prop · GJ03188 · 1996-01-01 00:00:00 — | | | Uppgår| | |engångsavgift till belopp | | |som är betungande med | | |hänsyn till fastighetens | | |ekonomiska bärkraft och | | |övriga omständigheter | | |skall, om fastighetens | | |ägare begär det och god- | | |tagbar säkerhet ställs, av-| | |giften fördelas på årliga | | |inbetalningar under viss | | |tid, högst . | | | Skall| | |engångsavgift fördelas på | | |årliga inbetalningar utgår| | |ränta enligt 5 § räntelagen| | |på varje del av avgiften | | |som förfaller till betal- | | |ning från den | | |dag då den första inbetal-| | |ningen skall ske till | | |dess ifrågavarande del av | | |avgiften betalas eller | | |ränta skall utgå enligt 27 §| | |andra stycket. 27 b § ------------------------------------------------------------- | | Om| | |det krävs av hänsyn till | | |vattenförsörjningen eller | | |för att tillgodose andra | | |behov av säsongsbetonad | | |karaktär får den periodiska| | |avgiften för del av året | | |bestämmas till ett högre | | |belopp än vad som bestämts| | |för huvuddelen av året. | | |Avgiften för del av året får| | |bestämmas till högst två | | |gånger den normala | | |avgiften. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** Rationalisering av formerna för prövning av mål och ärenden vid Regeringen har i regleringsbrevet för /93 uppdragit åt att inkomma med förslag i rubricerat hänseende. Ändring av reglerna om beslutförhörhet i 6 § lagen (1976:839) om Statens va- nämnd. Paragrafen bör förslagsvis kunna utformas enligt följande: 6 § Nämnden är beslutsför med ordförande ensam 1. vid förberedande åtgärd, vid prövning av fråga om avvisning eller avskrivning av mål eller vid handläggning av överklagande av nämndens beslut, 2. när talan i målet medgivits eller parterna endast begär stadfästelse av förlikning, vid meddelande av beslut enligt 15 § samt vid prövning av fråga om att överlämna ett mål till annan myndighet enligt lagen (1991:852) om betalningsföreläggande för fordringar i arbetstvister och fordringar som skall prövas av statens va-nämnd, 3. när saken är uppenbar och när målet annars är av enkel beskaffenhet. Handläggning som avses i första stycket 1 och 2 kan enligt uppdrag av ordföran- den också ombesörjas av annan lagfaren tjänsteman vid nämnden, vilken förordnats därtill av nämnden. All materiell prövning i va-målen sker med fullsutten nämnd. Bland va-målen förekommer emellertid, liksom i all annan dömande verksamhet, sådana mål där saken redan från början eller efter viss förberedelse kan sägas vara uppenbar eller av enkel beskaffenhet och där slutliga prövningen inte kräver någon stor sakkunskap på va-området. Det kan exempelvis röra sig om fall av betalningsvägran, där talan om utfående av taxeenlig va-avgift bestrids utan angivande av några beaktansvärda skäl, och fall där bestridandet uteslutande grundas på kvittningsgill motfordran av sådan beskaffenhet att den inte kan prövas av . Saken kan vara uppenbar såväl när de av sökanden anförda omständigheterna uppenbart inte kan föranleda bifall till hans talan som när motpartens bestridande är uppenbart ogrundat. Utan att göra avkall på rättssäkerheten borde mål av det här slaget kunna prövas och avgöras av ordförande som ensamdomare. Det skulle kunna väsentligt förkorta handläggningstiden i dessa mål. Kriterierna "uppenbar" och "av enkel beskaffenhet" är hämtade från . Enligt 1 kap 3 a § är tingsrätt vid huvudförhandling i tvistemål domför med en lagfaren domare bl. a. när huvudförhandlingen hålls i förenklad form och när "målet är av enkel beskaffenhet". Huvudförhandling i förenklad form får enligt 42 kap 20 § samma balk, oavsett parternas samtycke, hållas i samband med förberedelsen, om "saken är uppenbar". Nämnda kriterier bör i va-nämndslagen kunna förstås på ungefär samma sätt som i . Med hänsyn framför allt till sakliga kompetens och ställning som centralt prövningsorgan för hela riket, torde dock en något restriktivare tillämpning vara påkallad för del. Utöver den föreslagna utvidgningen av ensamdomarekompetensen innebär ändringsförslaget att prövningen av sådana frågor som avses i 6 § första stycket 2 skall kunna överlämnas till nämndens sekreterare. Genom att prövningen i sådant fall sker på ordförandens uppdrag säkerställs att sekreteraren, som skall vara lagfaren, har bedömts besitta