prop · GJ03187 · 1996-01-01 00:00:00 — Vad gäller försökspersoner och ersätts alla skador, för försöks- personer även psykiska skador, som kan vara orsakade av försök eller donation med mindre det är övervägande sannolikt att skadan har en annan orsak. Skador som är orsakade av läkemedel som används vid behandling etc. ersätts inte enligt lagen. Däremot täcker lagen felordination. Skador av läkemedel omfattas istället i huvudsak av den danska lagen om produktansvar. Denna lag tillkom för att uppfylla ett EG-direktiv . Ansvaret enligt den danska produktansvarslagen är emellertid beroende av ett par betingelser. För det första skall produkten vara defekt. Det betyder att produkten inte erbjuder den säkerhet man med rätta kan förvänta. Dessutom skall den skadelidande visa att det finns ett orsaksammanhang mellan defekten och skadan. Dessa omständigheter gör att lagen ofta inte kommer att omfatta läkemedelsskador eftersom de flesta skador av läkemedel är systemskador, dvs skador som orsakas av kända men oundvikliga skadebringande egenskaper hos produkten, hos läkemedel främst biverkningar. En risk för biverkningar medför inte att läkemedlet anses defekt om kravet på information om denna risk är uppfyllt. Detta medför att den danska produktansvarslagen inte ger ett full- ständigt skydd mot läkemedelsskador. Den danska läkemedelsbranschen förklarade sig villig att teckna en frivillig läkemedelsförsäkring under vissa förutsättningar. Något sådant försäkringsystem har dock ännu inte genomförts (jmfr närmare härom a.a. s 37 ff). Ersättningen utges enligt reglerna i den danska skadeståndslagen (lov om erstatningsansvar). Således ersätts förlust av arbetsinkomst, sveda och värk, varaktigt men, förlust av framtida inkomst, förlust av försörjare samt be- gravningskostnader dvs. såväl ekonomisk (ökonomisk tab) som icke ekonomisk skada (godtgörelse). Ersättningen är begränsad till skador . Syftet med denna begränsning är att rikta ersättningen mot allvarliga och varaktiga skador. Beloppet är en form av franchise dvs. om skadan överstiger ersätts skadan till fullo. Den kan sättas ned eller falla bort om patienten uppsåtligt eller av grov oaktsamhet medverkat till skadan. Om den skadelidande har rätt till ersättning eller erhållit ersättning enligt patientförsäkringslagen kan han inte resa ersättningskrav mot någon ansvarig enligt skadeståndsrättsliga regler. Vill han få sin sak prövad är han skyldig att anmäla skadan enligt patientförsäkringslagen. Han kan således inte välja mellan att anmäla skadan enligt denna lag och väcka talan enligt de skades- tåndsrättsliga reglerna. Från denna bestämmelse finns ett undantag. Vid pro- duktskador kan talan även väckas enligt produktansvarslagen. Skador som faller utanför produktansvarslagen och patientförsäkringen kan prövas enligt skades- tåndsrättsliga regler. Det gäller skador vållade av privatpraktiserande läkare m.fl., psykiska skador samt läkemedelsskador. Försäkringsbolag eller självförsäkrad myndighet (stat eller kommun) som betalat ersättning till skadelidande har regressrätt mot skadevållande endast om denne omfattas av 1 § 1 st. i den danska lagen om patientförsäkring eller är anställd vid sjukhus och skadan vållats uppsåtligt. Däremot kan regresskrav riktas mot icke sjukhusanställda p.g.a. defekta sjukhusapparater t.ex. producenter och mellanhänder. Bestämmelsen har blivit något otydlig eftersom den ursprungligen var avsedd att användas inom såväl den offentliga som den privata sjukvården och därefter inte blivit avpassad efter begränsningen av tillämpningsområdet (se a.a. s 257f). Krav på ersättning skall anmälas till patientforsikringsforeningen senast efter att den skadelidande har fått eller borde ha fått kännedom om skadan. Under alla förhållanden inträder preskription av kraven år efter den dag då skadan förorsakades. I samband med att det i infördes en patientförsäkring började man i diskutera att införa ett liknande system. framlade tillsammans med vissa