prop · GJ0364 · 1996-01-01 00:00:00 — I det föregående har regeringen förslagit ett nytt system för återbetalning av mervärdesskatt till kommuner och landsting. Denna förändring föreslås regleras genom en ökning av de generella statsbidragen till kommuner och landsting ökas med respektive . Även om de båda befintliga anslagen på statsbudgeten är förslagsvis betecknade - och alltså kan merbelastas så länge de används för sitt av avsedda ändamål - anser regeringen, mot bakgrund av de stora anslagsbelopp som det rör sig om och de även procentuellt sett betydande merbelastningarna utöver den beräknade statsbudgeten, att bör anvisa erforderliga medel på tilläggsbudget. För enkelhetens skull bör detta ske över två tilläggsbudgetanslag, ett för kommunbidragen och ett för landstingsbidragen. I propositionen har regeringen vidare föreslagit ett nytt statligt utjäm- ningsbidrag till kommuner och landsting. Detta bidrag motsvaras volymmässigt av en utjämningsavgift, som kommuner och landsting skall betala till staten. Utjämningsavgiften bör redovisas på en särskild inkomsttitel på statsbudgetens inkomstsida. På statsbudgetens utgiftssida bör ett förslagsanslag finnas för utjämningsbidraget till kommuner och landsting. Detta anslag bör anvisas på tilläggsbudget under innevarande budgetår och beräknas till totalt , varav avser kommuner och avser landsting. Inkomsttiteln bör beräknas till det sammanlagda beloppet, dvs. Beloppen har beräknats utifrån preliminära beräkningar (se avsnitt 3.4). kommer att göra definitiva beräkningar avseende utjämningsbidrag och utjämningsavgifter . De slutliga beloppen kan därför komma att avvika från ovan redovisade belopp. En förändring av ut- jämningsbidraget kommer emellertid att motsvaras av en lika stor förändring av utjämningsavgiften. Den sammanlagda effekten blir därmed statsfinansiellt neutral. 11.1 Lagen om generellt statsbidrag till kommuner och landsting 1 och 2 §§ Paragraferna innehåller bestämmelser om att generellt statsbidrag till kommuner och landsting fördelas mellan kommuner respektive landsting med ett fast belopp per invånare i kommunen eller året före bidragsåret. Beloppet bestäms av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer utifrån de medel som har anslagit för generellt statsbidrag till kommuner respektive landsting och antalet invånare året före bidragsåret. 3 § Enligt paragrafen skall de landstingsfria kommunerna betraktas som både kommuner och landsting och de får därför bidrag enligt denna lag både som kommun och landsting. 4 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer fastställer beloppen enligt 1 och 2 §§. 5 § fastställer bidragets storlek samt meddelar bidragsåret varje kommuner och landsting om storleken av dess bidrag. 6 § Paragrafen anger hur bidraget skall betalas ut och motsvarar 14 § i den nuvarande lagen om statligt utjämningsbidrag till kommuner och 10 § i lagen om skatteutjämningsbidrag till landsting. 7 § Enligt denna paragraf får skattemyndighetens beslut överklagas hos regeringen. Den nya lagen träder i kraft och bestämmelser om detta finns i lagen (1995:000) om införande av lagen (1995:000) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting, lagen (1995:000) om utjämningsbidrag till kommuner och landsting och lagen (1995:000) om utjämningsavgift för kommuner och landsting. 11.2 Lagen om utjämningsbidrag till kommuner och landsting 1 § Paragrafen innehåller den grundläggande bestämmelsen om att kommuner och landsting kan få utjämningsbidrag av staten för inkomst- och kostnadsutjämning. 2 § Paragrafen innehåller definitioner av vissa termer som används i lagen. En del av dessa har förts över i princip oförändrade från 2 § lagen (1992:670) om statligt utjämningsbidrag till kommuner och 3 § i lagen (1992:671) om skatteutjämningsbidrag till landsting. Begreppen standardkostnad och strukturkostnad är nya. De förklaras närmare i avsnitt 6.2. De kommuner som inte ingår i ett landsting skall enligt denna parpgraf betraktas som såväl en kommun som ett landsting. Detta innebär att en kommun som inte ingår i ett landsting kan få bidrag både som en kommun och ett landsting. 