prop · GJ035 · 1996-01-01 00:00:00 — Borgenärerna skall sålunda få kännedom om gäldenärens tillgångar och skulder (första punkten) för att på så sätt få en i vart fall preliminär bild av gäldenärens ekonomiska situation. Med hänsyn till den korta tid som rekons- truktören har på sig att sammanställa dessa uppgifter kan det inte bli fråga om någon fullständig och slutlig bouppteckning. Därför föreskrivs att förteckningen skall vara preliminär. Huvudsaken är att det av förteckningen går att utläsa gäldenärens ungefärliga status vad tillgångar och skulder beträffar. Om företagsrekonstruktionen kommer att innefatta ett offentligt ackord följer av 3 kap. 10 § andra stycket första punkten och 14 § att ackordet skall baseras på en mer fullständig bouppteckning. Även gäldenärens senaste balansräkning och andra redovisningshandlingar som kan finnas och som rekonstruktören kunnat skaffa sig tillgång till skall bifogas underrättelsen (andra punkten). För att underlätta borgenärernas förståelse av redovisningshandlingarna kan det ibland vara lämpligt att, om möjligt, ge vissa upplysningar om dessa. Som Lagrådet har påpekat torde företagsrekonstruktionen - åtminstone i praktiken - inte vara tillämpligt på andra gäldenärer än sådana som är bokföringsskyldiga. Redan på detta stadium skall rekonstruktören avge en - självfallet preliminär - uppfattning om orsakerna till betalningssvårigheterna och om hur verksamheten kan rekonstrueras (tredje punkten). Detta har rekonstruktören senare att vida- reutveckla vid borgenärssammanträdet enligt 10 § och i den i 12 § omnämnda rekonstruktionsplanen. Men företagsrekonstruktionen kan påskyndas om borgenärerna redan i ett tidigt skede får kunskap om vad som ligger bakom gäldenärens betalningssvårigheter och hur rekonstruktören tänkt sig att gå till väga för att nå fram till en rekonstruktion. Rekonstruktören har endast på sig för att sammanställa de uppgifter som nämnts. Normalt är emellertid inte rekonstruktören utan kunskap om gäldenärsföretaget när beslutet om företagsrekonstruktion fattas. Enligt 3 § skall gäldenären, när han ansöker om företagsrekonstruktion, lämna ett motiverat förslag till rekonstruktör. Det bör i sin tur förutsätta att gäldenären innan han gör ansökan har kontaktat den tilltänkte rekonstruktören och, för att denne skall kunna avgöra om han är villig att åta sig uppdraget, att han har lämnat information om sitt företag och dess svårigheter. Visserligen skall, enligt 4 §, även en ansökande borgenär lämna ett motiverat förslag till rekonstruktör. Det är dock givet att kunskapen om gäldenärens företag i en sådan situation kan vara mera begränsad än när gäldenären själv ansöker. Viss ytterligare information bör dock kunna erhållas vid den förhandling som enligt 8 § normalt skall hållas när en borgenär ansöker om företagsrekonstruktion. Det har i anslutning till den bestämmelsen framhållits att det är viktigt att rätten får ett så gott underlag som möjligt för sitt beslut och att det därför kan finnas skäl att hålla förhandling även om gäldenären har medgett borgenärens ansökan. Den information som på så sätt lämnas till rätten kommer givetvis även rekonstruktören till del. Det kan emellertid inte uteslutas att man får acceptera att den information som rekonstruktören redan inom kan lämna till borgenärerna inte blir lika omfattande när ansökan har gjorts av en borgenär som när gäldenären är sökande. Slutligen skall underrättelsen innehålla en uppgift om tidpunkten för det sammanträde som sägs i 10 § (fjärde punkten). I paragrafens tredje stycke anges, på samma sätt som i 15 kap. 3 § konkurslagen, att om antalet oprioriterade borgenärer är mycket stort kan kravet på individuell underrättelse vad beträffar oprioriterade borgenärer ersättas med ett tillkännagivande genom kungörelse. Förmånsberättigade borgenärer skall emellertid alltid underrättas enligt bestämmelsens huvudregel. 