prop · GJ03215 · 1996-01-01 00:00:00 — Upphävandet av förbudet mot förvaltarregistrering och införandet av en möjlighet även för förvaltare att lämna uppgifter till insiderregistret på datamaskinell väg kan å andra sidan förväntas medföra att antalet anmälningar kommer att minska något. Genom att uppgifter i insiderutredningar kommer att kunna inhämtas på datamedium kommer även utredningarna i insiderärenden att förenklas både för och de värdepappersinstitut m.fl. från vilka uppgifter begärs. Möjligheten för att få terminalåtkomst till Värdepapperscentralens avstämningsregister kommer också att innebära en avsevärd förenkling av inspektionens handläggning av insiderärenden. Inledningsvis kommer det dock att uppkomma merkostnader för både inspektionen och Värdepapperscentralen i samband med att insiderregistret och avstämningsregistren anpassas för sådan terminalåtkomst. nämnda ändringar innebär på att verksamhet kommer att kunna bedrivas mer rationellt och kostnadseffektivt . De samlade effekterna av regeringens förslag kommer att innebära ökade kostnader för . beslutade regeringen att skall genomgå fördjupad anslagsprövning avseende . Inspektionen har därefter gett in en fördjupad anslagsframställning i vilken begärts ytterligare tillskott bl.a. med anledning av de utvidgningar av insiderlagstiftningen som behandlas i förevarande ärende. Regeringen avser att ta upp frågan om utökade anslag till inspektionen i samband med behandlingen av inspektionens anslagsframställning. Genom upphävandet av förbudet mot förvaltarregistrering kommer värdepappersbolag och andra som är förvaltare enligt aktiekontolagen (1989:827) att kunna erbjuda tjänster till ett större antal personer. De förutsättningar som är knutna till att förvaltare skall få lämna uppgifter till insiderregistret på elektronisk väg innebär att det inledningsvis kommer att uppkomma merkostnader för de förvaltare som avser att begära tillstånd för automatiskt uppgiftslämnande. Detsamma gäller för Värdepapperscentralen när det gäller förändringar i dess register med anledning av att får terminalåtkomst dit. Kriminaliseringen av otillbörlig kurspåverkan innebär att rättsväsendets resurser ytterligare kommer att tas i anspråk. Å andra sidan avkriminaliseras genom förslaget bl.a. den anmälningsskyldighet som följer av insiderlagen. Detta innebär att polismyndigheter, åklagarmyndigheter och domstolar inte längre skall handlägga sådana ärenden. Allmänna förvaltningsdomstolar kan emellertid förväntas få en viss ökning av antalet ärenden genom de besvär som kan komma att föras mot exempelvis beslut om sanktionsavgifter. Enligt regeringens uppfattning kan det inte uteslutas att förslaget kan komma att medföra vissa merkostnader för de rättsvårdande instanserna. För personer med insynsställning i aktiemarknadsbolag innebär förslaget - genom att det öppnas möjlighet till förvaltarregistrering - en förenkling när det gäller förvaltningen av aktier som innehas i bolaget. De föreslagna lagändringarna föreslås träda i kraft . Beträffande det föreslagna förbudet mot korttidshandel bör det uttryckligen anges att bestämmelsen endast är tillämplig vid förvärv som har skett efter det att lagen har trätt i kraft. Förslaget innebär att vissa förseelser enligt insiderlagen avkriminaliseras. Påföljden för sådana förseelser ersätts i stället med sanktionsavgifter. Av grunderna för 5 § andra stycket i promulgationslag följer att den nya lagen skall tillämpas på överträdelser som har begåtts före lagändringen endast om detta leder till lindrigare resultat än enligt äldre bestämmelser. Som bestämmelsen om sanktionsavgifter utformats kommer sådana avgifter som regel att innebära en skärpning om påföljden tidigare skulle ha blivit böter. Sanktionsavgifter är däremot alltid att anse som lindrigare än fängelse, skyddstillsyn eller villkorlig dom. Mot bakgrund av det nu sagda bör föreskrivas att äldre lag skall tillämpas på förseelser som har begåtts före ikraftträdandet, men att det inte får dömas