prop · GJ03181 · 1996-01-01 00:00:00 — Den ändrade sammansättningen av konsumentkommittén skall enligt kommissionen ge ökade möjligheter till ett intensivt samrådsförfarande, bl.a. genom att administrationen och kostnaderna minskas. innebär emellertid den nya organisationen att antalet konsumentorganisationer som kommer att vara representerade i konsumentkommittén kraftigt kommer att minska. Det är därför en angelägen uppgift för att verka för att kommissionens samråd med konsumentorganisationer inte begränsas till enbart dem som är representerade i . Att standardiseringen är viktig när det gäller att fastställa säkerhetskrav inom angelägna produktområden är uppenbart. Sedan den nya metoden (New Approach) införts inom EU för harmonisering av lagstiftningen har standardiseringen fått en fundamental betydelse för de regler som rör människors liv, hälsa och säkerhet. Som nämnts tidigare innebär metoden att direktiven endast fastställer de väsentliga säkerhetskraven produkten skall uppfylla för att få säljas fritt. De detaljerade tekniska specifikationerna för produkten fastställs sedan i frivilliga standarder som på uppdrag av kommissionen (s.k. mandaterade projekt) utarbetas av de europeiska standardiseringsorganen. Det faktum att de europeiska standardiseringsorganen har till uppgift att utveckla de detaljerade säkerhetskraven för olika produkter och produktgrupper innebär att produktsäkerheten till stor del avgörs inom standardiseringsarbetet. Behovet av konsumentinflytande på standardiseringen har betonats av regeringen . I budgetpropositionen (prop. 1994/95:100 bil. 14 s. 33) understryker regeringen att det är angeläget att standarder utformas med utgångspunkt i brukarnas/konsumenternas intresse. deltar aktivt i det europeiska standardiseringsarbetet. Inom många områden har goda resultat uppnåtts genom svenska insatser. har bl.a. genom åtagit sig ett antal sekretariat inom europastandardiseringen. Detta ger goda möjligheter att påverka det materiella innehållet i standarder som tas fram. Det är viktigt att detta arbete fortsätter och att det svenska engagemanget inte trappas ner. En plan för de svenska insatserna inom olika områden bör årsvis utarbetas som en vägledning för att se till att produktsäkerheten inom konsumentområdet drivs inom angelägna områden. Deltagandet i standardiseringsarbetet måste också breddas. Konsumen- torganisationer och andra frivilliga organisationer måste ges tillräckliga möj- ligheter att medverka i standardiseringsarbetet. Ett sätt att åstadkomma detta är att EU rekommenderar medlemsstaterna att möjliggöra för nationella konsumentrepresentanter att medverka i standardiseringsarbetet.Det svenska deltagandet sker via SIS - Standardiseringen i , som tillsammans med auktoriserade standardiseringsorgan för olika teknikområden företräder i det internationella standardiseringsarbetet. Enligt gällande principer skall de som deltar i det tekniska arbetet även bidra till finansieringen av standardise- ringens administration. Inom ramen för anslaget till SIS har medel avsatts för mandaterade standardiseringsprojekt bl.a. för konsument- och miljöområdena. Vidare har från samma anslag särskilda medel avdelats för att genom utbildningsinsatser och resebidrag främja deltagande av företrädare för konsumenterna i standardiseringen. I kommissionens nya handlingsprogram talas om en satsning på utvecklingen av konsumentorganisationerna i södra , där en tradition av organiserad konsumentsamverkan saknas. Regeringen delar denna bedömning och kommer också att göra kommissionen uppmärksam på att de renodlade konsumentorganisationerna, med konsumentfrågor som bas för verksamheten, även i befinner sig i ett uppbyggnadsskede. 