14 § Gäldenären är skyldig att lämna rekonstruktören alla upplysningar om sina ekonomiska förhållanden som är av betydelse för rekonstruktionen av verksamheten. Gäldenären skall följa rekonstruktörens anvisningar om hur verksamheten skall bedrivas. (Jfr 2 kap. 15 § utredningens lagförslag) Av skäl som utvecklats närmare i avsnitt 6.2 innebär ett beslut om företags- rekonstruktion inte någon formell inskränkning i gäldenärens rådighet. Gäldenären har således under företagsrekonstruktionen i och för sig möjlighet att förfoga över sin egendom. Avtal som gäldenären ingår under förfarandet är följaktligen civilrättsligt bindande, även om rekonstruktören inte har samtyckt till avtalets ingående. Av 14 och 15 §§ följer emellertid att gäldenären har en upplysningsplikt och en lydnadsplikt samt en skyldighet att inhämta rekonstruktörens samtycke till alla åtgärder av betydelse. Även om gäldenärens skyldigheter inte är sanktionerade av civilrättslig ogiltighet kan hans underlåtenhet att samarbeta med rekonstruktören oftast anses innebära att han inte medverkar till företagsrekonstruktionen på det sätt som fordras för att det skall finnas skäl att låta förfarandet fortgå. Både rekonstruktören och en borgenär har möjlighet enligt 4 kap. 8 § att begära att företagsrekonstruktionen skall upphöra. Följden av en gäldenärs illojala beteende kan alltså bli att företagsrekonstruktionen upphör och att gäldenären i stället försätts i konkurs. I sammanhanget kan också erinras om att den framskjutna förmånsrätt som är förenad med nytillkomna fordringar (se 10 § första stycket fjärde punkten förmånsrättslagen) förutsätter att fordringen uppkommit med rekonstruktörens samtycke. I paragrafens första stycke föreskrivs att gäldenären gentemot rekonstruktören har en upplysningsplikt. Den innebär att gäldenären är skyldig att lämna rekons- truktören alla upplysningar om sina ekonomiska förhållanden som är av betydelse för rekonstruktion av verksamheten. Vad som är av betydelse för rekonstruktionen avgörs givetvis av rekonstruktören. Härav följer bl.a. att gäldenären är skyldig att låta rekonstruktören få tillgång till företagets bokföring och alla andra handlingar som är av betydelse för att bedöma företagets ekonomiska status och dess verksamhet. Några tvångsmedel för att bereda rekonstruktören sådan tillgång har inte ansetts behövliga vid företagsrekonstruktion som ju bedrivs i gäldenärens intresse (vid konkurs är däremot situationen annorlunda, jfr 7 kap. 12 och 14 §§ konkurslagen). Av andra stycket följer att gäldenären har en lydnadsplikt gentemot rekons- truktören. Gäldenären är skyldig att följa rekonstruktörens anvisningar om hur verksamheten under företagsrekonstruktionen skall bedrivas. Bestämmelsen innebär t.ex. att ett krisdrabbat aktiebolags styrelse och bolagsstämma inte utan risk för att företagsrekonstruktionen upphör och konkurs i stället beslutas kan sätta sig över anvisningar som ges av rekonstruktören beträffande företagets verksamhet. 15 § Gäldenären får inte utan rekonstruktörens samtycke 1. betala skulder som uppkommit före beslutet om företagsrekonstruktion eller ställa säkerhet för sådana skulder, 2. åta sig nya förpliktelser, eller 3. överlåta, pantsätta eller upplåta annan rätt till egendom av väsentlig betydelse för gäldenärens verksamhet. Åsidosätter gäldenären vad som föreskrivs i första stycket inverkar detta inte på rättshandlingens giltighet. Rekonstruktören får samtycka till en betalning som avses i första stycket 1 endast om det föreligger synnerliga skäl. (Jfr 2 kap. 16 § utredningens lagförslag) Paragrafen anger dels vilka åtgärder som gäldenären inte får företa utan rekonstruktörens samtycke, dels att frånvaron av samtycke till dessa åtgärder inte gör gäldenärens rättshandlingar ogiltiga. Utgångspunkten när en företagsrekonstruktion beslutas är att företagets tillgångar och skulder skall frysas , vilket framgår av första stycket. Skulder som har uppkommit före beslutet om företagsrekonstruktion skall inte betalas (första punkten) och skuldsättning skall inte ske (andra punkten). I första punkten anges