till strängare påföljd än böter. Som Lagrådet påpekat bör det dessutom uttryckligen anges att särskild avgift endast får tas ut för överträdelser som har skett efter ikraftträdandet. Bestämmelserna om utsträckning av preskriptionstiden till för vårdslöst insiderförfarande bör tillämpas även på brott som har begåtts före ikraftträdandet under förutsättning att preskription inte inträtt enligt äldre bestämmelser. Detta är i enlighet med straffrättsliga principer och samma lösning valdes bl.a. när preskriptionstiden förlängdes för vissa skattebrott genom ändring i 14 § skattebrottslagen (1971:69). 15.1 Förslaget till lag om ändring i insiderlagen (1990:1342) Ändringarna är föranledda av att lagens centrala bestämmelser utvidgas till att omfatta samtliga förekommande finansiella instrument. Lagen är tillämplig inte bara på sådana finansiella instrument som finns utan även på sådana instrument som kan komma att utvecklas . Eftersom lagen omfattar även annan uppgiftsskyldighet än skyldighet att anmäla innehav av fondpapper har omformulering skett av lydelsen skyldighet att anmäla innehav av fondpapper . Inom förekommer ofta uppgifter som kan ha kurspåverkan på främst svensk valuta och räntor. Som exempel kan nämnas förberedelser inför beslut om ändring av den s.k. reporäntan. Det ligger i sakens natur att banken måste få genomföra affärer i främst penningpolitiskt syfte utan hinder av tillgång till insiderinformation. För att tydliggöra detta anges i paragrafen att insiderlagen inte skall vara tillämplig vid affärer som genomförs för räkning. Däremot omfattas affärer som görs av bankens anställda för egen eller annans räkning av lagens bestämmelser. Undantagsbestämmelsen är inte tillämplig på motparten i de affärer genomför. Även bör vara oförhindrad att fullgöra sina uppgifter utan hinder av lagens bestämmelser. Det anges därför att insiderlagen inte heller skall vara tillämlig vid affärer som genomförs för räkning. Eftersom lagens bestämmelser blir tillämpliga på finansiella instrument ersätts definitionen av fondpapper med en definition av begreppet finansiellt instrument. Begreppet har samma innebörd som i 1 kap. 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. Med finansiellt instrument förstås fondpapper och annan rättighet eller förpliktelse avsedd för handel på värdepappersmarknaden. Detta innebär att en option eller en termin som har valuta eller en råvara som underliggande tillgång är ett finansiellt instrument, om det är avsett för handel på värdepappersmarknaden, t.ex. på en organiserad marknadsplats. Det finns även andra instrument, exempelvis svappar, som normalt handlas huvudsakligen mellan två parter och därmed faller utanför definitionen av finansiellt instrument (se prop. 1994/95:130 s. 21 f). Att märka är emellertid att även svappar är finansiella instrument, om de handlas genom någon som driver värdepappersrörelse. I detta stycke (nuvarande fjärde stycket) har fondpapper ändrats till finansiella instrument som en följd av att insiderlagens tillämpningsområde har utvidgats. I paragrafen anges under vilka förutsättningar det är förbjudet att handla med finansiella instrument. Lagändringen innebär att handelsförbudet utvidgas till att avse finansiella instrument enligt definitionen i 2 § första stycket 2. Nuvarande reglering innebär att det uttryckligen anges i lagen vilka finansiella instrument som skall likställas med fondpapper. Alla andra finansiella instrument än sådana som särskilt anges faller utanför lagens tillämpningsområde. Genom ändringen möjliggörs en anpassning allt-eftersom det introduceras nya instrument på marknaden. Under förut-sättning att instrumenten är allmänt handlade och föremål för någon form av kurssättning kommer de att omfattas av bestämmelserna i lagen. Som exempel på instrument som kan komma att omfattas kan nämnas standardiserade valuta- och råvaruderivat. I första stycket har även bestämmelserna i rådgivningsfallen förtydligats. Endast sådan rådgivning som sker med användande