prop · GJ0352 · 1996-01-01 00:00:00 — I förhållande till den nuvarande lydelsen av paragrafen har emellertid denna ändrats så att en möjlighet ges för polismyndigheten att ändå meddela särskilt tillstånd för skjutning med sådana vapen. Denna ändring kommenteras närmare i avsnitt 9. Tillstånd skall meddelas för ett visst tillfälle och för ett visst vapen. Vid tillståndsprövningen bör polismyndigheten fästa avseende vid syftet med skjutningen samt säkerheten, däri inbegripet sökandens kvalifikationer när det gäller att praktiskt handha vapnet. Av 12 § vapenlagen (2 kap. 8 § förslaget till ny vapenlag) följer att den som har tillstånd att inneha ett skjutvapen för annat ändamål än skjutning måste ansöka om särskilt tillstånd för innehav av ammunition till vapnet. I de fall tillstånd meddelas för skjutning med ett sådant vapen bör tillstånd till innehav av den mängd ammunition som behövs för skjutningen kunna meddelas i ett sammanhang. Paragrafen motsvarar 9 § andra stycket samt 10 § nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar 9 § tredje stycket nuvarande vapenlag. Exemplifieringen av de helautomatiska vapnen och enhandsvapnen har tagits bort. Detta innebär endast en språklig justering. Paragrafen motsvarar 11 § nuvarande vapenlag och har endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar 12 § nuvarande vapenlag. I första stycket har som en ytterligare förutsättning för rätt att inneha ammunition lagts till att ammunitionen skall vara avsedd för samma ändamål som tillståndet eller rätten till innehavet av skjutvapnet avser. Tillägget, som har behandlats närmare i avsnitt 5.5, innebär att rätten att utan särskilt tillstånd inneha ammunition begränsas till ammunition vars användningsområde överensstämmer med det ändamål för vilket tillstånd till innehav av ifrågavarande skjutvapen beviljats eller annars rätten att inneha vapnet avser. Andra stycket har endast justerats språkligt i förhållande till den nuvarande lydelsen. Paragrafen motsvarar 6 och 13 §§ nuvarande vapenlag. Skjutvapen och ammunition får enligt förslaget liksom enligt nuvarande vapenlag endast överlåtas till personer som enligt vapenlagen har rätt att inneha vapnen eller ammunitionen. Således får bl.a. den som lånar ett vapen även inneha ammunition till vapnet. Utformningen av bestämmelsen har väsentligt förenklats i förhållande till den gällande vapenlagen. Någon saklig ändring är emellertid inte avsedd. Den som överlåter skjutvapen eller ammunition till någon annan måste således förvissa sig om att denne har rätt att inneha egendomen. Första stycket motsvarar 18 § nuvarande vapenlag. Stycket har endast justerats språkligt. Kravet att sökanden skall ha rätt att driva handel i allmänhet syftar främst på att han eller hon inte skall ha näringsförbud enligt lagen (1986:436) om näringsförbud eller vara försatt i konkurs.Andra stycket motsvarar 19 § nuvarande vapenlag med viss språklig justering. Någon ändring i sak är inte avsedd. I 11 kap. 2 § c bemyndigas regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att föreskriva krav på kunskap för att få tillstånd att driva handel med skjutvapen och vad som i övrigt skall gälla vid sådan handel. Paragrafen motsvarar 14 § nuvarande vapenlag. Samma förutsättningar gäller för tillstånd att föra in skjutvapen till som för tillstånd att inneha vapnen här i landet. Förflyttning av skjutvapen och ammunition inom EU och, såvitt avser ammunition, inom EES har behandlats i avsnitt 5.6. Paragrafen motsvarar 15 § nuvarande vapenlag och har endast justerats språkligt. Genom justeringen har betonats att tillståndet ger endast en tidsbegränsad rätt att inneha det införda i landet. Vid längre vistelse måste tillstånd sökas enligt 1 § första stycket a i förevarande kapitel. Paragrafen motsvarar 16 § första stycket nuvarande vapenlag. I punkten a har kravet på att ammunition skall ha förvärvats i ersatts med krav på att ammunitionen skall vara avsedd för personligt bruk och att den som för in ammunitionen skall ha rätt att inneha