prop · GJ03163 · 1996-01-01 00:00:00 — Den som under tystnadsplikt har fått information för ett europeiskt företagsråds räkning, får trots tystnadsplikten föra informationen vidare till de andra ledamöterna av företagsrådet och till företagsrådets experter. Rätten att föra informationen vidare gäller endast om uppgiftslämnaren underrättar mottagaren om tystnadsplikten. I sådant fall gäller tystnadsplikten även för mottagaren. Andra stycket gäller även för ledamöter av arbetstagarnas förhand- lingsdelegation och andra organ för samråd och information enligt denna lag. 39 § Den som bryter mot denna lag eller mot ett avtal om europeiskt företagsråd eller något annat förfarande för information och samråd skall ersätta uppkommen skada i enlighet med bestämmelserna i 55 och 56 §§, 57 § andra stycket, 60 § första stycket samt 61 och 62 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Vid tillämpningen av dessa bestämmelser skall vad som där sägs om arbetsgivare gälla även för gemenskapsföretag eller kontrollerande företag i en företagsgrupp och vad som sägs om arbetstagarorganisation gälla även för europeiskt företagsråd, arbetstagarnas förhandlingsdelegation eller andra organ för information till och samråd med arbetstagare. Om det inte finns något europeiskt företagsråd eller någon arbetstagarnas förhandlingsdelegation som kan föra talan enligt denna lag, är ge- menskapsföretaget eller det kontrollerande företaget i en företagsgrupp skadeståndsskyldigt gentemot berörda arbetstagarorganisationer. 40 § Mål om tillämpningen av denna lag skall handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Vid tillämpningen av den lagen skall vad som där sägs om arbetsgivare gälla även för gemenskapsföretag eller kontrollerande företag i en företagsgrupp och vad som sägs om arbetstagarorganisation gälla även för europeiskt företagsråd, arbetstagarnas förhandlingsdelegation eller andra organ för information till och samråd med arbetstagare. Vad som där sägs om kollektivavtal skall gälla även för sådana avtal som avses i denna lag. Mål om tillämpningen av denna lag skall handläggas av Arbetsdomstolen som första domstol. Mål om tillämpningen av 38 § skall handläggas skyndsamt. 41 § När någon vill yrka skadestånd enligt denna lag, gäller i tillämpliga delar vad som sägs i 64, 65 och 68 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Vid tillämpningen av 64 § skall gemenskapsföretag, kontrollerande företag i en företagsgrupp, europeiskt företagsråd, arbetstagarnas förhandlingsdelegation och andra organ för information till och samråd med arbetstagare anses ha förhandlingsrätt enligt 10 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Den tid enligt 65 § inom vilken talan senast skall väckas, skall vara . Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning antog Europeiska unionens råd direktivet 94/45/EG om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare (nr L 254, 30.9.1994, s. 64, Celex 394L0045). Genom medlemskapet i Europeiska unionen är det sak att se till att direktivets bestämmelser uppfylls här i landet. En svensk översättning av direktivet finns i bilaga 1. Genom beslut bemyndigade regeringen statsrådet att tillkalla en kommission med uppdrag att söka lösningar på de problem som arbetsmarknadens parter anser finns på arbetsrättens område. Kommissionen antog namnet . skulle med förtur behandla frågan om genomförande av direktivet om europeiska företagsråd. I no- vember 1995 avlämnade delbetänkandet Ny lag om europeis- ka företagsråd (SOU 1995:115). Delbetänkandet innehåller ett förslag till lag i ämnet. sammanfattning av delbetänkandet finns i bilaga 2 och dess lagtextförslag finns i bilaga 3. Delbetänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. Remissyttrandena finns tillgängliga i Arbets- marknadsdepartementet (dnr A95/5797/RS). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Regeringen har i propositionen i huvudsak följt Lagrådets förslag. