prop · GJ03109 · 1996-01-01 00:00:00 — Åtgärderna är riktade mot olika företagsformer och anpassade till dessas specifika problem. I avsnitt 4 behandlas förslaget avseende riskkapitalavdrag, vilket föreslås gälla för aktiebolag. Förslag avseende ekonomiska föreningar behandlas i avsnitt 5. Ett förslag om kvittning av underskott i enskild näringsverksamhet redovisas i avsnitt 6. Inom utarbetades promemorian Tekniska justeringar i regelsystemet för beskattning av ägare i fåmansföretag. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr Fi95/3969). I avsnitt 7 redovisas förslag till ändring i de särskilda regler som gäller för beskattningen av aktieägare i ett fåmans- företag i de fall aktieägaren är verksam i företaget. I årets kompletteringsproposition aviserades också en begränsning i avdragsrätten för representation. Förslaget presenteras i avsnitt 8. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3 och 6. Lagrådets yttranden finns i bilaga 4 och 7. Regeringen har i allt väsentligt följt Lagrådets förslag. Dessutom har vissa redaktionella ändringar skett. Av de lagförslag som presenteras i denna proposition men som inte har remitterats till Lagrådet är lagförslagen 2.7, 2.9 och 2.10 samt del av lagförslaget 2.4 av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Förslaget om kvittningsrätt är ett viktigt inslag i regeringens ekonomiska politik med skattelättnader för riskkapital. bör ta ställning till förslaget . En lagrådsgranskning skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulle uppkomma. Yttrande från Lagrådet har därför inte inhämtats över detta förslag. 4 Skattereduktion för riskkapitalinvesteringar I kompletteringspropositionen (prop. 1994/95:150) anges motivet för en skattelättnad för riskkapitalinvesteringar vara behovet av insatser för att lösa problemen kring de mindre aktiebolagens finansiering. De små och medelstora bolagen har ett uttalat behov av riskkapital, främst i form av aktiekapital. Detta gäller i synnerhet nystartade bolag och bolag som avser att expandera eller bedriva produktutveckling. Små och medelstora aktiebolag har genomgående mycket låg soliditet. Detta är en följd av att avkastningskravet på investeringar som finansieras med lån är lägre än för egenfinansierade investeringar. Den låga soliditeten begränsar ytterligare möjligheten till lånefinansierad expansion. Företagen saknar förmåga att ställa de säkerheter som krävs. Risknivån i mindre företag är dessutom ofta väsentligt högre än i större företag, något som höjer avkastningskravet på investeringarna relativt sett. Denna situation medför att förändringar i ränteläget kommer att drabba små och medelstora företag hårdare än stora företag. I frånvaro av externa kapitaltillskott är de små och medelstora företagen huvudsakligen hänvisade till att finansiera sina investeringar med de vinstmedel som genererats i den egna verksamheten, vilket i betydande utsträckning begränsar förutsättningarna för snabb tillväxt. Svårigheterna med riskkapitaltillförseln beror i huvudsak på att marknaden inte fungerar väl. Informationen om och insynen i små och medelstora bolag är mer begränsad än vad som gäller för större bolag. Detta orsakar problem som ur samhällsekonomisk synvinkel är allvarliga. De stora bolagen opererar på en kapitalmarknad där avkastningskravet efter bolagsskatt bestäms av världsmarknaden. Detta avkastningskrav bestämmer tillsammans med bolagsskattereglerna ett kapitalpris. Bolagen investerar till dess att avkastningen på det minst lönsamma projektet är lika med kapitalpriset. Om avkastningskraven på den sämre fungerande marknad där små och medelstora bolag hämtar sitt riskkapital är för höga, förhindrar detta genomförandet av investeringsprojekt som skulle ha genomförts i en fungerande kapitalmarknad. Det kan röra sig om investeringsprojekt som till och med har högre avkastning än det på världsmarknaden bestämda avkastningskravet. Detta leder till en samhällsekonomisk