prop · GJ03115 · 1996-01-01 00:00:00 — I övrigt tillämpas lagen I övrigt gäller lagen (1996:000) (1946:807) om handläggning av om domstolsärenden för domstolsärenden. En tingsrätt handläggningen. skall bestå av en lagfaren domare. Upphävs ett beslut om skuldsanering, blir en borgen eller annan säkerhet som tredje man har ställt för betalning av belopp som avses i 8 § första stycket 3 ogiltig, om inte tredje mannen kände till eller borde känt till de i 27 § första stycket 1 angivna omständigheterna eller medverkade till att gäldenären åsido- satt sina förpliktelser enligt 27 § första stycket 2. 29 § -------------------------------------------------------------------- be- beslut slut att avvisa eller avslå en att avvisa eller avslå en ansökan ansökan om skuldsanering, in- om skuldsanering, inleda skuld- leda skuldsanering eller fast- sanering eller fastställa en ställa en skuldsanering över- skuldsanering överklagas till klagas till den tingsrätt som den tingsrätt som avses i 21 §. avses i 21 §. Detsamma gäller Detsamma gäller kronofogdemyn- kronofogdemyndighetens beslut dighetens beslut att avskriva att avskriva ett ett skuldsaneringsärende från skuldsaneringsärende från vidare vidare handläggning. Överklagandet Överklagandet skall ges in till skall ges in till kronofogdemyndigheten inom tre kronofogdemyndigheten för beslut. Vid veckor för beslutet. överklagande gäller lagen (1996:000) om domstolsärenden, om inte annat följer av denna lag. skall inte vara part i dom- stolen. beslut om att överlämna ett skuldsaneringsärende till tingsrätt får inte överklagas. Detsamma gäller ett beslut varigenom en ansökan om skuldsanering förklaras vilande. 31 § Hovrätten får inte pröva ett överklagande av ett beslut av en tingsrätt, om inte hovrätten meddelat prövningstillstånd. -------------------------------------------------------------------- Prövningstillstånd behövs inte, Prövningstillstånd behövs inte, om överklagandet avser ett be- om överklagandet avser ett be- slut som rör någon annan än en slut som rör någon annan än en part, ett beslut genom vilket part, ett beslut genom vilket tingsrätten ogillat jäv mot en tingsrätten ogillat jäv mot en domare eller ett beslut genom domare eller ett beslut genom vilket en missnöjesanmälan eller vilket ett överklagande har ett överklagande har avvisats. -------------------------------------------------------------------- I fråga om meddelade pröv- ningstillstånd skall 54 kap. 11 § tredje stycket tillämpas. Denna lag träder i kraft . 2.27 Förslag till lag om ändring i sjölagen (1994:1009) Härigenom föreskrivs att 12 kap. 3 § och 18 kap. 10 § sjölagen (1994:1009) skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 12 kap. 3 § Den som ansöker om upprättande av en begränsningsfond skall betala fondbeloppet till rätten eller ställa tillfredsställande säkerhet för detta. I ansökningen, som skall vara skriftlig, skall sökanden redogöra för omständigheterna i saken och lämna uppgift om namn och adress på dem som kan antas vilja anmäla fordringar mot fonden. -------------------------------------------------------------------- I ärenden om begränsningsfond I ärenden om begränsningsfond gäller lagen (1946:807) om gäller lagen (1996:000) om handläggning av domstolsärenden, domstolsärenden, om inte annat om inte annat sägs i detta sägs i detta kapitel. 