4 § Vid planläggning och byggande av järnväg skall järnvägen ges ett sådant läge och utförande att ändamålet med järnvägen vinns med minsta intrång och olägenhet utan oskälig kostnad. 5 § Inom område som omfattas av detaljplan eller områdesbestämmelser får en järnväg inte byggas i strid mot planen eller bestämmelserna. Om syftet med planen eller bestämmelserna inte motverkas, får dock mindre avvikelser göras. En järnväg får inte byggas så att naturvårdsföreskrifter eller andra särskilda bestämmelser för användning av mark motverkas. Om det finns särskilda skäl får regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, medge undantag från sådana bestämmelser. 2 kap. Arbetsplan m.m. 1 § Den som avser att bygga en järnväg skall upprätta en arbetsplan. En arbetsplan får upprättas för avstängning av plankorsning, även om denna åtgärd i det enskilda fallet inte är att betrakta som byggande av järnväg. I arbetsplanen skall den mark anges som behöver tas i anspråk för järnvägen och för byggandet av järnvägen. Om mark behöver tas i anspråk med tillfällig nyttjanderätt, skall det av planen framgå vilken mark som avses och den skall tas i anspråk. Planen skall innehålla en miljökonsekvensbeskriv- ning enligt 5 kap. lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m., samt de uppgifter som i övrigt behövs. De skyddsåtgärder och försiktighetsmått som behövs för att förebygga störningar och andra olägenheter från trafiken skall anges särskilt. Planen skall även innehålla en genomförandebeskrivning. Arbetsplanen skall innehålla en fastighetsförteckning. I fastighetsför- teckningen skall, i den mån de berörs av planen, redovisas 1. fastigheter, 2. mark som är samfälld för flera fastigheter och andra områden samt 3. ägare till och innehavare av annan särskild rätt än bostadsrätt och hyresrätt. 2 § Miljökonsekvensbeskrivningen skall godkännas av innan den tas in i arbetsplanen. 3 § Vid utarbetande av en arbetsplan skall samråd i fråga om järnvägens sträckning och förslaget i övrigt ske med berörda fastighetsägare, kommuner och länsstyrelser samt andra som kan ha ett väsentligt intresse i saken. 4 § Avser en arbetsplan endast ombyggnad av en järnväg eller byggande av sådan järnväg som är redovisad i detaljplan eller förutsatt i områdesbestämmelser, får ett efter omständigheterna förenklat samrådsförfarande tillämpas. Ett sådant förfarande får även tillämpas om arbetsplanen endast innefattar ändring av planen för ett ännu inte färdigställt järnvägsbygge. Ägare och innehavare av särskild rätt till sådan mark som kan komma att tas i anspråk eller till sådant vattenområde som kan komma att påverkas skall alltid ges tillfälle att yttra sig. 5 § skall ställa ut en arbetsplan för granskning. En arbetsplan för en järnväg som är redovisad i detaljplan behöver inte ställas ut. Inte heller behöver en arbetsplan som endast avser ombyggnad av en järnväg ställas ut, om inte annans mark behöver tas i anspråk eller servitut eller annan särskild rättighet behöver upphävas eller begränsas eller om ett sådant ianspråktagande eller upphävande eller en sådan begränsning skriftligen medgivits av berörda fastighetsägare och innehavare av servitut eller annan särskild rätt. Under samma förutsättningar kan låta bli att ställa ut en arbetsplan som innefattar endast ändring av planen för ett järnvägsbygge som ännu inte är färdigställt. 6 § En arbetsplan fastställs av efter samråd med berörda länsstyrelser. Om och en länsstyrelse har olika uppfattning skall hänskjuta frågan om att fastställa planen till regeringens prövning. Om det i annat fall finns särskilda skäl får hänskjuta frågan till regeringens prövning. Ett beslut om att fastställa en arbetsplan upphör att gälla om inte det i arbetsplanen angivna järnvägsbygget har påbörjats från utgången av det år, då beslutet vann laga kraft. Har beslut om att fastställa en arbetsplan upphävts eller annars upphört att gälla och begär därefter samma sökande som tidigare på nytt att i huvudsak samma arbetsplan skall fastställas får planen fastställas endast om det finns synnerliga skäl. 7 § När en järnväg byggs får endast oväsentliga avvikelser göras från arbetsplanen. 8 § Om byggande av en järnväg eller avstängning av en plankorsning enligt en lagakraftvunnen arbetsplan medför att en enskild väg behöver byggas eller att ändrade förhållanden uppstår som väsentligt inverkar på väghållningen för en sådan väg, skall den som bygger eller innehar järnvägen, om det behövs, begära förrättning enligt anläggningslagen (1973:1149) för att ordna den enskilda väghållningen. 9 § Ett beslut om att fastställa en arbetsplan skall upphävas av helt eller delvis om förhållandena efter beslutet har ändrats så att förutsättningar- na för att fastställa planen inte längre föreligger. 3 kap. Tillfälligt ianspråktagande av mark, m.m.