kostnad. För att små och medelstora bolag skall kunna konkurrera på kapitalmarknaden krävs således att investerarna erbjuds en högre riskersättning än den som investeringar i börsföretagen erbjuder eller att avkastningskravet på finansiering med eget kapital sänks. Ett riskkapitalavdrag är ett sätt att stimulera små och medelstora bolags försörjning med riskkapital och också ett sätt att underlätta etablering av nya företag. Det förhållandet att lättnaden ges för tillskottet av kapital innebär en tidig lättnad som kan få positiva effekter på risktagande och investeringar. Inslaget av utgiftsskatt hos riskkapitalavdraget kan bidra till att motverka de för de mindre företagen tidigare beskrivna bristerna i kapitalmarknadens funktionssätt. Ett system med avdrag för tillskott av kapital har alltså positiva egenskaper såvitt gäller effekterna på risktagande och investeringar. representerar systemet en avvikelse från den grundläggande princip om konsekvent inkomstbeskattning som åsyftades och som i allt väsentligt knäsattes genom skattereform. Genom reformen breddades olika skattebaser bl.a. för att möjliggöra full beskattning av nominella inkomster med de nya, lägre skattesatserna. Som flera remissinstanser framhållit innebär ett system med ett riskkapitalavdrag ett avsteg från skattereformen i detta avseende. Regeringen kan i väsentlig utsträckning dela remissinstansernas uppfattning i denna fråga och anser det också angeläget att även framgent slå vakt om de grundläggande principerna bakom skattereformen. anser regeringen att det är viktigt att söka stimulera de små och medelstora bolagens försörjning med riskkapital. Till stor del är det i dessa mindre företag den tillväxt skall ske som är en förutsättning för nya arbetstillfällen. En skattemässig särbehandling är därför motiverad även om den i andra avseenden har nackdelar, bl.a. vad gäller önskemålet om generella, likformiga och enkla regler. Hur en sådan stimulans skall vara utformad i ett framtida, permanent system kräver dock ingående analyser av samhällsekonomiskt och juridiskt-tekniskt slag. Här måste bl.a. samspelet med regler för företags- och ägarbeskattningen i vår omvärld vägas in i bedömningen. I avvaktan på ett mer ingående analysarbete är det motiverat med provisoriska åtgärder i syfte att snabbt underlätta kapitalförsörjningen för de mindre företagen. Regeringen bedömer att en skattelättnad för kapitaltillskott kan ge en snabb stimulans till satsningar i dessa företag, ett förhållande som i ett kortare tidsperspektiv dominerar över de allmänna skattepolitiska nackdelarna. Till dess att mer permanenta åtgärder har kunnat prövas bör sålunda ett tidsbegränsat system med riskkapitalavdrag införas. Den föreslagna modellen har konstruerats så att personer som köper nyemitterade aktier i onoterade bolag får en definitiv skattelättnad och inte endast en skattekredit. Detta är en stor utvidgning i jämförelse med promemorieförslaget. Ur samhällsekonomisk synvinkel är det svårt att bedöma den lämpliga storleken på subventionen. Vid en låg subventionsgrad torde åtgärden inte få någon effekt. För investerare som i utgångsläget saknar kännedom om de bolag som efterfrågar riskkapital, måste subventionen minst överstiga de kostnader investeraren har för att leta upp företagen i fråga och sätta sig in i företagens verksamhet. För investerare som känner till bolaget måste subventionen göra nyemission till ett verkligt alternativ till inlåning i verksamheten. Blir subventionen för stor kan detta medföra att avkastningskraven i små och medelstora företag kan bli lägre, inte endast i förhållande till den osäkerhet som knyts till de investeringar som görs, utan även i relation till krav som ställs på investeringar i stora bolag. Detta innebär att projekt som på en fungerande kapitalmarknad skulle ha förkastats kommer att genomföras och därmed uppkommer en samhällsekonomisk kostnad. Mot denna bakgrund har det ansetts befogat att kringgärda riskkapitalavdraget med krav som skall säkerställa att investeringarna används i verklig produktion, antingen genom att bolagen investerar medlen i tillgångar i produktionen, eller använder dem till löpande kostnader i produktionen. Regler som utesluter finansiering av finansiella tillgångar, leasingprojekt och temporära kapitaltillskott utan realekonomisk effekt är därför nödvändiga. Regeringen kommer att uppdra åt att i samarbete med RSV utvärdera riskkapitalavdragets effekter. 