den i . Denna ändring har behandlats i avsnitt 5.6. I övrigt har endast språkliga justeringar gjorts. Punkten b har ändrats på det sättet att undantaget från kravet på tillstånd i vissa fall när det gäller införsel av skjutvapen och ammunition från , eller har knutits till att tillstånd att inneha vapnet har beviljats i något av dessa länder. Det saknar alltså betydelse från vilket land införseln sker och i vilket land tillståndshavaren är medborgare. Kravet att den som för in vapnen skall ha ett permanent tillstånd till innehav i något av de angivna länderna innebär att tillståndet inte skall vara av tillfällig karaktär. Det är alltså inte tillräckligt med ett sådant tillstånd som en besökare kan tänkas få för att bedriva jakt eller tävling i landet. Att tillståndet är tidsbegränsat i enlighet med tillståndslandets lagstiftning eller praxis avseende ordinära vapentillstånd utgör emellertid i sig inte något hinder för införsel med stöd av förevarande bestämmelse. De övriga förut- sättningarna för införsel enligt den ifrågavarande punkten kvarstår oförändrade. Den föreslagna ändringen har behandlats närmare i avsnitt 5.6. Paragrafen motsvarar 16 § andra stycket nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har endast justerats språkligt. Hänvisningen till tullagen har ändrats till motsvarande bestämmelse i den nya tullagen som trädde i kraft . Paragrafen motsvarar 17 § nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar 20 § nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har endast justerats språkligt. Bestämmelsen i paragrafen har förts över oförändrad från 47 § nuvarande vapenlag. I kapitlet har reglerna om utlåning samlats. Paragrafen motsvarar 22 § första stycket punkterna 1 och 2 nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar 23 § andra stycket nuvarande vapenlag. Paragrafen motsvarar 22 § första stycket punkt 3 nuvarande vapenlag. I 22 och 23 §§ nuvarande vapenlag har olika sätt använts för att uttrycka den form av övervakning som ansetts erforderlig vid utlåning av ett skjutvapen. Denna variation i ordval har varit förvirrande. Det är självklart att den uppsikt som krävs vid utlåning av ett skjutvapen för att undvika olyckor varierar med hänsyn till omständigheterna. Ordet uppsikt har därför under a och b ersatt de tidigare uttryckssätten. Under e har förts in ett i förhållande till nuvarande vapenlag nytt undantag från kravet att låntagaren skall ha uppnått . Om låntagaren själv har tillstånd att inneha ett vapen av samma typ som lånet avser, får utlåning ske även för användning utom långivarens uppsikt. I ett sådant fall har låntagarens lämplighet att inneha skjutvapnet redan prövats i tillståndsärendet. Undantaget gäller endast om låntagarens tillstånd avser innehav av motsvarande vapen för skjutning. Detta torde följa av 5 § i förevarande kapitel. I övrigt har bestämmelserna endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar 22 § första stycket punkt 4 nuvarande vapenlag. Exemplifieringen av enhandsvapen och helautomatiska vapen har tagits bort. Bestämmelserna har endast justerats språkligt. Någon ändring i sak är inte avsedd. Begreppet uppsikt kommenteras också under 3 § i förevarande kapitel. Paragrafen motsvarar 22 § första stycket punkt 5 nuvarande vapenlag. Bestämmelserna har endast justerats språkligt. Någon ändring i sak är inte avsedd. Se också under 3 § i förevarande kapitel. Paragrafen motsvarar 22 § första stycket punkt 6 nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har endast justerats språkligt. Någon ändring i sak är inte avsedd. Se också under 3 § i förevarande kapitel. Paragrafen är ny och har förts in i kapitlet för att klargöra att auktoriserade bevakningsföretag har rätt att låna ut skjutvapen på det sätt som förutsätts i 2 kap. 3 § d förslaget till ny vapenlag. Enligt den gällande vapenlagen har rätten till sådan utlåning ansetts framgå av 8 § andra stycket. Någon saklig ändring är alltså inte avsedd. Bestämmelserna om bevakningsföretags rätt att låna ut vapen har