3 § Enligt denna paragraf beräknas en kommuns eller ett landstings struktur- kostnad som summan av standardkostnaderna för vissa särskilt angivna verk- samheter och icke verksamhetsanknutna kostnader. För kollektivtrafik beräknas också standardkostnaden. Regeringen meddelar bestämmelser om hur kostnaden skall fördelas mellan kommuner och landsting. 4 § Enligt denna paragraf får en kommun eller ett landsting som har ett garanterat skatteunderlag som överstiger det uppräknade skatteunderlaget ett bidrag av staten. För att kunna beräkna en kommuns bidrag måste först det garanterade skatteunderlaget för kommunen fastställas och detta görs på följande sätt. Antalet invånare i kommunen multipliceras med den uppräknade medelskattekraften. Detta belopp minskas sedan med kommunens uppräknade skatteunderlag. Skillnaden mellan dessa belopp multipliceras med den skattesats som fastställts enligt 8 § andra stycket, varvid bidraget erhålles. Bidraget till ett landsting beräknas på samma sätt. Om skillnaden blir negativ får kommunen eller inget bidrag. Paragrafen motsvaras av 3 § lagen (1992:670) om statligt utjämningsbidrag till kommuner, men den garanterade nivån är annorlunda definierad. 5 § En kommun eller ett landsting kan enligt denna paragraf få ett bidrag av staten om den beräknade strukturkostnaden per invånare överstiger den för hela landet genomsnittliga strukturkostnaden per invånare. Skillnaden mellan dessa belopp multipliceras med antalet invånare i kommunen eller året före bidragsåret, varvid bidraget fås. Om skillnaden blir negativ får kommunen eller inget bidrag. 6 § Paragrafen motsvarar 10 § i den nuvarande lagen om statligt utjämningsbidrag till kommuner och 7 § i lagen om skatteutjämningsbidrag till landsting. 7 § Paragrafen motsvarar 11 § i den nuvarande lagen om statligt utjämningsbidrag till kommuner och 6 § andra stycket i lagen om skatteutjämningsbidrag till landsting. 8 § Paragrafen motsvarar 12 § i den nuvarande lagen om statligt utjämningsbidrag till kommuner och 8 § i lagen om skatteutjämningsbidrag till landsting med den skillnaden att den uppgift som avses här är uppgiften om de preliminära bidragen. 9 § Paragrafen motsvarar 13 § andra stycket i den nuvarande lagen om statligt utjämningsbidrag till kommuner och 9 § andra stycket i lagen om skatteutjämningsbidrag till landsting med den skillnaden att uppgiften som här avses är uppgiften om bidragens storlek. 10 § Paragrafen motsvarar 14 § i den nuvarande lagen om statligt utjämnings- bidrag till kommuner och 10 § i lagen om skatteutjämningsbidrag till landsting. 11 § Paragrafen motsvarar 15 § i den nuvarande lagen om statligt utjämnings-bidrag till kommuner och 11 § i lagen om skatteutjämningsbidrag till landsting. Den nya lagen träder i kraft och bestämmelser om detta finns i lagen (1995:000) om införande av lagen (1995:000) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting, lagen (1995:000) om utjämningsbidrag till kommuner och landsting och lagen (1995:000) om utjämningsavgift för kommuner och landsting. 11.3 Lagen om utjämningsavgift för kommuner och landsting 1 § Enligt denna paragraf skall en kommun eller ett landsting under vissa förut- sättningar som framgår av lagens bestämmelser betala en utjämningsavgift till staten. 2 § Denna paragraf innehåller samma definitioner som 2 § lagen om utjämningsbidrag till kommuner och landsting dock med den skillnaden att bidragsåret i stället benämns avgiftsår. 3 § Denna paragraf överensstämmer med 3 § i lagen om utjämningsbidrag till kommuner och landsting. 