försäkringsbolag ett förslag till försäkring. Detta förslag genomfördes inte. tog den norska regeringen åter upp frågan och lades fram ett förslag till tillfälliga regler om patientskadersättning (regler for midlertidig ordning med pasientskadeerstat- ning). Reglerna trädde i kraft . Ursprungligen skulle den gälla men den har därefter förlängts i taget och gäller fort- farande. Norska Justisdepartementet tillsatte en utredning (lovutvalg) som bl.a. fick i uppgift att föreslå permanenta regler om objektivt ansvar för patientskador. Utredningen har presenterat sitt förslag i betänkandet Erstatning ved pasientskader (NOU 1992:6). Den tillfälliga reglering som tillkom bygger på en frivillig överenskom- melse mellan de norska sjukhusägarna, representerade av den , och de norska fylkeskommunerna. Den norska patientskadeersättningen är således inte reglerad i lag. Den är inte heller finansierad genom en försäk- ring utan genom direkta bidrag från norska kommuner och staten. Finansieringen har skett genom att kommunerna skjutit till pengar i förhållande till respektive kommuns invånarantal. Statens tillskott har skett genom en beräkning på grundval av omfattningen av den behandling som skett på statens sjukhus. De norska reglerna gäller patienter på offentliga somatiska sjukhus och omfattar fysiska skador. gäller reglerna även patienter på offentliga psykiatriska kliniker som erhåller fysiska skador. Som offentliga sjukhus räknas även privatägda sjukhus som omfattas av kommunernas hälsoplaner eller som får sin driftsbudget täckt över statsbudgeten. Från samma tidpunkt omfattas även patienter som behandlas av kommunalt anställda läkare "den kommunale legevakten" samt patienter som behandlas av privatpraktiserande läkare som har avtal med kommunerna. Som patienter räknas även försökspersoner och av blod, vävnader och liknande. Krav på ersättning lämnas till Norsk Pasientskadeerstatning som är en egen enhet administrerad av norsk Landspensjonskasse efter avtal med sjukhusägarna. En särskild patientskadenämnd (pasientskadenemnd), utsedd av Kungen, avgör kraven på ersättning efter att den utretts av nämndens sekretariat i Norsk Landspensjonskasse. Sekretariatet kan även avgöra vissa ärendena efter delegation. Nämndens beslut är bindande för sjukhusägarna. Patienten kan begära att ersättningskraven prövas enligt vanliga skadestånds- rättsliga ersättningsregler. I så fall faller nämndens avgörande bort. Fram då den tillfälliga ordningen trädde i kraft var av de norska sjukhusen ansvarsförsäkrade på frivillig väg. Av statistiken från försäkringsbolagen framgår att har skadeanmälningar som medfört ersättning stigit från cirka 100 till drygt 200 . har försäkringsbolagen betalat ut sammanlagt . Av statistiken framgår vidare att då den tillfälliga ordningen trädde i kraft har totalt till Norsk Pasientskadeerstat- ning anmälts 1713 skadefall (245 fall , 661 fall och 807 fall ) varav cirka 1500 fall är avgjorda. Av dessa har patientskadenämnden behandlat 249 fall varav 69 avsett överklaganden av sekretariatets beslut. har anmälts 911 fall. Kostnaderna för den nuvarande ordningen beräknades för till . Kostnaderna för de skador som anmäldes och som därför skall hänföras till det året uppgick till , varav 23 miljoner utbetalts. För att ersättning skall utgå krävs att det är fråga om en fysisk skada för- orsakad av undersökning, diagnostik, behandling, vård eller informationsbrist. Ersättning ges också för skador som är en följd infektioner, tekniska brister hos medicinsk utrustning eller olyckor av annat slag som sjukhuset ansvarar för enligt vanliga ersättningsregler. En förutsättning för ersättning är vidare att skadan inte faller under någon av sju undantagsregler, vilka i realiteten be- stämmer skyddets omfattning. Något vållande behöver inte visas. Ersättning ges inte 1. när skadan är en följd av ett känt och utifrån medicinska kunskaper acceptabelt risktagande vid undersökning, diagnostik eller behandling, 2. när skadan i väsentlig