av systematiska skäl placerats i detta kapitel. Enligt andra meningen i paragrafen får utlåning ske endast till den som har meddelats särskilt tillstånd att som lån inneha skjutvapen för bevakningsuppdrag som kräver beväpning. Bestämmelsen motsvarar 8 § andra stycket andra meningen nuvarande vapenlag. Av 2 kap. 8 § förslaget till ny vapenlag följer att låntagaren även får inneha ammunition till vapnet. Bestämmelsen har justerats i enlighet härmed. Paragrafen motsvarar 23 § första stycket nuvarande vapenlag. Paragrafen har endast justerats språkligt. Någon ändring i sak är inte avsedd. Se också under 3 § i förevarande kapitel. Kapitlet innehåller regler om ändring, reparation och skrotning av skjutvapen. I 11 kap. 2 § d bemyndigas regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att föreskriva vad som utöver bestämmelserna i 4 kap. skall iakttas vid ändring, reparation och skrotning av skjutvapen. Paragrafen motsvarar 24 § första stycket nuvarande vapenlag och har endast justerats språkligt. Första stycket motsvarar 24 § andra stycket nuvarande vapenlag. En hänvisning motsvarande den till 1 § i den lagen har ansetts onödig. I praktiken får vilken del som helst av ett skjutvapen bytas ut. I övrigt har bestämmelsen endast justerats språkligt. Andra stycket är nytt. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10. Ett utbyte av en vapendel skall genast, dvs. inom någon dag, anmälas till polismyndigheten. Om det behövs skall polisen därvid utfärda ett nytt tillståndsbevis. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer förutsätts att med stöd av bemyndigandet i 11 kap. 2 § d meddela närmare föreskrifter om förfarandet. Paragrafen motsvarar 25 § och 25 a § första stycket nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har endast justerats språkligt. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 25 a § andra stycket nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har endast justerats språkligt. Ingen saklig ändring är avsedd. Kapitlet innehåller bestämmelser om förvaring och transport av skjutvapen och ammunition. Utöver vad som här sägs om förvaring kan enligt 2 kap. 5 § tillstånd att inneha skjutvapen förenas med villkor att vapnet skall förvaras på visst sätt. Paragrafen motsvarar 26 § första stycket nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar 26 § andra stycket nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har endast justerats språkligt. Enligt 11 kap. 2 § e får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer föreskriva krav på vapenhandlares, museers och skyttesammanslutningars förvaring av vapen. Detta gäller dock inte effektbegränsade vapen. Möjligheten att ge föreskrifter gäller även skyttesammanslutningars förvaring av ammunition. Paragrafen motsvarar 26 § tredje och fjärde styckena nuvarande vapenlag. Bestämmelserna har endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar 28 a § andra stycket nuvarande vapenlag. Både den som sänder i väg ett skjutvapen eller ammunition och den som transporterar egendomen åt någon annan skall vidta sådana åtgärder att någon obehörig inte kan komma åt vapnet eller ammunitionen. Transporten skall således utföras på ett säkert sätt. Första stycket i 28 a § i nuvarande vapenlag har inte någon motsvarighet i vårt förslag. Posten drivs numera som ett bolag i konkurrens med andra företag som befordrar post och paket. De befordringstjänster som Posten och andra erbjuder ändras med avseende på namn och innehåll. Det är därför inte lämpligt att i lag ange visst befordringssätt. Det får ankomma på varje befordringsföretag att upplysa om vilka befordringssätt som uppfyller så högt ställda krav på stöldskydd m.m. att de är lämpliga att användas för vapen. Som en riktlinje kan dock anges att hela transporten bör ske under särskild uppsikt eller i låsta utrymmen samt att försändelsen bör vara identifierad så att den kan spåras av befordringsföretaget. Paragrafen motsvarar 27 § nuvarande vapenlag. I kapitlet behandlas frågor om återkallelse av