prop · GJ03200 · 1996-01-01 00:00:00 — Andra t.ex. kommun framhåller det riktiga i att så sker men att det naturligtvis inte får betyda att lägeskommunens insyn syftar till att begränsa skolans möjligheter att genomföra sin undervisning. Skälen för regeringens förslag: Fristående skolor står under tillsyn av och skall delta i den nationella uppföljning och utvärdering som bedriver. skall utöva tillsyn över hur skolorna uppfyller skollagens och läroplanens krav. Utbildningens resultat i alla dess delar bör stå i fokus för tillsynen. Stor vikt bör även fästas vid kraven på lärares kompetens. Elevernas rätt till utbildning av god kvalitet kräver att tillsynen som dels inriktas mot förutsättningarna för en likvärdig utbildning, dels inriktas mot hur skolan uppnår målen för utbildningen. När utövar tillsyn vid en fristående skola redovisas resultatet av tillsynen i en rapport. som rapporten fastställs fattar ett beslut, av vilket det antingen framgår att skolan i fråga alltjämt uppfyller villkoren för godkännande eller att skolan i visst/vissa avseende(n) inte uppfyller villkoren. I det senare fallet får skolan återkomma till med skriftligt besked om vilka åtgärder skolan avser att vidta för att avhjälpa de påtalade bristerna. Om skolan inte rättar till bristerna återkallas godkännandet. tillsyn över fristående skolor syftar till att garantera föräldrar och elever, som väljer en fristående skola, att skolans utbildning motsvarar de kvalitetskrav som respektive läroplan förutsätter. I och med att antalet fristående skolor ökar och att det nu föreslås att kraven för godkännande skärps, blir det också naturligt att i sin tillsyn, i större utsträckning än , kommer att få anledning att återkalla beslut om godkännande. För att kunna garantera att eleverna får en likvärdig utbildning som svarar mot statens krav bör i sin tillsyn särskilt ge akt på om skolan bedriver sin verksamhet i enlighet med skollagens och läroplanernas värdegrund och allmänna mål. bör i sin bedömning kunna använda sig av samtliga tillgängliga uppgifter för att avgöra om undervisningen i den fristående skolan överensstämmer med den värdegrund som skall förmedlas i det offentliga skolväsendet. Om i sin tillsyn finner att undervisningen i den fristående skolan inte lever upp till dessa krav, skall beslutet om godkännande återkallas. bör också i sin tillsyn särskilt noga ge akt på huruvida skolan är öppen för alla. Om finner att skolan tillämpar urvalsmetoder som inte är förenliga med principen om öppenhet skall detta föranleda att godkännande återkallas. Likaså kan givetvis bristande lärarkompetens leda till att skolans godkännande respektive rätt till bidrag återkallas. Tillsynen bör utövas i form av både föranmälda och oanmälda besök på de fristående skolorna. Ett sådant förfarande kan vara ett effektivt sätt att kontrollera att skolan verkligen lever upp till de statliga kraven. Genom att tillsynen vilar på en instans, , kan kraven på rättssäkerhet uppfyllas, så att tillsynen sker på ett enhetligt sätt och att enhetliga bedömningsgrunder tillämpas över hela landet. Regeringen ser det som väsentligt att den kommun där skolan är belägen har insyn i verksamheten. Denna insyn är en förutsättning för att kommunen skall kunna göra en rättvis bedömning av skolans bidragsbehov grundat på skolans åtaganden och elevernas behov. Den kommunala insynen innebär också en garanti för att offentliga medel för utbildning används för avsedda ändamål. Genom att kommunen har insyn i den fristående skolan kan förståelsen för den fristående skolans särart och förutsättningar fördjupas som förutsättningarna bör öka för en dialog kring möjligheterna till en för båda parter meningsfull sam- verkan. Sådan samverkan bör t.ex. vara möjlig vad gäller speciella lokaler, idrottsanläggningar, hemspråksundervisning, skolhälsovård, viss administration etc. Ett samarbete mellan kommunala och fristående skolor kan också stimulera den pedagogiska