prop · GJ03228 · 1996-01-01 00:00:00 — Straffet kommer också i första hand att| |drabba den som faktiskt verkställt överlåtelsen, t.ex.| |affärsbiträdet, medan vitesföreläggande naturligtvis | |skall riktas mot den som ytterst ansvarar för | |försäljningen, dvs. butiksinnehavaren eller motsva- | |rande. Ingenting hindrar således att, i det enskilda | |fallet, affärsbiträdet är att anse som straffrättsligt| |ansvarig för en genomförd försäljning som | |butiksinnehavaren föreläggs att vidta vissa åtgärder för| |den framtida efterlevnaden av åldersgränsen. Regeringen| |anser sammanfattningsvis att åtgärder för att minska | |tobakskonsumtionen är en så angelägen hälsofråga att såväl| |straff som vite skall kunna komma i fråga som påföljd för| |överträdelse av försäljningsförbudet. Några egentliga| |olägenheter torde inte heller uppstå till följd av denna| |ordning eftersom, i enlighet med vad som har anförts | |ovan det enligt förslaget i propositionen är | |uttryckligen uteslutet att både straff och vite skall| |kunna inträda för en och samma gärning. | | | | | |5.5 Tillsyn m.m. | | | | Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag vad gäller kommunernas, länsstyrelsernas och ansvar. Till skillnad från regeringens förslag föreslås dock i promemorian att kommunerna skall få ta ut avgifter för att finansiera sin tillsynsverksamhet. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen om tillsynsinstanser. Däremot är det flera som avstyrker förslaget om att kommunerna skall få ta ut avgifter för sin tillsyn. Datainspektionen menar bl.a. att det skulle vara orimligt att med bara avgiftsutttag som grund införa den omfattande registerverksamhet som skulle bli konsekvensen. avstyrker bestämt förslaget om tillsyn. Det skulle medföra kraftigt utökade arbetsuppgifter för kommunerna. Avgifter för tillsynen kan inte förväntas täcka de faktiska kostnaderna. kommun framhåller att en avgiftsfinansiering av den kommunala tillsynen skulle skapa en onödig byråkrati. Skälen för regeringens förslag: Den nämnd som ansvarar för kommunens skyldigheter på miljö- och hälsoskyddsområdet har ett tillsynsansvar när det gäller tobakslagens bestämmelser om rökfria miljöer. Samma nämnd svarar i regel också för tillsynen enligt livsmedelslagen (1971:511). Dessutom säljs i många fall tobak på samma ställen som livsmedel. Inom dessa områden bedriver kommunen redan tillsyn i form av inspektioner m.m. Regeringen anser därför att det är lämpligt att kommunerna skall utöva den omedelbara tillsynen även av bestämmelsen om åldersgräns vid tobaksförsäljning. Denna tillsyn bör också till stor del kunna integreras i den redan befintliga verksamheten, vare sig detta sker inom ramen för ovan nämnda tillsyn eller genom annan verksamhet. Även den centrala tillsynen bör åvila de myndigheter som svarar för tillsynen av tobakslagens regler om rökfria miljöer. skall alltså utöva tillsynen inom länet, medan skall ha ansvaret för den centrala tillsynen. Syftet med tillsynen är främst att skapa goda förutsättningar för att åldersgränsen efterlevs. I tillsynsarbetet bör man därför granska hur försäljningen är organiserad, kontrollera att information om åldersgränsen lämnas på lämpligt sätt och att personalen har god kännedom om hur reglerna skall tillämpas, m.m. Om någon bryter mot bestämmelserna om åldersgräns skall de kommunala och regionala tillsynsmyndigheterna, på motsvarande sätt som gäller i övrigt vid tillämpning av tobakslagen, ha rätt att meddela de förelägganden och förbud som behövs för att åldersgränsen skall följas. I beslut om föreläggande eller förbud är avsikten att det också skall finnas en möjlighet att sätta ut vite. Regeringen har tidigare föreslagit att det även skall finnas en möjlighet att ingripa straffrättsligt mot den som överträder förbudet mot försäljning till minderåriga. Den kommun där ett försäljningsställe är beläget skall alltså vid vite kunna förbjuda en handlare