mån beror på patientens grundsjukdom, 3. när skadan är en följd av särskilda förhållanden hos patienten själv, 4. när skadan beror på behandling och det behandlingssätt som använts utifrån en efterföljande värdering framstår som adekvat, 5. när skadan beror på diagnostik och den diagnos som blev ställd var adekvat utifrån den kunskap man hade tillgänglig vid den aktuella tidpunkten, 6. när skadan beror på infektion i områden med särskilt hög bakteriekoncentra- tion eller hos patienter med nedsatt motståndskraft eller 7. när skadan är vållad av läkemedel. Läkemedelsskador bedöms enligt den norska produktansvarslagen (lov den 23 desember 1988 nr 104 om produktansvar). Ersättning ges enligt reglerna i den norska skadeståndslagen (lov 13. nr 26 om skadeerstatning). Förluster ersätts inte. Om förlusterna är större ersätts de dock fullt ut. Ersättning för ideell skada (oppreisning) kan krävas . Kravet kan till skillnad från de vanliga skadeståndsreglerna riktas mot sjukhuset och inte endast mot den som orsakat skadan. Vad gäller skadelidandes medverkan och regressrätt gäller skadeerstatnings- lovens regler. Av dem framgår bl.a. att skadevållanden endast kan bli regresskyldig om han vållat skadan uppsåtligt. Endast skador som är konstaterade efter omfattas av reglerna. Det medför att även skador som vållats före detta datum men som konstateras därefter omfattas av reglerna. Denna regel har tillkommit eftersom den ansvarsförsäkring som tidigare fanns sades upp i och med att den nya ordningen infördes. Frågor om preskription nämns inte i reglerna. Det innebär att de allmänna reglerna om preskription träder in. Förslag till norsk pasientskadelov Som tidigare nämnts tillsatte det norska en utred- ning med uppgift att föreslå permanenta regler om objektivt ansvar för patient- skador. Utredningen har i betänkandet NOU 1992:6 Erstatning ved pasientskader lämnat ett förslag till lagstiftning. Den föreslagna lagen skall gälla vid skador som orsakats på sjukhus såväl inom den offentliga som den privata sjukvården, vid skador orsakade av ett flertal uppräknade personalkategorier samt vid skador orsakade under ambulansstranspor- ter. Skador som vållas inom den offentliga sektorn eller av personer anställda där skall enligt förslaget täckas av ett särskilt organ, Norsk Pasientskadeerstat- ning. Detta organ skall administrera och fatta beslut i ersättningsfrågorna och svarar direkt mot den skadelidande. Dess beslut skall kunna överklagas till en särskild nämnd, pasientskadenemnda. Krav på ersättning för skador skall kunna prövas av allmän domstol efter det att saken behandlats enligt reglerna i pasientskadeloven. Ersättningen inom den offentliga sektorn skall enligt förslaget finansieras genom gemensamt tillskott från stat och kommuner. Utredningen har beräknat att de ekonomiska konsekvenserna av lagförslaget blir en ökning av de årliga utbetalningarna och avsättningarna från dagens nivå på till upp emot 1995. Skador som vållas inom den privata sektorn skall täckas av en särskild patientskadeförsäkring som all privatpraktiserande sjukvårdspersonal (helsepersonell) är skyldig att teckna. Försäkringen skall tecknas hos försäk- ringsbolag som är godkända av Kungen. Den försäkringsgivare som skadevållaren har när skadan anmäls skall vara ansvarig enligt lagen. Om skadevållaren saknar försäkring skall de godkända försäkringsbolagen solidariskt svara för patientens förlust. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att teckna försäkring skall kunna straffas med böter eller fängelse . Utredningen föreslår att försäkringen inom den privata sektorn skall finansie- ras genom som fastställs enligt vanliga försäkringsmässiga principer i konkurrens mellan försäkringsbolagen. Ersättning skall ges för skador som är en följd av fel eller brist i samband med undersökning, diagnosering, behandling, vård eller liknande även om ingen kan lastas för felet. Vid bedömningen av om det föreligger fel eller brist skall utgångspunkten vara den fackliga standard som patienten rimligen kan förvänta. Något krav på att vållande skall visas finns inte. ning skall också ges för skador till följd av teknisk brist i apparater, redskap eller andra föremål som används vid undersökning etc. Enligt förslaget skall ersättning kunna ges även om det inte föreligger fel eller brist om det inte är rimligt att patienten själv bär följden av utifrån sitt tidigare tillstånd, sjukdomens art, behandlingens betydelse och risker, och skadans art och omfattning. Ersättning föreslås kunna ges också för skador till följd av a. smitta eller infektion, när skadan inte huvudsakligen beror på patientens grundsjukdom, eller b. vaccination, när skadan var oförutsägbar (upåregnelig). Om skadan inte täcks av de nu nämnda grunderna kan ersättning komma att erhål- las när det följer av allmänna skadeståndsrättsliga regler. Skador vållade av läkemedel eller under utprövning av läkemedel skall omfattas av lagen endast i den utsträckning skadan inte faller under den särskilda pro- duktansvarslagen. Ersättningen skall utges enligt den norska skadeståndslagens regler och krav skall enligt förslaget preskriberas enligt den norska preskriptionslagens regler. 1 Förslag till patientskadelag Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om rätt för patient till ersättning för patientskada (patientskadeersättning) och om skyldighet för vårdgivare att ha en försäkring som täcker ersättning för sådan skada (patientförsäkring). Med patient enligt denna lag jämställs den som frivilligt deltar som för- söksperson i medicinsk forskning eller som donerar organ eller annat biologiskt material för transplantation eller annat medicinskt ändamål. 2 § Lagen gäller endast patientskador som har uppkommit i samband med hälso- och sjukvård i . Rätten till patientskadeersättning får inskränkas endast på grund av om- ständighet som har inträffat efter skadehändelsen och som enligt lagen (1927:77) om försäkringsavtal kan medföra begränsning av försäkringsgivarens skyldighet att utge försäkringsbelopp. 3 § I denna lag avses med hälso- och sjukvård: sådan verksamhet som omfattas av hälso- och sjuk- vårdslagen (1982:763), tandvårdslagen (1985:125) eller annan liknande medicinsk verksamhet, hälso- och sjukvårdspersonal: personal som omfattas av lagen (1994:953) om åligganden för personal inom hälso- och sjukvården, vårdgivare: fysisk eller juridisk person som bedriver hälso- och sjukvård. 4 § Med patientskada avses personskada som med övervägande sannolikhet är orsakad av 1. undersökning, vård, behandling eller liknande åtgärd, under förutsättning att skadan kunnat undvikas genom ett annat tillgängligt förfarande som från medicinsk synpunkt skulle ha tillgodosett vårdbehovet på ett mindre riskfyllt sätt; bedömningen skall ske i efterhand och utgå från den handlingsnorm som gäller för en erfaren specialist eller annan erfaren yrkesutövare inom området, 2. fel hos eller felaktig hantering av medicintekniska produkter eller sjuk- vårdsutrustning i samband med undersökning, vård, behandling eller liknande åtgärd, 3. att faktiskt iakttagbara tecken på sjukdom eller skada i samband med diagnostik förbisetts eller tolkats på ett sätt som avviker från den hand- lingsnorm som gäller för en erfaren specialist eller annan erfaren yrkesutövare inom området, 4. att smittämne överförts till en patient i samband med undersökning, vård, behandling eller liknande åtgärd och medfört infektion som inte skäligen kan godtas; bedömningen skall ske i efterhand varvid hänsyn skall tas till arten och svårhetsgraden av den sjukdom eller skada som åtgärden avsett, patientens hälsotillstånd i övrigt samt möjligheten att förutse infektionen, 5. olycksfall i samband med undersökning, vård, behandling eller liknande åtgärd eller som inträffat under sjuktransport eller i samband med brand eller annan skada på vårdlokaler eller utrustning, eller 6. att läkemedel av hälso- och sjukvårdspersonalen förordnats eller lämnats ut i strid med föreskrifter eller anvisningar. 