18 kap. 10 § Sjöförklaring inom landet hålls av den tingsrätt som enligt 21 kap. 1 § utsetts att vara sjörättsdomstol. Behörig är den domstol som är närmast den hamn eller ort där sjöförklaringen skall hållas enligt 9 §. Regeringen kan dock för en viss hamn förordna att en annan av sjörättsdomstolarna skall vara behörig, om det är ändamålsenligt med hänsyn till trafikförbindelserna och övriga förhållanden. -------------------------------------------------------------------- Om annat inte följer av denna Om annat inte följer av denna lag, gäller för sjöförklaring inför lag, gäller för sjöförklaring inför domstol lagen (1946:807) om domstol lagen (1996:000) om handläggning av domstolsärenden. Vid sammanträde för sjöförklaring skall rätten bestå av en lagfaren domare som ordförande och två personer med kunskap om och erfarenhet av sjöfart. Åtminstone en av de senare bör ha grundlig erfarenhet från tjänst som fartygs- eller maskinbefäl på handelsfartyg och ha utövat en sådan tjänst. Rätten utser för varje sjöförklaring de särskilda ledamöterna från en förteckning som upprättar för varje sjöfartsinspektionsdistrikt. Förteckningen skall uppta minst tjugo personer. Om det är ändamålsenligt i ett visst fall att en person med särskild sakkunskap deltar, får rätten tillkalla en sådan person att inträda som ytterligare ledamot i rätten även om han inte är upptagen i förteckningen. De särskilda ledamöterna skall vara svenska medborgare. Den som är underårig eller i konkurstillstånd eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § får inte vara ledamot. De särskilda ledamöterna har rätt till ersättning av allmänna medel enligt bestämmelser som meddelas av regeringen. I , och hålls sjöförklaring för ett svenskt fartyg av den domstol som är behörig enligt det landets lag. I övrigt hålls sjöförklaring utomlands av svensk utlandsmyndighet som enligt bemyndigande av har sådan behörighet. Om det lämpligen kan ske skall vid sjöförklaringen delta två av myndigheten tillkallade, i sjöfart kunniga personer, helst svenska, danska, finska eller norska medborgare, mot vilka inte förekommer jäv som gäller mot domare. Är ett deltagande av person med särskild sakkunskap ändamålsenligt i ett visst fall, får myndigheten tillkalla även en sådan person. På en ort där behörig svensk utlandsmyndighet inte finns, hålls sjöförklaringen av behörig dansk, finsk eller norsk utlandsmyndighet. I fråga om sjöförklaring inför en utlandsmyndighet gäller bestämmelserna om sjöförklaring vid domstol i tillämpliga delar. får dock inte ta upp ed eller utfärda vitesföreläggande. Denna lag träder i kraft . 2.28 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. dels att 54 och 56 §§ skall upphöra att gälla, dels att 52, 53, 55 och 62 §§ skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 52 § -------------------------------------------------------------------- I fråga om överklagande Vid överklagande gäller lagen tillämpas lagen (1946:807) om (1996:000) om domstolsärenden om handläggning av domstolsärenden inte annat föreskrivs i denna om inte annat föreskrivs i lag. Därvid gäller beträf- fande överklagandet vad som föreskrivs om ansökan i den la- gen. 53 § -------------------------------------------------------------------- Tingsrätten skall vid avgöran- Vid handläggningen av ärendet de av ärendet bestå av en lag- består tingsrätten av en ju- faren domare och tre nämndemän. Om det finns sär- Vid handläggning i övrigt av skilda skäl med hänsyn till ären- ärendet är tingsrätten domför med dets beskaffenhet, får tingsrät- en lagfaren domare. ten dock bestå av en juristdo- mare och tre nämndemän. 55 § -------------------------------------------------------------------- Tingsrättens beslut får av den disciplinansvarige eller det allmänna överklagas till hovrät- ten. Om tingsrätten har meddelat ett beslut som avses i 34 § andra stycket eller av- slagit ett yrkande om att verkställighet tills vidare inte skall få ske, får talan mot beslutet föras särskilt. -------------------------------------------------------------------- Hovrättens beslut får inte Ett beslut av hovrätten får överklagas. 