4 § Enligt denna paragaf skall en kommun eller ett landsting som har ett garanterat skatteunderlag som understiger det uppräknade skatteunderlaget betala en avgift till staten. Avgiften beräknas på följande sätt. Antalet invånare i en kommun multipliceras med den uppräknade medelskattekraften för riket, varvid kommunens garanterade skatteunderlag fås. Om detta understiger kommunens uppräknade skatteunderlag skall kommunen betala en utjämningsavgift till staten. Avgiften motsvarar skillnaden mellan skatteunderlagen multiplicerad med skattesatsen enligt 7 § andra stycket. Avgiften för ett landsting beräknas på samma sätt. 5 § Om en kommuns eller ett landstings beräknade strukturkostnad per invånare understiger den för hela landet genomsnittliga strukturkostnaden per invånare skall kommunen eller enligt denna paragraf betala en avgift till staten. Avgiften beräknas på följande sätt. Skillnaden mellan kommunens strukturkostnad per invånare och den för landet genomsnittliga strukturkostnaden per invånare multipliceras med antalet invånare i kommunen eller året före avgiftsåret. 6 - 11 §§ Dessa paragrafer överensstämmer med paragraferna 6 - 11 §§ i lagen om ut- jämningsbidrag till kommuner och landsting dock med den skillnaden att bidragsåret i stället benämns avgiftsår och att bidrag ersatts med avgift. Den nya lagen träder i kraft och bestämmelser om ikraft- trädande av lagen finns i lagen (1995:000) om införande av lagen (1995:000) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting, lagen (1995:000) om utjämningsbidrag till kommuner och landsting och lagen (1995:000) om utjämningsavgift för kommuner och landsting. 11.4 Förslag till lag om införande av lagen (1995:000) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting, lagen (1995:000) om utjämningsbidrag till kommuner och landsting och lagen (1995:000) om utjämningsavgift för kommuner och landsting 1 § Paragrafen innehåller bestämmelse om att lagen (1995:000) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting, lagen (1995:000) om utjämningsbidrag till kommuner och landsting och lagen (1995:000) om utjämningsavgift för kommuner och landsting samt lagen om införande av denna lag skall träda i kraft och tillämpas första gången i fråga om bidrags- och . 2 § Enligt denna paragaraf upphävs dels nuvarande lagen (1992:670) om statligt utjämningsbidrag till kommuner dels nuvarande lagen (1992:671) om skatteututjämningsbidrag till landsting. 3 § Enligt denna paragraf gäller att i fråga om statligt utjämningsbidrag och skatteutjämningsbidrag för och skall de upphävda lagarna fortfarande tillämpas. 4 § Enligt denna paragraf skall regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, fastställa ett referensbidrag för varje kommun respektive för varje landsting. Referensbidraget för en kommun utgörs av summan av det statliga utjämningsbidraget till kommunen för , bidraget för med anledning av skattereformens effekter (prop. 1993/94:150, bil. 7) samt bidraget till missbrukarvård och ungdomsvård minskad med det avdrag som görs från kommunens skatteinkomster. Ett landstings referensbidrag utgörs av summan av skatte- utjämningsbidraget för samt ersättningar för sjukresor minskad med det avdrag som görs från skatteinkomster. 5 § Paragrafen anger att vad som senare i lagen benämns bidragsminskning eller bidragsökning är skillnaden mellan en kommuns eller ett landstings referensbidrag och det bidrag eller avdrag som kommunen eller skulle fått om lagen (1995:000) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting, lagen (1995:000) om utjämningsbidrag till kommuner och landsting och lagen (1995:000) om utjämningsavgift för kommuner och landsting hade gällt redan för . 6 § Enligt denna paragraf skall vad som sägs i denna lag om landsting också tillämpas i fråga om kommuner som inte ingår i något landsting. 7 § Enligt första stycket begränsas den sammanlagda bidragsminskningen till per invånare i en kommun . För de kommuner vars uppräknade skattekraft för översteg garantinivån i det statliga utjämningsbidraget enligt lagen (1992:670) om statligt utjämningsbidrag till kommuner gäller enligt andra stycket att den sammanlagda bidragsminskningen för hela införandeperioden får uppgå till högst per invånare i en kommun . 