att sälja tobak till minderåriga. Även skall kunna meddela ett sådant förbud - en ordning som överensstämmer med tobakslagens nuvarande konstruktion. Regeringen har också övervägt att ge tillsynsmyndigheten möjlighet att använda ytterligare åtgärder mot den handlare som systematiskt underlåter att följa förbudet mot försäljning av tobak till underåriga. När det gäller försäljning av folköl till underåriga, har kommunen t.ex. rätt att meddela varning och att helt förbjuda en näringsidkare att sälja sådana drycker , 7 kap. 21 § alkohollagen (1994:1738). Dessa åtgärder är visserligen mycket kännbara för den drabbade näringsidkaren, men torde knappast hota hela verksamhetens existens. kan säljstället ändå få inkomster av annan verksamhet, t.ex. livsmedelsförsäljning. På tobaksområdet är förhållandena annorlunda. Det finns många små säljställen där tobak svarar för en betydande del av omsättningen och där även ett tillfälligt förbud att sälja tobak skulle medföra att verksamheten måste upphöra. Enligt regeringens mening bör man inte nu införa en möjlighet till försäljningsförbud på motsvarande sätt som gäller på alkoholområdet. Den allmänna inställningen till en åldersgräns vid tobaksköp har förändrats. Det har betydelse när man bedömer formerna och kostnaderna för tillsyn. Den som systematiskt säljer tobak till minderåriga torde uppmärksammas och anmälas av inte minst föräldrar, lärare och personalen inom skolhälsovården. Den sociala kontrollen för att kontrollera efterlevnaden kan alltså förväntas bli stark. Detta ökar möjligheterna till att en åldersgräns för tobaksinköp kommer att följas och få effekt utan att omfattande myndighetsåtgärder behöver sättas in. Tillsynsmyndigheternas insatser skulle därmed främst bestå i att ingripa efter anmälan. I motsats till förslaget i promemorian anser regeringen inte att kommunernas tillsyn skall kunna finansieras med avgifter. Ett sådant avgiftssystem är svårt att tillämpa när handeln med tobak i princip är helt fri. Motsvarande gäller inte för t.ex. alkohol- eller livsmedelshanteringen, där det finns antingen ett tillståndskrav för handeln eller ett krav på att vissa grundläggande förutsättningar skall vara uppfyllda, för att handeln över huvud skall få äga rum. Att föra in ett system med tillsynsavgifter när det gäller detaljhandeln med tobak skulle också innebära att någon form av förteckning över dem som säljer tobak i kommunen måste inrättas. Även om många av dem som säljer tobak såsom livsmedelsbutiker, restauranger m.fl. redan är registrerade hos kommunen i någon form skulle det ändå bli fråga om ett omfattande registreringsförfarande. Det torde vara förenat med relativt stora insatser att inrätta ett register över alla tobakshandlare - ett register som bara skulle användas för att ta ut avgifter. Flera remissinstanser inklusive Datainspektionen avvisar också ett sådant förfarande. ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: Reglerna om åldersgräns för inköp och| |införsel av tobaksvaror skall träda i kraft den 1 | |. | | Regeringens bedöming: Tillsynsmyndigheterna bör svara| |för information och uppföljning. i| |synnerhet men även tobaksbranschens och handelns | |organisationer bör kunna svara för viss information. Förslagen i promemorian: Överensstämmer i princip med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser instämmer i huvudsak i promemorians förslag om ett snabbt ikraftträdande. Flera remissinstanser, bl.a. Läkare mot tobak, Förbundet rökfri generation, och Skola, Cancerfonden, , Sjuksköterskor mot tobak, och , framhåller vikten av informationsinsatser i samband med ett beslut om åldersgräns. Skälen för regeringens överväganden: En lagregel om åldersgräns för tobaksinköp bör kunna träda i kraft mycket snart efter ett eventuellt riksdagsbeslut härom. För många säljställen innebär ett riksdagsbeslut i frågan ingen större förändring utan bara att en regel som redan tillämpas