prop · GJ03227 · 1996-01-01 00:00:00 — Regeringen föreslår därför att sjömännen därutöver får skattereduktion som uppgår till i närfart och till i fjärrfart . Om en inte arbetat ombord på fartyg skall skattereduktion medges med 1/365 för sjöarbetsinkomst uppburits. För att skattereduktion skall medges gäller även i övrigt samma förutsättningar som för sjöinkomstavdraget. Såväl sjöinkomstavdraget som skattereduktionen skall beaktas i preliminärskattetabellerna för sjömän. Förslaget föranleder en ändring av 2 § 4 mom. och en ny 12 a § i uppbördslagen (1953:272). 5.4 Krigsrisktillägg Regeringens förslag: Krigsrisktillägg och liknande tillägg skall tas upp till beskattning. Promemorians förslag: I promemorian föreslås att krigsrisktillägg skall vara skattefritt i landskattesystemet. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser har inte berört frågan. Kammarrätten i föreslår att krigsrisktilläggen av neutralitets- och likformighetsskäl inte bör särbehandlas. Skälen för regeringens förslag: Enligt sjömansskattelagen är krigsrisktillägg eller motsvarande ersättning skattefritt om regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer beslutar om skattefrihet. Reglerna om skattefrihet tillkom (prop. 1969:50, bet. BeU36, rskr. 145, SFS 1969:107). pågick krig bl.a. i och i . Skattefrihet har senast meddelats av regeringen för fartyg som trafikerade . I promemorian föreslås att ersättningen även i fortsättningen skall vara skattefri. Vårt nuvarande skattesystem eftersträvar neutralitet och likformighet vid beskattningen av ersättningar som utgår på grund av tjänsten. Alla slag av ersättningar för arbetsinkomster t.ex. kontantlön, naturaförmåner och kostnadsersättningar skall så långt som möjligt beskattas på ett likformigt sätt utan undantag. Neutralitetsskäl talar därför för att även krigsrisktillägget skall utgöra skattepliktig inkomst. För denna bedömning talar även andra skäl. Enligt 8 kap. 3 § regeringsformen skall föreskrifter om skatt till staten meddelas genom lag. Det kan ifrågasättas om det är förenligt med nämnda lagrum att regeringen har befogenhet att besluta om skattefrihet för ersättningar av det slag som det nu är fråga om. Enligt regeringens mening talar därför övervägande skäl för att krigsrisktillägg och liknande ersättningar skall anses utgöra skattepliktig inkomst. Regeringens bedömning: Förslaget i promemorian om att arbetsgivare som sysselsätter sjömän skall betala fulla arbetsgivaravgifter på de anställdas löner bör inte genomföras . Promemorians förslag: Sjömännen jämställs med andra arbetstagare i socialavgiftssystemet. Redarna skall betala fulla arbetsgivaravgifter på sjömännens löner. Någon ändring av den särskilda sjömanspensionsavgiften föreslås inte. Remissinstanserna: Endast några instanser har berört frågan. anför att förslaget om ändringar i socialavgiftssystemet inte har samband med den föreslagna ändringen av sjömansskatten. Förslaget innebär dels en kraftig ökning av uttagsprocenten, dels en ökning av avgiftsunderlaget genom en ytterligare ökning av förmånsvärdet av fri kost. Föreningen framhåller att redarna har avsevärda merkostnader och ett meransvar på grund av sjömanslagens regler. För ombordanställda - i vart fall i färjetrafik och liknande trafik - skall samma regler och förmåner gälla som för landanställda. framhåller att den särskilda pensionsavgiften bör slopas av administrativa skäl. Skälen för regeringens bedömning: Socialavgifter tas ut enligt lagen (1981:691) om socialavgifter. Alla förvärvsinkomster som grundar rätt till socialförsäkringsförmåner skall i princip beläggas med socialavgifter, antingen i form av arbetsgivaravgifter eller i form av egenavgifter. Arbetsgivaravgifterna utgår för med totalt (2 kap. 1 § lagen [1986:691] om socialavgifter). Därutöver betalar arbetsgivarna allmän löneavgift med 1, enligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift. Arbetsgivaravgifterna utgörs av