62 § -------------------------------------------------------------------- Ett beslut om ersättnings- Ett beslut om ersättningsskyl- skyldighet som fattats av en dighet som fattats av en sådan sådan chef i Försvarsmakten som chef i Försvarsmakten som avses avses i 20 §, av en annan i 20 §, av en annan myndighet än myndighet än Försvarsmakten, Försvarsmakten, eller av en kom- eller av en kommun, ett lands- mun, ett landsting eller en ting eller en kyrklig kommun kyrklig kommun får överklagas av får överklagas av den disciplin- den disciplinansvarige till ansvarige hos tingsrätten.Bestämmelserna itingsrätten.Bestämmelserna i 50-53 §§, 55 § första stycket 50-53 och 55 §§ gäller vid sådant första meningen och andra överklagande. stycket samt 56 § gäller vid så- dant överklagande. -------------------------------------------------------------------- Om överklagandet hos tings- rätten avser endast frågan om ersättningsskyldighet, skall dock vad som är föreskrivet om rättegången i tvistemål tillämpas. Avser talan ett beslut om både disciplinpåföljd och ersättnings- skyldighet, skall tingsrätten, om den disciplinansvarige begär det eller det annars finns skäl för det, handlägga frågan om er- sättningsskyldighet som särskilt mål i den för tvistemål före- skrivna ordningen. Denna lag träder i kraft . Har ett mål om ersättningsskyldighet redan inletts vid tingsrätt när lagen träder i kraft gäller dock fortfarande äldre bestämmelser. 2.29 Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (1995:450) Härigenom föreskrivs att 48, 50 och 51 §§ marknadsföringslagen (1995:450) skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 48 § -------------------------------------------------------------------- Vid handläggning av ärenden Vid handläggning av ärenden som som avses i 42 § andra stycket avses i 42 § andra stycket skall skall ha bestå av en den sammansättning som anges i juristdomare eller av en 45 § första stycket. Vid hand- juristdomare och en ekonomisk läggning som avses i 3 och 4 §§ expert. Om det finns särskilda lagen (1946:807) om handlägg- skäl med hänsyn till ärendets ning av domstolsärenden skall beskaffenhet, får tingsrätten tingsrätten dock bestå av en dock ha den sammansättning som lagfaren domare. I sådana fall anges i 45 § första stycket. får även en ekonomisk expert delta i tingsrätten. 50 § Om något annat inte följer av denna lag, skall föreskrifterna i rätte- gångsbalken om tvistemål där förlikning om saken inte är tillåten tillämpas på mål om förbud eller åläggande enligt 14, 15 eller 17 § och mål om marknadsstör- ningsavgift enligt 22 §. I mål om skadestånd enligt 29 § gäller vad som är föreskrivet i rätte- gångsbalken om tvistemål där förlikning om saken är tillåten. -------------------------------------------------------------------- Vid I ärenden som avses i 42 § skall lagen (1946:807) om andra stycket gäller lagen handläggning av domstolsärenden (1996:000) om domstolsärenden, tillämpas i ärenden som avses i om något annat inte följer av 42 § andra stycket, om något denna lag. annat inte följer av denna lag. 51 § -------------------------------------------------------------------- Vad som sägs i 49, 50 och 52 Vad som sägs i 49, 50 och 52 kap. om hov- kap. och i 39 § rätten skall i mål och ärenden första stycket lagen (1996:000) enligt denna lag i stället gälla om domstolsärenden om hovrätten . skall i mål och ärenden enligt denna lag i stället gälla . Denna lag träder i kraft . 2.30 Förslag till lag om ändring i lagen (1995:000) om företagsrekonstruktion Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1995:000) om företagsrekonstruktion dels att 4 kap. 3 § skall upphävas, dels att 4 kap. 1 och 2 §§ skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 kap. 1 §1 -------------------------------------------------------------------- Om inte annat föreskrivs, gäl- Om inte annat föreskrivs, gäl- ler för rättens handläggning en- ler lagen (1996:000) om dom- ligt denna lag lagen stolsärenden för rättens handlägg- (1946:807) om handläggning av ning enligt denna lag. -------------------------------------------------------------------- Vid handläggning enligt 3 kap. tillämpas dock rättegångs- balkens bestämmelser om hand- läggningen av tvistemål. 