tillräcklig erfarenhet för uppgiften. Sekreterare hos är vanligtvis fiskaler i hovrätt eller kammarrätt. Vissa ändringar i domarkarriären har dock medfört att fiskalerna numera bara i begränsad omfattning är tillgängliga för sekreteraruppdrag av det här slaget. Rekryteringen måste därför inriktas på att i fortsättningen också kunna få sekreterartjänster besatta med assessorer från hovrätt eller kammarrätt. För det ändamålet behöver tjänsterna göras mer kvalificerade. Den föreslagna utökningen av delegationsrätten är ett steg i den riktningen. Uppmjukning av delgivningskravet i 18 § lagen (1976:839) om . Paragrafen bör förslagsvis kunna utformas enligt följande: 18 § Skall inlaga, kallelse, föreläggande, beslut eller annan handling enligt bestämmelse i denna lag eller eljest tillställas part, sker det genom delgivning. Tillställs part handlingen endast för kännedom eller endast för att beredas tillfälle till yttrande, behöver delgivning dock bara ske om det påkallas av omständigheterna. Om beslut är sådant som avses i 16 § första stycket, skall beslutet delges part, som beslutet gått emot, på samma sätt som stämning i tvistemål. Den nuvarande ordningen att i princip allt material i ett mål skall delges parterna är betungande för handläggningen. Det torde inte vara befogat med ett så omfattande delgivningskrav. För mindre viktiga underrättelser borde det normalt vara tillräckligt att försändelsen skickas med posten i vanligt brev. Efter mönster från den i det här avseendet genomförda ändringen i 33 kap 2 § första stycket och 47 § förvaltningsprocesslagen (prop 1990/91:11 s 52 f) bör en viss uppmjukning kunna ske av delgivningskravet i va-nämndslagen. Detta gäller framförallt s.k. förkännedomöversändanden av handlingar under skriftväxlingen i ett mål, när det inte påfordras något yttrande eller någon annan åtgärd från mottagarens sida, samt underrättelser av olika slag, exempelvis om beviljade anstånd. Också när översändandet bara sker för att ge en part tillfälle att yttra sig, exempelvis över en återkallelse av talan, bör kommunikationerna normalt ske utan delgivning. Förtydligande av behörighet enligt 37 § lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar. Paragrafen bör förslagsvis kunna utformas enligt följande: 37 § prövar mål angående inlösen eller ersättning enligt 15 eller 16 §, mål om avgiftsåterbetalning enligt 29 a § samt mål som rör tvist mellan huvudman och fastighetsägare om 1. rätt att bruka allmän va-anläggning eller skyldighet att genom avgift bidraga till kostnaderna för sådan anläggning, 2. tillämpning eller tolkning av allmänna bestämmelser eller taxa, 3. giltigheten, beståndet eller rätta innebörden av avtal mellan huvudman och fastighetsägare, 4. villkor för brukande av allmän va-anläggning i den mån allmänna bestämmelser och taxa ej är tillämpliga samt avtal ej kunnat träffas, 5. fordran på avgift till huvudman för allmän va-anläggning, 6. skadestånd eller annan påföljd enligt 29 eller 30 §, 7. annan va-fråga, som avses i denna lag. Det torde ha varit lagstiftarens avsikt att skall pröva mål om avgiftsåterbetalning enligt 29 a § va-lagen. Lagtexten har dock fått en mindre god utformning på denna punkt. Behörighetsregeln i lagens 37 § bör ändras så att det tydligt framgår att prövar sådana mål inte bara mellan huvudman och fastighetsägare, i den mån denna partsställning över huvud taget är möjlig, utan framför allt mellan kommun och fastighetsägare. Ändringar i instruktionen (1970:350) för . Omröstning vid beslut om remissyttranden enligt 3 § andra stycket va-nämndsinstruktionen synes böra följa samma regler som enligt 5 § första stycket instruktionen jämfört med 7 § va-nämndslagen gäller för omröstning i målen. Ett yttrande över exempelvis en va-taxas laglighet bör alltså i det här hänseendet behandlas på samma sätt som ett beslut i samma fråga. torde omröstningsreglerna i 18 § förvaltningslagen vara tillämpliga. Regeln i 16 § instruktionen att regeringen bestämmer om ersättning åt nämndens sekreterare synes böra utgå. Sedan ändringen (1989:287) av 4 § i instruktionen är det numera nämnden som tillsätter sekreterartjänsterna och som därvid också i vanlig ordning bör bestämma ersättningen. gäller att nämnden har regeringens bemyndigande att bestämma avlöningsförmånerna för sekreterarna. Förteckning över de remissinstanser