prop · GJ03125 · 1996-01-01 00:00:00 — Detta kan t.ex. ta sig uttryck i att en nätoperatör som Tele2 väljer att vara sin egen nätleverantör vad gäller vissa delar av transportnätet men förlitar sig på andra nätleverantörer, t.ex. , när det gäller lokalnätet. Vissa större företag kan också av olika skäl föredra att vara sin egen tjänsteleverantör eller nätoperatör och driva ett helt eget kommunikationsnät i form av s.k. bypassnät eller s.k. virtuella nät. Ytterligare exempel är de s.k. stadsnät som byggs upp eller planeras i många kommuners regi. Sammantaget kan således mängden av aktörer som verkar på en öppen telemarknad leda till att det växer fram ett stort antal logiska nät som har sin bas i ett och samma fysiska nät. Medan telekommunikationsnätet ända långt in främst utnyttjades för taltelefoni och i viss mån textöverföring via telex har en rad nya användningssätt blivit aktuella i den begynnande informationsåldern. Användningssätten skiljer sig åt bl.a. med avseende på vilka som kommunicerar (människa/människa, människa/dator, dator/dator, etc), kommunikationsformen (enkelriktat/dubbelriktat, dialog/möten, interaktivt/distributivt, etc) och kommunikationsmediet (ljud, bild, text, data, etc). Användningssätten har naturligtvis också betydelse för kraven på tele- kommunikationsnäten. Ljud- och bildkommunikation kan tåla vissa informationsförluster i överföringen men är känslig för fördröjningar och fördröjningsvariationer. Överföring av stillbilder, text, grafik och data kräver i högre grad helt korrekt överförd information men kan i gengäld tåla vissa fördröjningar och fördröjningsvariationer. har dessa varierande krav hos medierna mötts genom att olika nät utnyttjats för överföringen. För överföring av bl.a. tal har man således använt telefonnätet som är ett s.k. kretskopplat nät medan datakommunikationen företrädesvis skett via s.k. paketkopplade nät. Den stora utmaningen blir därför när kommunikationsbehoven blir mera sammansatta och kräver att olika typer av media kan utnyttjas parallellt - det som brukar betecknas som multimediatillämpningar. finns det egentligen bara tre nät6 som har global täckning; telefonnätet, telexnätet och Internet. Telefonnätet är optimerat för talkommunikation men används även för långsam text- och datakommunikation. Telexnätet är utformat för ren textkommunikation och utkonkurreras nu av telefaxtjänsten i telefonnätet. Internet är främst ett datakommunikationsnät som först utvecklats till ett globalt nät. ISDN, som är ett s.k. tjänsteintegrerat nät avsett att stödja många olika användningssätt, är visser- ligen globalt men interoperabiliteten har fortfarande begränsningar på grund av att standardiseringen ännu inte är fullständigt genomförd. Det allmänna telefonnätet var tidigt väl utbyggt i . Telefontätheten har legat i världstopp. har de analoga, elektromagnetiska växlarna bytts ut mot digitala, datorstyrda elektroniska växlar. Digitaltekniken och datorstyrningen ger bl.a. helt nya möjligheter att förse nätet med avancerade funktioner och s.k. intelligenta tjänster. I är växlarna och graden av modernisering av telenätet kan således mätas i andelen abonnenter som är anslutna till . AXE-anslutning i kombination med en tonvalstelefon ger abonnenten tillgång till en rad nya tjänster, t.ex. medflyttning, återuppringning, vidarekoppling, pendling och överflyttning. Datoriseringen av telefonnätet ger också möjlighet till en effektivare styrning av nätet - märkbar t.ex. genom mycket korta upp- kopplingstider - samt införande av olika tilläggstjänster. Styrningen sker via ett särskilt s.k. signalnät som är skilt från samtalsvägarna, men som i funktionell mening är en del av telefonnätet. I påbörjades utbyggnaden av 1980. var 1,4 miljoner abonnenter anslutna till sådana stationer. har utbyggnadstakten höjts kraftigt. Vid slutet av var drygt 5,3 miljoner av Telias kunder anslutna till . Detta motsvarar av kunderna. Hela det svenska telefonisystemet beräknas vara baserat på digitala växlar Samtliga