sjukförsäkringsavgift, folk- pensionsavgift, tilläggspensionavgift, delpensionsavgift, arbetsskadeavgift, arbetarskyddsavgift, arbetsmarknadsavgift och lönegarantiavgift. Avgif- terna beräknas på den lön eller skattepliktiga förmån som getts ut till anställda (2 kap. 3 § lagen om socialavgifter). Förmåner värderas enligt samma princip som vid inkomstbeskattningen. Socialavgifter uttas inte på ersättning som uppgått till högst . Kostnadsersättningar skall ingå i underlaget för arbetsgivaravgifter om arbetsgivaren skall göra avdrag för preliminär skatt på ersättningen. Arbetsavgifterna är avdragsgilla för arbetsgivaren vid inkomsttaxeringen. Arbetsgivare som sysselsätter sjömän betalar lägre sjukförsäkringsavgift och folkpensionsavgift (2 kap. 2 § lagen om socialavgifter). De lägre procentsatserna fastställs av . uppgår sjukförsäkringsavgiften till och folkpensionsavgiften till . Motsvarande procentsatser är för andra arbetsgivare 5,28 resp. . betalar redarna en särskild sjömanspensionsavgift om av löneunderlaget. I lagen (1984:668) om uppbörd av social- avgifter från arbetsgivare benämns arbetsgivaravgifterna som redarna betalar för redaravgifter. De lägre arbetsgivaravgifterna har motiverats bl.a. med att en del av besättningen inte är bosatt i och därför inte heller är berättigad till de förmåner som avgifterna är avsedda att täcka. Förhållandena har emellertid förändrats i detta avseende, främst genom medlemskap i unionen. De lägre avgifterna är således inte längre motiverade av detta skäl. För sjömän gäller på förmånssidan flera särregler. Reglerna om sjömännens pensionering har reglerats genom avtal mellan parterna. I sjömanslagen (1973:282) finns särskilda regler om sjömännens sjuklöner. Särreglerna medför att redarna har större ansvar mot arbetstagarna än vad arbetsgivarna generellt har mot sina anställda. Särreglerna medför även att redarna delvis står för kostnader som i annat fall åvilat sjukförsäkringssystemet. I sammanhanget kan nämnas att regeringen överlämnat en proposition till med bl.a. förslag till lagändringar inom sjukpenning- och sjuklönesystemet, som innebär en förlängning av sjuklöneperioden, en höjning av den allmänna egenavgiften i form av sjukförsäkringsavgift, sänkt avgiftsuttag avseende socialavgifter och en höjning av den allmänna löneavgiften (prop. 1995/96:209). En ändring av reglerna för arbetsgivaravgifter i enlighet med promemorian kan innebära att redarna får en högre belastning sammantaget än vad som i övrigt gäller för arbetsgivare. Frågan om nivån på avgiftsuttaget från redarna måste därför utredas ytterligare innan ställning kan tas till om de nu gällande särreglerna kan slopas. 7 Beskattning av sjömän bosatta i utlandet Regeringens förslag: Utländska sjömän som tjänstgör på svenska handelsfartyg skall beskattas enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. Skattesatsen föreslås dock endast vara . Promemorians förslag överenstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Endast två remissinstanser har berört frågan. anför att skillnaderna netto för ombordanställda med samma löne- och tjänstgöringsförmåner inte får bli alltför stora vid införandet av skillnad i beskattningen på grund av bosättningsland. anför att förslaget kommer att snedvrida nettolönerna. Många befattningshavare på svenskflaggade båtar bor i ett annat nordiskt land och skall enligt förslaget bara betala i skatt. De uppbär enligt sjömansskattesystemet samma nettolön som sin i bosatta kollega. Skälen för regeringens förslag: Enligt 53 § KL är en person som är bosatt här oinskränkt skattskyldig för alla sina inkomster som förvärvats inom eller utom riket. Med bosatt här jämställs den som stadigvarande vistas här. Personer som inte är bosatta här beskattas för tjänsteinkomster som uppburits på grund av arbete här i landet enligt lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. Den särskilda inkomstskatten för utomlands bosatta är en definitiv källskatt och utgår av inkomsten. Även vid övergång till beskattning enligt landskattesystemet bör sjömän som inte är bosatta i