alltså att skulder som har uppkommit före beslutet om företagsrekonstruktion inte får betalas utan rekonstruktörens samtycke. Inte heller säkerhet får lämnas för en sådan skuld utan rekonstruktörens samtycke. Förutsättningarna för att rekonstruktören skall få lämna sitt samtycke till betalning anges i tredje stycket. Alla prestationer som efter inställelsen tillförs företaget bör som huvudregel betalas kontant och förutsätts tillföra företaget ett förmögenhetsvärde som svarar mot betalningen. Med rekonstruktörens samtycke är det dock möjligt för gäldenären att ta upp t.ex. en ny kredit. Erhållandet av ny kredit kan i vissa fall vara en förutsättning för en lyckosam företagsrekonstruktion. Andra punkten i första stycket täcker alla slags förpliktelser, dvs. inte bara tecknande av nya order utan också ingående av avtal i övrigt som innefattar en förpliktelse för gäldenären. Enligt tredje punkten får gäldenären inte heller utan rekonstruktörens samtycke överlåta, pantsätta eller upplåta annan rätt till egendom av väsentlig betydelse för gäldenärens verksamhet. Genom åtgärder av sist nämnd art kan gäldenären försvåra, eller t.o.m. omintetgöra, en rekonstruktion av verksamheten. Paragrafens föreskrifter innebär närmast en kodifiering av den praxis som utformats vid betalningsinställelse under medverkan av ackordscentral. Under tredje punkten faller dispositioner över egendom av väsentlig betydelse för gäldenärens verksamhet . Regeln gäller alltså generellt för all slags egendom av väsentlig betydelse för verksamheten. Hit hör givetvis de lokaler, ägda eller hyrda, som gäldenären disponerar. Gäldenären bör över huvud taget inte få disponera över fast egendom som ingår bland företagets tillgångar. Även lös egendom - exempelvis maskiner, inventarier och varumärken - är ofta av sådan väsentlig betydelse att gäldenären endast med rekonstruktörens samtycke bör få disponera däröver. Kravet på rekonstruktörens samtycke avser i princip varje transaktion som faller in under beskrivningen i 15 §. Ett system där gäldenären formellt behåller rådigheten men ändå är skyldig att inhämta samtycke från en utomstående person till alla viktigare affärstransaktioner riskerar naturligtvis att bli tungrott och tidskrävande. Det får emellertid antas att kravet på samtycke kommer att anpassas från fall till fall. Rekonstruktören och gäldenären bör kunna avtala om lämpliga arrangemang, så att inte t.ex. varje åtgärd inom den normala affärsverksamhetens ram fordrar rekonstruktörens uttryckliga samtycke. Situationer kan också förekomma där det är praktiskt och lämpligt att rekons- truktören i förväg lämnar samtycke till vissa typer av transaktioner. Likaså bör godkännande i efterhand, ratihabering, kunna ske enligt gällande avtalsrättsliga principer. Ytterst blir det en fråga om ett förtroende mellan gäldenären och rekonstruktören som vilar på den grunden att rekonstruktören kan ansöka om att företagsrekonstruktionen skall upphöra om gäldenären uppträder illojalt.Det är alltså inte avsikten med regleringen i 15 § att försvåra en normal fortsättning av verksamheten under företagsrekonstruktionen. Syftet med bestämmelsen är endast att säkerställa att verksamheten bedrivs på ett sådant sätt som rekonstruktören bedömer tjäna rekonstruktionsintresset. I andra stycket, som har tillkommit på förslag av Lagrådet, föreskrivs att rättshandlingar som gäldenären företar och som kräver rekonstruktörens samtycke enligt första stycket inte är ogiltiga på grund av att samtycke saknas. Detta gäller även när gäldenärens motpart är i ond tro, dvs. kände till eller borde ha känt till att gäldenären var föremål för företagsrekonstruktion. I tredje stycket anges att rekonstruktören får samtycka till att en äldre skuld betalas endast om det finns synnerliga skäl (jfr första stycket första punkten). Exempel på när sådant synnerligt skäl finns kan vara att en utebliven betalning kan hota genomförandet av hela företagsrekonstruktionen eller i vart fall märkbart försvåra arbetet med att åstadkomma en lyckosam rekonstruktion. Synnerliga skäl kan exempelvis anses föreligga för att betala en arbetstagares lönefordran avseende tiden före beslutet om företagsrekonstruktion. Betalningen av en sådan fordran kan vara nödvändig för att undanröja ett blockadhot från arbetstagarorganisationen (se 41 § lagen [1976:580] om medbestämmande i arbetslivet). Bestämmelsen har berörts i avsnitt 5.1 och 6.2. 