utvecklingen genom fortbildningssamarbete med utbyte av pedagogiska erfarenheter och idéer. Regeringen föreslår att den kommun där en fristående skola är belägen skall ha rätt till insyn i den fristående skolans verksamhet. Om en kommun i samband med sin insyn finner anledning att ifågasätta om den fristående skolan lever upp till kraven för sitt godkännande, får kommunen hänskjuta frågan till som prövar om tillsyn skall genomföras. Regeringen anser att fristående skolor som får offentligt stöd, skall vara skyldiga att delta i den kommunala uppföljningen och utvärderingen av skolan i den utsträckning som lägeskommunen finner erforderlig. Kommunen förutsätts därvid ta speciell hänsyn till den fristående skolans pedagogiska särart. Härigenom kan alla skolor i en kommun jämföras, vilket är en förutsättning för en verklig valfrihet. uppföljning och utvärdering av fristående skolor skall ses som ett stöd för elevernas rätt till en likvärdig utbildning. De fristående skolornas skyldighet att delta i uppföljning och utvärdering syftar inte till att likrikta skolorna utan till att göra alternativen tydliga och till att underlätta valet mellan dessa alternativ för elever och vårdnadshavare. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Ingen som är eller har varit verksam vid en| | fristående skola som avses i 9 kap. skollagen skall obehörigen få| | röja vad han eller hon i den elevvårdande verksamheten har fått | | veta om någons personliga förhållanden eller uppgift i ärende om| | tillrättaförande av en elev eller om skiljande av en elev från | | vidare studier. och utredarens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 7 kap. 9 § sekretesslagen (1980:100) gäller sekretess inom det offentliga skolväsendet för vissa uppgifter om i huvudsak enskildas personliga förhållanden. Fristående skolor omfattas inte av offentlighetsprincipen och sekretesslagen är inte tillämplig på deras verksamhet. Enligt regeringens mening är det otillfredsställande att den som är verksam eller har varit verksam vid en fristående skola inte omfattas av lagstadgad tystnadsplikt. En bestämmelse som i allt väsentligt motsvarar vad som gäller i det allmännas verksamhet bör införas i skollagen. Fristående skolor definieras i skollagen som skolor som - vid sidan av de skolformer som anordnas av det allmänna - anordnas av enskilda fysiska eller juridiska personer. De bestämmelser som finns i skollagen om fristående skolor omfattar inte alla skolor som kan falla in under definitionen. För att bl.a. undvika gränsdrag- ningsproblem bör bestämmelsen om tystnadsplikt endast avse sådana skolor som omfattas av 9 kap. skollagen. 10.1 Vissa internationella skolor -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Regeringen får medge att en internationell | | skola tar emot andra elever än sådana som skolorna är avsedda för.| -------------------------------------------------------------------- Skälen för regeringens förslag: Enligt 9 kap. 5 § skollagen får skolpliktiga barn som endast bor i eller som har andra skäl att få utbildning i en internationell skola, fullgöra sin skolplikt i en sådan skola, om skolan är godkänd för ändamålet av . För godkännande krävs att skolans utbildning som helhet betraktad är likvärdig med . Skolan skall förmedla kunskaper och färdigheter som underlättar fortsatt skolgång utomlands. Undervisning i svenska språket och om svenska förhållanden skall meddelas i den omfattning som de i landet bosatta eleverna behöver. De internationella skolorna omfattas inte av det bidragssystem som beslutade om . De har inte rätt till bidrag från kommunerna, utan de får statsbidrag i särskild ordning. finns sex internationella skolor: i , Bladins skola i och i , Lycée Français , samt Tyska skolan. Lycée Français omfattar samtliga stadier från förskola till gymnasium. Den grundades som en särskild avdelning inom men övergick 1962 till att bli en självständig stiftelse. Skolan följer den franska