tillstånd och omhändertagande av vapen och ammunition. Paragrafen motsvarar 29 § nuvarande vapenlag. Den har endast ändrats på så sätt att ordet polismyndigheten har förts in. Detta för att klargöra att det är polismyndigheten som prövar en fråga om återkallelse såsom första instans. Paragrafen motsvarar 30 § nuvarande vapenlag. Ordet polismyndigheten har förts in av skäl som angetts ovan under 1 §. Paragrafen motsvarar 31 § nuvarande vapenlag. Ordet polismyndigheten har förts in av skäl som angetts ovan under 1 §. Paragrafen motsvarar 32 § första och andra styckena nuvarande vapenlag. Bestämmelserna har endast justerats språkligt. Någon saklig ändring är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 32 § tredje stycket nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har endast justerats språkligt. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen motsvarar 46 § nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har endast justerats språkligt. I kapitlet behandlas frågor om inlösen av vapen och ammunition. Paragrafen motsvarar 33 § nuvarande vapenlag. Bestämmelserna har endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar 34 § nuvarande vapenlag. Bestämmelserna har endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar 35 § nuvarande vapenlag. Bestämmelserna har endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar 36 § nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har endast justerats språkligt. Paragrafen är ny. Den har förts in för att klargöra att det är polismyndigheten som prövar frågor om inlösen som första instans. Kapitlet behandlar vapen och ammunition i dödsbo och konkursbo. Paragrafen motsvarar 21 § nuvarande vapenlag. Den som tar hand om ett dödsbo eller ett konkursbo får även utan eget vapentillstånd ta hand om skjutvapen och ammunition som ingår i boet. Denna rätt upphör under de förutsättningar som anges i punkterna a-c. I förhållande till gällande vapenlag har bestämmelsen ändrats på så sätt att den även omfattar ammunition. Detta har skett för det fall att den avlidne eller konkursgäldenären innehaft ammunition med stöd av ett särskilt tillstånd enligt 2 kap. 8 § andra stycket. I övrigt är någon saklig ändring inte avsedd. Paragrafen motsvarar 28 § nuvarande vapenlag. Av skäl som nämnts ovan under 1 § har bestämmelsen ändrats så att den även omfattar ammunition. I övrigt har bestämmelserna endast justerats språkligt. Paragrafen är ny och innefattar en upplysning om att bestämmelser om inlösen av skjutvapen och ammunition i dödsbo finns i 7 kap. Kapitlet innehåller bestämmelser om ansvar och påföljd. Paragrafen motsvarar 37 § nuvarande vapenlag. Begreppen vapenbrott respektive grovt vapenbrott har förts in som brottsbeteckningar för de två allvarligaste brotten. Detta har skett för att förenkla benämningen av dessa brott vid handläggningen av mål och ärenden hos myndigheter och domstolar samt i registersammanhang. I övrigt har bestämmelsen endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar 38 § nuvarande vapenlag. Under punkten g har förts in en ny bestämmelse som innebär att ansvar enligt paragrafen kan ådömas den som överför vapen till ett främmande land i strid med bestämmelser som meddelats av regeringen med stöd av bemyndigande i 11 kap. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.6. Den avser således i första hand sådana föreskrifter som regeringen meddelar för att uppfylla EG:s vapendirektiv respektive explosivvarudirektiv. Det kan emellertid inte uteslutas att föreskrifter om överföring kommer att meddelas även av annan anledning. I övrigt har paragrafen endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar sakligt sett 38 a § nuvarande vapenlag. Hänvisningen till 11 kap. 1 § f avser i första hand sådana föreskrifter som behövs för att uppfylla åtaganden enligt den europeiska vapenkonventionen och som enligt vårt förslag skall tas in i förordning i stället för i vapenlagen (se avsnitt 6). Paragrafen motsvarar 39 § nuvarande vapenlag och har endast justerats