som beretts tillfälle att yttra sig över promemoriorna Avgifter i va-lagen och Rationalisering av formerna för prövning av mål och ärenden vid Vattenöverdomstolen, Kammarrätten i , Kammarrätten i , Statskontoret, , , , , för byggnadsforskning, , , , , , i län, i , i , i , , , kommun, , , , , kommun, , kommun, kommun, , , , , , kommun, kommun, kommun, kommun, Byggentreprenörerna, , , , allmännyttiga bostadsföretag, , Villaägarna, Svenska kommunaltekniska föreningen, , De till Lagrådet remitterade lagförslagen 1 Förslag till lag om ändring i lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar Härigenom föreskrivs att 8, 26 och 37 §§ lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar1 skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------------- -------------------------------------------------------------------------- | Nuvarande lydelse |Föreslagen lydelse | 8 § Huvudman för allmän va-anläggning är skyldig att låta ägare av fastighet inom anläggningens verksamhetsområde bruka anläggningen, om fastigheten behöver anordningar för vattenförsörjning och avlopp samt behovet ej kan med större fördel tillgodoses på annat sätt. Huvudmannen är dock berättigad till det anstånd med utförandet av de för brukandet nödvändiga arbetena som behövs för att samordningen med andra arbeten ej skall väsentligt försvåras. -------------------------------------------------------------------------- | | En| | |fastighet får inte utan huvud- | | |mannens medgivande anslutas till | | |en allmän va-anläggning innan | | |engångsavgiften har betalats | | |eller, om avgiften enligt 27 § | | |andra stycket skall fördelas, | | |innan godtagbar säkerhet ställts. 26 § Avgiftsskyldighet skall fördelas mellan fastigheterna efter skälig och rättvis grund. -------------------------------------------------------------------------- | | Om| | |kostnaden för en viss fastighets | | |eller vissa fastigheters vatten- | | |försörjning eller avlopp på grund av| | |särskilda förhållanden i beaktansvärd| | |omfattning avviker från vad som i | | |övrigt gäller inom verk- | | |samhetsområdet bestäms engångs- | | |avgiften med hänsyn till dessa | | |skillnader. | -------------------------------------------------------------------------- | | Om| | |det med hänsyn till vattenför- | | |sörjningen, behovet av en | | |tillfredsställande avloppsrening | | |eller av andra skäl behövs särskilda| | |åtgärder av säsongsbetonad karaktär| | |vid en allmän va-anläggning får den| | |periodiska avgiften för del av året| | |bestämmas till ett belopp som är | | |högst två gånger högre än vad som | | |bestäms för huvuddelen av året. 37 §2 -------------------------------------------------------------------------- | prövar mål angående inlösen| | | eller ersättning enligt 15 eller |prövar mål angående inlösen| | 16 § samt mål som rör tvist mellan |eller ersättning enligt 15 eller | | huvudman och fastighetsägare om |16 §, mål enligt 29 a § om | | |återbetalning av avgift samt mål | | |som rör tvist mellan huvudman och | | |fastighetsägare om | 1. rätt att bruka allmän va-anläggning eller skyldighet att genom avgift bidraga till kostnaderna för sådan anläggning, 2. tillämpning eller tolkning av allmänna bestämmelser eller taxa, 3. giltigheten, beståndet eller rätta innebörden av avtal mellan huvudman och fastighetsägare, 4. villkor för brukande av allmän va-anläggning i den mån allmänna bestämmelser och taxa ej är tillämpliga samt avtal ej kunnat träffas, 5. fordran på avgift till huvudman för allmän va-anläggning, -------------------------------------------------------------------------- | 6. skadestånd eller annan påföljd | 6.| | enligt 29, 29 a eller 30 §, |skadestånd eller annan påföljd | | |enligt 29 eller 30 §, | 7. annan va-fråga, som avses i denna lag. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 2Senaste lydelse 1987:134. 