Telia-kunder i landets 30 största tätorter är anslutna till AXE- stationer (jämfört vid årskiftet 1993/94). I de därefter 200 största tätorterna var av kunderna anslutna till vid utgången av 1995 (jämfört /94). I s.k. normalområden var av kunderna an- slutna till vid slutet av (jämfört 1993/94) medan motsvarande andel i glesbygdsområden var (jämfört 1993/94). Digitaliseringen av telenätet har således hunnit längst i tätorterna. är det i de glesare befolkade delarna av landet som utbyggnadstakten har varit högst . Ser man till den regionala fördelningen är andelen AXE-anslutna kunder högst i och och lägst i västra och . Dessa skillnader har dock mindre med ett syd-nord- perspektiv eller ett kust-inlandsperspektiv att göra och mera med variationer i tätortsgrad. Mobiltelefonen utgör ett sätt att få tillgång till telekommunikationstjänster genom att utnyttja trådlös radioaccess. Den moderna mobiltelefonin introducerades i då dåvarande byggde upp de s.k. NMT-näten (NMT 450 resp. NMT 900). har tre företag - Mobitel, och Europolitan - byggt egna s.k. GSM-nät. Skillnaden mellan NMT och GSM är att det förra bygger på analog teknik medan det senare är helt digitalt och innehåller fler tjänster. Både NMT 450 och NMT 900 har fortfarande bättre täckning i än de nya GSM-näten. Å andra sidan har GSM-näten en betydligt bättre täckning i . NMT 450 har den bästa täckningen över landet. Det är endast i fjällkedjan som det finns större sammanhängande områden utan täckning. NMT 900 har god täckning i södra delarna av landet upp emot en linje i höjd med . Även flertalet tätorter och viktiga vägar i täcks av detta system. Vid årskiftet 1995/96 hade Mobitel ca 950.000 abonnenter i de båda NMT- systemen sammantagna. Utbyggnaden av Mobitels GSM-nät pågår kontinuerligt. Områdena runt de tre storstäderna är mycket väl utbyggda. Större delen av är också väl försörjt. I norra har utbyggnaden koncentrerats till större tätorter, europavägar samt turistområden. /96 hade Telias GSM-nät knappt 465.000 abonnenter. Europolitans GSM-nät öppnades för kunder 1992 och nätet byggs successivt ut. Nätet har god täckning i landets södra delar. Därutöver täcks och ett stråk från via mot . Även ett område kring har god täckning. I övrigt är dock täckningen mycket begränsad i norra . /96 hade Europolitan ca 130.000 GSM-abonnenter. Även har drivit sitt GSM-nät . Detta nät har lägre täckningsgrad jämfört med Telias och Europolitans. Nätet är väl utbyggt i landets södra delar. Stora delar av täcks dock inte alls av nätet och utbyggnaden norr om begränsar sig till ett stråk genom Bergslagen upp till samt täckning av städerna , /Åre, och . /96 hade ca 420.000 mobiltelefoniabonnemang. Taxorna för mobiltelefonitjänsterna skiftar mellan de olika operatörerna och varierar också med hänsyn bl.a. till kundkategori, trafikbelastning och tjänsternas omfattning (olika tillvalstjänster förekommer). I huvudsak tre olika taxeslag förekommer; inträdesavgift, månadsavgift samt samtalsavgift. låg främst bland alla länder i fråga om mobiltelefontäthet enligt en internationell jämförelse av utvecklingsgraden i världens ledande IT-länder som Tekniska Attacheer sammanställt för räkning. En tidigt påbörjad utbyggnad och en jämförelsevis låg prisnivå bedöms ligga bakom tätposition. Det vanliga telefonnätet kan utnyttjas för datakommunikation via s.k. modem som omvandlar digitala signaler till analoga och omvänt. Användningen av modem har ökat starkt som en följd av det ökande intresset för dataö- verföringstjänster hos företag och hushåll. För att klara de överförings- hastigheter som nya, mer avancerade tjänster kräver behövs dock andra lösningar. Användningen av modem är emellertid en viktig indikation på hur utnyttjandet av dataöverföringstjänster utvecklas och internationella jämförelser visar att och övriga ligger mycket väl framme på detta område. Om man bortser från de möjligheter till datakommunikation som det vanliga telefoninätet erbjuder, finns det ännu inget globalt sammanhängande nät