5 § Som patientskada anses inte 1. en skada som är en följd av ett nödvändigt förfarande för diagnostisering eller behandling av en sjukdom eller skada som utan behandling är direkt livshotande eller leder till svår invaliditet, 2. annan skada orsakad av läkemedel än som avses i 4 § 6. 6 § Patientskadeersättning bestäms enligt 5 kap. 1 - 5 §§ och 6 kap. 1 § skadeståndslagen (1972:207) med de begränsningar som anges i 7 och 8 §§ denna lag. 7 § När patientskadeersättning bestäms avräknas ett belopp om en tjugondedel av det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gäller när ersättningen bestäms. 8 § Patientskadeersättning är för varje skadehändelse begränsad till högst 1 000 gånger det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gäller när ersättningen bestäms. För varje skadad person lämnas dock för varje skadehändelse patientskadeersättning med högst 200 gånger detta basbelopp. 9 § Vårdgivare skall ha en försäkring som täcker ersättning för skador som omfattas av denna lag. 10 § Patientskadeersättningen utges av försäkringsgivaren. Om flera patientförsäkringar täcker samma skada, svarar försäkringsgivarna solidariskt för patientskadeersättningen. 11 § Saknas patientförsäkring, svarar de försäkringsgivare som ingår i patientförsäkringsföreningen enligt 12 § solidariskt för den patientskade- ersättning som skulle ha lämnats, om en patientförsäkring hade funnits. Föreningen företräder i sådant fall försäkringsgivarna. Försäkringsgivarnas inbördes ersättningsansvar fördelas efter förhållandet mellan beloppen av de för patientförsäkring som härrör från verksamheten här i landet och som för var och en av dem belöper på närmast föregående kalenderår. 12 § De försäkringsgivare som meddelar patientförsäkring skall ingå i en patientförsäkringsförening. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fastställer stadgar för föreningen. 13 § har rätt till gottgörelse (patientförsäk- ringsavgift) av vårdgivare för den tid vårdgivaren saknat försäkring enligt denna lag. Patientförsäkringsavgift får som försäkring saknats tas ut med femton procent av det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gäller när avgiften bestäms. Om det belopp som motsvarar två gånger den årliga försäkringspremie som gäller för vårdgivare i motsvarande kategori när avgiften bestäms är högre, får avgiften istället tas ut med detta belopp. 14 § De försäkringsgivare som ingår i patientförsäkringsföreningen skall tillsammans upprätthålla och bekosta en patientskadenämnd. Nämndens arbetsordning skall godkännas av regeringen. Nämnden skall på begäran av skadelidande, annan ersättningsberättigad, vårdgivare, försäkringsgivare eller domstol yttra sig över ersättningsfall. 15 § Trots att patientskadeersättning kan lämnas enligt denna lag får den som drabbats av patientskada eller dennes efterlevande i stället kräva skadestånd enligt vad som gäller därom. 16 § Den som har utgett skadestånd med anledning av skada som avses i denna lag inträder intill det utgivna beloppet i den skadelidandes rätt till patientskadeersättning. Detta gäller dock inte om patientskadeersättningen skulle ha kunnat krävas tillbaka av den skadeståndsskyldige enligt 17 § första stycket. 17 § Har patientskadeersättning lämnats för en skada som vållats uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet, inträder försäkringsgivaren intill det utgivna beloppet i den skadelidandes rätt till skadestånd. Om patientskadeersättning har betalats för en skada som omfattas av produktansvarslagen (1992:18), inträder försäkringsgivaren intill det utgivna beloppet i den skadelidandes rätt till skadestånd enligt den lagen. Omfattas en skada av trafikförsäkring enligt trafikskadelagen (1975:1410) och har patientskadeersättning lämnats för skadan, inträder försäkringsgivaren intill det utgivna beloppet i den skadelidandes rätt till trafikskadeersättning. 