av insiderinformation skall vara förbjuden. Detta har kommenterats närmare i avsnitt 10. Genom att på annat därmed jämförligt sätt bytts ut mot på annat sådant sätt har vidare klargjorts att underlåtenhet att lämna råd inte omfattas av rådgivningsförbudet. Nuvarande lydelse har lett till viss tvekan om hur bestämmelsen skall tolkas i sådana situationer. klargörs att det straffbara området begränsas till de fall då någon aktivt vidtar en åtgärd på ett sätt som kan jämställas med ett råd. I paragrafen har fondpapper ersatts med finansiellt instrument , vilket är en följd av att handelsförbudet i 4 § utvidgats till att omfatta finansiella instrument. En språklig ändring har gjorts i klargörande syfte. I slutet av den nuvarande lydelsen av punkten har i rörelsen ersatts med som lämnats företaget . Innebörden av ändringen är att det skall vara tillåtet att genomföra affärer på uppdrag som lämnats av en kund. En order från exempelvis en överordnad om att genomföra en transaktion omfattas däremot inte av bestämmelsen, såvida det inte endast är fråga om vidarebefordran av ett kunduppdrag. Sådana order som i övriga fall lämnas av överordnad får i stället bedömas enligt de allmänna principerna om ansvarsfrihet på grund av förmans befallning. Det tillägg som gjorts i första punkten innebär ett klargörande vad gäller handel som bedrivs av marknadsgaranter. Ett uppdrag som marknadsgarant innebär att någon ingår ett avtal om att upprätthålla en marknad i ett eller flera värdepapper. I praktiken innebär sådana avtal en skyldighet att ställa köp- eller säljkurser och att alltid vara beredd att genomföra affärer i det ifrågavarande värdepapperet. Sådana uppdrag är vanligt förekommande vid handel med . Dessutom bygger penning- och obligationsmarknaderna på att vissa institut, vanligen banker, åtar sig sådana uppdrag. Ett exempel är de primary dealeravtal som olika banker ingår med när det gäller handel med penningmarknadsinstrument. Det får orimliga konsekvenser om ett absolut handelsförbud skall gälla för den som på detta sätt har åtagit sig uppdrag att upprätthålla en marknad i ett visst finansiellt instrument. Därför har gjorts ett undantag från handelsförbudet för den som utan att använda sig av insiderinformationen fullgör sitt åtagande som marknadsgarant. Ändringarna har kommenterats närmare i avsnitt 10. Genom en ny punkt införs ett undantag som gäller vid handel med andra finansiella instrument än aktier. Att det som föreskrivs beträffande aktier gäller även för vissa andra finansiella instrument framgår av 2 § andra stycket. Således omfattas inte heller dessa instrument av undantaget i den förevarande paragrafen. Undantaget motiveras huvudsakligen av att företag och andra skall kunna genomföra transaktioner och vidta andra åtgärder som är normala i verksamheten utan att drabbas av handelsförbudet. Som exempel kan nämnas valutasäkring av framtida betalningar, som utgör ett väsentligt och vanligt förekommande inslag i framför allt de stora exportföretagens valutahandel. Alla sådana affärer är emellertid inte tillåtna. Undantaget gäller endast vid sådana transaktioner som skulle ha företagits även utan kännedom om den kurspåverkande omständigheten. Detta uttrycks på så sätt köp eller försäljning får ske utan användande av insiderinformation. För att förbudet skall inträda krävs med andra ord att insiderinformationen varit en nödvändig förutsättning för att affären skulle genomföras. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Genom den nya paragrafen införs ett förbud mot korttidshandel för vissa personer med insynsställning i aktiemarknadsbolag. Första stycket innebär att sådan handel förbjuds för styrelseledamöter, styrelsesuppleanter, verkställande direktörer, vice verkställande direktörer, revisorer och revisorssuppleanter. Förbudet gäller för befattningshavare i aktiemarknadsbolaget och dess moderföretag. Förbudet omfattar aktier i bolaget och sådana finansiella instrument som enligt 2 § andra stycket skall likställas med aktier. Bestämmelsen gäller endast vid överlåtelse mot vederlag. Detta innebär att både försäljning och byte omfattas. Däremot är överlåtelse genom gåva inte förbjudet. Bestämmelsen gäller även när anställningen eller uppdraget har upphört under förutsättning att aktierna har förvärvats under anställnings- eller uppdragstiden. Bestämmelsen gäller endast vid överlåtelse av aktier och sådana finansiella instrument som enligt insiderlagen likställs med aktier. Dessutom omfattar förbudet endast försäljning av motsvarande antal aktier av samma slag som har förvärvats före överlåtelsen. På samma sätt gäller att köp och försäljning av exempelvis optioner måste avse optioner av samma serie och samma klass. Om aktier förvärvas genom utnyttjande av t.ex. ett konvertibelt skuldebrev eller en teckningsoption skall innehavstiden räknas från tidpunkten för konvertering eller nyteckning. Detta är en skillnad i förhållande till vad som gäller enligt föreskrifter och Svenska Fondhandlareföreningens rekommendationer. Innehavstiden för den underliggande tillgången vad avser säljoptioner som utnyttjas vid lösen skall emellertid räknas från tidpunkten från det att optionen utfärdades. Anledningen till detta är att enligt 2 § andra stycket utfärdande av sådana optioner skall likställas med köp av aktierna. Den förevarande bestämmelsen innebär i praktiken att s.k. blankningsaffärer med aktiemarknadsbolagets aktier omöjliggörs för de ifrågavarande personerna med insynsställning i bolaget, eftersom blankade värdepapper måste innehas innan de får överlåtas vidare. Andra stycket innebär att även sådana närstående som anges i 10 § omfattas av bestämmelsen. I paragrafen nämns make, sambo och omyndiga barn som står under vårdnad av personen med insynsställning. Vidare nämns vissa juridiska personer som denne har ett väsentligt inflytande i. Paragrafen, som är ny, har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Den anger vissa undantag från förbudet mot korttidshandel enligt 7 a §. Första punkten innebär att överlåtelse får ske om kursen vid försäljningstillfället understiger anskaffningskursen. I andra punkten föreskrivs att aktier får säljas i samband med offentliga erbjudanden om köp av aktier. Det kan inte anses rimligt att ledande befattningshavare inte får överlåta sina aktier i bolaget i sådana fall. Till saken hör att de under alla förhållanden kan få sina aktieinnehav tvångs- inlösta, nämligen om den som lämnar erbjudandet förvärvar av aktierna eller röstetalet för aktierna i bolaget och önskar förvärva även återstoden av aktierna. Tilldelade emissionsrätter får enligt tredje punkten överlåtas även om de har innehafts i än . Med emissionsrätt förstås i detta sammanhang teckningsrättsbevis och delbevis. Skälet till undantaget är främst att det skulle vara oskäligt om en person skulle vara förhindrad att utnyttja värdet av exempelvis ett teckningsrättsbevis om han förvärvat aktierna i bolaget före tidpunkten för nyemission. Om han skulle sakna ekonomisk förmåga att teckna aktier vid teckningstidpunkten skulle han i sådana fall inte kunna tillgodogöra sig värdet av beviset. får medge ytterligare undantag från förbudet mot korttidshandel, om det finns synnerliga skäl. Bestämmelsen är avsedd att tillämpas endast i undantagsfall. Som exempel kan nämnas förhållanden av närmast personlig natur, t.ex. nödvändiga förmögenhetsdispositioner i samband med äktenskapsskillnad eller arvsskifte eller vid generationsskiften i företag. Ändringarna är delvis av redaktionell karaktär men innebär även ett klargörande av att styrelseledamöter och styrelsesuppleanter i dotterföretag till aktiemarknadsbolag i vissa fall skall anses ha insynsställning i bolaget. Detsamma gäller för revisorer och revisorssuppleanter i dotterföretaget. Vidare innebär ändringarna att förbudet för personer med insynsställning i aktiemarknadsbolag och närstående till dessa att ha sina aktier i bolaget förvaltarregistrerade upphävs. Detta öppnar bl.a. möjlighet för Finans- inspektionen