för datakommunikation. En bidragande orsak till detta är att det saknas ett allmänt regelverk som stöd för hur man skall koppla samman olika nät och avräkna trafik mellan olika nätoperatörer. Utvecklingen mot särskilda datanät startade i genom att det amerikanska försvarsdepartementet satsade pengar på att ta fram en teknik för s.k. paketförmedlad kommunikation mellan datorer av olika typ. Det nät som efterhand utvecklades kom att kallas ARPANET. ökade dataanvändningen och utveckling av nya datortillämpningar starkt, bl.a. som ett resultat av minidatorernas intåg. Även kommunikationstekniken utvecklades. Olika datortillverkare utvecklade emellertid egna lösningar, vilket starkt försvårade möjligheterna att kommunicera mellan datorer av olika fabrikat. utvecklades emellertid datakommunikationstekniken mot den första generationens öppna datanätstjänster. Därmed kom också efterhand insikten om att det fanns ett stort, nytt användningsområde för persondatorn - som kommunikationshjälpmedel. började man kunna koppla ihop olika lokala nät över större geografiska avstånd. För detta ändamål utvecklades motsvarigheten till televärldens växlar i form av s.k. bryggor och "routrar". APRANET växte och utvecklades fortlöpande . En viktig milstolpe var det s.k. TCP/IP-protokollet som blev anbefallt som standard 1983. delades nätet upp i en militär och en civil del. Den senare bibehöll namnet APRANET. Forskare och institutioner inom och utom anslöt sig i allt större omfattning till detta nät och akademiska nät etablerades över hela världen. APRANET övergick därmed helt enkelt till att bli Internet, nätet av alla nät som bygger på internet-teknik och som är sammankopplade för gemensam trafik. Det svenska universitetsnätet SUNET blev 1988 ett IP-nät och därmed fick även en anknytning till Internet. Utvecklingen tyder på att blir nätverkens årtionde inom datorutvecklingen. Datorindustrin satsar nu på utveckling av olika multimediala tillämpningar, exempelvis videokonferenser för persondatorer. Gemensamt för alla de nya tillämpningarna är att de skall kunna fungera över nät. Detta ställer höga krav på näten vad beträffar kapacitet, minimala fördröjningar och feltolerans. Internet består av en stor mängd olika nät som byggts samman med det ovan nämnda TPC/IP-protokollet som grund. Internet kan också beskrivas som ett gigantiskt internationellt samarbete. Internet har ingen egentlig ägare utan styrs av det beslutande organet Internet Task Force (IETF) och intresseorganisationen (). Standarder och lösningar på olika praktiska problem som rör nätet behandlas företrädesvis på frivillig basis i kommittéer och arbetsgrupper. Den vanligaste tjänsten i Internet är förmedling av elektronisk post. Denna tjänst har utvidgats och gett upphov till diskussionsgrupper och nyhetsförmedling. Det blir också allt vanligare att tidskrifter, böcker, veten- skapliga avhandlingar m.m. publiceras och hålls tillgängliga i Internet. Funktionen "World " (WWW) har, i kombination med nya program, medfört att Internet blivit mer lättillgängligt för nya och mindre avancerade användare. Utvecklingen av antalet domäner7 ger en uppfattning om den snabba tillväxten av Internetanvändningen. I finns det tre publika Internettjänster; SWIPnet (Tele2), TIPnet (/) och Transpac (/). Det akademiska nätet, SUNET, som i första hand binder samman landets universitet och högskolor, har samtrafik med dessa publika nät samt med de internationella näten. Användningsområdena för fast anslutning till de publika Internetnäten är dels öppen kommunikation med Internet och dess generella informationstjänster såsom gopher, Medlink, publika databaser, elektronisk post m.m., dels organisationsintern kommunikation där näten utnyttjas för att koppla samman geografiskt spridda lokala nät. Det finns numera också ett stort antal återförsäljare som köpt in sig på de publika näten och erbjuder Internetabonne- mang med varierande tjänsteinnehåll. Priset för en fast anslutning till de publika Internätnäten består