16 § Vid borgenärssammanträdet skall borgenärerna beredas tillfälle att uttala sig i frågan om företagsrekonstruktionen bör fortsätta. Om någon borgenär begär det, skall rätten vid sammanträdet bland borgenärerna utse en borgenärskommitté. I kommittén får ingå högst tre personer. Om gäldenären under det senast förflutna räkenskapsåret sysselsatt i genomsnitt minst 25 arbetstagare, har de anställda rätt att därutöver utse en representant i kommittén. Om det finns särskilda skäl får rätten utse ytterligare personer att ingå i borgenärskommittén. Rekonstruktören skall i väsentliga frågor samråda med borgenärskommittén, om inte något hindrar det. (Jfr 2 kap. 19 § utredningens lagförslag) Paragrafens första stycke innehåller en bestämmelse enligt vilken borgenärerna vid det borgenärssammanträde som skall hållas från beslutet om företagsrekonstruktion (se 10 § andra stycket) skall beredas tillfälle att uttala sig i frågan om förfarandet bör fortgå. För att förhindra missbruk från gäldenärens sida är det av stor betydelse att borgenärerna har denna möjlighet. En borgenär kan t.ex. uttala sig om riktigheten av uppgifter som gäldenären har lämnat i sin ansökan eller annars lämna värdefulla upplysningar som kan bidra till att uppdaga en situation där gäldenären söker utnyttja förfarandet för syften som inte är avsedda.Rekonstruktören har också ett ansvar för att borgenärerna erhåller ett så gott underlag som möjligt för sin bedömning. Som framhållits under 12 § bör rekonstruktören vid borgenärssammanträdet kunna presentera ett första preliminärt utkast till rekonstruktionsplan. Ett sådant utkast till plan bör kunna grundas på de uppgifter som gäldenären lämnat vid sin ansökan och på den utredning som rekonstruktören själv har företagit. Eftersom rätten ofta kan ha beslutat om företagsrekonstruktion på ett ofullständigt underlag (se 6-8 §§) är det givetvis viktigt att rätten vid detta sammanträde bevakar det alltjämt finns förutsättningar för företagsrekonstruktion. Om rätten finner att så inte är fallet skall rätten besluta om att företagsrekonstruktionen skall upphöra (se 4 kap. 8 §). I andra stycket föreskrivs att en borgenärskommitté skall utses om någon borgenär begär det. I kommittén får normalt ingå högst tre personer. Något minsta antal har inte angetts. Det bör kunna förekomma situationer där borgenär- skommittén består av endast en person. En sådan situation kan tänkas inträffa när borgenärskollektivet består av bara en borgenär med mycket stora fordringar och ett stort antal borgenärer med små eller mycket små fordringar. I normalfallet torde dock kommittén bestå av två eller tre personer. Det förtjänar att påpekas att staten enligt utredningens förslag ofta kommer att spela en framträdande roll som borgenär vid en företagsrekonstruktion. En borgenärskom- mitté torde ofta komma att bestå av en företrädare för gäldenärens största kreditgivare, en företrädare för staten samt en företrädare för någon av gäldenärens leverantörer. Företrädare för staten i dessa fall är kronofogdemyndigheten (se avsnitt 7.3 och författningskommentaren avsnitt 13.13 och 13.14). Om gäldenären under det senast förflutna räkenskapsåret sysselsatt i genomsnitt minst 25 arbetstagare, får i kommittén dessutom ingå en representant utsedd av de anställda. Till skillnad mot förslag och det till Lagrådet remitterade förslaget krävs inte att de anställda skall vara anställda i . Det finns dessutom utrymme för domstolen att om det finns särskilda skäl för det utse fler personer, t.ex. om en rimlig balans mellan olika borgenärskategorier