prop · GJ03164 · 1996-01-01 00:00:00 — har kontakterna mellan den sydossetiska huvudstaden och förbättrats, men har fredsprocessen åter stagnerat. Representationen har även organiserat flera konferenser och seminarier främst om rättsliga spörsmål. Tillsammans med ODIHR samordnade den och deltog i den internationella övervakningen av de georgiska president- och parlamentsvalen . Representationen har vidare hjälpt till att utarbeta olika lagförslag, till exempel om en ombuds-mannainstitution. Dessutom har den med FN, som har mandat att förhandla om konflikten rörande Abchasien, diskuterat förutsättningarna för att upprätta ett gemensamt FN/OSSE-kontor för mänskliga rättigheter i Suchumi. 3.13 Konflikten om och Minskgruppen pågår en väpnad konflikt om enklaven , som ligger i , men har armenisk befolkningsmajoritet som eftersträvar större självständighet. accepterar endast begränsad autonomi för enklaven. Konflikten har vållat stort mänskligt lidande, med tiotusentals döda och över en miljon fördrivna och flyktingar. har haft överläggningar med parterna inom den så kallade Minskprocessen om en varaktig politisk lösning på konflikten som skulle ge betydande autonomi men inom territorium. ESK beslöt 1992 att , huvudstad, skulle bli säte för en fredskonferens för konflikten. Eftersom förutsättningar att påbörja konferensen inte förelåg, bildades något senare den så kallade Minskgruppen i syfte att förbereda konferensen. Minskgruppen består av konfliktens parter och ett antal särskilt intresserade OSSE-stater. är medlem av Minskgruppen tillkomst och fungerade under ett drygt år som dess ordförande respektive samordförande. sökte som ordförande kanalisera de parallella ryska fredsansträngningarna in i Minskprocessen. har Minskgruppen ett samordförandeskap. var således ordförande tillsammans med då övertog roll. Samordförandeskapet har resulterat i en betydligt bättre samordning av medlingsansträngningarna. Under förhandlingarna uttryckte parterna önskemål om att få en eventuell överenskommelse tryggad av verkligt internationella fredsbevarande styrkor ledda av . Den svenske ordföranden undersökte intresset bland OSSE-staterna för en sådan operation. Gensvaret var positivt och toppmötet i fattade ett principbeslut om en fredsbevarande insats, under förutsättning av konkreta framsteg i förhandlingsprocessen. En fredsbevarande militär insats i skulle bli den första inom ram. En militär stabsgrupp har etablerats av för att planera en eventuell insats. är i princip berett att bidra med personal och/eller finansiella resurser till en eventuell fredsbevarande insats i . Trots intensiva förhandlingar och ansträngningar av både samordförandeskapet och Minskgruppens medlemmar har inget av de många förslag som förelagts parterna kunnat accepteras av samtliga. Betydelsefullt är dock att en informell vapenvila råder i regionen , delvis framförhandlad av och det dåvarande svenska ordförandeskapet i Minskprocessen. Vidare har en ramöverenskommelse om förtroendeskapande åtgärder ingåtts. och har inlett direkta bilaterala konsultationer för att försöka lösa de svåraste frågorna. Samordförandeskapets ansträngningar kommer även framöver att koncentreras på att stärka den existerande vapenvilan, att främja förtroendeskapande åtgärder i synnerhet inom det humanitära området, och att finna nya vägar för fortsatta förhandlingar om en fredlig uppgörelse. 4 Den parlamentariska församlingen parlamentariska församling höll sitt fjärde möte i . Närmare 250 parlamentariker från 48 länder deltog i mötet, som leddes av församlingens ordförande, talmannen i den belgiska senaten . Nästa möte med församlingen kommer att äga rum i . Parlamentarikerförsamlingen inleds och avslutas med plenarmöten, men huvuddelen av arbetet sker i tre utskott: för säkerhetsfrågor och andra politiska frågor, för ekonomi samt för demokrati, mänskliga rättigheter och humanitära frågor.. behandlade bland annat situationen i områden som , och före detta ; den ekonomiska omvandlingen i länderna i och det tidigare , inbegripet frågor som rör en miljömässigt hållbar utveckling, samt integration av nationella minoriteter i samhällslivet. På initiativ av de svenska parlamentarikerna gjorde mötet kritiska uttalanden om mänskliga rättigheter i och om beslut att återuppta sina kärnvapenprov. representanter bidrog också till att det utvidgade säkerhetsbegreppet samt kvinnornas roll i den ekonomiska och sociala utvecklingen i uppmärk-sammades i slutdeklarationen. Det var också ett svenskt initiativ att inför det kommande mötet i utreda möjligheterna till förbättrat samarbete om flyktingmottagning, inbegripet frågor om kostnadsfördelning. uttalade församlingen ett önskemål om att beslutsprocess förenklas genom att fler beslut fattas utan krav på enhällighet. 