8 § Paragrafen innehåller en bestämmelse om att den sammanlagda bidragsminskningen också begränsas genom att de kommuner som får beräknade sammanlagda bidragsminskningar som överstiger eller får ett fast införandetillägg. Enligt andra stycket motsvarar det fasta införandetillägget skillnaden mellan beloppsgränserna enligt 7 § och en kommuns sammanlagda beräknade bidragsminskning. 9 § Enligt denna paragraf begränsas bidragsminskningen ytterligare på så sätt att de kommuner vars beräknade bidragsminskningar överstiger per invånare i kommunen får ett rörligt införandetillägg som succesivt trappas ned . 10 § Enligt denna paragraf begränsas bidragsminskningen för de kommuner vars uppräknade skattekraft för översteg garantinivån i det statliga utjämningsbidraget enligt lagen (1992:670) om statligt utjämningsbidrag till kommuner. Även dessa kommuner får ett rörligt införandetillägg. 11 § Enligt denna paragraf begränsas den årliga bidragsökningen per invånare på så sätt att för de kommuner som får beräknade bidragsökningar införs ett rörligt införandeavdrag. Införandeavdraget för är eller, om bidragsökningen är mindre än detta belopp, den faktiskt beräknade ökningen. är avdraget eller, om bidragsökningen är mindre än detta belopp den faktiskt beräknade ökningen. är avdraget eller, om bidragsökningen är mindre än detta belopp den faktiskt beräknade ökningen. 12 § Denna paragraf innebär att den sammanlagda bidragsminskningen begränsas för ett landsting till per invånare i . 13 § Enligt första stycket begränsas bidragsminskningen på så sätt att de landsting som får sammanlagda bidragsminskningar som överstiger får ett fast införandetillägg. Enligt andra stycket motsvarar det fasta införandetillägget skillnaden mellan beloppsgränsen enligt första stycket och sammanlagda beräknade bidragsminskning . 14 § Enligt denna paragraf införs en årlig begränsning av bidragsminskningen för ett landsting som innebär att minskningen inte får överstiga per invånare. Om bidragsminskningen överstiger detta belopp så får ett rörligt införandetillägg. 11.5 Lagen om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting 1 § Enligt denna paragraf skall det för reglering av kommuners och landstings kostnader för ingående mervärdesskatt som inte har dragits av enligt bestämmelserna i mervärdesskattelagen (1994:200) hos finnas två stycken räntebärande konton. Det skall finnas ett konto för kommunerna och ett för landstingen. Kontona kallas för kommunkonto respektive landstingskonto. 2 § Första meningen har getts samma lydelse som i lagrådsremissen. Den formuleringen uttrycker bättre den grundläggande skyldigheten för kommunerna och landstingen att betala in till kontona. Att inbetalningen i praktiken görs av skattemyndigheten framgår av andra meningen i paragrafen. Paragrafen innebär att alla kommuner och landsting skall betala in medel till kommunkontot respektive landstingskontot. Inbetalningarna till respektive konto görs efter att beloppet har dragits av i samband med och på motsvarande sätt som gäller för utbetalning av kommunalskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. 3 § skall enligt första stycket fastställa ett belopp per invånare för kommuner respektive ett belopp per invånare för landstingen (tillskott) avseende nästkommande år. Beloppen per invånare är således lika för alla kommuner respektive för alla landsting. Inbetalningarna till respektive konto skall motsvara det av fastställda tillskottet multiplicerat med antalet invånare i kommunen eller året före inbetalningsåret. För de kommuner som inte ingår i ett landsting gäller enligt andra stycket att tillskottet utgörs av summan av de båda fastställda tillskotten. 