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 5.8 samt i författningskommentaren till 1-4, 21, 27 och 32-34 §§. 4 Direktivet om europeiska företagsråd Diskussioner om införande av EG-regler som rör medinflytande för arbetstagare har förts . När det gäller vissa särskilda ämnesområden har det uppnåtts resultat. Rådet antog direktiv /129/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar ändrat genom rådets direktiv /56/EEG av , och direktiv /187/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid övergång av företag, verksamheter eller delar av verksamheter. I fråga om ett mer strukturellt medinflytande, särskilt i multinationella företag och företagsgrupper, har flera förslag lagts fram i skilda sammanhang. Här kan bl.a. nämnas det s.k. Vredeling-förslaget om information till och samråd med arbetstagarna i företag med en komplex struktur och förslagen om arbetstagarmedverkan inom ramen för s.k. Europabolag. Diskussionerna om dessa förslag har varit intensiv, men de har inte lett fram till beslut. Medlemsländerna har inte kunnat enas i frågorna. lade kommissionen fram ett förslag till direktiv om upprättande av ett europeiskt företagsråd. Förslaget var en uppföljning av Vredelingförslaget. Kommissionens förslag ändrades . Båda dessa förslag kunde emellertid endast antas enhälligt, och någon enighet om förslagen gick inte att uppnå. Först i och med Europeiska unionens upprättande öppnade det sig en möjlighet att komma vidare i frågan. Då kunde den ordning användas som föreskrivs i Protokollet om socialpolitik och som innebär att medlemsländerna utom får tillgång till EG:s institutioner och förfaranden för att genomföra de rättsakter och beslut som behövs för att genomföra det till protokollet fogade Avtalet om socialpolitik. Denna procedur togs i anspråk för att lösa frågan om europeiska företagsråd, och antog rådet - utom - direktivet. 4.2 Direktivets huvudsakliga innehåll Det framhålls i ingressen till direktivet att företag behöver slås samman och övertas, fusioner behöver ske över gränserna och samarbetsprojekt skapas för att den inre marknaden skall fungera. Som en följd av detta behöver det finnas företag och grupper av företag som bedriver verksamhet i flera medlemsstater. För att näringsverksamheten skall kunna utvecklas harmoniskt måste dessa företag informera och samråda med representanterna för de arbetstagare som berörs av deras beslut. De förfaranden för information till och samråd med arbetstagare som finns i medlemsstaterna är sällan inriktade på den gränsöverskridande struk- turen hos den enhet som fattar beslut som berör dessa arbetstagare, vilket kan medföra att arbetstagare som berörs av beslut inom ett och samma företag eller en och samma grupp av företag behandlas på olika sätt. För att garantera att arbetstagare i företag eller grupper av företag som bedriver verksamhet i två eller flera medlemsstater informeras och att samråd med dessa äger rum på rätt sätt är det nödvändigt att inrätta europeiska företagsråd eller andra lämpliga förfaranden för gränsöverskridande information till och samråd med arbetstagare, sägs det i ingressen. 4.2.2 Avdelning I - allmänna bestämmelser Enligt artikel 1 är målet med direktivet att förbättra arbetstagarnas rätt till information och samråd i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag. För detta ändamål skall ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande för information till och samråd med arbetstagare inrättas i alla sådana företag. Består gruppen av företag av flera företagsgrupper eller företag som kan betecknas som gemenskapsföretag eller grupper av gemenskapsföretag, skall dock företagsrådet inrättas på företagsgruppsnivå. Om träffade avtal inte föreskriver ett bredare tillämpningsområde, skall företagsrådens befogenheter och tillämpningsområdet för informations- och samrådsförfarandena omfatta företagets eller gruppens samtliga verksamheter i medlemsstaterna. Medlemsstaterna