beskattas här för inkomst ombord på svenskt handelsfartyg. Sjömän som är svenska medborgare men inte bosatta i bör inte särbehandlas. Nordiska sjömän som enligt gällande ordning jämställs med i bosatta sjömän skall efter reformen beskattas såsom övriga utomlands bosatta personer. EG-rätten kräver att samma regler gäller för alla EU- medborgare oavsett vilket land de är bosatta i. Utomlands bosatta sjömän bör beskattas enligt lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. Den särskilda inkomstskatten för utomlands bosatta personer är som redan nämnts en definitiv källskatt. Skattesatsen är lägre än skattesatsen för inkomster som beskattas enligt kommunalskattelagen och lagen om statlig inkomstskatt för skattskyldiga som är bosatta i riket. Skattesatsen är beräknad mot bakgrund av att den som är bosatt utomlands inte får göra några avdrag för kostnader från nettoinkomsten. Tillämpningen av lagen har medfört betydande förenklingar såväl för de skattskyldiga som för skatteförvaltningen. Lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta bör därför även omfatta utländska sjömän. Med hänsyn till att sjömän bosatta i medges ett särskilt sjöinkomstavdrag och skattereduktion bör emellertid skattesatsen för utländska sjömän vara lägre än vad som gäller för utomlands bosatta personer i övrigt. För att inte utländska sjömän skall bli diskriminerade i förhållande till dem som är bosatta i föreslår regeringen en skattesats om för sjömän bosatta utomlands. Regeringens förslag: Sjömän skall i likhet med andra skattskyldiga lämna självdeklaration. Beskattning skall ske i hemortskommunen. Redare skall i kontrolluppgift lämna uppgifter om antal dagar som sjöinkomst uppburits, på vilket fartyg och inom vilket fartområde som tjänstgöringen ägt rum. Redare skall i likhet med andra arbetsgivare lämna uppbördsdeklaration . Begreppet redaravgift utmönstras ur lagtexten. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har berört frågorna. , och framhåller att de ombordanställda kan ha svårt att erhålla sina kontrolluppgifter och att lämna självdeklaration. De föreslår en förlängd tidsfrist för inlämnande av självdeklaration och kontrolluppgifter. Skälen för regeringens förslag: Reformen innebär att sjömannen skall deklarera sina sjöinkomster enligt reglerna i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter (LSK). skall till den som kan antas få lämna förenklad självdeklaration före taxeringsåret översända en förtryckt deklarationsblankett, 2 kap. 11 § LSK. Förenklad självdeklaration skall lämnas taxeringsåret och särskild självdeklaration . Enligt 2 kap. 21 § LSK kan skattemyndigheten bevilja anstånd med att lämna självdeklaration om någon är förhindrad att lämna deklarationen . Ett stort antal sjömän är skyldiga att lämna självdeklaration på grund av att de har landinkomster. Några särskilda regler för dessa sjömän finns inte. Enligt regeringens uppfattning föreligger inte skäl att införa särskilda regler om deklarationstidpunkt eller anstånd för denna kategori anställda. För att särskilja inkomsterna från andra inkomster bör arbetsgivaren ange på kontrolluppgiften att inkomsten avser sjöinkomst i när- eller fjärrfart. Vidare bör antalet arbetsdagar som tjänstgöringen omfattar anges och på vilket fartyg samt inom vilket fartområde tjänstgöringen ägt rum. Regeringen föreslår därför att en ny paragraf, 3 kap. 10 §, införs i lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter. Utomlands bosatta sjömän behöver inte deklarera eftersom de betalar en särskild definitiv källskatt. För redarna innebär övergången från sjömansskatt till landskatt att arbetsgivaravgifter skall redovisas och inbetalas enligt reglerna i uppbördslagen (1953:272) och lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare. Enligt 54 § 1 mom. uppbördslagen skall uppbördsdeklaration lämnas senast den 10 i uppbördsmånaden efter den månad då skatteavdraget gjordes eller lönen utgavs. I uppbördsmånaden januari får deklaration lämnas senast den 15. Skatten