2 §2 -------------------------------------------------------------------- En sådan förhandling som avses En sådan förhandling som avses i 3 kap. 23 § första stycket i 3 kap. 23 § första stycket skall äga rum så snart som möj- skall äga rum så snart som möj- ligt. Vid förhandlingen ligt. Om rekonstruktören, gälde- tillämpas bestämmelserna i nären eller en borgenär uteblir om huvud- från förhandlingen, hindrar det förhandling i tvistemål. Om inte att ackordsfrågan prövas och rekonstruktören, gäldenären eller avgörs. en borgenär uteblir från förhand- lingen, hindrar det inte att ackordsfrågan prövas och avgörs. -------------------------------------------------------------------- Rättens avgörande sker genom beslut. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1 Lydelse enligt prop. 1995/96:5. 2 Lydelse enligt prop. 1995/96:5. 3 Ärendet och dess beredning I promemoria En ny ärendelag behandlas frågor om hanteringen av sådana ärenden vid allmän domstol som inte skall handläggas enligt (RB) eller förvaltningslagen. Promemorians lagförslag finns i bilaga 1. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning av remissvaren finns tillgänglig i (dnr Ju92/323). Regeringen tar i detta ärende upp de frågor som har behandlats i promemorian. I detta sammanhang tar regeringen även upp vissa av (Ju 1989:06) i betänkandet Domstolarna inför 2000-talet - Arbetsuppgifter och förfaranderegler (SOU 1991:106) behandlade frågor om testamentsexekutors uppgiftsskyldighet och om handläggningen av ärenden som gäller lösöreköp eller kallelse av okända borgenärer. Utredningens lagförslag i dessa delar finns i bilaga 3. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissin- stanserna har tagits in i Ds 1993:5 (i bilaga 1). I Ds 1993:5 finns också en sammanställning över remissvaren (särskilt avsnitten II:5, II:8 och II:9). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådet har i huvudsak godtagit förslagen men också föreslagit vissa justeringar. Regeringen har på de allra flesta punkter följt Lagrådets förslag. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. Vi återkommer till Lagrådets synpunkter i avsnitten 7.1, 7.2, 7.4, 7.15 och 8 samt i författningskommentaren. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Vid tingsrätterna förekommer dels sådan rättsvård som innefattar rättskipning i klassisk mening, dels annan rättsvård. gäller endast rätt- skipningen och balkens regler skiljer mellan tvistemål och brottmål. Annan rättsvård omfattar vitt skilda ärenden, t.ex. om registrering av bouppteckning, anordnande av förvaltarskap, tillstånd till adoption, dödande av förkommen handling, byte av släktnamn och tillstånd enligt bolagslagstiftningen. har också tillkommit ärenden av en ny typ, nämligen sådana som kommer till tingsrätt genom överklagande av en förvaltningsmyndighets beslut (t.ex. enligt utsökningsbalken). Grovt sett kan man indela ärendena i ansökningsärenden, an- mälningsärenden, överklagandeärenden och officialprövningsärenden. utövades all rättsvård vid de allmänna domstolarna med tillämpning av reglerna för mål rättegångsbalk. Den lösningen blev emellertid omöjlig att bygga vidare på när den nuvarande infördes . Vid tillkomsten av den balken ansåg man sig nämligen - för att få genomslagskraft för reformen - behöva gå fram med relativt stor stränghet när det gällde tre bärande principer för reformen, nämligen de s.k. muntlighets-, omedelbarhets- och koncentrationsprinciperna. kom att innebära att saken i ett mål i de allra flesta fall skulle avgöras efter en muntlig och sammanhållen huvudförhandling vid vilken bevisningen presenterades i ett skick. Denna ordning medförde ett krav på att alla tvistemål först skulle utredas under en förberedelse som i allmänhet skulle vara i huvudsak muntlig. Brottmålen skulle utredas genom förundersökning hos polis och åklagare. De ursprungliga bestämmelserna i den nya skulle - om de tillämpats