dels i en engångsavgift och dels i en månadsavgift. Avgiftsstrukturen varierar något mellan de olika operatörerna. Den lägsta engångsavgiften låg på ca och månadsavgiften varierar från ca och uppåt beroende på vilken överföringshastighet som efterfrågas. Vid krav på snabbare förbindelser stiger månadsavgiften till och däröver. Såväl globalt som i har användningen av Internet ökat lavinartat. Enligt den europeiska samarbetsorganisationen var ca 1,8 miljoner europeiska datorer kopplade till Internet, varav 116.000 fanns i . fanns enligt ISOC9 3,3 miljoner amerikanska datorer med Internetanslutning. har en i förhållande till övriga stor användning av Internet men ligger ändå något efter och där spridningen är ännu större. Datapak är ett s.k. paketförmedlat datanät som utnyttjar kommunika- tionsprotokollet X.25 för öppen kommunikation nationellt och internationellt. Nätet, som är uppbyggt kring 40 stationer runt om i , marknadsförs av och är främst inriktat på företagens kommunikationsbehov. Det sker numera ingen ytterligare utbyggnad av Datapaknätet. Avgiften för Datapaktjänsterna utgörs av engångsavgift, abonnemangsavgift och trafikavgift. Avgifterna varierar beroende bl.a. på avståndet mellan installationsorten och närmaste anslutning till Datapaknätet, den efterfrågade överföringshastigheten samt överföringsavståndet. Datex är ett s.k. kretskopplat datakommunikationsnät som marknadsförs av . Det bygger på ca 680 noder som är utplacerade över landet. Ingen ytterligare utbyggnad planeras. Även för Datextjänsterna uttas engångs-, abonnemangs- och trafikavgifter. Ytterligare exempel på datakommunikationstjänster som utbjuds på den svenska marknaden är X.400, samt Tele Nordias X.25-tjänst. ISDN betyder "" och bygger på en teknik som medför att hela nätet, inklusive lokalnätet, blir digitalt och att datakommunikation således kan ske utan s.k. modem. Genom digitaliseringen blir det också i princip möjligt för användaren att över ett och samma nät få tillgång till olika tjänster som utnyttjar ljud, text, bild och data. Det första flertjänstnäten i - i form av Duo och Multi - introducerades . Duo ger tillgång till 2 kanaler och Multi till allt ifrån 8 till 30 kanaler. Överföringshastigheten i varje kanal är 64 kbit. Anslutnings- och abonnemangskostnaderna för flertjänstnäten har sjunkit kraftigt sedan tjänsterna introducerades. Medelpriset för den enklaste formen av ISDN- anslutning (Duo) har således för landet som helhet sjunkit från 1994 till ca 1995. kan konstateras att anslutningsavgifterna varierar starkt över landet. Det är framför allt tätortsgraden och ortsstorleken som påverkar prisnivån. Genomsnittspriset för Duo ligger således på ca i orter med över 2.000 invånare medan det uppgår till i orter med mindre än 1.000 invåna- re. som kostnaden för att få tillgång till flertjänstnät är starkt beroende av var i landet man befinner sig har prisreduktionen varit störst i de minsta orterna. Genomsnittspriset i orter med mindre än 1.000 invånare låg således avsevärt 1994. Prisvariationerna och prisutvecklingen när det gäller ISDN-anslutning i olika delar av måste också ses i ljuset av att det är mindre än nätet introducerades i . Fram till och med /96 hade det tecknats ca 18.000 ISDN-abonnemang i . har inte någon särskilt framskjuten position i vad avser ISDN-installationer. Särskilt i och har ISDN avsevärt större spridning. I uppges det stora intresset för ISDN delvis hänga samman med att kostnaderna för att hyra fast uppkopplade förbindelser är höga. Tillväxten i förklaras av att tjänsten introducerades tidigt och att anslutningsavgifterna har hållits nere. Hur svarar dagens nät mot behoven nu och ? Erfarenheten visar att utvecklingen av informationstjänster och informa- tionsteknologitillämpningar är svåra att förutsäga. Internet används t.ex. på ett sätt som få kunde förutse . I syfte att identifiera eventuella tekniska svagheter och begränsningar i den svenska kommunikationsinfrastrukturen har dock () på uppdrag kartlagt olika