läroplanen och undervisningen sker på franska. Därtill kommer undervisning i svenska, svensk geografi, historia och samhällskunskap. Skolan har ca 350 elever. av eleverna är stadigvarande boende i . Den nuvarande Tyska skolan öppnades . Skolan följer de kulturpolitiska riktlinjer som rekommenderar för en bikulturell skola (Begegnungsschule). En Begegnungsschule är en skola där två språk och kulturer möts. Båda språken undervisas som modersmål upp till den tyska studentexamen. Skolan är komplett utbyggd från förskola till gymnasium. Ca 500 elever finns varav ungefär två tredjedelar är stadigvarande boende i . har vid genomförd tillsyn över utbildningen vid Lycée Français respektive Tyska skolan konstaterat, att skolorna väl uppfyller kraven för godkännande av en internationell skola för skolpliktiga elever. Däremot står skolornas elevrekrytering i strid med bestämmelsen i 9 kap. 5 § skollagen, eftersom skolorna även tar emot barn som stadigvarande bor i . Skolorna har därefter undersökt möjligheterna att i stället bli godkända som fristående skolor enligt 9 kap. 2 § skollagen och ansökt om att bli godkända som sådana skolor. Ansökningarna har senare återtagits, eftersom de båda skolorna inte anser sig kunna uppfylla kraven på att en fristående skola i huvudsak skall följa svensk läroplan. Både Lycée Français och Tyska skolan har som framgått lång tradition i . Dessa skolor bör kunna fortsätta att existera som internationella skolor. Enligt regeringens uppfattning ligger det ett värde i att kunna erbjuda även ett antal elever, som stadigvarande bor i landet, en sådan internationellt inriktad utbildning. Vi föreslår därför att ett tillägg görs till skollagens 9 kap. 5 §, som ger regeringen rätt att medge att en internationell skola får ta emot andra elever än sådana som avses i första meningen. Det kan bli aktuellt att i sådana fall bestämma att denna rätt skall avse ett visst antal elever. 10.2 Fristående särskolor och fristående gymnasiesärskolor m.m. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: skall förklara en fristående | | särskola respektive en fristående gymnasiesärskola berättigad till| | bidrag. Sådan förklaring skall inte lämnas om skolans verksamhet| | skulle innebära påtagliga negativa följder för skolväsendet i | | lägeskommunen eller, när det gäller fristående gymnasiesärskolor,| | även i närliggande kommuner. En förklaring om rätt till bidrag | | skall kunna återkallas, om skolans verksamhet förändras så att det| | innebär påtagliga negativa följder för lägeskommunen eller, för | | gymnasiesärskolans del, också närliggande kommuner. | | beslut i ärenden om bidrag skall kunna överklagas | | hos allmän förvaltningsdomstol. | | Den kommun där en fristående särskola eller en fristående | | gymnasiesärskola, som får kommunala bidrag, är belägen skall ha | | insyn i skolans verksamhet. Skolorna skall också vara skyldiga | | att delta i uppföljning och utvärdering. Skäl för regeringens förslag: Utvecklingsstörda barn får enligt 9 kap. 1 § skollagen fullgöra sin skolplikt i en fristående särskola, om skolan är godkänd för ändamålet av Skolverket.I likhet med vad som gäller för fristående gymnasieskolor krävs inget godkännande för att driva en fristående gymnasiesärskola. Däremot kan en sådan skola av regeringen förklaras berättigad till bidrag av elevernas hemkommuner. Det innebär att skall pröva om en godkänd fristående särskola skall ha rätt till bidrag. En utgångspunkt bör vara att regelverket skall vara så likartat som möjligt för fristående särskolor och fristående gymnasiesärskolor jämfört med andra fristående skolor. Våra förslag i fråga om kraven för att bli godkänd respektive bidragsberättigad (kapitel 6 och 7) bör därför också gälla dessa skolor. I likhet med vad som föreslås för fristående gymnasieskolor bör det vara och inte längre regeringen som prövar ärenden om rätt till bidrag för fristående gymnasiesärskolor. På samma sätt som när det gäller