annars inte kan komma till stånd. Tredje stycket reglerar rekonstruktörens skyldighet att i väsentliga frågor samråda med borgenärskommittén. Som exempel på väsentliga frågor kan nämnas sådana som rör förändringar i verksamhetens omfattning, personalstyrkan, verksamhetsinriktningen samt finansieringen. Beroende på omständigheterna i det enskilda ärendet kan det dock vara frågor av de mest skiftande slag som faller under den samrådsplikt som gäller enligt paragrafen. Samråd får underlåtas om något hindrar det. Undantaget tar sikte på situationer där samråd är otänkbart på grund av tidsbrist eller när beslut måste fattas som omöjliggör samråd. I sådana fall ankommer det på rekonstruktören att i efterhand informera borgenärskommittén om vidtagna åtgärder. Exekutiva åtgärder under en företagsrekonstruktion 17 § företagsrekonstruktionen pågår får utmätning eller annan verkställighet enligt utsökningsbalken inte äga rum mot gäldenären. Verkställighet får dock ske för fordran för vilken borgenären har handpanträtt eller retentionsrätt, eller för fordran som avser underhållsbidrag. Handräckning enligt lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. får inte ske. Under företagsrekonstruktionen får inte heller meddelas beslut om kvarstad eller betalningssäkring. (Jfr 2 kap. 20 § utredningens lagförslag) Paragrafen, som har utformats delvis i enlighet med Lagrådets förslag, innehåller regler som skyddar gäldenären mot säraktioner från borgenärernas sida under en företagsrekonstruktion (se avsnitt 6.1). Det är således, som framgår av första stycket, närmast fråga om ett moratorium till gäldenärens förmån. Reglerna gäller intill dess beslut meddelas om att företagsrekonstruktionen skall upphöra eller den ändå upphör till följd av att gäldenären försätts i konkurs, dvs. även som förhandling om offentligt ackord pågår. Enligt 4 kap. 11 § gäller som huvudregel att moratoriet upphör att gälla i och med att det beslutas att företagsrekonstruktionen skall upphöra, oavsett om beslutet överklagas. Under företagsrekonstruktionen gäller ett principiellt verkställighetsförbud. Förbudet avser såväl beslut om utmätning som vidare åtgärder för verkställighet av ett sådant beslut. Det innebär att ett utmätningsförfarande inte kan inledas efter det att domstolen har beslutat om företagsrekonstruktion. Förbudet innebär vidare att en redan beslutad utmätning inte kan fullföljas. En beslutad utmätning kan alltså inte säkerställas och försäljning av utmätt egendom får inte ske. Ett pågående utsökningsmål bör således vila för att tas upp sedan företagsrekonstruktionen har upphört. Verkställighetsförbudet gäller även annan verkställighet enligt utsökningsbalken än utmätning, t.ex. åtgärder enligt 16 kap. utsökningsbalken. Härmed avses i första hand avhysning. Om gäldenären bedriver sin verksamhet i hyrda lokaler skulle en hyresvärd annars kunna omintetgöra en företagsrekon- struktion genom att begära avhysning på grund av gäldenärens eftersläpning med hyresbetalningar. Inte heller handräckning enligt lagen om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. eller återtagande genom verkställighet av dom får ske. Från lagens verkställighetsförbud är den som har handpanträtt eller retentionsrätt i gäldenären tillhörig egendom undantagen. Verkställighet får dessutom ske för fordran avseende underhållsbidrag. I övrigt finns inga undantag från verkställighetsförbudet. I andra stycket föreskrivs generellt att beslut om kvarstad och om betalnings- säkring inte får meddelas. Att sådana beslut inte heller får verkställas följer av första stycket. I 18 § anges dock att bestämmelserna i 17 § inte hindrar att ett beslut om säkerhetsåtgärder enligt 18 § verkställs. Den uppräkning som sker i paragrafen är uttömmande. Det innebär att det t.ex. inte finns något hinder mot att handläggningen av en pågående rättegång mellan gäldenären och annan part fortsätts och eventuellt slutförs. 