5 Samverkan med enskilda organisationer En konsekvens av det breda säkerhetsbegreppet är att har en öppen inställning till samverkan med enskilda organisationer. har valt en generös och obyråkratisk definition av enskilda organisationer - och den enklast tänkbara, nämligen att som enskilda organisationer betrakta alla som själva betecknar sig som sådana. Detta kan innebära allt från udda enmansorganisationer till internationellt anskrivna och sakkunniga rörelser. Det är betecknande att det finns flera enskilda organisationer som redan i sitt val av namn själva klart och tydligt markerar en anknytning till . Eftersom vagga stod i har kommit att bli ett kodord för en sådan frändskap med - som i organisationsnamnen Internationella , Watch och den amerikanska Commission - men utbyte med enskilda organisationer omfattar givetvis många fler. Det ligger i sakens natur att samverkan mellan ett mellanstatligt samarbetsforum som och enskilda organisationer inte är problemfri. Dels finns det bland deltagarstater vitt skilda uppfattningar om värdet av - och riskerna med - samverkan med enskilda organisationer, dels bildar dessa organisationer en brokig provkarta med högst varierande intressegemenskap med . Toppmötet i gav generalsekreteraren i uppdrag att utreda hur samverkan med enskilda organisationer kunde förstärkas. Generalsekreteraren redovisade ett antal praktiska uppslag. Somliga förslag var nya, andra återgav snarare vad som varit överenskommet ända sedan toppmötet i men egentligen inte tillämpats. På svenskt initiativ togs generalsekreterarens utredning upp till informell diskussion i inför ministerrådsmötet , men åsiktsskillnaderna mellan olika OSSE-stater gick inte att överbrygga som då stod till buds. Generalsekreterarens förslag har sålunda tills vidare inte resulterat i några formella beslut. De kommer dock att på nytt aktualiseras inför toppmötet i . Ministerrådsmötet i var det femte i ordningen sedan toppmötet i , som stadfäste Parisstadgan och lade grunden för ett omorganiserat . Det dominerades dels av diskussioner om situationen i det tidigare i ljuset av roll i de civila delarna av fredsavtalet för Bosnien och , dels av frågan om en alleuropeisk säkerhetsmodell för det tjugoförsta århundradet. I en inledande geografisk och tematisk överblick över OSSE-verksamheten beskrev dåvarande OSSE-ordföranden, den ungerske utrikesministern , det gångna året på följande sätt. struktur som en övergripande, allomfattande europeisk säkerhetsorganisation hade ytterligare befästs genom att verksamheten än mer inriktats på konfliktförebyggande, krishantering och normalisering av det civila samhället, däri inräknat uppbyggnad eller återuppbyggnad av demokratiska institutioner. fältrepresentationers verksamhet spänner över hela detta spektrum. Dessa har som instrument för preventiv diplomati och medling i flera fall bidragit till att främja stabiliteten och säkerheten där de är verksamma. Genom att ställa medlare och sakkunskap till förfogande för parterna i olika konflikter - i form av bland annat Kontor för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR), minoritetskommissarien () och personliga representanter för ordföranden - har medverkat till ökad insyn, bättre samarbetsklimat och fördjupad demokratisk värdegemenskap inom och mellan OSSE-staterna. De knappa resurser förfogar över försvårar ibland verkställandet av fattade beslut. reguljära budget uppgick till . Till detta kommer dock avsevärda resurser som medlemsländerna ställer till förfogande i form av personal och frivilliga bidrag. Den allmänna debatten vid ministerrådet handlade om vilken roll kunde spela för att bringa fred, demokrati och trygghet till Bosnien och liksom om behovet av att stärka existerande säkerhetsstrukturer och ersätta institutionella revirstrider med samarbete och långsiktigt tänkande - bland annat i form av en ny säkerhetsmodell för det tjugoförsta århundradet. Olika varnade för latenta konflikthärdar där aggressiv nationalism och etniska motsättningar hotar att spränga existerande statsbildningar. Flera länder - främst från - valde att framhäva de ekonomiska, tekniska, kulturella och vetenskapliga aspekterna av säkerhetspolitiskt samarbete. Alla OSSE-stater som tog till orda under dagordningspunkten om det tidigare gav sitt stöd till fredsavtalet för Bosnien och och till de uppgifter som däri tilldelats . Organisationen befanns stå inför sin största utmaning . För att skulle kunna bemästra denna utmaning krävdes att medlemsstaterna erbjöd nödvändigt politiskt och materiellt stöd och att insatserna samordnades med andra internationella organ. Denna samstämmighet återspeglades i ministerrådets beslut att upprätta en representation i Bosnien och för att ta sig an de uppgifter som fått i . skall underlätta och övervaka allmänna val, övervaka parternas efterlevnad av åtaganden rörande mänskliga fri- och rättigheter och bistå parterna i förhandlingar om och tillämpning av förtroendeskapande åtgärder och annan rustningskontroll. välkomnade ett av utrikesminister presenterat svenskt initiativ att sammankalla ett internationellt