får föreskriva att direktivet inte skall gälla för besättningsmedlemmar i handels- flottan. Artikel 2 innehåller definitioner av vissa centrala begrepp i direktivet. Som gemenskapsföretag betecknas således alla företag med minst 1 000 arbetstagare i medlemsstaterna och minst 150 arbetstagare i var och en av minst två medlemsstater. En grupp av företag definieras som ett kontrollerande företag och dess kontrollerade företag, och en grupp av gemenskapsföretag har - minst 1 000 arbetstagare i medlemsstaterna, - minst två av sina företag i olika medlemsstater, och - minst ett av sina företag med minst 150 arbetstagare i en medlemsstat och minst ett annat av sina företag med minst 150 arbetstagare i en annan medlemsstat. Arbetstagarrepresentanter är enligt artikeln arbetstagarnas företrädare enligt nationell lagstiftning eller praxis. I artikeln sägs vidare att med den centrala ledningen avses den centrala ledningen i gemenskapsföretaget eller i det kontrollerande företaget i en grupp av gemenskapsföretag. Begreppet samråd definieras som utbyte av åsikter och upprättande av en dialog mellan arbetstagarrepresentanterna och den centrala ledningen eller varje annan mer passande ledningsnivå. Ett särskilt förhandlingsorgan är enligt artikeln det organ som inrättas enligt artikel 5.2 för att förhandla med den centrala ledningen om inrättandet av ett europeiskt företagsråd - vilket skall inrättas enligt artikel 1.2 eller enligt bestämmelserna i direktivets bilaga - eller ett förfarande för information till och samråd med arbetstagare. De trösklar som föreskrivs i direktivet för antalet arbetstagare skall baseras på det genomsnittliga antalet arbetstagare, inberäknat deltidsanställda, de två föregående åren, beräknat enligt nationell lagstiftning eller praxis. Artikel 3 definierar begreppet "kontrollerande företag". Det sägs i punkten 1 att med ett sådant företag avses ett företag som kan utöva ett bestämmande inflytande över ett annat företag - det kontrollerade företaget - t.ex. i kraft av äganderätt, ekonomisk delaktighet eller de regler som gäller för det kontrollerande företaget. Punkten 2 innehåller en presumtionsregel i frågan om när ett bestämmande inflytande kan anses föreligga. Om det inte finns något bevis för motsatsen, skall ett företag direkt eller indirekt anses kunna utöva ett bestämmande inflytande över ett annat företag då det a) äger majoriteten av företagets tecknade egenkapital, eller b) kontrollerar majoriteten av de röster som är knutna till företagets emitterade aktiekapital, eller c) har rätt att utse fler än hälften av medlemmarna i företagets administrativa organ eller lednings- eller tillsynsorgan. Om två eller flera företag i en grupp uppfyller ett eller flera av de nämnda kriterierna, skall enligt punkten 7 det företag som uppfyller kriteriet i punkten 2 c anses som kontrollerande företag, om det inte finns bevis för att ett annat företag kan utöva ett bestämmande inflytande. De rättigheter beträffande röstning och utnämningar som tillkommer det kontrollerande företaget skall, när det är fråga om att tillämpa punkten 2, omfatta även de rättigheter som tillkommer den som uppträder i eget namn men styrs direkt eller indirekt av det kontrollerande företaget. Trots vad som sägs i punkterna 1 och 2 skall enligt punkten 3 ett företag inte anses vara ett kontrollerande företag i förhållande till ett annat företag i vilket det har aktieinnehav, om det förstnämnda företaget är ett sådant bolag som avses i artikel 3.5 a eller 3.5 c i rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av om kontroll av företagskoncentrationer. Det är där fråga om vissa typer av investmentbolag. Och enligt punkten 4 skall ett bestämmande inflytande inte anses utövas när det endast är fråga om att en tjänsteman utövar sina funktioner enligt en medlemsstats lagar om likvidation, konkurs, obestånd, betalningsinställelse, ackord eller liknande förfaranden. I punkten 6 slås det fast att den lagstiftning som tillämpas för att fast- ställa om ett företag är ett kontrollerande företag skall vara lagstiftningen i den medlemsstat under vilken företaget lyder. Om företaget inte omfattas av någon medlemsstats lagstiftning, skall den tillämpliga lagstiftningen vara lagen i den medlemsstat där företagets företrädare eller - om det inte finns någon sådan - den centrala ledningen för det av gruppens företag som har flest arbetstagare finns. 