18 § Om det finns särskilda skäl att befara att gäldenären vidtar eller underlåter att vidta en viss åtgärd och därigenom sätter en borgenärs rätt i fara, får rätten på borgenärens begäran besluta om lämplig åtgärd för att säkerställa dennes rätt. Bestämmelserna i 17 § hindrar inte verkställighet av ett sådant beslut. I paragrafen, som till viss del har utformats efter förslag av Lagrådet, finns en regel som syftar till att under det moratorium som gäller under en företagsrekonstruktion bereda borgenärerna ett skydd mot att gäldenären företar åtgärder eller underlåter att vidta åtgärder som äventyrar deras rätt (se avsnitt 6.1). För att rätten skall kunna förordna om åtgärder för att säkerställa en borgenärs rätt förutsätts att borgenärens rätt är i fara liksom att den faran har sin grund i en åtgärd som gäldenären - med eller utan rekonstruktörens samtycke - kan befaras vidta eller underlåta att vidta. Vad det innebär att borgenärens rätt är i fara låter sig självfallet inte anges i några entydiga termer. Det kan vara fråga om att gäldenären i större omfattning avhänder sig egendom som ingår i företagshypoteksunderlaget likaväl som att han står i begrepp att överlåta en maskin som han innehar enligt ett leasingavtal. De åtgärder som kan komma i fråga är av samma slag som de civilprocessuella säkerhetsåtgärder som kan beslutas enligt 15 kap. 3 § . Det kan förekomma att rätten t.ex. vid vite förbjuder gäldenären att vidta en viss åtgärd eller att avstå från en tilltänkt åtgärd. Vidare bör det t.ex. vara möjligt att sätta egendom som gäldenären står i begrepp att avhända sig under särskild förvaltning. Det bör normalt vara lämpligt att rätten beslutar att förvaltningen handhas av rekonstruktören såsom god man. Rättens beslut kan då, liksom ett beslut enligt 15 kap. 3 § , ges det innehållet att gäldenären fråntas sin rådighet och rekonstruktören i motsvarande utsträckning ges en längre gående befogenhet än han annars har. I sista meningen anges att bestämmelserna i 17 § inte hindrar verkställighet av ett beslut om säkerhetsåtgärd enligt denna paragraf. Av 4 § tredje stycket ärendelagen följer att rätten kan förordna interimistiskt om en säkerhetsåtgärd enligt denna paragraf. 19 § I 2 kap. 10 a § konkurslagen (1987:672) finns föreskrifter om en borgenärs ansökan om att gäldenären skall försättas i konkurs under pågående företagsrekonstruktion. I paragrafen erinras om att det i konkurslagen finns bestämmelser om en borgenärs konkursansökan under pågående företagsrekonstruktion. I 2 kap. 10 a § konkurslagen föreskrivs enligt lagförslag 2.12 att en borgenärs ansökan om att rekonstruktionsgäldenären skall försättas i konkurs skall av rätten förklaras vilande i avvaktan på att företagsrekonstruktionen upphör. Om en borgenärs rätt är i fara av motsvarande skäl som enligt 18 §, kan emellertid rätten besluta att bifalla dennes konkursansökan. 20 § Har gäldenärens motpart före beslutet om företagsrekonstruktion fått rätt att häva ett avtal på grund av inträffat eller befarat dröjsmål med betalning eller annan prestation, får motparten efter beslutet inte häva avtalet på grund av dröjsmålet, om gäldenären med rekonstruktörens samtycke inom skälig tid begär att det skall fullföljas. Gäldenären skall på motpartens begäran inom skälig tid ge besked om avtalet skall fullföljas. Skall ett avtal fullföljas enligt första stycket gäller följande. Är tiden för motpartens fullgörelse inne, skall gäldenären på motpartens begäran fullgöra sina motsvarande prestationer eller, om anstånd har medgetts beträffande vissa prestationer, ställa säkerhet för dem. Är tiden för motpartens fullgörelse inte inne, har motparten rätt att erhålla säkerhet för gäldenärens framtida prestationer i den mån det av särskild anledning är nödvändigt för att skydda honom mot förlust. Om gäldenären inte lämnar besked enligt första stycket andra meningen eller inte fullgör sina skyldigheter enligt andra stycket, får motparten häva avtalet. Ett avtalsvillkor som inskränker gäldenärens rätt enligt första och andra styckena är ogiltigt.