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1976:839) om Härigenom föreskrivsatt 6 och 18 §§ lagen (1976:839) om skall ha följande lydelse, -------------------------------------------------------------------------- | Nuvarande lydelse |Föreslagen lydelse | 6 §1 Nämnden är beslutför med ordföranden ensam 1. vid förberedande åtgärd, vid prövning av fråga om avvisning eller avskrivning av mål eller vid handläggning av överklagande av nämndens beslut, 2. när talan i målet medgivits eller parterna endast begär stadfästelse av förlikning, vid meddelande av beslut enligt 15 § samt vid prövning av fråga om att överlämna ett mål till annan myndighet enligt lagen (1991:852) om betalningsföreläggande för fordringar i arbetstvister och fordringar som skall prövas av , -------------------------------------------------------------------------- | | 3. när| | |saken är uppenbar eller målet är av| | |enkel beskaffenhet. | -------------------------------------------------------------------------- | Handläggning som avses i första | Handläggning | | stycket 1 kan enligt uppdrag av |som avses i första stycket kan | | ordföranden också ombesörjas av |enligt uppdrag av ordföranden också| | annan lagfaren tjänsteman vid |ombesörjas av annan lagfaren | | nämnden, vilken förordnats därtill |tjänsteman vid nämnden, vilken | | av nämnden. |förordnats därtill av nämnden. 18 § -------------------------------------------------------------------------- | Skall inlaga, kallelse, förelägg- | Skall| | ande, beslut eller annan |nämnden underrätta någon om | | handling enligt bestämmelse i |innehållet i en handling eller om | | denna lag eller eljest |något annat, får det ske genom | | tillställas part, sker det genom |delgivning. Delgivning skall an- | | delgivning. |vändas, om det är särskilt föreskri-| | |vet eller om det med hänsyn till | | |syftet med bestämmelsen om under- | | |rättelsen framgår att delgivning bör| | |ske, men bör i övrigt användas bara| | |om det krävs med hänsyn till | | |omständigheterna. | Om beslut är sådant som avses i 16 § första stycket, skall beslutet delges part, som beslutet gått emot, på samma sätt som stämning i tvistemål. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1Senaste lydelse 1991:853. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , regeringsrådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar, 2. lag om ändring i lagen (1976:839) om . Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar Enligt paragrafens första stycke, som inte föreslås ändrat, är huvudmannen för en allmän va-anläggning under vissa förutsättningar skyldig att låta en fastighetsägare inom anläggningens verksamhetsområde bruka anläggningen. Förslaget till ett nytt andra stycke innebär en inskränkning i denna skyldighet, eftersom brukningsrätten inte kan utnyttjas, om huvudmannen inte medger an- slutning trots att engångsavgift inte har betalats. Möjligen föreligger en sådan inskränkning redan enligt gällande rätt. Det har således hävdats att brukningsrätten inte ger fastighetsägaren rätt att utan vidare koppla in sina va-installationer till anläggningen; detta måste först anmälas till huvudmannen, som skall bekräfta fastighetsägarens ställning som brukare (Bouvin-Qviström, Va-lagstiftningen, andra upplagan s. 74). Lagrådet vill inte motsätta sig förslaget i sak. Brukningsrätten motsvarades i lagen (1955:314) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar av en anslutningsrätt. Termen "anslutning" ansågs i prop. 1970:118 s. 100 ge upphov till missuppfattningar och onödiga tvister. Anslutningsbegreppet utgick därför ur va-lag. Lagrådet anser det inte lämpligt att återinföra anslutningsbegreppet. Mot denna bakgrund och med vissa redaktionella jämkningar i övrigt föreslår Lagrådet att andra stycket ges följande lydelse: "Utan hinder av bestämmelserna i första stycket är huvudmannen inte skyldig att låta en fastighet kopplas till en allmän va-anläggning innan engångsavgift enligt 27 § har betalats eller, om avgiften skall fördelas på årliga inbetalningar, innan godtagbar säkerhet har ställts." Paragrafen innehåller endast den regeln om fördelning av avgiftsskyldigheten att denna skyldighet skall fördelas mellan fastigheterna efter skälig och rättvis grund. Som anmärks i remissen har regeln i praxis tolkats så att avgiften i princip skall bestämmas med hänsyn till den huvudsakliga nytta som varje särskild fastighet har av anläggningen och med bortseende från huvudmannens individuella kostnader för fastigheten i fråga, den s.k. nyttoprincipen. Kravet på skälig och rättvis grund har emellertid ansetts innebära att nyttoprincipen kan och skall frångås, när det beträffande en viss fastighet föreligger sådana särförhållanden i fråga om dess beskaffenhet och läge eller förhållanden i övrigt