skall betalas in (52 § uppbördslagen). Bestämmelserna tillämpas också för redovisning och betalning av arbetsgivaravgifter (4 och 12 §§ lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare). har möjlighet att medge arbetsgivare anstånd med att redovisa arbetsgivaravgifter. Enligt reglerna i sjömansskattelagen skall redare för varje period inbetala och redovisa innehållen sjömansskatt. Skatten skall redovisas senast den i efter redovisningsperioden. Motsvarande regler gäller för redovisning och inbetalning av redaravgift. Sjömansskattekontoret får efter framställan bevilja anstånd, i regel dock högst en månad. Övergången till landskattesystemet innebär således kortare perioder för redovisning och betalning av socialavgifter och innehållen preliminär skatt. Vissa mindre rederier kan ha sitt kontor beläget på fartyget vilket försvårar för redaren att redovisa och betala avgifter och skatter inom föreskriven tid. Det kan dock påpekas att redarna enligt gällande regelsystem är skyldiga att redovisa och betala preliminär F-skatt och mervärdesskatt inom korta tidsperioder. Dagens teknik möjliggör också att betalningar kan skötas genom telekommunikationer. Svårigheterna för dessa redare att redovisa avgifter och skatter skall därför inte överdrivas. I sammanhanget bör nämnas att kommer att lämna förslag om införande av ett nytt system för redovisning och betalning av skatter och avgifter. Regeringens förslag innebär att de särskilda reglerna om uppbörd av redaravgift i lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbets- givare skall upphävas. Begreppet redaravgift för arbetsgivaravgifter som betalas av redare för anställda ombord, fyller ingen funktion när de särskilda reglerna om uppbörd upphävs. Bestämmelsen om redaravgift i 2 § lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare bör därför även den upphävas. För att parterna inom sjöfartsnäringen skall hinna anpassa sig och sina rutiner till reformen förslås regeringen att lagen om sjömansskatt upphävs vid utgången av samt att sjömännen beskattas enligt landskattesystemet från och med . Äldre bestämmelser skall fortsättningsvis tillämpas på skatt och avgifter som avser tiden före . skall upphöra vid utgången av . Ärenden enligt den upphävda lagen skall därefter handläggas av i . Den föreslagna omläggningen av sjömännens beskattning syftar till att vara statsfinansiellt neutral. Det stöd som enligt sjömansskattelagen förs över till sjöfartsnäringen genom det lägre skatteuttaget föreslås i stället ges i form av sjöinkomstavdrag och skattereduktioner. Omläggningen syftar också till att vara finansiellt neutral för kommunerna. Skatteintäkterna som enligt förslaget tillfaller kommunerna beräknas motsvara den slopade ersättningen från staten enligt den upphävda lagen om sjömansskatt. 11.1 Förslaget till lag om upphävande av lagen (1958:295) om sjömansskatt. Lagen om sjömansskatt föreslås upphävd vid utgången av . Ärendena som handlägger är normalt sådana som handläggs av skattemyndigheten. Ärenden enligt den upphävda lagen skall därför efter utgången av enligt övergångsbestämmelserna handläggas av i . beslut överklagas till Länsrätten i . Ett överklagande av länsrättens eller kammarrättens beslut skall ha kommit in inom den tid som anges i 6 kap. 13 § taxeringslagen (1990:324). Ärenden om klassificering av fartyg övertas dock av . skall också fastställa belopp med vilka ersättning skall utgå till kommuner och landstingskommuner. för det allmännas talan enligt den upphävda lagen. Lagrådet har påpekat att övergångsbestämmelserna i lagrådsremissens lagtextförslag till den upphävda lagen om sjömansskatt är oklara och behöver förtydligas. Bestämmelserna har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. 