4 § skall beräkna tillskotten så att kommunernas och landstingens inbetalningar till respektive konto med hänsyn tagen till räntan på kontot så nära som möjligt motsvarar utbetalningarna från kontot. Avräkning skall göras i samband med att tillskotten fastställs. över tiden skall summan av inbetalningarna motsvara summan av utbetalningarna. 5 § Av första stycket framgår att kommuner och landsting kan ansöka om ersättning från kontona för den ingående mervärdesskatt som inte är avdragsgill enligt bestämmelserna i mervärdesskattelagen (1994:200). Enligt andra stycket får kommunalförbund ansöka om ersättning från både kommun- och landstingskontot för ingående mervärdesskatt som inte är avdragsgill enligt mervärdesskattelagen. Fördelningen mellan kommun- respektive landstingskontot görs i förhållande till kommunernas och landstingens deltagande i kostnaderna för förbundets verksamhet. Detta är en ändring jämfört med den nuvarande lagen (1994:1799) om kommuners och landstings hantering av mervärdeskatt för . 6 § Enligt denna paragraf skall bestämmelserna i 8 kap. 9, 10, 15 och 16 §§ mervärdesskattelagen (1994:200) tillämpas vid utbetalning. 7 § Enligt första stycket får kommuner och landsting ansöka om ersättning från kontona för de ökade kostnader som till följd av bestämmelserna om mervärdesskatt uppkommer vid upphandling avseende egen verksamhet inom sjukvård, tandvård, social omsorg och utbildning. Ersättning till kommun och landsting kan även utgå då kommunen och lämnar bidrag till näringsidkare för dennes verksamhet inom nämnda områden. Första stycket överensstämmer i princip med 2 § i den nuvarande lagen om kommuners och landstings hantering av mervärdeskatt för . Av andra stycket framgår att utbetalning görs på motsvarande sätt till kom- munalförbund och sådant beställarförbund som bedriver försöksverksamhet enligt lagen (1994:566) om lokal försöksverksamhet med finansiell samordning mellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst. Detta stycke överensstämmer i princip med 2 § i den nuvarande lagen. Tredje stycket motsvarar 3 § i den nuvarande lagen om kommuners och landstings hantering av mervärdesskatt för . 8 § i skall enligt denna paragraf även fort- sättningsvis, liksom , administrera systemet och besluta om utbetalning från kontona. 9 § eller beslut enligt denna lag får överklagas hos regeringen. Den nya lagen träder i kraft . Lagen (1994:1799) om kommuners och landstings hantering av mervärdesskatt för skall dock gälla i fråga om förhållanden som hänför sig till tiden före . De för kommunerna och landstingen angivna tillskotten som skall betalas in till respektive konto har beräknats med utgångspunkt i de totala belopp som kommunerna respektive landstingen beräknas komma att tillföras vid införandet av det nya systemet (avsnitt 9.3). 11.6 Lagen om ändring i lagen (1965:269) med särskilda bestämmeler om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. 4 § Andra stycket har ändrats redaktionellt. Ändringen i fjärde stycket innebär dels att hänvisningen till lagen (1987:560) om skatteutjämningsavgift inte finns kvar på grund av att lagen upphörde att gälla vid utgången av , dels att nya hänvisningar har lagts in i lagen om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting, lagen om utjämningsavgift för kommuner och landsting, lagen om utjämningsbidrag till kommuner och landsting samt lagen om generellt statsbidrag till kommuner och landsting. Femte stycket har upphävts eftersom delavräkning av preliminära kommunal- skattemedel som görs i dagens system avskaffas fr.o.m. . Ändringen i sjätte stycket innebär att en kollektiv avräkning av kom- munalskattemedel mellan staten och kommunerna respektive landstingen skall göras fr.o.m . 2.1 Förslag till lag om utjämningsbidrag till kommuner och landsting Härigenom föreskrivs följande. 