blir lagfäst. De informationsinsatser som krävs för att de och övriga säljställen skall kunna anpassa sig till den nya regleringen torde vara relativt begränsade och möjliga att genomföra med ganska kort varsel. Regeringen föreslår inte heller att ett avgiftssystem skall införas för att finansiera kommunernas tillsynsverksamhet (se avsnitt 5.5). Om så varit fallet hade otvivelaktigt en längre genomföran- detid krävts. Tillsynsmyndigheterna bör svara för information till berörda myndigheter, organisationer och detaljhandlare inför ikraftträdandet. bör informera såväl de regionala och lokala tillsynsmyndigheterna som tobaksbranschens och handelns organisationer om den nya regleringen. Regionala och lokala tillsynsmyndigheter bör svara för informationen inom sina respektive områden. Även tobaksbranschens och handelns organisationer bör kunna svara för viss information till sina medlemmar. Dessa insatser bör kunna bygga på de initiativ som tagits för information beträffande den frivilliga åldersgräns som redan tillämpas av många handlare. har ett allmänt informationsuppdrag när det gäller tobakslagen. Institutet bör inom ramen för detta ansvar även svara för en väsentlig del av informationen om den nya regeln till allmänheten. och tillsynsmyndigheterna bör så långt möjligt samverka när det gäller informationsinsatserna för att dessa skall få så stort genomslag som möjligt. Det är en uppgift för tillsynsmyndigheterna att följa upp hur åldersgränsen tillämpas. Det är alltså som centralt har ansvaret för uppfölj- ning och utvärdering av den nya regleringen. Däremot bör det vara en uppgift för att initiera forsknings- och utvärderingsinsatser om den nya regleringens inverkan på ungdomars tobaksvanor och attityder till tobak. I avsnitt 5.5 har regeringen framhållit att tillsynen avseende efterlevnaden av en åldersgräns vid tobaksköp i stor utsträckning torde kunna integreras i redan befintlig verksamhet hos såväl kommunerna som de statliga tillsynsmyndigheterna. Polismyndigheternas och åklagarmyndigheternas insatser i anledning av försäljningsförbudet kommer i huvudsak att inskränka sig till att utreda brott efter anmälan från allmänheten eller tillsynsmyndigheter. Med hänsyn till att efterlevnaden av försäljningsförbudet, i enlighet med vad regeringen har anfört i ovan nämnda avsnitt, allmänt sett kan förväntas bli god förutses inte någon större ökning av polismyndigheternas och åklagarmyndigheternas arbetsbelastning. Detsamma gäller för de allmänna domstolarna och för de allmänna förvalt- ningsdomstolarna. Merkostnaden på grund av de föreslagna bestämmelserna i propositionen förväntas därför bli begränsad. 7.1 Förslaget till lag om ändring i tobakslagen (1993:581) 1 § I paragrafen har lagts till att lagen, på grund av de hälsorisker och olägenheter som är förbundna med bruk av tobak, även innehåller bestämmelser om begränsningar av handeln med och rätten till införsel av tobaksvaror, se framför allt de nya 12-13 §§. 12 § I paragrafens första stycke anges att tobaksvaror inte får säljas eller på annat sätt lämnas ut i näringsverksamhet till den som inte har fyllt . Vidare anges att den som lämnar ut tobaksvaror i sådan verksamhet skall förvissa sig om att mottagaren har uppnått . Förbudet att tillhandahålla tobaksvaror till personer som ännu inte har uppnått myndighetsåldern är begränsat till överlåtelse i näringsverksamhet, dvs. till de fall då någon som ett led i en yrkesmässigt bedriven verksamhet eller i en med yrkesmässighet jämförbar verksamhet tillhandahåller tobaksvaror till konsument. Det kan här vara fråga om försäljning i t.ex. tobaksaffärer, livsmedelsbutiker eller restauranger men även försäljning som äger rum utan fast driftsställe omfattas av förbudet liksom postorderförsäljning och försäljning genom tobaksautomat eller andra former av självbetjäning. För det fall en näringsidkare, av företagsekonomiska, säkerhetsmässiga eller andra skäl, väljer