fullt ut även utanför rättskipningens område - ha lett till oacceptabla resultat framför allt till följd av utformningen av kraven på förberedelse och huvudförhandling. Ärendena är nämligen till helt övervägande del relativt enkla och okomplicerade och något behov av muntlighet finns normalt inte. Processlagberedningen framhöll att förfarandet i fråga om ärenden i långt högre grad än beträffande rättegångsmål, där partsförhandlingen utgör tyngd- punkten, måste anpassas efter skiftande förhållanden. För den skull valde man för ärendena en ny lösning, nämligen en särskild och relativt enkel förfarandelag, lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden, den s.k. ärendelagen. Ärendelagen kom att gälla ärenden angående rättsvård som tingsrätt skall ta upp självmant eller efter ansökan och som inte enligt lag eller författning skall handläggas i den ordning som föreskrivs för tvistemål eller brottmål. Undantag görs för ärenden som angår straff eller annan med brott förenad påföljd. Lagen är inte på samma sätt som byggd på muntlighet, omedelbarhet och koncentration och förfarandet är inte som enligt uppdelat i ett förberedande skede och ett skede för avgörande. Endast vissa frågor regleras direkt. Beträffande alla andra frågor gäller det som sägs i om tvistemål i den mån det är tillämpligt . Normalt är handläggningen helt skriftlig. Om sökanden eller någon annan som ärendet angår bör höras muntligen för att ärendet skall kunna prövas, kan dock domstolen kalla honom eller henne att komma till en förhandling. Bland övriga frågor som regleras särskilt kan nämnas vissa frågor om ansökan, om inhämtande av yttrande och om domstolens sammansättning. Ett ärende avgörs genom beslut och vid överklagande av ett domstolsbeslut tillämpas samma regler som vid överklagande av ett processuellt beslut i ett tvistemål eller brottmål, dvs. reglerna om överklagande av beslut i 52 och 56 kap. RB. Trots att det kan röra sig om ett materiellt beslut tillämpar man alltså inte som vid överklagande av en dom reglerna i 50, 51 eller 55 kap. RB. Tillämpningsområdet för ärendelagen har undan för undan och särskilt kommit att utvidgas. Från att urspungligen ha avsett endast enklare ärenden, främst sådana där det inte förekommer något egentligt partsförhållande, har ärendelagen kommit att bli tillämplig också för andra ärenden som inte ansetts passa för en hantering direkt enligt . Detta gäller bl.a. sådana fall som kommer till tingsrätterna genom överklagande. Bakom denna utveckling ligger bl.a. att den primära beslutsnivån för en del ärendetyper flyttats från domstol eller ett domstolsliknande organ till en förvaltningsmyndighet. Överklagande till tingsrätt kan numera förekomma enligt bl.a. , utsökningsbalken, aktiebolagslagen (1975:1385), lagen (1976:206) om felparkeringsavgift, konkurrenslagen (1993:20), skuldsane- ringslagen (1994:334) och lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsva- ret, m.m. som ersatte lagen (1986:644) om disciplinförseelser av krigsmän m.m. Ytterligare lagar kan förväntas komma att innehålla regler om överklagande till tingsrätt. I de flesta av de nu berörda ärendena förekommer två eller flera parter som står mot varandra. är det en myndighet som står mot en enskild part. Antalet ärenden som vid tingsrätterna läggs upp som domstolsärenden är närmare 30 000 . Härtill kommer att det finns många ärenden vid de allmänna dom- stolarna som inte läggs upp som domstolsärenden men för vilka ärendelagen ändå i princip är tillämplig och i undantagsfall kan få faktisk betydelse (t.ex. boupp- teckningsärenden). Även när det gäller handläggning enligt - tvistemål eller brottmål - kan det förekomma ärenden, nämligen såvitt gäller processuella frågor (RB-ärenden). I allmänhet handläggs de processuella frågorna inom ramen för ett pågående mål. Även mera fristående RB-ärenden kan dock förekomma, t.ex. om kvarstad innan talan ännu har