4.2.3 Avdelning II - inrättande av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande för information till och samråd med arbetstagare Artikel 4 rör ansvaret för inrättandet av företagsrådet eller informations- och samrådsförfarandet. Ansvaret för att skapa de villkor och medel som är nödvändiga för ett sådant inrättande vilar på den centrala ledningen. Om den centrala ledningen inte finns i någon medlemsstat, skall dess ansvar bäras av den centrala ledningens representant eller, om det inte finns någon sådan, ledningen för den verksamhet eller det av gruppens företag som har flest arbetstagare i någon av medlemsstaterna. I artikel 5 finns det bestämmelser om det särskilda förhandlingsorganet. Enligt punkten 1 skall den centrala ledningen inleda förhandlingar om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett informations- och samrådsförfarande, antingen på eget initiativ eller på skriftlig begäran av minst 100 arbetstagare eller deras representanter vid minst två företag eller verksamheter i minst två olika medlemsstater. Förhandlingarna skall föras med ett särskilt förhandlingsorgan, som inrättas enligt riktlinjer som anges i punkten 2. Medlemsstaterna skall fastställa den metod som skall användas för val eller utnämning av de ledamöter som skall utses där. Arbetstagare i företag eller verksamheter där det utan deras förskyllan saknas arbetstagarrepresentanter skall ha rätt att välja eller utnämna ledamöter till det särskilda förhandlingsorganet. Detta påverkar dock inte tillämpningen av en nationell lagstiftning eller praxis som fastställer trösklar för upprättandet av organ för arbetstagarrepresentation. Det särskilda förhandlingsorganet skall ha minst tre och högst 17 ledamöter. Vid utseende av ledamöterna måste det säkerställas att varje medlemsstat där företaget eller företagsgruppen verkar företräds av en ledamot. Det skall dessutom finnas ytterligare ledamöter i förhållande till antalet arbetstagare vid verksamheterna, det kontrollerande företaget eller de kontrollerade företagen enligt lagstiftningen i den medlemsstat där den centrala ledningen befinner sig. Den centrala och den lokala ledningen skall underrättas om det särskilda förhandlingsorganets sammansättning. Det särskilda förhandlingsorganet har enligt punkten 3 till uppgift att tillsammans med den centrala ledningen genom ett skriftligt avtal fastställa det eller de europeiska företagsrådens verksamhetsområde, sammansättning, uppgifter och mandatperiod eller riktlinjerna för ett informations- och samrådsförfarande. I syfte att sluta avtal skall enligt punkten 4 den centrala ledningen kalla till ett möte med det särskilda förhandlingsorganet, och den skall underrätta den lokala ledningen om detta. Vid förhandlingarna kan det särskilda förhandlingsorganet biträdas av experter som det själv utser. Enligt punkten 5 kan det särskilda förhandlingsorganet, med två tredjedels majoritet, besluta att inte inleda förhandlingar eller att avbryta pågående förhandlingar. Ett sådant beslut medför att bestämmelserna i bilagan inte skall gälla. En ny begäran om att sammankalla det särskilda förhandlingsorganet kan göras tidigast efter beslutet, såvida inte parterna kommer överens om något annat. Alla kostnaderna för förhandlingarna skall enligt punkten 6 bäras av den centrala ledningen. Medlemsstaterna får fastställa budgetregler för det särskilda förhandlingsorganets verksamhet. De kan bl.a. begränsa finansieringen till ett endast täcka