att med stöd av 9 § andra stycket medge befrielse från anmälnings- skyldigheten, om uppgifterna kan hämtas in på annat sätt från en förvaltare. kan sådan dispens endast ges när uppgifter lämnas från Värdepapperscentralen på datamaskinell väg. Om en anlitad förvaltare bedöms lämplig och har tekniska förutsättningar att lämna uppgifter i enlighet med de krav som ställer upp, skall dispens kunna meddelas även för förvaltarregistrerade aktier. I sådana fall är det med andra ord förvaltaren som direkt, eller indirekt via Värdepapperscentralen, har kopplat ihop sitt datasystem med insiderregistret på ett sådant sätt att uppgifter som normalt omfattas av anmälningsskyldighet kan föras över med automatik. Som förutsättning för att dispens skall kunna meddelas krävs att förvaltaren har tillstånd från att låta föra över uppgifterna via datanätet (jfr 9 §). I punkten 1 har gjorts en redaktionell ändring med anledning av ändringarna i 8 §. I ett nytt femte stycke har införts en bestämmelse som ger förvaltare möjlig- het att efter tillstånd av föra över uppgifter till insiderregistret på datamaskinell väg. Till skillnad från vad som gäller när Värdepapperscentralen för över uppgifter på liknande sätt med stöd av 5 kap. 5 § andra stycket aktiekontolagen (1989:827) krävs det således tillstånd för att uppgifter skall få lämnas elektroniskt. Tillståndsprövningen skall ske på ansökan av förvaltaren. När en förvaltare har fått tillstånd att lämna uppgifter på detta sätt kan därefter befria personer som är anmälningsskyldiga enligt 8 § från anmälningsskyldigheten, om de har sina aktier i aktiemarknadsbolaget förvaltarregistrerade hos förvaltaren. Endast om bedömer att förvaltarens tekniska förutsättningar är tillräckliga för att uppgifter skall kunna överföras på ett säkert sätt bör tillstånd ges. Det bör ankomma på att från fall till fall bedöma om förvaltaren uppfyller de krav som skäligen kan ställas. Några närmare föreskrifter om vad en tillståndsansökan skall innehålla eller under vilka förutsättningar i övrigt tillstånd skall ges har därför inte ansetts nödvändiga att ta in i författning. I paragrafens första stycke har införts en ny punkt. Bestämmelsen innebär att närståendekretsen utvidgas. Juridiska personer som helt eller delvis innehas indirekt genom en annan juridisk person som är närstående skall räknas in i närståendekretsen, om de förutsättningar i övrigt som anges i punkten 3 är uppfyllda. Ändringarna, som är redaktionella, har gjorts med anledning av ändringarna i 8 §. I paragrafen har införts en tidsfrist inom vilken aktiemarknadsbolaget skall anmäla vilka personer som har insynsställning. Fristen har införts främst för att underlätta tillämpning av föreskrifterna om avgiftssanktionering. Om det är fråga om ett beslut som får verkställas först sedan protokollsjustering eller liknande åtgärd har skett räknas fristen för åtgärden. Ändringarna är av samma karaktär som dem i 14 §. Ändringen har föranletts av att anmälningsskyldigheten, efter medgivande av , skall kunna ersättas med automatiskt uppgiftslämnande även från annan än Värdepapperscentralen (jfr kommentaren till 9 § sista stycket). Genom ändringarna har frågerätt mot olika fysiska och juridiska personer utvidgats. För gäller en generell frågerätt när det finns anledning anta att ett insiderbrott har begåtts. Om det finns anledning anta att andra överträdelser har skett av insiderlagens straffbelagda bestämmelser gäller frågerätten endast mot den som kan misstänkas ha begått överträdelsen. Ändringen innebär således att får begära uppgifter från en större krets även när det finns anledning anta att över- trädelse har skett av en bestämmelse som kan föranleda avgiftsskyldighet. bedriver insiderövervakningen i nära samarbete med de börser som bedriver verksamhet i , nämligen , och . Fondbörsen och OM har dessutom egna marknadsövervakningssystem. När insiderlagen infördes ansågs det att dåvarande Bankinspektionen borde med resp. marknadsplats komma fram till en lämplig