att tillhandahålla tobaksvaror genom automat åligger det honom att tillse att försäljningen ändå organiseras på ett sådant sätt att underåriga förhindras från att få åtkomst till varorna. Lagrådet har här framhållit att bestämmelserna i 12 § första stycket sammantagna synes innebära att en försäljning av tobaksvaror i näringsverksamhet är tillåten endast om den genomförs på ett sådant sätt att säljaren kan kontrollera köparens ålder. I fråga om automatförsäljning skulle konsekvensen bli att en sådan försäljning är tillåten bara när automaten är uppställd antingen i en lokal till vilken underåriga inte har tillträde eller på ett sådant sätt att den kontinuerligt kan bevakas - och också faktiskt bevakas - av säljarens personal. Som framgått tidigare är den av Lagrådet anmärkta följden av regleringen helt i överensstämmelse med det av regeringen åsyftade resultatet. Att man inte behöver betala för varorna saknar betydelse för bestämmelsens tillämpning. Utanför bestämmelsens tillämpningsområde faller dock gåvo- och lånetransaktioner avseende tobaksvara i vän- eller familjekretsen. Andra meningen framhåller den kontrollskyldighet som åvilar den som utlämnar tobaksvaror. Om det föreligger tveksamhet beträffande en kunds ålder skall legitimation begäras. Om legitimation inte lämnas skall försäljning vägras. Andra stycket anger att tobaksvara inte får lämnas ut i näringsverksamhet om det finns särskild anledning att anta att varan är avsedd att tillhandahållas någon som inte har uppnått . Bestämmelsen tar sikte på de fall där det för utlämnaren står klart eller borde stå klart att fråga är om langning av 13 § Som en följd av förbudet att här i riket i näringsverksamhet tillhandahålla tobaksvara till den som inte har fyllt föreskrivs i 13 § att tobaksvara får föras in i landet endast av den som har uppnått nämnda ålder. Införselförbudet i tobakslagen fordrar följdändringar dels i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m., dels i lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska unionen och dels i lagen (1996:000) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen, se nedan. 15 § Ändringarna i paragrafen är av redaktionell art. 19 § Som en följd av införandet av en åldersgräns för inköp av tobaksvaror har i första stycket lagts till att nu har att utöva den centrala tillsynen över efterlevnaden av bestämmelserna om handel enligt den nya 12 §. I övrigt är ändringen i första stycket av redaktionell art. Genom andra stycket har kommunerna fått en motsvarande utvidgning av sina tillsynsuppgifter på det lokala planet. Genom den ändrade lydelsen ges kommunerna också möjlighet att själva avgöra var inom kommunen tillsynsansvaret lämpligen placeras. Tredje stycket är oförändrat men innebär att även tillsynsuppgifter på det regionala planet har utvidgats i motsvarande mån. I sammanhanget bör uppmärksammas tillsynsmyndighets befogenheter vid utövande av tillsynen enligt nuvarande 20-22 §§ (21-23 §§ i förslaget). Dessa befogenheter, bl.a. rätten att få tillträde till vissa lokaler och möjligheten att omhänderta vissa varor, tillkommer naturligtvis tillsynsmyndigheterna även vid utövande av tillsyn över efterlevnaden av 20 § Ändringarna i paragrafen medför att såväl kommunen som kan meddela de förelägganden och förbud som behövs för att även de nya bestämmelserna om handel skall följas. Detta innebär bl.a. att kommunen där försäljningsstället är beläget vid vite får förbjuda en tobakshandlare att sälja till minderåriga, se avsnitt 5.4. Även kan meddela ett sådant förbud. 