11.2 Förslaget till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Upphävandet av sjömansskattelagen medför att sjöinkomster som uppbärs av sjömän bosatta i vid anställning ombord på svenska handelsfartyg skall beskattas enligt kommunalskattelagen. Vad som avses med sjöinkomst och anställning ombord på svenskt fartyg framgår av punkterna 1 och 2 av anvisningarna till 49 §. Alla inkomster som sjömannen uppbär på grund av sin anställning ombord blir skattepliktiga enligt kommunalskattelagen. Även krigsrisktilllägg blir skattepliktig inkomst. Undantaget från skatteplikt för inkomster enligt sjömansskattelagen i 19 § första stycket fjortonde ledet KL utgår därför. I bestämmelsen införs vidare ett nytt sjätte led i första stycket som anger att ersättning, som ges ut av redaren till en som är anställd ombord, för egendom vid fartygs förolyckande inte skall tas upp till beskattning. Avdrag skall inte heller medges för kostnaden för sådan egendom. Ersättning för förlorade effekter vid fartygs förolyckande även varit undantaget beskattning enligt lagen om sjömansskatt. Eftersom bestämmelsen om skattefrihet för restitutionsränta i 36 § 3 mom. sjömansskattelagen slopas skall även trettioandra ledet i 19 § första stycket upphävas. I det nya fjärde stycket stadgas att värdet av förmån av fritt logi för ombordanställd skall bestämmas till . Något avdrag får inte heller göras för kostnad för logi även om sjömannen erlagt ersättning för login eller fått löneavdrag för kostnaden. Om sjömannen uppbär ersättning för att förmånen inte kan utnyttjas t.ex. vid vederlagsledighet skall ersättningen tas upp till beskattning. Förslaget har kommenterats i avsnitt 5.1. 46 § 2 mom. De särskilda reglerna om avdrag för periodiskt understöd och avgift för pensionsförsäkring för skattskyldiga som betalar sjömansskatt blir onödiga och föreslås upphävda. 48 § 2 mom. Grundavdraget har enligt sjömansskattelagen beaktats i sjömansskattetabellerna. Grundavdrag har för tid ombord därför inte medgetts enligt reglerna i kommunalskattelagen. Efter att sjömanskattelagen upphävts finns inte behov för reduceringsregeln i tredje stycket för grundavdrag avseende sjömän. Grundavdraget skall bestämmas med hänsyn till storleken av de taxerade förvärvsinkomsterna och till bosättningstiden i . I femte stycket görs en lagteknisk ändring till följd av justeringen som görs i punkt 6 av anvisningarna till 46 §. I första stycket anges att en har rätt till sjöinkomstavdrag. medges avdrag med vid tjänstgöring i fjärrfart och med vid tjänstgöring i närfart. I andra stycket anges i fall en inte uppburit sjöinkomst att sjöinkomstavdrag medges med 1/365 av ovan nämnda belopp för , även under skottår, som sjömannen uppbär sjöinkomst på svenskt handelsfartyg. Vad som avses med fjärrfart resp. närfart framgår av punkt 3 av anvisningarna till 49 §. Som sjötjänstetid räknas som berättigar till någon form av ersättning från arbetsgivaren för anställning ombord på fartyg. Sjöavdrag som inte kan utnyttjas under det beskattningsår då ersättningen betalas ut kan inte dras av senare år. Förslagen har också kommenterats i avsnitt 5.3. Lagrådet föreslår att sjöinkomstavdrag som slutar på avrundas uppåt till närmast högre hundratal. Grundavdraget och det särskilda grundavdraget avrundas nedåt till närmast lägre hundratal kronor. Sjöinkomstavdraget bör enligt regeringens mening i konsekvens härmed avrundas nedåt till närmast hela hundratal kronor. Avrundningsregeln i tredje stycket har formulerats med 48 § 2 mom. sista stycket som förebild. Den taxerade förvärvsinkomsten inklusive sjöinkomsten skall minskas med allmänna egenavgifter, kommunalt grundavdrag och sjöinkomstavdrag i nu nämnd ordning. till 23 punkt 21 Ändringen är en följd av den lagtekniska justeringen i punkt 6 av anvisningarna till 46 §. till 32 § punkt 7 Bestämmelsen innehåller regler om skattefrihet för s.k. inställelseresor vid mönstring på och av det fartyg som sjömannen tjänstgör på. Skattefriheten gäller inte resor till och från passagerarfartyg som går i närfart med fastställd tidtabell om detta fartyg utgör sjömannens arbetsplats. Vad som avses med närfart framgår av punkt 3 av anvisningarna till 49 §. Med passagerarfartyg avses fartyg som transporterar personer i stor omfattning genom