som är ägnade att relativt sett avsevärt fördyra eller förbilliga va-försörjningen till fastigheten (se bl.a. NJA 1981 s. 640 I). De nämnda principerna är tillämpliga såväl med avseende på anläggningsavgifter som i fråga om brukningsavgifter. Avsikten med det remitterade förslaget i denna del är att ge ökat utrymme för en differentiering av anläggningsavgifterna. I förevarande stycke har upptagits en särskild regel om detta, som i anslutning till rådande praxis förutsätter att det föreligger särskilda förhållanden för viss eller vissa fastigheter inom verksamhetsområdet. Om kostnaden för fastighetens eller fastigheternas vattenförsörjning eller avlopp på grund av sådana förhållanden "i beaktansvärd omfattning" avviker från vad som i övrigt gäller inom verksamhetsområdet, skall anläggningsavgiften (engångsavgiften) enligt den nya regeln bestämmas med beaktande av dessa skillnader. Begreppet "beaktansvärd" har av en remissinstans ansetts kunna medföra att en så låg kostnadsskillnad som skulle kunna utgöra skäl att bestämma en särtaxa. Av motiven, avsnitt 5.2, framgår att formuleringen visserligen är avsedd att innebära ett lägre krav på kostnadsskillnad än det som enligt remissen kan härledas från nuvarande praxis, dock inte så lågt som . Innebörden av förslaget beskrivs i remissens motiv på flera ställen så att huvudmannen får möjlighet att ytterligare differentiera anläggningsavgifterna. Med hänsyn härtill bör det påpekas att, så som regeln har avfattats enligt förslaget, det blir inte endast en möjlighet utan också en skyldighet för huvudmannen att i sådana fall som omfattas av regeln ta hänsyn till kostnadsskillnaderna vid fastställande av taxa för anläggningsavgifter. Regeln är emellertid allmänt hållen och måste i vissa lägen anses ge utrymme för olika bedömningar i frågan huruvida särförhållanden beträffande viss eller vissa fastigheter skall ge upphov till särskild anläggningstaxa eller ej, utan att någondera bedömningen kan anses lagstridig (jfr i fråga om nuvarande regel NJA 1993 s. 700 I och II). Eftersom den nya regeln har begränsats till engångsavgifter, skulle den möjligen motsättningsvis kunna läsas så att huvudmannen vid fastställande av taxa för brukningsavgifter (periodiska avgifter) inte är berättigad att ta hänsyn till sådana särförhållanden i fråga om viss eller vissa fastigheter som kan ge upphov till ökade kostnader. Även om det inte uttryckligen anges i motiven får emellertid antas att detta inte har varit avsikten utan att nu rådande praxis alltjämt skall gälla i fråga om dessa avgifter. Enligt den nya regeln i detta stycke får, om det med hänsyn till vattenförsörj- ningen, behovet av en tillfredsställande avloppsrening eller av andra skäl behövs särskilda åtgärder av säsongbetonad karaktär vid en allmän va-anläggning, den periodiska avgiften för del av året bestämmas till ett belopp som är två gånger högre än vad som bestäms för huvuddelen av året. Lagrådet har ingen erinran i sak mot den nya regeln. Det bör emellertid påpekas att vissa uttalanden i motiven kan tolkas så att huvudmannen har avsetts kunna fastställa en säsongtaxa redan av det skälet att anläggningen dimensionerats för att tillgodose ett behov som föreligger endast under en begränsad del av året på grund av turism eller fritidsboende och således under större delen av året har överkapacitet. Lagrådet vill framhålla att detta inte har stöd i den föreslagna lagtexten, som ställer krav på att "särskilda åtgärder av säsongbetonad karaktär" skall behövas. Dimensioneringen av anläggningen kan inte i sig anses vara hänförlig till sådana åtgärder. Innebörden av stycket skulle enligt Lagrådets mening komma till klarare uttryck, om stycket ges följande avfattning: "Om det med hänsyn till vattenförsörjningen eller till behovet av en tillfredsställande avloppsrening eller av andra skäl under en viss mindre del av året behövs särskilda åtgärder av säsongbetonad karaktär vid en allmän va-anläggning, får periodiska avgifter för den delen av året bestämmas med tillämpning av en taxenivå som är högst dubbelt så hög som den som tillämpas för huvuddelen av året." Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:839) om Förslaget lämnas utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1995/96:188 Avgifter enligt lagen om allmänna vatten- och avloppsanläggningar