25 § I enlighet med den ordning som eftersträvas i förvaltningsprocessen bör i ett nytt fjärde stycke krav på prövningstillstånd införas vid överklagande av länsrätts beslut till kammarrätt även i mål enligt tobakslagen. Av ikraftträdandebestämmelserna följer emellertid att prövningstillstånd endast krävs i de fall där det första beslutet i ärendet har fattats efter utgången av . I övrigt är ändringarna i paragrafen av redaktionell art. 26 § Ändringarna i paragrafen är av redaktionell art. 27 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet i näringsverksamhet säljer eller annars lämnar ut tobaksvara till den som inte har fyllt skall enligt första stycket dömas till böter eller fängelse . Vid straffmätningen får beaktas om gärningen har utgjort led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning eller om fråga varit om en engångsförseelse. Vidare bör skillnad göras mellan de fall då en butiksinnehavare själv genomfört försäljningen och de fall då en oerfaren yngre anställd lämnat ut tobaksvaran. I sist nämnda fall kan förhållandena vara sådana att det inte kan uteslutas att jämväl butiksinnehavaren eller motsvarande person skall träffas av ansvar på grund av underlåtenhet att tillse att försäljningen av tobaksvaror har organiserats på ett sådant sätt att 18-årsregeln kan upprätthållas. Det bör i sammanhanget uppmärksammas att den allmänna medverkansregleringen i 23 kap. även omfattar brott som avses i 27 § tobakslagen. Andra stycket anger att ansvar enligt första stycket inte skall inträda vid ringa brott. Utrymmet att anse den ifrågavarande gärningen som ringa måste emellertid betecknas som mycket begränsat. Detta har sin bakgrund främst i att det enligt 12 § föreligger en skyldighet för den som lämnar ut tobaksvaror i näringsverksamhet att förvissa sig om att mottagaren har uppnått . Det bör framhållas att det förhållandet att brottet ägt rum genom automatförsäljning, inte kan medföra att gärningen skulle vara att anse som ringa på grund av att näringsidkaren skulle ha saknat möjlighet att övervaka att underåriga fått åtkomst till automaten. Genom tredje stycket undviks att både straff och vite inträder för en och samma gärning. Straff får således inte ådömas för en gärning som omfattas av ett meddelat vitesförbud eller vitesföreläggande, se avsnitt 5.4. Någon särskild förverkandebestämmelse har inte kopplats till ansvars- regleringen. Detta har sin förklaring bl.a. i att tillsynsmyndighet redan enligt nuvarande 20 § (21 § i förslaget) får besluta att tobaksvara skall tas om hand, om den bjuds ut till försäljning eller uppenbart är avsedd att bjudas ut till försäljning i strid med lagen. Detta kommer naturligtvis också att gälla beträffande tobaksvara som bjuds ut till försäljning i strid med försäljningsförbudet till minderåriga. För brott mot införselförbudet i 13 § kan straffrättsligt ansvar komma att utkrävas i enlighet med bestämmelserna i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. På Lagrådets inrådan har en erinran om detta tagits in i fjärde 7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. 3 kap. 4 § Lagen (1994:1551) om frihet från skatt vid import, m.m. innehåller bestämmelser om frihet från och återbetalning av annan skatt än tull vid import av varor från tredje land i vissa fall. Lagen innehåller även kompletterande bestämmelser till de bestämmelser om tullfrihet för resande som finns i rådets förordning (EEG) nr 918/83 av om upprättande av ett gemenskapssystem för tullbefrielse. Vad som sägs i lagen om frihet från skatt vid import från tredje land gäller även i fråga om varor som förs in i landet från ett område som ligger inom EG:s tullområde men utanför EG:s skatteområde, t.ex. , när införseln sker under sådana förhållanden som vid import från tredje land skulle ha medfört rätt till frihet från skatt enligt bestämmelserna i lagen. Lagens tredje kapitel innehåller regler om resandes import, dvs. i de fall en resande kommer till riket från ett tredje land. I paragrafen anges de särskilda kvoter inom vilka skattefri import får ske enligt . Motsvarande kvoter för tullfri import regleras i förordningen (EEG) nr 918/83. Bestämmelserna innebär inte någon begränsning av rätten att föra in varorna, utan i stället en begränsning av den skattefria importen. Andra stycket innehåller