tänkbara kommunikationssituationer inom tal-, text-, data-, bild- och multimediakommu- nikation som kan bedömas vara aktuella inom den framtid som kan överblickas. Som exempel på kommunikationstillämpningar som studerats kan nämnas olika former av telemöten, olika former av samverkan inom och mellan organisationer, tele- medicin, distansutbildning, distansarbete, telehandel, underhållning samt vetenskapligt samarbete. Kartläggningen visar att den enskilda tillämpning som kräver störst momentankapacitet - högst - är videokommunikation med mycket hög bildkvalitet (HDTV). Flertalet intressanta tillämpningar klarar sig dock med mindre än . De olika tillämpningarna tillsammans kan däremot kräva bandbredder långt utöver detta. Framför allt gäller detta naturligtvis med de trafikvolymer som blir aktuella i transportnäten. Olika tillämpningar i kombination kan emellertid kräva högre bandbredd än även i den enskilde användarens accessnät. Det svenska transportnätet är väl utbyggt. Införandet av den nya överföringstekniken SDH (Synkron Digital Hierarki) har höjt kapaciteten och medger också snabbare omdirigering av trafiken. Detta ger bl.a. ökat skydd mot avbrott i överföringen. I motsats till vad som gäller internationellt har också den svenska delen av Internet - SUNET - hög kapacitet (). Summan av alla de tillämpningar och tjänster som diskuteras och planeras kommer dock vid en bred användning att leda till kraftigt ökade behov av volymkapacitet. De mer sammansatta krav på näten som följer av multimediatillämpningar, medför också att toleransen för överbelastning minskar. Det krävs m.a.o. större marginaler och mer volymkapacitet i transportnäten efterhand som andelen mediaintegrerad trafik ökar. Kapaciteten i stamnäten är emellertid en kvalitetsfråga och inget hindrar nätlevarantörerna från att bygga ut kapaciteten i takt med behoven genom att successivt öka antalet länkar och överföringskanaler. Detta kan åstadkommas på många sätt och den svenska infrastrukturen bedöms därför i denna del vara väl för att svara mot behoven. Det betyder att de " elektroniska motorvägarna" finns i . Påfarterna till motorvägarna - accessnäten - är inte lika enkla att anpassa till växande kommunikationsbehov. Större delen av lokalnäten är fortfarande analoga. En digitalisering av dessa är en förutsättning för mera avancerade IT- tillämpningar, liksom för att exempelvis kunna ansluta digitala abonnentväxlar till telenätet eller knyta samman privata nät på digital basis. En analog access klarar således förutom telefoni endast långsam text/datakommunikation och möjligen videokommunikation med låg bildkvalitet. Även om det pågår en snabb utveckling av kompressionstekniken, med vars hjälp man i vissa fall kan minska kraven på bandbredd flera hundra gånger, bedömer att kapaciteten i det nuvarande lokalnätet är otillräcklig för merparten av de nya IT-tillämpningar man studerat. Därtill kommer att det finns behov av ökad kapacitet för kopplade förbindelser mellan lokala användarnät som ersättning för de dyra fasta förbindelser som erfordas för att binda samman användarnäten. Den lösning som ligger närmast till hands för att ge olika användare möjlighet att få tillgång till mera avancerade IT-tillämpningar är ISDN-anslutning som kan anordnas via redan existerande kopparledningar i lokalnäten. Som framgått ovan erbjuds ISDN-anslutning enligt två huvudalternativ som ger olika överföringskapacitet. En anslutning som motsvarar den tjänst som marknadsförs som Duo och som också går under beteckningen ISDN BRA10 eller ISDN 2B+D, anses vara tillräcklig för flertalet av de IT- tillämpningar som studerat. Den är dock otillräcklig för de mest avancerade tillämpningarna, t.ex. videokonferens med fullgod bildkvalitet. gör bedömningen att denna typ av ISDN-anslutning väl motsvarar användningsbe- hoven inom enskilda hushåll och många mindre företag. Den mer kapacitetsstarka ISDN-anslutning som marknadsförs som Multi men också betecknas som ISDN-PRA11 eller ISDN 30B+D klarar