7.1 Grunderna för prioriteringar En viktig grund för prioriteringar när det gäller arbetet med konsumentfrågor i EU är det urval av särskilt betydelsefulla områden som har gjorts i propositionen 1994/95:140 Aktiv konsumentpolitik och som ställt sig bakom. En annan betydelsefull urvalsgrund är om sakfrågorna har starka inslag av handel och transaktioner över gränserna, dvs. om det från dessa utgångspunkter finns behov av t.ex. gemenskapslagstiftning för att komplettera och stärka den nationella konsumentskyddslagstiftningen. Den svenska linjen är att vi i största möjliga utsträckning skall verka för s.k. minimiregler, varigenom medlemsländerna på nationell nivå tillåts behålla eller införa strängare krav än vad gemenskapsreglerna föreskriver. Det har också stor betydelse för våra prioriteringar om gemenskapsåtgärder behövs för att uppnå en bättre total effekt som t.ex. i fråga om miljö och konsumtion.Förutom arbetet med de sakfrågor som här presenteras kan i EU-arbetet komma att behöva ägna mycket arbete åt frågor som inte prioriteras av , men som initieras av kommissionen eller drivs särskilt av ett ordförandeland. De hittillsvarande erfarenheterna av medlemskapet har visat att väl fungerande konsumentskyddslagstiftning i kan komma att urholkas genom gemenskapslagstiftning som föreslås med utgångspunkt i helt andra förhållanden för konsumenterna än de som råder i . I viss utsträckning får alltså arbetet inriktas på att försvara redan vunnen terräng. De sakområden som presenteras här kan delas in i olika grupper. Den första gruppen gäller frågor där arbetet inom gemenskapen redan kommit förhållandevis långt, t.ex. produktsäkerhet och marknadsföring. Det som krävs är framför allt en skärpt kontroll av att reglerna följs i medlemsländerna samt vissa kompletteringar av regelverket. Andra frågor där arbetet kommit en bit på väg gäller köprätt och tvistlösning i konsumentförhållanden. Det som i första hand krävs där är att verka för att de åtgärder som föreslås på gemenskapsnivå inte leder till alltför ingripande förändringar i de medlemsstaters nationella rättsordningar där det inte är motiverat från konsumentsynpunkt. Den andra gruppen avser områden som kommissionen enligt sitt konsumentpolitiska program avser att prioritera . Då dessa frågor redan är eller kommer att bli föremål för behandling i arbetsgrupper under kommissionen eller rådet vill regeringen i denna skrivelse ge uttryck för hur ser på vikten av och målet för detta arbete. Den tredje gruppen rör frågor där inget eller litet har skett på gemenskapsnivå. Ett tydligt exempel är forskningen på konsumentområdet. En samlad europeisk kunskap är angelägen för gemenskapens fortsatta arbete med konsumentfrågor. Detta är således en fråga som regeringen anser att det är viktigt att få upp på dagordningen. erfarenheter av medlemskap i har gett värdefulla erfarenheter som påverkat regeringens syn på mål och inriktning för det svenska arbetet med konsumentfrågor i EU. 7.2 Skydd för hälsa och säkerhet 7.2.1 Samordnade och långsiktiga insatser för bättre produktsäkerhet -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Konsumenterna måste kunna lita på att | | varor och tjänster som tillhandahålls på den gemensamma marknaden| | inte är farliga. | | skall verka för ett samordnat och långsiktigt arbete | | inom EU för bättre produktsäkerhet. Arbetsgruppen: Arbetsgruppens bedömning överensstämmer i stort sett med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna ställer sig bakom de förslag som arbetsgruppen lämnat. Konsumenter i samverkan - anser att det är angeläget att verkar för att arbetet med ett från konsumentsynpunkt hållbart kvalitetsbegrepp intensifieras inom tillämpliga områden. Skälen för regeringens bedömning: Om konsumenterna skall kunna få förtroende för en gemensam marknad med fri rörlighet för varor och tjänster krävs att de kan lita på att de varor och tjänster som finns på marknaden är ofarliga. Produktsäkerhetsfrågorna har länge varit viktiga både i och internationellt. infördes i EU en ny metod (New Approach) för harmonisering av säkerhetslagstiftningen. Enligt metoden skall regelverken endast fastställa väsentliga säkerhetskrav som en produkt måste uppfylla för