språkligt. Paragrafen motsvarar 40 § nuvarande vapenlag. Bestämmelsen har utformats enligt Lagrådets förslag. Paragrafen motsvarar 41 § nuvarande vapenlag och har utformats med utgångspunkt i Lagrådets förslag. I 27 kap. 1 § föreskrivs generellt att ett föremål som skäligen kan antas vara förverkat genom brott får tas i beslag. Någon bestämmelse av innebörden att regler om beslag gäller även förverkande enligt vapenlagen har därför inte ansetts böra tas in i paragrafen. I övrigt har paragrafen endast justerats språkligt. Kapitlet reglerar hur man överklagar ett beslut enligt vapenlagen. Paragrafen motsvarar närmast 42 § nuvarande vapenlag. Enligt vårt förslag skall emellertid polismyndighetens beslut överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Detta innebär enligt 14 § första stycket lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar att överklagande skall göras till länsrätten. Kammarrätten skall få pröva ett överklagande av länsrättens avgörande endast om kammarrätten meddelat prövningstillstånd. Vårt förslag har behandlats närmare i avsnitt 7. Paragrafen motsvarar 43 § nuvarande vapenlag. Den har ändrats i enlighet med vårt förslag till ändrad instansordning. I övrigt har paragrafen endast justerats språkligt. I kapitlet har samlats bemyndiganden för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. I paragrafen har samlats sådana bemyndiganden som endast gäller regeringen. Punkten a motsvarar 1 § tredje stycket nuvarande vapenlag. Punkten b har ingen motsvarighet i nuvarande vapenlag. Enligt bemyndigandet får regeringen närmare precisera förutsättningarna för att ett skjutvapen skall anses som effektbegränsat. Punkten c bemyndigar regeringen att meddela bestämmelser som motsvarar de som finns i 45 § första och andra styckena nuvarande vapenlag. Förslaget har behandlats i avsnitt 6. Punkten d motsvarar 8 § tredje stycket nuvarande vapenlag. Punkten e bemyndigar regeringen att utfärda nödvändiga föreskrifter för att skall kunna anpassa sig till EG:s skjutvapendirektiv och direktiv om explosiva varor såvitt gäller överföring av skjutvapen och ammunition till ett annat land inom unionen respektive EES. Bestämmelsen är generellt utformad för att regeringen vid behov skall kunna införa krav på tillstånd till överföring av skjutvapen och ammunition även i förhållande till andra länder. Förslaget har behandlats i avsnitt 5.6. Punkten f bemyndigar regeringen att utfärda sådana bestämmelser som finns i 22 § andra stycket och 28 b § nuvarande vapenlag. Förslaget har behandlats i avsnitt 6. I paragrafen har samlats bemyndiganden som gäller regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Punkten a motsvarar 5 § fjärde stycket nuvarande vapenlag. Punkten b motsvarar 9 § fjärde stycket nuvarande vapenlag. Punkten c motsvarar 18 § andra stycket nuvarande vapenlag. Punkten d motsvarar 25 b § nuvarande vapenlag. Punkten e motsvarar 26 § femte stycket nuvarande vapenlag. Punkten f motsvarar 48 § nuvarande vapenlag. Punkten g bemyndigar regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att meddela nödvändiga föreskrifter vad gäller utfärdande av europeiska skjutvapenpass, för att skall kunna anpassa sig till EG:s skjutvapendirektiv. Punkten h bemyndigar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter för att kunna medge personer bosatta i tillstånd att förvärva skjutvapen i ett annat land. Ett sådant medgivande kan i vissa fall krävas enligt bestämmelserna i . Punkten i bemyndigar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om att en person som förvärvat ett skjutvapen i och som är bosatt i ett främmande land skall underrätta den staten om förvärvet. Sådan underrättelseskyldighet följer av artikel 8 i vapendirektivet och har behandlats i avsnitt 5.5. Paragrafen är ny. Den grundar sig på ett förslag från Utredningen om rättsliga förhållanden i samband med försvarets fredsfrämjande samarbete med andra länder. Enligt paragrafen får regeringen besluta att lagen inte skall gälla för skjutvapen och ammunition