kapacitetskraven för de flesta intressanta tillämpningar och anses också med god marginal svara mot behoven hos mindre företag när det gäller uppkoppling av lokala datanät mot omvärlden. Även många medelstora och större företag kan täcka sina kommunikationsbehov genom denna typ av anslutning, bl.a. genom att när så erfordras teckna flera parallella abonnemang. För att täcka de mest avancerade tillämpningarna är nästa steg . Detta är dock en mycket dyr lösning som knappas tillhandahålles i ännu annat än som uthyrda förbindelser och som torde vara aktuell endast för de allra största företagen samt för företag med speciella kommunikationsbehov, t.ex. högkvalitativ bildförmedling. Till detta kommer att det givetvis finns och kommer att finnas speciella användare, forskare m.fl., som har behov av datakommunikation i betydligt högre hastigheter än de som behandlats här - t.o.m. i Gigabit-klassen. I de europeiska forskningsnäten rör man sig exempelvis nu med överföringshastigheten . Förutom den redan fullt etablerade ISDN-tekniken sker en snabb utveckling av nya modulationsmetoder och kompressionstekniker som gör att existerande kopparledningar i lokalnäten i ännu högre grad kan utnyttjas för avancerade IT- tillämpningar och därmed också alltjämt spela en vital roll i dessa nät. Två intressanta exponenter för denna utveckling är s.k. HDSL (High rate ) och ADSL (). HDSL är främst avsett för företagstillämpningar medan ADSL framför allt utvecklas för privatkunder. Den kapacitet som kan uppnås med dessa tekniker varierar med avståndet men blir högre eller avsevärt högre än för en enstaka ISDN-anslutning. Som exempel på den snabba och i hög grad konkurrensdrivna utvecklingen kan näm- nas att den kapacitet som kan uppnås med ADSL förväntas öka med minst en faktor tio (från ca 2 till ), som priset 1998 väntas ha gått ner till en tiondedel av priset 1995. System av denna typ kan komma att få stor betydelse . Det finns tämligen bestämda föreställningar om hur de framtida telesystemen kommer att gestalta sig. Gemensamt för de flesta framtidsvisioner är att de tar fasta på tre viktiga sammanhängande utvecklingslinjer som brukar sammanfattas under rubrikerna konvergens, integrering och universialitet. Med konvergens avses sammansmältningen mellan olika teknikområden såsom telekommunikationsteknik och datorteknik, telefoni, datakommunikation och television, kopplade telenät och TV-distributionsnät samt mobila och fasta nät. Med integrering avses att olika media kan hanteras parallellt i nät, växlar och acesspunkter och med universialitet att olika tjänster och nät kan erbjudas och nås överallt. Det telekommunikationssystem som tonar fram kännetecknas således av en växande teknisk enhetlighet i de fasta näten, att gränsen mellan fast och mobil acess suddas ut och att näten och tjänsterna blir alltmer "intelligenta". Den horisontella infrastrukturen telekommunikationssystem förutsätts huvudsakligen vara uppbyggt med optofiber och kompletterad med radio- och satellitacess i perifiera och mobila delar. Denna infrastruktur förväntas i sin tur möjliggöra ett rikt spektrum av tjänster med stöd av ett s.k. intelligent nät. Bilden av detta telekommunikationssystem har konkretiserats bl.a. inom ramen för EU:s kommunikationsforskningsprogram RACE/ACTS12. Ett viktigt mål är därvid enhetlighet i teknik och presentation av tjänster oavsett nätnivå eller om det är fråga om fasta eller mobila nät. Ett annat mål är att uppnå full mobilitet i telesystemet. Detta innebär dels att varje användare skall kunna utnyttja vilken ändutrustning som helst som sin egen oavsett var den är placerad, dels att alla nät och tjänster skall kunna nås när man befinner sig i rörelse. De flesta bedömare anser att det som skall förverkliga detta nya tele- kommunikationssystem är asynkron överföring baserad på den s.k. ATM-tekniken13. Den innebär i korthet att all information, oberoende av media, kodas digitalt och överförs i ett enhetsformat med ett bestämt antal bitar i en s.k. cell.