att få säljas fritt. Detaljerade tekniska specifikationer för produkten utarbetas av de europeiska standardiseringsorganen och fastställs i frivilliga standarder. En produkt som tillverkats i enlighet med en sådan standard förutsätts uppfylla direktivets säkerhetskrav och får därmed säljas fritt inom EU. finns 17 direktiv enligt denna metod, bland annat för leksaker, personlig skyddsutrustning, elmateriel och maskiner. fattade beslut om ett generellt produktsäker- hetsdirektiv. Direktivet uppvisar stora likheter med den svenska pro- duktsäkerhetslagen. Till skillnad från produktsäkerhetslagen omfattar EG- direktivet dock inte tjänster. I och med genomförandet av den inre marknaden har tidigare system med nationella provningar för att fastställa att produkter som når marknaden uppfyller ställda krav avskaffats. I stället har ett ökat ansvar lagts på tillverkare och importörer genom att de själva får ansvara för att de följer procedurer som innebär rätt till fri rörlighet för produkterna inom hela Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Statens möjlighet att säkerställa att detta förtroende inte missbrukas är att utföra kontroll av produkterna på marknaden, s.k. marknadskontroll. Den fria rörligheten av varor och tjänster på den gemensamma marknaden förväntas ge fördelar för konsumenterna men medför också ökade risker när det gäller produktsäkerheten. Eftersom farliga varor och tjänster inte kan accepteras måste EU:s konsumentpolitik säkerställa att sådana inte förekommer på marknaden. Regeringen bedömer att det krävs ytterligare insatser för att förbättra det skadeförebyggande arbetet, få fram lagstiftning i de fall det fortfarande finns brister samt förstärka marknadskontrollen. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: skall verka för att det skadeföre-| | byggande arbetet förstärks, bl.a. genom att systemet för | | rapportering av skador som sker i hemmet och | | (EHLASS) blir permanent. Arbetsgruppen: Arbetsgruppens bedömning överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna: och Styrelsen för teknisk ackreditering (SWEDAC) delar arbetsgruppens uppfattning om att EHLASS-systemet bör ges permanent status och att alla medlemsländer bör delta i systemet. SWEDAC understryker att det är angeläget att uppnå jämförbarhet mellan olika länders insamlade skaderapporter och de data som där kan utläsas. Sådana data kan utgöra en värdefull grund för riskvärdering och planering av säkerhetsarbetet. Skälen för regeringens bedömning: Utvecklade och användarvänliga system för rapportering av olycksfall och skador utgör grunden för ett framgångsrikt skadeförebyggande arbete. Skaderapportering är ett viktigt instrument vid prioritering av olika insatser i produktsäkerhetsarbetet. Härigenom kan t.ex. visas på områden där produktsäkerhetsforskning kan vara angelägen eller där bättre marknadskontroll erfordras. Skaderapportering ger också möjlighet att genomföra effektmätningar av skadeförebyggande åtgärder. Det skaderapporteringssystem som etablerats inom EU (EHLASS) har ännu inte fått permanent status. Det faktum att skaderapporteringssystem enligt samma principer tillämpas i flera länder möjliggör jämförelser av skademönster i de olika medlemsländerna vilket också främjar en gemensam riskvärdering och vidtagandet av relevanta åtgärder inom EU. deltar i EHLASS och skaderapportering sker från fyra svenska sjukhus. Regeringen anser att EHLASS-systemet har stort värde för arbetet med att få säkrare produkter och att det är angeläget att systemet får permanent status. Det bör också övervägas om EHLASS-systemet kan utvecklas så att det täcker fler skadetyper och på så sätt får ett bredare praktiskt tillämpningsområde. 