4.2 Förslagets allmänna utformning Promemorieförslaget: I promemorian föreslås att avdrag för aktieköp får göras i självdeklarationen under inkomst av kapital (riskkapitalavdrag). Utredningsmannen tog inte ställning till huruvida systemet skulle tidsbegränsas. Remissinstanserna: , , , , och m.fl. anser att tanken bakom ett riskkapitalavdrag är god men att kretsen av investeringsobjekt måste vidgas och skatteincitamenten förstärkas väsentligt. Förslaget avstyrks av bl.a. RSV, , , , Kammarrätten i , LO och TCO. De framhåller bl.a. att förslaget strider mot skattereformens grundläggande principer. Skattesystemet bör inte utnyttjas för selektiva ändamål. Ett system med riskkapitalavdrag kan befaras ge upphov till skattearbitrage och medföra stora gränsdragnings- och kontrollproblem samt betydande administrativa kostnader. framhåller att förslaget genom sin begränsning till aktiebolag diskriminerar investeringar i andra företagsformer. Skälen för regeringens förslag: Regeringen har återkommande understrukit vikten av att det skapas goda förutsättningar för småföretagens utveckling. En av de frågor som har ägnats stor uppmärksamhet är företagens riskkapitalförsörjning. Syftet med regeringens förslag är att underlätta riskkapitalförsörjningen för små och medelstora bolag med ett minimum av statlig inblandning. Regeringen föreslår att fysiska personer skall medges skattelättnad för investeringar i onoterade aktiebolag . Förslaget skall ses som en temporär åtgärd för att förstärka de små och medelstora företagens soliditet i avvaktan på mer permanenta lösningar. Systemet bör utformas på ett sådant sätt att möjligheterna till skatteplanering minimeras. Investeringar i ekonomiska föreningar bör inte omfattas av möjligheten till skattereduktion. I stället föreslås dessa återfå avdragsrätten för insatsutdelning (avsnitt 5). Förslaget bör tas in i en särskild lag. 4.3 Förutsättningar för skattereduktion Promemorieförslaget: Riskkapitalavdrag medges i inkomstslaget kapital med . Uppkommer underskott i inkomstslaget får resterande del av avdraget sparas till närmast följande år. Riskkapitalavdrag medges inte för köp av aktier i egna och närstående personers fåmansföretag. Endast investeringar i svenska aktiebolag verksamma som industriföretag eller industrinära tjänsteföretag omfattas. Remissinstanserna: Flertalet näringslivsorganisationer anser att avdrag även bör medges mot inkomst av tjänst och för indirekta investeringar via t.ex. fonder. Från företagarhåll framförs önskemål om att även investeringar i egna och närstående personers fåmansföretag skall ge rätt till avdrag. Flera remissinstanser vänder sig mot begränsningen till industriföretag och industrinära tjänsteföretag. Avdrag bör medges för investeringar i alla små och medelstora företag oavsett bransch. I stället föreslås definitioner som utesluter ej önskvärda branscher. Skälen för regeringens förslag: En skattelättnad för riskkapitalinvesteringar behöver inte utformas som ett avdrag i inkomstslaget kapital. En motsvarande stimulanseffekt på risktagandet uppnås om avdraget görs direkt från skatten som en skattereduktion. Den tekniken tillämpades i lagen (1993:672) om skattereduktion för utgifter för byggnadsarbete på bostadshus (prop. 1992/93:150, bet. 1992/93:SkU 36). Underlaget för skattereduktion var där utgifter för reparation och underhåll av bostadshus - . Underlaget var begränsat till per småhus. Skattereduktion medgavs