fristående grundskolor och fristående gymnasiesärskolor bör en förklaring om rätt till bidrag inte lämnas om skolans verksamhet innebär påtagliga negativa följder för skolväsendet i lägeskommunen eller, när det gäller gymnasiesärskolor, också i närliggande kommuner. Rätten till bidrag bör också kunna återkallas om verksamheten förändras. Samma regler om insyn och skyldighet att delta i uppföljning och utvärdering bör också gälla fristående särskolor och fristående gymnasiesärskolor som får offentliga bidrag. Fristående särskolor och fristående gymnasiesärskolor skall tilldelas bidrag av elevernas hemkommuner. Om den fristående skolan inte kommer överens om annat med elevernas hemkommuner skall dessa erlägga det belopp som regeringen beslutat. Regeringen har ännu inte behövt fastställa något sådant belopp. Någon förändring av dessa regler föreslås inte. 11 Kommitté för uppföljning -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: En expertkommitté bör tillsättas för att | | följa utvecklingen av bidragsgivningen till fristående skolor. förslag: Kommittén föreslår att systemet för den kommunala bidragsgivningen skall följas upp och utvärderas genom en delrapport när de nya bestämmelserna tillämpats och en slutrapport när de tillämpats . Remissinstanserna: understryker vikten av att utvärderingen av systemet noggrant följer reformens ekonomiska konsekvenser för kommunerna. tillstyrker och föreslår att företrädare för fristående skolor skall ingå i utvärderingsgruppen. Skälen för regeringens bedömning: Flera remissinstanser har uttryckt oro för att en del kommuner inte skulle komma att beräkna sina bidrag till de fristående skolorna på ett korrekt sätt utan utsätta skolorna för godtycke. Regeringen anser det viktigt att de nya reglerna för bidragsgivning till fristående skolor, som bygger på ett fungerande samarbete mellan kommuner och skolor, samt de resursfördelningsregler som därvid tillämpas följs upp och utvärderas. Vidare bör även effekterna av de nya reglerna för glesbygden belysas. Därför avser vi att tillsätta en expertkommitté med uppgift att följa hur bidragsgivningen fungerar och vilka effekter den får för såväl fristående skolor som för kommuner. Vi anser det rimligt att kommittén till sig knyter en referensgrupp med olika berörda intressenter. 12 Befrielse från undervisning i religionskunskap -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Rätten till befrielse från undervisning i | | religionskunskap för elever som tillhör vissa trossamfund upp- | | hävs. Arbetsgruppens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: , , i , Judiska i , utbildningsnämnd, Kristna Råd, Föreningen i Religionskunskap, , , , , och Skola samt , , och kommuner tillstyrker förslaget. Evangelisk-lutherska kyrkan i och Lutherska Bekännelsekyrkan i avstyrker. Skälen för regeringens förslag: Enligt 3 kap. 12 § första stycket skollagen skall på begäran av en skolpliktig elevs vårdnadshavare eleven befrias från skyldighet att delta i annars obligatoriska inslag i verksamheten, om det med hänsyn till särskilda omständigheter inte är rimligt att kräva att eleven deltar. Befrielse skall alltid medges från undervisning i religionskunskap, om eleven tillhör ett trossamfund, som har regeringens tillstånd att i skolans ställe ombesörja sådan undervisning, och eleven visar att han deltar i denna (3 kap. 12 § andra stycket skollagen). Enligt 15 kap. 13 § skollagen gäller motsvarande för den som efter skolpliktens upphörande genomgår utbildning inom det offentliga skolväsendet eller annan utbildning med stöd av skollagen. Beslut i frågan fattas av rektorn. Om elevens vårdnadshavare kräver det, skall begäran om befrielse prövas av styrelsen för utbildningen eller, för elever utanför det offentliga skolväsendet, av den styrelse som ansvarar för i elevens hemkommun. Avslås begäran vid sådan prövning, får beslutet överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Enligt förordningen (SKOLFS 1991:13) om tillstånd för vissa trossamfund att anordna undervisning i religionskunskap får följande trossamfund i skolans ställe anordna undervisning i religionskunskap. Mosaiska församlingarna i , och 3. Lutherska Bekännelsekyrkan i 6. Islamiskt Centrum i och 7. Undervisning i religionskunskap som trossamfund anordnar skall i huvudsak motsvara den undervisning som skolan meddelar. En elev som deltar i sådan undervisning skall i fråga om betyg behandlas som om ämnet inte ingår i läroplanen. Möjligheten att befrias i enlighet med skollagen 3 kap. 12 § andra stycket tycks utnyttjas endast av ett fåtal elever. /95 saknade 1066 elever i hela landet slutbetyg i ämnet religionskunskap i årskurs 9. I av dessa uppgavs orsaken till avsaknad av slutbetyg vara "befrielse". (1993/94:UbU1) har med anledning av Fri- och rättighetskommitténs förslag förutsatt att regeringen noga skulle följa och analysera om bestämmelsen i 3 kap. 12 § andra stycket skollagen om befrielse från religionskunskap borde finnas kvar. Med anledning av uttalandet har en arbetsgrupp inom analyserat frågan och föreslagit att det åberopade avsnittet i skollagen upphävs. Dessa överväganden återfinns i en promemoria från (PM Befrielse från undervisning i religionskunskap) som remissbehandlats. och har vidare inkommit med framställningar om att 3 kap. 12 § andra stycket i skollagen upphävs. De nya läroplanerna slår fast att undervisningen i skolan skall vara icke- konfessionell. Undervisningen skall vara saklig och allsidig. Det betonas att alla föräldrar med samma förtroende skall kunna skicka sina barn till skolan, förvissade om att barnen inte blir ensidigt påverkade till förmån för den ena eller andra åskådningen. Syftet med undervisningen i ämnet religionskunskap är att öka elevernas kunskaper om religioner och livsåskådningar och ge dem möjlighet att arbeta med egna reflektioner och frågor kring existentiella och etiska problem. Undervisningen skall främja en öppen diskussion kring frågor om tros- och livsåskådning och bidra till att möten med människor från olika traditioner och kulturer sker med respekt för vars och ens egenart. Kunskaper om tro och den etik som förvaltats av den kristna traditionen ingår i undervisningen för att eleverna skall kunna tillgodogöra sig och förstå mycket av innehåll och uttryck i svensk och västerländsk konst, musik, litteratur, historia och samhällsutveckling. Flertalet remissinstanser framhåller att skolans undervisning i religions- kunskap utgör en väsentlig del av en elevs utbildning. Särskilt understryks dess roll för att utveckla elevernas kunskap om såväl den egna som andras kulturer, traditioner och värderingar som grund för förståelse och tolerans. Katolska biskopsämbetet anför t.ex. i sitt remissyttrande att det som undervisningen i religionskunskap skall ge är så viktigt att ingen elev bör gå miste härom. Judiska instämmer i att skolan bör förmedla kunskaper om olika religioner och livsåskådningar för att utveckla elevernas förståelse för alla människors lika värde. Kristna Råd framhåller att en icke-konfessionell religionsundervisning som omfattar alla elever har blivit en tradition man vill värna om och att borttagande av möjligheten till befrielse är en konsekvens av en lång tids praxis. Undervisning i religionskunskap kan, enligt , ses som en rättighet som bör tillkomma alla barn som ett led i att öka förståelsen för andra människors sätt att tänka och därigenom bidra till att öka toleransen och minska främlingsfientligheten i samhället. För skolan är det en väsentlig uppgift att utveckla elevernas förståelse för andra kulturer, traditioner och värderingar. Det vore att beröva skolan viktiga verktyg i arbetet med att främja tolerans och förståelse i det mångkulturella samhälle som skolan speglar, om de elever som har en annan religiös bakgrund än flertalet elever inte skulle delta i undervisningen i religionskunskap. Vi bedömer det som angeläget att på