7.2.3 Säkerhet för barn och ungdomar -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Säkerheten för barn och ungdomar måste | | prioriteras och brister i EG-lagstiftningen på dessa områden | | undanröjas. Arbetsgruppen: Arbetsgruppens bedömning överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna: SIS - Standardiseringen i och instämmer i att det är angeläget att bestämmelser rörande barnomsorgsprodukter kommer till stånd. SIS poängterar att sådana regler bör kompletteras med europeiska standarder utarbetade av standardiseringsorganen. Skälen för regeringens bedömning: och övriga nordiska länder har en lång tradition och stor erfarenhet när det gäller barnsäkerhet. Svenska experter har aktivt deltagit i standardiseringsarbetet beträffande leksaker och barnomsorgsprodukter. För närvarade saknas dock direktiv om barnomsorgsprodukter. För leksaker finns ett direktiv med fastställda krav på säkerhet och märkning. Men många produkter för små barn gränsar till leksaker med avseende på användning och utseende. Exempel på detta är vissa typer av nappar och lära-gå-stolar. Från konsumentsynpunkt finns det inga skäl som motiverar att vissa produkter för barn regleras i lag med hänvisning till särskilda standarder medan det för andra liknande eller likartade produkter inte finns vare sig regler, standarder med säkerhetskrav eller marknadskontroll. Regeringen anser därför att det är angeläget att lagstiftning i form av ett direktiv om barnomsorgsprodukter utarbetas. Det finns vidare anledning att ägna ökad uppmärksamhet åt tjänster och utrustning som tillhandahålls vid fritidsaktiviteter som är särskilt vanliga bland barn och ungdomar. Förutom när det gäller tjänster som är förenade med uppenbara risker, som t.ex brädåkning och bergsklättring, råder dock stor brist på underlag för att kunna identifiera vilka tjänster som kan innebära risker för ungdomars och andra konsumenters hälsa och säkerhet. En europeisk kartläggning bör göras av risker förknippade med olika tjänster för att ge underlag för en gemensam syn på vad som kan anses farligt och för gemensamma åtgärder mot förekommande risker. Det är också viktigt att uppnå en gemensam syn i fråga om vilken utbildning som bör krävas av den som tillhandahåller tjänster som kan innebära risker. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Kontrollen av att produktsäkerhetsregler | | och standarder följs måste förstärkas och samordnas. | | Olika åtgärder för att åstadkomma en bättre samordning och | | effektivisering av konsumentsäkerhetsarbetet bör undersökas, | | t.ex. att inom EU inrätta ett särskilt organ för detta ändamål. | | bör verka för att en sådan undersökning görs. Arbetsgruppen: Arbetsgruppens bedömning överensstämmer i stort sett med regeringens. Arbetsgruppen har dock inte föreslagit inrättande av ett särskilt organ inom EU. Remissinstanserna: Styrelsen för teknisk ackreditering instämmer i arbetsgruppens förslag om att marknadskontroll bör utgå från en gemensam grund för alla medlemsstater. vill lyfta fram behovet av att standardiseringsarbetet effektiviseras. Den öppna arbetsform som kännetecknar standardiseringen tenderar att skapa blockeringar. anser att en effektiv marknadskontroll i första hand är en nationell angelägenhet och att det ur ett svenskt konsumentperspektiv är mest angeläget med en fungerande kontroll i . Skälen för regeringens bedömning Den nya säkerhetslagstiftningen måste genomföras och efterlevas av medlemsländerna. För att efterlevnaden skall kunna garanteras krävs en marknadskontroll i medlemsländerna som står i paritet med problemens omfattning. Det erfordras vidare att de nationella tillsynsmyndigheterna agerar enligt samma principer och att utövandet av tillsynen så långt som möjligt likformas. Det finns annars risk för att produkter dumpas på den marknad där kontroll och övervakning är mindre omfattande än på de övriga marknaderna. Stora skillnader i kontrollen mellan medlemsländer kan också leda till bristande konkurrensneutralitet. För konsumenterna är marknadskontrollen en trovärdighetsfråga. Konsumenterna måste kunna lita på att produktsäkerheten håller en likformig och hög standard inom hela den inre marknaden. Det kan handla om ambitionsnivå