18 § Har patientskadeersättning lämnats enligt 11 § första stycket, får ersättningen krävas tillbaka från den vårdgivare som varit skyldig att teckna patientförsäkring. företräder i sådant fall försäkringsgivarna. 19 § En vårdgivare som har krävts på belopp enligt 18 § inträder intill det utgivna beloppet i den rätt som enligt 17 § som tillkommer försäkringsgivaren. 20 § Den som vill ha ersättning enligt denna lag förlorar sin rätt mot för- säkringsgivaren, om han inte väcker talan mot denne från det att han fick kännedom om att fordringen kunde göras gällande och i varje fall från den tidpunkt då skadan orsakades. Har den som vill ha erättning anmält skadan hos vårdgivaren eller för- säkringsgivaren inom den tid som angetts i första stycket, har han alltid på sig att väcka talan sedan han fått del av försäkringsgivarens slutliga ställningstagande i ärendet. Denna lag träder i kraft . Lagen gäller inte skador som orsakats före lagens ikraftträdande. 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1927:77) om försäkringsavtal Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1927:77) om försäkringsavtal skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 § Denna lag äger tillämpning på avtal, varigenom försäkring meddelas av någon som driver försäkringsrörelse. Lagen gäller inte återförsäkring eller försäkring som avses i lagen (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring, lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring, lagen (1991:1047) om sjuklön eller lagen (1993:16) om försäkring mot vissa semesterlönekostnader. Lagen tillämpas inte på försäkringar som avses i konsumentförsäkringslagen (1980:38). I förhållande till annan än försäkringstagaren tillämpas dock 25, 54 - 58, 86 - 88, 95 och 96 samt 122 och 123 §§ även i fråga om sådana försäkringar. Vid tillämpningen av dessa bestämmelser gäller även 3 § första stycket. ------------------------------------------------------- Lagen tillämpas inte Lagen tillämpas inte heller på trafikförsäkringar iheller på trafikförsäkringar den mån annat följer av i den mån annat följer av trafikskadelagen trafikskadelagen (1975:1410). (1975:1410) eller patientförsäkringar i den mån annat följer av patient- skadelagen (1996:000). Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , regeringsrådet , justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har rege- ringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till patientskadelag. Förslaget har inför Lagrådet föredragits av hyresrådet . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: Från principiella utgångspunkter kan frågan ställas om skadade patienter skall särbehandlas framför andra som råkar ut för personskador i samhället. I lagråds- remissen har inte närmare diskuterats om patientskyddet skulle kunna åstadkommas genom den skadeståndsrättsliga lagstiftningen. Enligt Lagrådets mening kan detta anses vara en brist. Å andra sidan bygger lagförslaget på den svenska patient- försäkringen, som enligt vad utredningen visar har fungerat väl. I de nordiska länderna utom har också införts motsvarande system för patientskador. I och i har detta skett genom lagstiftning och i förbereds en särskild lag. Mot denna bakgrund och då risk finns att vårdgivare i ett trängt ekonomiskt läge underlåter att träffa avtal anser sig Lagrådet kunna tillstyrka att förslaget i remissen nu genomförs. Det sagda innebär emellertid inte att Lagrådet kan tillstyrka att förslaget genomförs utan ändring. I själva verket är det enligt Lagrådets mening nödvändigt att på flera punkter omarbeta eller justera de föreslagna bestämmelserna. Inte minst gäller detta några av de grundläggande definitionerna i lagen samt den avgränsning av området för ersättningsgilla skador som blir avgörande för både försäkringsskyddets och försäkringsskyldighetens omfattning. Lagrådet har således funnit anledning att föreslå ett antal ändringar och kompletteringar av lagtexten samt en delvis ändrad paragrafindelning. Den av Lagrådet föreslagna lagtexten har tagits in som bilaga till detta yttrande.