alla sätt bidra till att minska motsättningar mellan människor från olika kulturer och länder och med olika religioner. Skolan är den gemensamma plats där alla barn bör få en likvärdig utbildning och tillräckliga kunskaper för ett framtida samhälle. Alla elever bör därför delta i undervisningen i religionskunskap. En speciell åsikt hos eleven eller i elevens hemmiljö skall inte vara skäl för befrielse från en undervisning som bygger på läroplanens gemensamma värdegrund. Skolan måste utforma verksamheten så att varje elev kan delta. Befrielse på grund av särskilda omständigheter På begäran av vårdnadshavaren kan en elev befrias från skyldighet att delta i annars obligatoriska inslag i verksamheten om det med hänsyn till särskilda omständigheter inte är rimligt att kräva att eleven deltar (3 kap. 12 § första stycket skollagen). Av förarbeten till skollagen (prop. 1985/86:10 s. 89 f.) framgår att utrymmet för befrielse kan avse inslag i undervisningen som är meningslösa för eleven därför att han redan mer än väl behärskar det som skall uppnås med inslaget. Befrielsen kan också motiveras av att inslaget upplevs som utmanande mot bakgrund av elevens speciella inställning och hemmiljö. I propositionen framhålls att bestämmelsen skall tillämpas med återhållsamhet. Kristna Råd och Föreningen i Religionskunskap hör till de remissinstanser som är tveksamma till att behålla denna möjlighet till befrielse och framhåller att den bör tillämpas mycket restriktivt. Regeringen delar inställningen att en sådan möjlighet skall tillämpas endast undantagsvis. Någon förändring av möjligheten till befrielse föreslås dock inte . I fråga om befrielse från religionsundervisningen måste åtaganden enligt gällande internationella konventioner beaktas. En av remissinstanserna, Evangelisk-lutherska kyrkan i , avvisar den i promemorian föreslagna förändringen av skollagen och hävdar att förslaget strider mot gällande internationella konventioner. har bl.a. åtagit sig att respektera föräldrars rätt att tillförsäkra sina barn en uppfostran och undervisning som står i överensstämmelse med deras egen övertygelse. Frågan om gällande internationella konventioner behandlades av (bet. 1993/94:KU24, rskr. 1993/94:246) med anledning av propositionen 1993/94:117 Inkorporering av och andra fri- och rättighetsfrågor. I propositionen betonades vikten av att de fri- och rättigheter som åtagit sig att respektera verkligen kan garanteras i förhållande till alla medborgare. I de fall skolans hållning strider mot den övertygelse som en förälder hyser bryts dock två delvis skilda synsätt mot varandra. Ett synsätt utgår från föräldrarnas ansvar som fostrare och samhällets plikt att respektera de val som föräldrarna träffar. Ett annat synsätt är det som bl.a. kommer till uttryck i och som fäster avgörande vikt vid barnets rätt till en utbildning som utvecklar respekt för demokratiska värderingar. Dessa båda synsätt behöver emellertid inte vara oförenliga, vilket också framgår av ett beslut av Europeiska kommissionen för mänskliga rättigheter. I sitt avgörande uttalade kommissionen att föreskriften i artikel 2 i tilläggsprotokollet av om respekt för föräldrars religiösa och filosofiska övertygelse måste läsas tillsammans med artikelns första mening som föreskriver att ingen må förvägras rätt till undervisning . Eftersom denna mening inleder och dominerar artikeln måste enligt kommissionen slutsatsen dras att föräldrars övertygelse endast kan respekteras i den mån den inte står i konflikt med barnets grundläggande rätt till utbildning. Det innebär att föräldrar inte på grund av sin rätt till övertygelse kan vägra barnet rätten till utbildning. Regeringen förklarade att den fäste avgörande vikt vid det allmänna synsätt som kommissionen anlagt, nämligen att det grundläggande är barnets rätt till undervisning och att föräldrars rätt till respekt för sin övertygelse måste ses i ljuset härav. beslöt i enlighet med regeringens förslag.