expertmöte i för att förbereda valen i Bosnien och . Vad gäller konflikten om den etniskt armeniskdominerade enklaven i uppmanade ministerrådet parterna att intensifiera sina direktkontakter och beslutade att fortsätta förhandlingarna inom ram - den så kallade Minskprocessen - vilka syftar till att nå en varaktig fredlig lösning av konflikten. Konkreta framsteg i förhandlingarna är en förutsättning för att sända en multinationell fredsbevarande OSSE-styrka till regionen i enlighet med principbeslutet från toppmötet i . bekräftade också att övertar ordförandeskapet för 1997 efter , som innehar detta . Därtill beslutade ministerrådet förlänga mandatet för som minoritetskommissarie med . I övrigt är det värt att notera att det var första gången som deltog som likaberättigad med övriga OSSE-stater. 7 inför toppmötet i Toppmöten inom har sedan det nya började ta form ägt rum : 1990, 1992, 1994 och, härnäst, 1996. har mötts endast de år toppmöten inte ägt rum. Därmed har ett mönster tagit form som innebär ett högnivåmöte mot slutet av , det vill säga mot slutet av varje ordförandeperiod. Arbetet inom tenderar att koncentreras på förberedelser inför och genomförande av beslut från dessa högnivåmöten, framför allt toppmötena. Tillkomsten av permanenta rådet som navet i den löpande verksamheten och utvidgningen av operativa konflikthantering har lett till att högnivåmötena alltmer inriktas på principiella och mer övergripande frågor. Toppmötet i äger rum . Av allt att döma kommer dess förlopp och resultat att huvudsakligen bestämmas av tre centrala frågor. Hur kommer uppdrag i Bosnien och att utfalla? Hur utvecklas operativa roll? Toppmötesdeltagarnas syn på användbarhet som ett av huvudinstrumenten i hanteringen av kriser och konflikter i kommer att starkt färgas av hur i praktiken lyckas med sitt uppdrag i Bosnien och , med förberedelserna för och genomförandet av valen i landet, med efterlevnaden av de militära överenskommelser som förutser och med uppbyggnaden av ett rättssamhälle, där de mänskliga rättigheterna respekteras. framtida roll påverkas givetvis också av hur de militära bestämmelserna i själva fredsavtalet tillämpas och efterlevs. Toppmötet i infaller vid utgången av nuvarande mandat för den mångnationella militära styrkans (IFOR) närvaro i området. Självklart kommer också övriga operativa verksamhet, det vill säga främst representationerna, att ha betydelse för hur organisationen värderas. Speciellt intressant är därvid hur fortsatta roll i hur konflikten i kommer att gestalta sig. Vad gäller förmåga att genomföra fredsbevarande operationer bedömer regeringen det vara osäkert om det relativa dödläget i förberedelserna för en fredsbevarande insats i kommer att kunna brytas före Lissabon-mötet. Vart leder diskussionen inom om en säkerhetsmodell för det tjugoförsta århundradet? Den pågående etappen i diskussionen om säkerhetsmodellen för det tjugoförsta århundradet är tänkt att avslutas vid toppmötet i . I den mån denna diskussion leder till konkreta beslutsrekommendationer kommer dessa att handla om att närmare definiera roll i den europeiska säkerhetsarkitekturen och stärka dess operativa användbarhet. Denna fråga är intimt förbunden med flertalet central- och östeuropeiska staters strävan att bli medlemmar i , med NATO-ländernas överväganden om utvidgning av alliansen och med farhågor för och motstånd mot en sådan utvidgning. Ett viktigt inslag i säkerhetsmodellen blir att bygga förtroende, inte minst för att överbrygga den förtroendeklyfta som uppstått mellan och . Här är såväl själva processen som dess slutresultat viktiga. Det är därför angeläget att den fortsatta diskussionen om säkerhetsmodellen blir balanserad och konstruktiv. Inte minst Europeiska unionens bidrag blir väsentligt. samverkar nära med övriga EU-länder för att ge konkreta bidrag till säkerhetsmodellen. Även frågan om hur förhållande till inomregionala organ som utvecklas kommer att ha betydelse. Hur kommer problemen med genomförande att hanteras under och efter avtalets uppföljningskonferens ? Även om tidsperspektivet kan vara osäkert, bör man räkna med möjligheten att Lissabonmötet stadfäster mandat för en ny omgång förhandlingar om rustningskontroll i vilken alla OSSE-stater deltar. Förhandlingar om ett sådant mandat kan komma att inledas redan före Lissabonmötet. , som står utanför , skulle där sannolikt ställas inför känsliga avvägningar. Utvecklingen i denna fråga kommer i sin tur att starkt påverka annan europeisk rustningskontroll och nedrustning inom ram. Regeringen vill fästa uppmärksamhet vid dessa tre huvudfrågor inför toppmötet i därför att de har uppenbar säkerhetspolitisk betydelse för . Bosnien och Heliga Stolen (den socialistiska federativa republiken )* * Den socialistiska federativa republiken avstängdes från att delta i möten. (den tidigare jugoslaviska republiken ) Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar skrivelse 1995/1996:164 () .