bestämmelser om särskilda åldersgränser i vissa fall. Liksom när det gäller kvoterna är det dock endast skattefriheten som regleras, inte införselrätten som sådan. Eftersom det i 13 § tobakslagen föreskrivs att den som är överhuvudtaget inte får föra in tobaksvaror i landet blir det naturligtvis inte fråga om att beskatta någon sådan införsel, än mindre att medge skattefrihet för införseln. Det saknas därför till följd av den nya regleringen i tobakslagen behov av en bestämmelse som begränsar rätten till skattefrihet för den som är . Däremot bör en erinran om införsel- förbudet i tobakslagen föras in i lagtexten. 3 kap. 7 § En erinran motsvarande den som har tagits in i 3 kap. 4 § har även förts in i förevarande paragraf som behandlar frihet från tull och annan skatt för 3 kap. 8 § I enlighet med vad som anförts i kommentaren under 3 kap. 4 § bör åldersgränsen i förevarande paragrafs andra stycke ändras från 15 till . 7.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska unionen 2 § För privatpersoners hantering inom Europeiska unionen av tobaks- och alkoholvaror gäller principen om fri rörlighet över gränserna. Varor som är beskattade i ett EU-land kan, om de är avsedda för privat bruk, fritt föras till andra medlemsländer. har dock i förhandlingarna rörande medlemskap i unionen erhållit möjlighet att upprätthålla vissa restriktioner vid privatpersoners inresa till från ett annat EU-land. Överenskommelsen innebär att vid privatinförsel från ett annat EU-land får ta ut punktskatt på vissa överskjutande kvantiteter av tobaks- eller alkoholvaror, även om beskattning skett i ett annat EU-land. Detta undantag från det gemenskapsrättsliga regelsystemet har kommit till uttryck i lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska unionen. Det bör uppmärksammas att lagen endast reglerar beskattningsfrågan och inte införselrätten som sådan. Eftersom det i 13 § tobakslagen föreskrivs att den som är överhuvudtaget inte får föra in tobaksvaror i landet blir det naturligtvis inte fråga om att beskatta någon sådan införsel, än mindre att medge skattefrihet för införseln. Det saknas därför till följd av den nya regleringen i tobakslagen behov av en bestämmelse som begränsar rätten till skattefrihet avseende tobaksvara endast till den som är eller äldre. Däremot bör en erinran om införselförbudet i tobakslagen föras in i lagtexten. 7.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:000) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen 3 § I proposition 1995/96:166 har regeringen lämnat förslag till en lag om befogenheter vid införsel och utförsel över gräns mot ett annat EU-land. Den föreslagna lagen föreslås träda i kraft . Tullens kontrollbefogenheter regleras i tullagen (1994:1550), såvitt avser trafik med tredje land, dvs. land som inte är medlem i EU, och i övergångsbestämmelserna till tullagen när det är fråga om EU-intern trafik. Den föreslagna lagen, som endast skall gälla i förhållande till trafik mellan och ett annat EU-land, reglerar tullens befogenheter i samband med kontrollen av vissa särskilt uppräknade varor, däribland narkotika, vapen och alkoholdrycker. fick i medlemskapsförhandlingarna med EU rätt att punktbeskatta privatinförsel av bl.a. tobak över en viss mängd, se ovan under kommentaren till 2 § lagen (1994:1565) om beskattning av privatinförsel av alkoholdrycker och tobaksvaror från land som är medlem i Europeiska unionen. Såvitt avser tobaksvaror medges tullen i den nya lagen följaktligen vissa be- fogenheter endast för att företa kontroll av att dessa skatteregler följs. Mot bakgrund av att det i 13 § tobakslagen föreskrivs att den som är inte får föra in tobaksvaror i landet måste emellertid tullens kontrollbefogenheter utökas i motsvarande mån. I 3 § 10. föreskrivs därför att tullen har rätt att utöva kontroll i enlighet med den nya lagen även vad avser åldersgränsen för införsel av tobaksvaror i 13 § tobakslagen.