organisation för kursövervakningen (se prop. 1990/91:42 s. 65). Varken börser, marknadsplatser eller clearing-organisationer togs emellertid upp bland de juridiska personer som omfattas av uppgiftsskyldighet enligt 18 §. Ändringarna innebär att nu får en lagstadgad rätt att begära uppgifter även från auktoriserade börser och marknadsplatser samt från företag som har tillstånd att bedriva clearingverksamhet (clearingorganisationer). I varje enskild utredning om insiderbrott begär uppgifter från samtliga värdepappersinstitut och de utländska värdepappersföretag som är medlemmar vid . Nuvarande bestämmelser innebär att förfrågningar och svar alltid måste ske i skriftlig form. har uppgett att denna ordning medför ett merarbete och att bl.a. vissa värdepappersinstitut har framfört önskemål om att i stället få lämna uppgifterna på annat sätt, t.ex. med användande av automatisk databehandling. Genom ändringen i andra stycket ges möjlighet att föreskriva hur uppgifterna skall lämnas. kan exempelvis föreskriva att uppgifter skall lämnas på diskett. Vidare kan inspektionen föreskriva att förvaltare som har tillstånd enligt 9 § femte stycket får lämna begärda uppgifter via uppkopplad länk. Sådana föreskrifter bör emellertid inte meddelas utan att samråd först har ägt rum med berörda institut. Slutligen har ändringar skett genom att begreppet "fondpapper" har ersatts av begreppet "finansiella instrument". Justeringen, som är redaktionell, är en följd av de ändringar som gjorts i 18 §. I paragrafen, som har ersatt 21 §, har införts ett nytt femte stycke. Genom ändringen förlängs preskriptionstiden för vårdslöst insiderförfarande till från det att gärningen begicks. Preskriptionsfrågan har behandlats i avsnitt 11. Genom ändringarna avkriminaliseras överträdelser mot anmälningsskyldigheten och ersätts med en sanktionsavgift. De straffbestämmelser som ersätts fanns tidigare i 22 §. Dessutom avgiftssanktioneras överträdelser av förbudet mot korttidsaffärer. Paragrafen anger de närmare grunderna för beräkning av sanktionsavgifter. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, som bl.a. innebär ett klargörande av att särskild avgift kan tas ut i samtliga de fall som avses i 21 §. Frågan om beräkningen har behandlats i avsnitt 6.4. Punkten 1 innebär att vid överträdelse av anmälningsskyldighet av innehavs- förändringar beräkningen av avgiften skall ske på grundval av det pris som betalats för aktierna. Vid benefika förvärv skall avgiften vara . Samma grunder för beräkningen skall även gälla när det är fråga om att oriktiga eller vilseledande uppgifter har lämnats. I sådana fall skall emellertid endast de aktier om vilka oriktig uppgift har lämnats ligga till grund för avgiftsberäkningen. Enligt punkten 4 skall avgiften vid överträdelse av förbudet mot korttidsaffärer beräknas till av vinsten. Vid korttidsaffärer är det nämligen uteslutande fråga om en vinstbegränsande avgift. Avgiften bör således motsvara den vinst som har gjorts på affären. Med vinst förstås skillnaden mellan inköpspriset och försäljningspriset. Courtage och andra transaktionskostnader skall inte beaktas. Sådana kostnader får anses ha blivit skäligen tillgodosedda genom att avgiften begränsats till av vinsten. Syftet med konstruktionen har varit att åstadkomma en så enkel och lättillämpad regel som möjligt. När det gäller att beräkna vinsten vid korttidsaffärer kan denna inte beräknas utifrån fler aktier än det maximala antalet likadana aktier som varit föremål för köp och försäljning . Om en person sålt ett större antal aktier än vad han köpt skall därför vinsten från de aktier som har förvärvats före periodens ingång inte beaktas vid beräkningen. Vid upprepade köp inom perioden bör avräkning i första hand ske mot de först inköpta aktierna. Om t.ex. två inköp gjorts inom perioden med kortare mellanrum och därefter en större del av aktierna sålts med vinst bör först en prisjämförelse ske med de först förvärvade aktierna och därefter med de senare inköpta aktierna.