utgifterna för en enda expert. Artikel 6 behandlar avtalets innehåll. Enligt punkten 1 skall den centrala ledningen och det särskilda förhandlingsorganet förhandla i en samarbetsvillig anda i syfte att nå en överenskommelse om de närmare riktlinjerna för hur den information till och det samråd med arbetstagare som avses i artikel 1.1 skall äga rum. En sådan överenskommelse skall enligt punkten 2 fastställa vissa förhållanden, utan att det påverkar parternas självbestämmanderätt. Dessa förhållanden är: a) Vilka företag bland gruppen av företag eller vilka av företagets verksamheter som skall omfattas av avtalet. b) Det europeiska företagsrådets sammansättning, antal ledamöter, fördelning av platser och mandatperiod. c) uppgifter och förfarande för information och samråd. d) Platsen för företagsrådets möten samt mötesfrekvensen och mötenas längd. e) Vilka ekonomiska och materiella resurser som skall ställas till före- tagsrådets förfogande. f) Avtalets löptid och omförhandlingsförfarande. Den centrala ledningen och det särskilda förhandlingsorganet kan enligt punkten 3 skriftligen besluta att inrätta ett eller flera informations- och samrådsförfaranden i stället för ett europeiskt företagsråd. Ett sådant avtal måste ange riktlinjer för hur arbetstagarrepresentanterna skall ha rätt att sammanträda för att dryfta den information de fått. Informationen skall särskilt gälla gränsöverskridande frågor som har en betydande inverkan på arbetstagarnas intressen. Avtal som avses i punkterna 2 och 3 skall enligt punkten 4 inte omfattas av tilläggsföreskrifterna i bilagan, såvida inte annat överenskommits. För att sluta de avtal som avses i punkterna 2 och 3 räcker det enligt punkten 5 med enkel majoritet i det särskilda förhandlingsorganet. Artikel 7 anger när de tilläggsföreskrifter skall gälla som fastställts i lagstiftningen i den medlemsstat där den centrala ledningen är belägen, och som skall motsvara bestämmelserna i direktivets bilaga. Så skall vara fallet - om den centrala ledningen och det särskilda förhandlingsorganet beslutar det, eller - om den centrala ledningen vägrar att inleda förhandlingar efter det att en begäran enligt artikel 5.1 lämnats in, eller - om ett avtal enligt artikel 6, för denna begäran, inte har kunnat slutas och det särskilda förhandlingsorganet inte har fattat det beslut som avses i artikel 5.5. 4.2.4 Avdelning III - diverse bestämmelser Artikel 8 behandlar sekretessfrågor. Enligt punkten 1 skall medlemsstaterna fastställa att ledamöterna i särskilda förhandlingsorgan eller i europeiska företagsråd och ev. experter som bistår dem inte skall ha rätt att röja någon information som de uttryckligen fått i förtroende, även efter utgången av mandatperioden. Detsamma skall gälla för arbetstagarrepresentanterna inom ramen för ett informations- och samrådsförfarande. Varje medlemsstat skall enligt punkten 2 för särskilda fall se till att den centrala ledningen som befinner sig där inte är förpliktad att vidarebefordra information av sådant slag att den utifrån objektiva kriterier allvarligt skulle skada eller vara till förfång för de berörda företagens verksamhet. En sådan befrielse kan göras beroende av ett administrativt eller rättsligt förhandstillstånd. Det får fastställas särskilda bestämmelser för den centrala ledningen för företag som direkt och huvudsakligen följer ett ideologiskt inriktat mål beträffande information och meningsyttringar, under förutsättning att sådana särskilda bestämmelser redan finns i den nationella lagstiftningen. Artikel 9 rör företagsrådets arbetssätt och funktionssättet för informations- och samrådsförfarandet för arbetstagare. Enligt artikeln skall den centrala ledningen och företagsrådet, liksom ledningen och arbetstagarrepresentanterna inom ramen för ett informations- och samrådsförfarande, arbeta i en samarbetsvillig anda med vederbörlig hänsyn till ömsesidiga rättigheter och förpliktelser. Frågor om skydd för arbetstagarrepresentanter