av under- laget. Ansökan om skattereduktion gjordes hos en skattemyndighet och hade inget direkt samband med deklarationsförfarandet. Flera skäl talar för att också lättnaden för riskkapitalinvesteringar bör utformas som en särskild skattereduktion. Skattereduktionen kan utnyttjas av alla som annars skulle debiteras motsvarande belopp i statlig eller inkomstskatt eller statlig fastighetsskatt. Även förenklingsskäl och tidsbegränsningen till 1997 och taxeringar talar för en skattereduktion. I promemorian föreslogs att skattelättnaden inte skulle medges för mindre investeringar. Av administrativa skäl är det inte rimligt att ett system med riskkapitalavdrag även skall omfatta mycket små investeringar. En beloppsgräns bör därför gälla. Denna kan lämpligen sättas till såsom föreslogs i promemorian. I promemorian föreslogs en övre gräns på . Av statsfinansiella skäl bör den gränsen i stället sättas till för båda åren räknat. Det innebär att skattereduktion kan medges med högst per person. Skattereduktion tillgodoräknas vid debitering av skatt eller taxering under förutsättning att full betalning erlagts för de nyemitterade aktierna. Aktierna måste ha betalts i pengar eller 1997. S.k. apportegendom godtas inte. Ett system som syftar till att stärka företagens riskkapitalförsörjning bör innehålla regler som säkerställer en betydande långsiktighet i de investeringar som skall omfattas av skattelättnaderna. Det bör därför krävas att aktierna behålls . I promemorian föreslogs en fyraårsgräns räknat från utgången av förvärvsåret. Med hänsyn till att skatteincitamentet enligt regeringens förslag är betydligt större än i promemorieförslaget förefaller ett krav innehavstid räknat från utgången av förvärvsåret som lämpligt. En försäljning av aktier inom femårsperioden bör medföra att beslutet om skattereduktion upphävs. Femårsregeln bör inte kunna kringgås genom att aktier i samma bolag men av annat slag säljs efter förvärvet av de aktier som berättigar till skattereduktion. Det ligger i sakens natur att femårsregeln måste vara ovillkorlig. Även om det i praktiken kan komma att inträffa fall där ett upphävande av skatteförmånen ter sig mindre tillfredsställande talar tillämpningsskäl starkt mot en möjlighet att medge undantag från kravet på innehavstid. Utfärdandet av en köpoption eller förvärv av en säljoption på aktierna bör för att förhindra kringgående likställas med avyttring. Även avtal om framtida avyttring (terminsavtal) som ingås skall således föranleda upphävande av skattereduktionen. Nyemitterade aktier i onoterade bolag Lättnaden vid beskattningen bör endast komma i fråga för förvärv av nyemitterade aktier. Med hänsyn till syftet är det naturligt att stimulansen förbehålls satsningar som på ett direkt sätt tillför bolaget nytt eget kapital. Förvärv av andra värdepapper som bolag kan emittera bör således inte medföra någon rätt till skattereduktion. De bolag som kan komma i fråga för avdragsgilla investeringar får inte ha eller ha haft sina aktier noterade på en börs eller någon annan reglerad marknad. Detta innebär, såvitt gäller den svenska marknaden, att förvärv av aktier i såväl A-, OTC- som O-listade bolag är uteslutna från skattereduktion. Bolag som genom notering vänt sig till en större marknad får anses ha sådana förutsättningar att ordna sin kapitalförsörjning att de särskilda skattelättnaderna inte är påkallade för dem. har beslutat att aktiebolag skall ha ett aktiekapital på lägst (prop. 1993/94:196 bet. 1993/94:LU32, SFS 1994:802). Befintliga bolag med i aktiekapital skall före utgången av ha ökat sitt aktiekapital till lägst . Det finns ca 250 000 bolag som berörs av reglerna och således måste välja mellan att öka sitt aktiekapital eller byta företagsform eller helt enkelt upphöra med verksamheten. Såväl statsfinansiella skäl som neutralitetsaspekter talar för att skattereduktion endast bör medges till den del nyemissionen innebär att aktiekapitalet kommer