att resor med fartyget erbjuds allmänheten och inte bara till en viss yrkeskategori. Fartyg som huvudsakligen fraktar gods, såsom lastfärjor, omfattas inte av begreppet passagerarfartyg i denna bestämmelse även om fartyget kan transportera personer inom en viss yrkeskategori såsom lastbilschaufförer. till 33 § punkt 3 e Sjömännens arbetssituation skiljer sig från landanställdas i flera avseenden. Sjömän har inte ökade levnadskostnader i samma omfattning som landanställda när de tjänstgör ombord på fartyg. Sjömännen erbjuds ombord fritt logi ombord, kost m.m. Det är därför inte motiverat att sjömännen får avdrag för ökade levnadskostnader för dubbel bosättning eller vid anställning viss . Anvisningspunkten 3a bör därför inte gälla för sjömän vid vistelse på fartyget som de tjänstgör på. I andra stycket regleras sjömännens tjänsteställe. Sjömän skall anses ha sitt tjänsteställe på det fartyg som de är anställda vid. Vistelsen på fartyget utgör ingen tjänsteresa utan arbetet sker på den vanliga verksamhetsorten. I bestämmelsen anges därför att tjänstestället är det fartyg där sjömannen fullgör sitt arbete. Det innebär att sjömän normalt inte omfattas av reglerna i punkterna 3 och 3 b av anvisningarna. Förslaget har också kommenterats i avsnitt 5.1. Lagrådet har föreslagit att bestämmelsen placeras som en sista mening i andra stycket punkt 3 av anvisningarna. Det av Lagrådet förordade stycket innehåller en allmän definition av tjänsteställe. I första stycket av punkt 3 e föreskrivs att punkt 3 av anvisningarna inte gäller för sjömän vid vistelse ombord på tjänstgöringsfartyget. Lagrådets förslag kräver att undantag görs i punkt 3 e för den nya sista meningen i andra stycket. Regeringen anser att lagstiftningen blir överskådligare om reglerna som gäller sjömän finns i en paragraf. Lagrådets förslag bör därför inte genomföras. till 46 § punkt 6 Ändringarna är konsekvensändringar till följd av att sjömanskattelagen upphävs och sjömansskatten slopas. En lagteknisk justering har gjorts i paragrafen som innebär att bestämmelsen omfattar sju stycken i stället för sex stycken. till 49 § punkt 1 Definitionerna av begreppen och svenskt handelsfartyg har förts över från sjömansskattelagen. Någon ändring av innebörden av begreppen är inte avsedd. Med sjöinkomst avses i denna bestämmelse alla ersättningar och förmåner som en erhåller på grund av anställningen. Även ersättningar som betalas av annan än arbetsgivaren är skattepliktig intäkt om den utgår på grund av anställningen ombord. I bestämmelsen anges särskilt drickspengar. Även ersättning i annan form än pengar, t.ex. gåvor från passagerare, är skattepliktig inkomst. När en anställs för att tjänstgöra på ett visst fartyg kan det hända att han måste vänta på ankomsten av fartyget. Lön eller annan ersättning betalas normalt ut av arbetsgivaren till sjömannen . Avlönad väntetid kan också uppkomma när en mönstrar av från ett fartyg för att mönstra på ett annat fartyg som tillhör samme redare. Ersättningen skall anses utgöra sjöinkomst även om sjömannen sysselsätts på land . Sysselsättningen på land får dock inte bli långvarig. I sådant fall är det fråga om anställning i land. I bestämmelsen anges därför att ersättning under en kortare väntetid skall anses utgöra sjöinkomst. Med kortare väntetid avses dock normalt ej än . I bestämmelsen definieras begreppet anställning på svenskt handelsfartyg. Bestämmelserna har förts över från sjömansskattelagen. Även bestämmelserna om klassificeringen av fartyg och av fartområdena, inre fart, närfart och fjärrfart, har förts över från sjömansskattelagen. Klassificeringen av fartygen i fartområden skall göras av . Redare skall före lämna uppgifter om svenska handelsfartyg som har en bruttodräktighet av minst 100 till för klassificeringen . I bestämmelsen anges vidare att redaren skall anmäla ändringar avseende sådana förhållanden som uppgift skall lämnas om. Anmälan skall ges in så snart det kan ske och senast från det att de nya förhållandena blev kända.