som innehas av en främmande stats militära styrka vid besök i inom ramen för internationellt samarbete. Bakgrunden är att det vid internationellt samarbete av förevarande slag är önskvärt att all materiel, inklusive skjutvapen och ammunition, utan onödiga tullformaliteter och tillstånd kan föras mellan de länder som deltar i samarbetet. Det förekommer att regeringen fattar beslut om införsel av bl.a. skjutvapen till för att möjliggöra besök av en militär styrka från ett främmande land. Detta har ansetts kunna ske med hänsyn till att den främmande statens militära styrka är den svenska statens gäst i och att de skjutvapen som medförs vid besöket därvid skulle omfattas av undantaget för staten i 44 § nuvarande vapenlag. Genom den föreslagna bestämmelsen ges regeringen en uttrycklig rätt att fatta sådana beslut. Vi anser det angeläget att detta sker utan att avvakta beredningen av den ovan nämnda utredningens övriga förslag. Bemyndigandet för regeringen att fatta beslut om undantag från vapenlagen gäller endast främmande staters militära styrkor. Något behov av att låta bestämmelsen omfatta även andra väpnade enheter torde inte finnas. Första och andra punkterna innebär att den nuvarande vapenlagen ersätts med den föreslagna lagen . Tidpunkten för ikraftträdande har valts så att det skall vara möjligt för att till ikraftträdandet ha utarbetat nya föreskrifter och allmänna råd till vapenlagstiftningen samt ha förberett utfärdandet av europeiska vapenpass. Tredje punkten motsvarar andra punkten i övergångsbestämmelserna till nuvarande vapenlag med den ändringen att även nuvarande vapenlag har lagts till uppräkningen av äldre författningar. Bestämmelsen innebär att ett tillstånd som meddelats enligt äldre författningar kommer att gälla även enligt den nya lagen. Detsamma gäller sådana deklarationsbevis som anges i bestämmelsen. Fjärde punkten innebär att den som sedan tiden före innehar ett start- eller signalvapen som laddas med patroner även fortsättningsvis får inneha vapnet utan tillstånd. Femte punkten avser den skärpning som föreslås av kraven för innehav av ammunition enligt 12 § första stycket vapenlagen (2 kap. 8 § första stycket förslaget till ny vapenlag). Den som vid lagens ikraftträdande lagligen innehar ammunition, som han eller hon inte får inneha enligt den nya lydelsen av bestämmelsen, har möjlighet att antingen söka särskilt tillstånd till innehavet enligt 2 kap. 8 § andra stycket eller att begära att staten löser in ammunitionen enligt bestämmelserna i 7 kap. En ansökan om tillstånd måste göras före . Enligt sjätte punkten gäller bestämmelserna i den nya lagen vid prövning även av sådana ansökningar som har kommit in till polismyndigheten men inte avgjorts före ikraftträdandet. Enligt sjunde punkten, som har utformats enligt Lagrådets förslag, skall bestämmelserna i nuvarande vapenlag tillämpas i fråga om överklagande av beslut, om polismyndighetens beslut meddelats före ikraftträdandet av den nya lagen. Detta innebär att beslut som har meddelats av polismyndigheten före ikraftträdandet skall överklagas till . beslut får sedan överklagas till kammarrätten i den utsträckning som bestämmelserna i nuvarande vapenlag medger. Som framgår av sjätte punkten skall dock den nya lagens materiella bestämmelser alltid tillämpas vid prövning i sak av ett ärende efter ikraftträdandet. Sammanfattning av betänkandet Vapenlagen och EG(SOU 1994:4) Utredningens uppgift har varit att se över vapenlagstiftningen. I detta har ingått att undersöka vilka ändringar i denna som behövs för att de krav som ställs vid ett medlemskap i skall uppfyllas och att utarbeta förslag till sådana ändringar. Vi har också haft i uppdrag att göra en språklig och systematisk översyn av vapenlagen och att ta upp vissa andra frågor om vapenlagstiftningen. Utgångspunkten för en anpassning till har varit av , den europeiska gemenskapens grundläggande rättskälla, och det direktiv utfärdade om kontroll av förvärv och innehav av vapen (91/477/EEG, nedan vapendirektivet).