väckts, om förordnande av offentlig försvarare under förundersökning, om bevisupptagning åt annan domstol och om bevisupptagning till framtida säkerhet. har på grundval främst av betänkanden avgivna av (Ju 1977:06) och (Ju 1989:06) varit föremål för en omfattande översyn och modernisering. Detta har inneburit att ganska många bestämmelser i balken har mjukats upp. Det ställs exempelvis inte längre samma krav på hållande av huvudförhandling som förut och även i många andra hänseenden har förfarandet gjorts enklare. Ärendelagen har aldrig varit föremål för någon mera allmän reform. Endast vid några få tillfällen har det skett ändringar i ärendelagen. har dock lagen varit föremål för uppmärksamhet i mer allmänna reformsammanhang och flera radikala förslag har presenterats. Bl.a. lade i betänkandet Domstolarna inför 2000-talet (SOU 1991:106) fram ett förslag till ny förfarandelag som skulle ersätta inte bara den nuvarande ärendelagen utan också den för de allmänna förvaltningsdomstolarna gällande förvaltningsprocesslagen (1971:291, FPL). Det rörde sig alltså om en för de båda domstolstyperna gemensam processlag. En sammanställning över remissinstanserna och remissvaren finns i Ds 1993:5. Utredningens förslag ledde inte till lagstiftning. I stället togs frågor om en ny ärendelag för de allmänna domstolarna upp i den nu aktuella departementspromemorian. En redogörelse för det omfattande reformbehovet när det gäller ärendelagen lämnas i avsnitt 5. I avsnitt 6 tas upp frågor om den nuvarande ärendelagen bör ersättas av en ny eller om man bör tillgodose reformbehovet på något annat sätt. Några av de mera allmänna frågorna om hur ett nytt förfarande skall utformas behandlas närmare i avsnitt 7. Ett av problemen avser den situationen att ett beslut av en förvaltningsmyndighet överklagas till tingsrätt (avsnitt 7.3). Vad frågan gäller är om den myndighet som har fattat beslutet skall kunna uppträda som part i domstolen, när ingen annan myndighet kan uppträda på partssidan mot den som överklagar. Något oegentligt betecknas i det praktiska rättslivet sådana ärenden vanligtvis som enpartsärenden . I avsnitt 8 behandlas frågan vad en domstol skall göra när den finner att den inte är behörig att handlägga ett visst mål eller ärende. Normalt måste i detta fall avvisning ske, men för vissa fall förekommer regler om att fallet i stället skall lämnas över till en behörig domstol. Det som övervägs är i vad mån reglerna angående överlämnande kan byggas ut. I avsnitten 9 och 10 behandlas frågor om registreringen av mål och ärenden och om domar och slutliga beslut skall behöva särskilda nummerbeteckningar. I avsnitt 11 behandlas några frågor om nedflyttning av den primära domstolspröv- ningen från hovrätt till tingsrätt när det gäller överklagande av vissa länsstyrelsebeslut. Frågor om testamentsexekutors uppgiftsskyldighet behandlas i avsnitt 12 och i avsnitten 13 och 14 behandlas frågor om handläggningen av ärenden om lösöreköp respektive kallelse på okända borgenärer. 5 Reformbehovet när det gäller domstolsärendenas hantering Det har alltid förekommit vissa problem kring tillämpningen av ärendelagen. En typ av problem har gällt frågor om gränsdragningen mellan och ärendelagen. Distinktionen mellan det som skall anses vara rättskipning i klassisk mening och det som skall anses vara annan rättsvård är nämligen långt ifrån skarp. En annan typ av problem har gällt frågor om i vilka fall bestämmelser skall tillämpas när det saknas bestämmelser i ärendelagen. En tredje typ har gällt frågor om vad man bör göra när det även i saknas bestämmelser. Särskilt gränsdragningsfrågorna har dock vållat allt mindre bekymmer i takt med att lagstiftningen har hunnit sätta sig . Andra tillämpningsproblem accentueras emellertid av att det till ärendelagen förs nya typer av ärenden, t.ex. utsökningsärenden, skuldsaneringsärenden och ärenden enligt den nya konkurrenslagen.