behandlas i artikel 10. Ledamöter i särskilda förhandlingsorgan, medlemmar i företagsråd och arbetstagarrepresentanter som utför uppgifter i ett informations- och samrådsförfarande enligt artikel 6.3 skall ha rätt till samma skydd och garantier som gäller för arbetstagarrepresentanter enligt nationell lagstiftning eller praxis i det land där de är anställda. Detta gäller särskilt beträffande deltagande i möten och lön för arbetstagarrepresentanterna då de måste vara borta från sina arbeten. Bestämmelser om efterlevnaden av direktivet finns i artikel 11. Enligt punkten 1 skall medlemsstaterna se till att ledningen vid ett företag eller en verksamhet som finns där och deras arbetstagarrepresentanter eller - i tillämpliga fall - deras arbetstagare uppfyller direktivets förpliktelser, oavsett om den centrala ledningen finns där eller inte. Medlemsstaterna skall vidare enligt punkten 2 se till att företagen tillhandahåller uppgifter om antalet arbetstagare på begäran av berörda parter. Det skall enligt punkten 3 föreskrivas lämpliga åtgärder om direktivet inte följs. Medlemsstaterna skall därvid särskilt säkerställa att det finns relevanta administrativa eller rättsliga förfaranden. När medlemsstaterna genomför artikel 8 skall de införa bestämmelser för administrativa eller rättsliga förfaranden för överklagande som kan användas om den centrala ledningen kräver sekretess eller inte lämnar information i överensstämmelse med den artikeln. Det slås i artikel 12 fast att direktivet skall gälla utan att påverka till- ämpningen av rådets direktiv /129/EEG om tillnärmning av medlemstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar och rådets direktiv /187/EEG om tillnärmning av medlemstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter. Direktivet skall inte heller påverka arbetstagarnas rätt till information och samråd enligt nationell lagstiftning. De förpliktelser som direktivet innehåller skall enligt artikel 13 inte gälla för de företag eller grupper av företag där det redan finns ett avtal om gränsöverskridande information till och samråd med arbetstagare som omfattar alla arbetstagare. Ett sådant avtal kan förnyas, men om så inte sker skall direktivets bestämmelser tillämpas. Artikel 14 föreskriver att direktivet skall genomföras . Och enligt artikel 15 skall kommissionen i samråd med medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter på europeisk nivå granska direktivets tillämpning. Direktivet riktar sig enligt den avslutande artikel 16 till medlemsstaterna. 4.2.5 Bilagan - tilläggsföreskrifterna En bilaga har fogats till direktivet. Bilagan innehåller de tilläggsföreskrifter som nämnts i artikel 7 och som reglerar inrättandet av ett europeiskt företagsråd och dess arbetssätt för de fall då parterna inte kan eller vill träffa avtal i frågan. I de fall som avses i artikel 7.1 skall enligt punkten 1 ett europeiskt företagsråd inrättas vars sammansättning och befogenheter styrs av följande regler. a) Befogenheterna begränsas till information och samråd i frågor som berör hela gemenskapsföretag eller grupper av gemenskapsföretag eller minst två av deras verksamheter eller företag som är belägna i olika medlemsstater. Om den centrala ledningen inte finns i någon medlemsstat begränsas befogenheterna till de frågor som rör samtliga företag eller verksamheter inom medlemsstaterna eller de frågor som rör minst två av verksamheterna eller företagen i olika medlemsstater. b) skall bestå av de arbetstagare vid företaget eller gruppen av företag som utses av deras arbetstagarrepresentanter eller, om det inte finns några sådana, av samtliga arbetstagare. Detta skall ske i överensstämmelse med nationell lagstiftning eller praxis. c) skall ha minst tre och högst trettio medlemmar. När storleken medger det, skall rådet bland sina medlemmar välja ut en särskild kommitté som består av högst tre ledamöter. Kommittén skall själv fastställa sin arbetsordning.