för kontrollen, typer av produkter och produktområden som kontrolleras, kontrollfrekvens, riskbedömning samt sanktioner vid upptäckta missförhållanden. Ett sätt att skapa en gemensam syn på detta område kan vara att kommissionen regelbundet arrangerar samordningsmöten. Kommissionen bör också uppmuntra medlemsstaterna att redovisa hur man arbetar med marknadskontrollen och vilka resultat man uppnått. Inom ramen bör arbetet vid det svenska har ett stort antal myndigheter, konsumentorganisationer och näringslivsorganisationer tagit fram ett förslag till ett svenskt initiativ för att förstärka marknadskontrollen i inom alla produktområden där fara för hälsa, säkerhet eller miljö kan föreligga. Regeringen överväger hur ett sådant initiativ bör utformas. Det behövs alltså insatser för att förbättra marknadskontrollen i allmänhet på den inre marknaden. För att tillförsäkra konsumenterna säkra varor och tjänster behövs enligt regeringens mening därutöver särskilda insatser som syftar till att uppnå en bättre samordning och effektivisering av produktsäkerhetsarbetet. Utvecklingen avseende bl.a. de s.k. RAPEX-notifikationerna (; EG:s informationsprocedur för varor vilkas tillhandahållande har förbjudits med stöd av nationell lagstiftning och undantagsbestämmelser i tillämpliga produktsäkerhetsdirektiv) tyder bl.a. på att medlemsländerna står långt ifrån varandra när det gäller tolkningen av begreppet "immediate and serious risk", trots att kommissionen har utfärdat särskilda tolkningsdokument. Det erfordras en löpande diskussion mellan medlemsstaterna avseende RAPEX för att proceduren skall kunna bidra till en ökad produktsäkerhet i på det sätt som var tänkt. Syftet är att tillsynsmyndigheterna i de olika länderna snabbt skall informeras om tillbud i andra medlemsländer. Så har emellertid inte skett i någon nämnvärd utsträckning. Under första medlemsår i EU har vi mottagit ett knappt femtontal notifikationer från kommissionen. Ändå har, enligt uppgift från konsumentmyndigheter i andra länder, uppemot ett tusental ingripanden förekommit. Som regel har emellertid inte kommissionen notifierats om ingripandena. Kommissionen har också mycket begränsade resurser för att behandla de notifieringar som trots allt görs. Kommissionen ger visserligen betydande ekonomiska bidrag till olika säkerhetsprojekt, men det saknas en samordnad och långsiktig strategi för hur säkerheten skall förbättras i . Skaderapportering är en av grunderna för produktsäkerhetsarbetet. De data som erhålls genom EHLASS måste analyseras för att kunna ge en vägledning i produktsäkerhetsarbetet. Endast en begränsad del av EU:s forskningsresurser används för produktsäkerhet. En samordnad syn och väl utarbetad strategi för den europeiska produktsäkerheten där information både från RAPEX och EHLASS används skulle också kunna vara styrande för europeiska forskningsprojekt inom detta område. Enligt regeringens mening bör olika åtgärder för att åstadkomma en bättre samordning och effektivisering av konsumentsäkerhetsarbetet undersökas. En möjlighet är att inrätta ett europeiskt organ med ett övergripande ansvar för att främja säkerheten hos konsumentvaror och konsumenttjänster. bör verka för att en sådan undersökning görs. Ett europeisk konsumentsäkerhetsorgan skulle kunna främja samarbete och informationsutbyte mellan medlemsländerna. Viktiga uppgifter skulle också kunna vara att registrera, sammanställa och utvärdera fakta om produktsäkerhet. Organet skulle vidare kunna initiera forskning om produktsäkerhet och sprida information om forskningsresultaten. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: skall verka för att livsmedels- | | kontrollen förstärks, att en bättre märkning av livsmedlen införs| | och att användningen av tillsatser minimeras. Arbetsgruppen: Arbetsgruppens bedömning överensstämmer i stort med regeringens. Remissinstanserna: Flera remissinstanser har understrukit vikten av att genom bättre märkning underlätta för allergiker att välja lämpliga livsmedel. Genom en tydligare och mer fullständig varudeklaration kan allergiker lättare undvika allergiframkallande ämnen. betonar att svenska företag inte skulle motsätta sig de förslag som arbetsgruppen lägger fram. Förbundet menar att det för företag som verkar på den svenska marknaden är naturligt att de tidigare, högre ställda kraven kan gälla framöver. Konsumenter i samverkan - anser bl.a. att bör verka för klara regler avseende genetiskt förändrade livsmedel samt livsmedel konserverade med joniserande strålning. menar att behovet av ytterligare märkning bör vägas mot konsumenternas möjlighet att tolka innebörden av densamma. Skälen för regeringens bedömning: Svenska konsumenter och konsument- organisationer är starkt engagerade i livsmedels- och miljöfrågor. De lägger stor vikt vid djurskyddsaspekterna vid uppfödningen och anser att det är viktigt att djur inte har transporterats långa sträckor, att antibiotika inte har använts för att få djuren att växa snabbare samt att hormoner inte har använts vid uppfödningen. Förhållandena varierar mycket inom EU. Djurtransporterna är på många håll under all kritik och tillfredsställande gemensamma regler saknas fortfarande. Användningen av antibiotika är i många EU-länder betydligt mer omfattande än i , där antibiotika inte får användas i tillväxtbefrämjande syfte. För att konsumenterna skall kunna få möjlighet att välja den mat man vill ha på marknaden krävs relevant och så fullständig information om produkterna som möjligt. Det kan gälla såväl ursprungsbeteckning som metoder rörande djurhåll- ning samt använda råvaror och tillsatser. bör verka för att ingrediensförteckningen på livsmedel är så fullständig som möjligt. Råvaror och tillsatser som kan ge upphov till över- känslighetsreaktioner bör alltid anges oavsett ingående mängd. Undantag från huvudregeln om krav på fullständig märkning bör minimeras. Sådana undantag är t.ex. möjligheten att använda vissa kategoribeteckningar och den s.k. 25- procentsregeln för sammansatta ingredienser. Denna fråga är av särskild betydelse för födoämnesallergiker. Redan mycket små mängder av ett allergent ämne i livsmedel kan ge upphov till livshotande tillstånd. När det gäller användningen av tillsatser bör en kontinuerlig uppföljning och översyn av de nu gällande EG-reglerna göras. bör verka för att användningen av tillsatser minimeras och särskilt att användningen av de s.k. azofärgämnena begränsas. I detta sammanhang bör påpekas att kommissionen i redovisningen av sina konsumentpolitiska prioriteringar för 1996-1998 nämner att reglerna om innehållsdeklarationer för livsmedel kan behöva förenklas, eftersom det endast är ett litet antal konsumenter som kan tillgodogöra sig den komplicerade information som finns. Ett sådant resonemang har som vi har framhållit i avsnitt 6.1 väsentliga brister. Det är tillräckligt allvarligt att en mindre andel av konsumenterna kan råka ut för mycket allvarliga eller t.o.m. livshotande tillstånd om de av misstag äter livsmedel med innehåll som de är överkänsliga mot. Det är därför inte acceptabelt att kraven på fullständiga innehållsdeklarationer förenklas, så att konsumenterna inte kan avgöra vilka ämnen livsmedlen innehåller. 7.3 Ekonomiskt och rättsligt skydd -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: skall arbeta för ökad konkurrens | | och ett bättre konsumentskydd på den gemensamma marknaden för | | finansiella tjänster. Det är särskilt betydelsefullt att | | informationen om tjänsterna är tydlig, att tjänster vars syfte är| | rådgivning eller förmedling är tillförlitliga, att konsumenternas| | ställning vid fel i tjänsterna förbättras och att reklamationshan-| | teringen blir mer effektiv. Arbetsgruppen: I de delar arbetsgruppen har behandlat de nu aktuella frågorna överensstämmer dess bedömning i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna ställer sig i allmänhet bakom arbetsgruppens bedömning.