att överstiga . Nybildade aktiebolag måste således ha ett aktiekapital överstigande för att någon del av nyemissionen skall kunna ge rätt till skattereduktion. I promemorian föreslås att investeringar i egna och närstående personers fåmansföretag inte skall berättiga till riskkapitalavdrag. En sådan begränsning medför dock att en stor andel av de personer som kan tänkas överväga en investering i ett onoterat företag blir diskvalficerade för skattestimulansen. Vidare finns det risk för att en regel av angivet slag leder till kringgåendeförsök, t.ex. genom bulvaner. Med hänsyn härtill anser regeringen att systemet med skattereduktion skall stå öppet även för ägare till fåmansföretag och dem närstående personer. De första förslagen om skattestimulanser för att underlätta riskkapitalför- sörjningen som remissbehandlats tog sikte på s.k. teknik- och kunskapsintensiva småföretag.1 Sådana företag ansågs typiskt sett ha större kapitalbehov under ett i många fall utdraget uppbyggnadsskede. I promemorian görs en utvidgning. Den verksamhet som företaget bedriver skall vara hänförlig till tillverkningsindustri eller industrinära tjänster. Utredningsmannen betonar dock att avgränsningsproblemen är betydande och framhåller att frågan måste övervägas ytterligare i den fortsatta beredningen. Regeringen anser att en avgränsning i stället bör göras på så sätt att investeringar i finansiella företag, leasingföretag och fastighetsförvaltande företag utesluts från riskkapitalavdrag. Investeringar i bolag verksamma i andra branscher och verksamheter bör däremot omfattas av skattelättnaden. Det är dock angeläget att riskkapitalet verkligen kommer till användning i den verksamhet som företaget bedriver. För att i möjligaste mån motverka missbruk krävs en regel om att bolaget inte får ha en betydande del av sina tillgångar placerade i likvida tillgångar såsom bankmedel, obligationer, kapitalplaceringsaktier m.m. annat än tillfälligtvis. Denna andel av bolagets kapital kan lämpligen bestämmas till . Föreskriften om att bolagen inte får syssla med finansiell verksamhet eller förvaltning eller ha ett stort likviditetsöverskott bör gälla inte bara för aktieförvärvet utan även under de närmast följande åren. Tidsperioden kan lämpligen sammanfalla med den tid den skattskyldige måste behålla aktierna, dvs. räknat från aktieförvärvet. I promemorian föreslås att endast investeringar i svenska aktiebolag skall berättiga till avdrag. En reservation görs dock för att en sådan begränsning kan verka diskriminerande med hänsyn till . I promemorian föreslås vidare att den kvalificerande verksamheten skall ha bedrivits före beslutet om nyemission. Enligt regeringens mening bör skattereduktion medges även vid investeringar i utländska bolag som hör hemma i andra EG-stater eller i länder med vilka har avtal om informationsutbyte. I fråga om såväl svenska som utländska bolag bör som förutsättning gälla att verksamhet skall bedrivas från fast driftställe i som börjar före beslutet om nyemission och sträcker sig till utgången av femte året då aktierna förvärvades. Vidare bör krävas att bolaget kan visa att betalningen för aktierna investerats eller använts i verksamhet som bedrivs från det fasta driftstället i . Flera remissinstanser anser att skattelättnaden även bör medges vid indirekta investeringar via riskkapitalbolagsfonder. Motivet härför är att investeraren får en bättre riskspridning. Vid indirekta investeringar ökar emellertid avståndet mellan placeraren och det bolag som är i behov av kapitaltillskottet. Ett fondsystem baserat på placeringar enbart i onoterade bolag skulle kräva en ny lagstiftning. En sådan lagstiftning är inte lämplig i ett temporärt system för skattelättnad vid riskkapitalinvesteringar. Detta bör således inte omfatta indirekta investeringar. Promemorieförslaget: Vid försäljning av aktierna efter utgången av femårsperioden skall anskaffningskostnaden vara noll kronor. Remissinstanserna: RSV framhåller att det i promemorian föreslagna systemet kräver betydande kontrollinsatser för att den skattskyldige inte skall få avdrag för hela anskaffningskostnaden. Från företagarhåll framhålls att riskkapitalavdraget bör vara en definitivt lättnad som inte påverkar vinstberäkningen när aktierna säljs. Skälen för regeringens förslag: Utredaren föreslår att investeringsstimulansen utformas som en skattekredit. Den skattekredit som investeraren får bör i sin helhet amorteras vid avyttringen. Detta uppnås om anskaffningskostnaden sätts till noll. Ett sådant system kan emellertid innebära en alltför liten stimulanseffekt. Vidare ger det upphov till kontrollproblem. I praktiken skulle det bli svårt att i längden upprätthålla särbehandlingen av de aktier för vilka skattelättnad medgetts. Regeringen anser att en rimlig incitamentsnivå uppnås om aktiernas anskaffningsvärde vid en försäljning tillåts motsvara anskaffningskostnaden. 4.5 Ansökan, beslut och kontroll Promemorieförslaget: Yrkande om riskkapitalavdrag görs i en bilaga till självdeklarationen. Till deklarationen skall fogas ett intyg från det bolag i vilket aktierna förvärvats. Yrkandet prövas i samband med den ordinarie taxeringen. Den löpande kontrollen av att bolagen bedriver föreskriven verksamhet utövas av . Remissinstanserna: RSV befarar att administrationen och kontrollen av systemet blir kostsam och tidskrävande. Problem förutses särskilt i fråga om kontrollen av bolagens verksamhetsinriktning . Flera av de kontroller som behövs kan inte byggas in i datasystemet utan måste ske manuellt. Skälen för regeringens förslag: Med det system regeringen föreslår uppnås betydande förenklingar jämfört med promemorieförslaget. Skattemyndigheterna behöver inte kontrollera att anskaffningskostnaden för aktierna reduceras vid försäljningen. Ändå krävs betydande kontrollinsatser. För att skattemyndigheterna skall ha en rimlig möjlighet att pröva yrkandet mot lagstiftningens krav är det nödvändigt att den skattskyldige lämnar utförliga uppgifter om investeringen i sin ansökan. I ansökan skall denne försäkra att han eller hon avser att behålla aktierna . Till ansökan skall fogas ett intyg utfärdat av det bolag som nyemitterar aktierna. Intyget skall innehålla uppgifter om bolagets namn, organi- sationsnummer och säte, antalet aktier förvärvet avser, vad som betalts för aktierna och när full betalning erlagts. Vidare skall det i intyget finnas en försäkran från bolagets ställföreträdare att bolaget uppfyller de i lagen angivna kraven samt en redogörelse för hur betalningen för aktierna har investerats eller förbrukats. Ett beslut i ärende om skattereduktion fattas sedan en fullständig ansökan kommit in till skattemyndigheten. Skattereduktion kan i normalfallet medges om den skattskyldige förvärvat aktierna och erlagt betalning för dem och de villkor som i övrigt ställs i lagen är uppfyllda eller kan antas bli uppfyllda. Fram- kommer någon omständighet som innebär att skattereduktion inte kan medges först sedan beslutet fattats skall beslutet omprövas och skattereduktionen upphävas eller sättas ned (se nedan). För att uppnå bästa möjliga effektivitet vid handläggningen bör det ankomma på RSV att besluta om vilken eller vilka skattemyndigheter som skall handlägga ärenden om skattereduktion. Sökanden skall dock oavsett detta kunna lämna in sin ansökan till den skattemyndighet som han eller hon finner lämpligast. Sökande som är missnöjd med skattemyndighetens beslut i ett ärende om skattereduktion skall kunna överklaga detta hos länsrätten från det att han eller hon fått del av beslutet. RSV skall kunna överklaga skattemyndighetens beslut för beslutet. Det allmännas talan i dessa ärenden skall i länsrätt och kammarrätt föras av skattemyndigheten. I Regeringsrätten bör det allmännas talan föras av RSV. I övrigt bör förvaltningslagens (1986:223) och taxeringslagens (1990:324) regler gälla för handläggningen av ansökningarna.