1 § Kommuner och landsting kan för inkomst- och kostnadsutjämning få utjämningsbidrag från staten enligt denna lag. 2 § I denna lag används följande termer i den betydelse som anges här: Bidragsår: Det år under vilket bidraget betalas ut. Garanterat skatteunderlag: De beskattningsbara inkomster för en kommun eller ett landsting som motsvarar den uppräknade medelskattekraften, multiplicerad med antalet folkbokförda invånare i kommunen eller året före bidragsåret. Uppräknat skatteunderlag: De sammanlagda beskattningsbara inkomsterna enligt skattemyndighetens årliga taxeringsbeslut enligt 4 kap. 2 § taxeringslagen (1990:324) om taxering till inkomstskatt året före bidragsåret för en kommun eller ett landsting, uppräknade med uppräkningsfaktorerna enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. Uppräknad medelskattekraft: Totalsumman av uppräknade skatteunderlag för hela landet, dividerad med antalet invånare i landet året före bidragsåret. Standardkostnad: Teoretiskt beräknad kostnad för vissa verksamheter eller icke verksamhetsanknutna kostnader. Strukturkostnad: Summan av standardkostnaderna för kommunen eller . Med landsting avses i denna lag i tillämpliga delar också kommuner som inte ingår i ett landsting. 3 § Kommuner och landsting vars garanterade skatteunderlag överstiger det uppräknade skatteunderlaget har rätt till ett bidrag som motsvarar mellanskillnaden, multiplicerad med en skattesats som fastställs enligt 8 § andra stycket. 4 § Kommuner och landsting vars strukturkostnad per invånare överstiger den för landet genomsnittliga strukturkostnaden per invånare har rätt till ett bidrag som motsvarar mellanskillnaden, multiplicerad med antalet invånare i kommunen eller året före bidragsåret. 5 § En kommuns eller ett landstings strukturkostnad utgörs av summan av standardkostnaderna för var och en av följande verksamheter och icke verksamhetsanknutna kostnader: För kommuner: Barnomsorg, äldreomsorg, individ- och familjeomsorg, grundskola, gymnasieskola, vatten och avlopp, gator och vägar, näringslivs- och sysselsättningsfrämjande åtgärder, byggkostnader, uppvärmningskostnader, befolkningsminskning, svagt befolkningsunderlag, kallortstillägg samt administration, resor och räddningstjänst. För landsting: Hälso- och sjukvård, högskoleutbildning och kallortstillägg. Delat huvudmannaskap: Kollektivtrafik. 6 § Vid fördelning inom ett län av bidrag för kollektivtrafik mellan kommuner och landsting skall dessa få hälften var. 7 § Ändras indelningen av kommuner eller landsting, beräknas bidraget på grund- val av den indelning som gäller vid bidragsårets ingång. 8 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om beräkningen av bidragen enligt 3 och 4 §§. Regeringen skall fastställa de skattesatser som skall tillämpas enligt 3 §. När regeringen fastställer skattesatserna skall hänsyn tas till överenskommelser mellan och kommunerna inom landstingsområdet om en ändrad fördelning av uppgifterna inom området och den förändrade fördelning av den sammanlagda landstings- och kommunalskatten som följer av överenskommelserna. 9 § skall året före bidragsåret lämna uppgift till varje kommun och landsting om preliminära bidrag enligt 3 och 4 §§. 10 § fastställer den uppräknade medelskattekraften året före bidragsåret. fastställer bidragens storlek samt lämnar bidragsåret uppgift till varje kommun och landsting om bidragets storlek. 11 § Bidraget skall under bidragsåret betalas ut i samband med och på motsvarande sätt som gäller för utbetalningen av kommunalskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. 12 § eller skattemyndighetens beslut enligt denna lag får överklagas hos regeringen. Föreskrifter om ikraftträdande av denna lag meddelas i lagen (1995:000) om införande av lagen (1995:000) om utjämningsbidrag till kommuner och landsting och lagen (1995:000) om utjämningsavgift för kommuner och landsting. 2.2 Förslag till lag om utjämningsavgift för kommuner och landsting Härigenom föreskrivs följande. 1 § Kommuner och landsting skall under de förutsättningar som anges i denna lag betala en utjämningsavgift till staten. 2 § I denna lag används följande termer i den betydelse som anges här: Avgiftsår: Det år under vilket avgift betalas.