prop · GJ035 · 1996-01-01 00:00:00 — Därmed kan motparten komma att bli | | gynnad på övriga borgenärers bekostnad, som | | rekonstruktionen försvåras. | | Ytterligare skäl kan anföras för att regleringen bör vara generell| | för samtliga fall av dröjsmål på gäldenärens sida. Bestämmelserna i| | 63 § köplagen om konkursbos rätt att inträda i gäldenärens avtal| | gäller inte bara när gäldenären är köpare utan även när han är säljare.| | Utgångspunkten bör vara att en likartad bestämmelse i lagen om | | företagsrekonstruktion utformas i så nära anslutning som möjligt| | till köplagens regel. Att göra skillnad mellan fall då gäldenären är| | varu- eller tjänsteleverantör och fall då han är köpare och | | betalare framstår vidare som diskutabelt från synpunkten att | | likartade fall bör behandlas lika. Det finns situationer där en | | prestation av en vara eller en tjänst i hög grad liknar | | betalning av pengar. Så är t.ex. fallet när prestationen avser | | krediter, värdepapper eller utländsk valuta. Det kan då framstå | | som egendomligt att försöka upprätthålla en gräns mellan | | sakprestation, t.ex. varuleverans, och betalning. | | Mot den nu angivna bakgrunden anser regeringen att övervägande | | skäl talar för att en regel som inskränker hävningsrätten bör gälla| | även för avtal där gäldenären är leverantör och har gjort sig skyldig| | till dröjsmål med avlämnande (leverans). En sådan regel innebär | | visserligen att gäldenärens motpart kan få en utsatt position. | | Det gäller särskilt om han i sin verksamhet är starkt beroende av| | att kommande leveranser inte blir försenade. För sådana fall bör| | motparten kunna få säkerhet för de risker han tvingas ta. Om | | reglerna ger motparten en sådan trygghet, finns knappast något | | att invända mot en reglering som omfattar även fall då gäldenären är| | leverantör av varor eller tjänster. Vi återkommer strax till den| | generella frågan om motpartens säkerhet för framtida | | prestationer. | | Det anförda innebär att regeln bör gälla när gäldenären är leverantör| | och kommit i ett sådant dröjsmål med leverans som grundar | | hävningsrätt för motparten. Däremot bör det inte komma i fråga att| | hindra en borgenär från att häva i t.ex. den situationen att | | rekonstruktionsgäldenären är leverantör och motparten har rätt att| | häva på grund av fel i en levererad vara. | | En allmän regel som inskränker hävningsrätten skulle också gälla för| | anställningsavtal som en arbetstagare ingått med | | rekonstruktionsgäldenären. För anställningsförhållanden gäller | | emellertid ett flertal regler som har till syfte att säkerställa| | att arbetstagaren får den lön och det vederlag i övrigt som han är| | berättigad till. Det kan därför ifrågasättas om det bör göras | | undantag för anställningsavtal. I detta sammanhang bör följande | | regler särskilt uppmärksammas. | | Arbetstagaren kan på grund av att han inte fått sin lön vara | | berättigad att hålla inne sin egen prestation, dvs. lägga ned | | arbetet och förklara att han inte kommer att ta upp det igen | | förrän han har fått ut förfallen lön (detentionsrätt). En sådan åtgärd| | innebär inte att arbetstagaren anses lämna sin anställning och | | han behöver därför inte iaktta gällande uppsägningstid (se AD 1942| | nr 56). Från den direkt berörde arbetstagarens utövande av sin | | detentionsrätt skall hållas i sär den fackliga organisationens | | rätt till indrivningsblockad. Har en sådan blockad beslutats i | | behörig ordning, strider den inte mot fredsplikten enligt lagen | | (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, om lönefordringarna | | är klara och förfallna (se 41 § tredje stycket | | medbestämmandelagen). | | Arbetstagaren kan i de flesta fall av utebliven lönebetalning | | också frånträda (häva) anställningsavtalet utan att | | iaktta gällande uppsägningstid (se 4 § tredje stycket lagen om | | anställningsskydd, jfr AD 1971 nr 19). Det står naturligtvis | | också arbetstagaren fritt att säga upp anställningsavtalet med | | iakttagande av den avtalade uppsägningstiden. Och för en sådan | | uppsägning behöver arbetstagaren inte anföra några skäl. För de | | flesta arbetstagare gäller en förhållandevis kort uppsägningstid| | om två eller . | | Den föreslagna rekonstruktionsregeln skulle för | | anställningsavtalens del innebära att rekonstruktionsgäldenären | | (arbetsgivaren) med stöd av bestämmelsen kan förhindra att | | arbetstagaren under åberopande av utebliven lönebetalning lägger| | ned arbetet eller frånträder anställningsavtalet. Om | | arbetstagaren ändå agerar på detta sätt skulle det vara ett | | avtalsbrott som kan utlösa arbetsrättsliga sanktioner. Arbets- | | tagaren skulle emellertid inte behöva arbeta under en företags- | | rekonstruktion om arbetsgivaren inte fortlöpande betalar lön i | | förskott eller ställer säkerhet för nästa löneutbetalning. | | Arbetstagaren skulle således med stöd av regeln kunna säkerställa| | de framtida lönebetalningarna, men inte de obetalda äldre | | fordringarna. Bestämmelsen skulle dock inte hindra att | | arbetstagaren säger upp anställningsavtalet med iakttagande av | | gällande uppsägningstid. Regeln hindrar naturligtvis inte heller| | att den fackliga organisationen beslutar om en indrivnings- | | blockad mot företaget, en nog så effektiv åtgärd. Trots det sagda| | kan en konsekvens bli att en arbetstagare tvingas arbeta | | vidare utan att få ut gammal lön. Dessutom utgår inte | | lönegaranti vid företagsrekonstruktion, vilket kan innebära att | | arbetstagaren får ligga ute med sin| | lönefordran. | | Av det anförda framgår att den föreslagna regeln skulle få en | | begränsad genomslagskraft vad gäller anställningsavtal. Det bör | | också framhållas att det torde vara omöjligt att få till stånd en| | lyckad rekonstruktion om företaget inte vidmakthåller en god | | relation till arbetstagarna. De anställdas lojalitet mot | | företaget är en viktig tillgång för företaget, inte minst när | | företaget är i kris. Att ett företag åberopar den föreslagna regeln| | mot sina anställda kan också medföra att företaget sätts i blockad,| | vilket regelmässigt leder till att all produktionsverksamhet i | | företaget upphör. | | Det kan ändock hävdas att de speciella regler och förhållanden som| | sålunda finns beträffande anställningsavtal motiverar att dessa | | avtal undantas från regeln om inskränkt hävningsrätt. Enligt | | regeringens mening bör så ske. Anställningsavtal bör alltså inte| | omfattas av den generella regleringen i nu diskuterade | | hänseenden. | | En särskild fråga är om motpartens hävningsrätt skall upphöra | | automatiskt eller bara om gäldenären begär det. Gäldenärens behov| | av att avtalet fullföljs varierar naturligtvis beroende på det | | aktuella avtalets innehåll och gäldenärsföretagets individuella | | förutsättningar. Ett lokalhyresavtal kan t.ex. vara av avgörande| | betydelse när det är fråga om ett varuproducerande företag med | | lokaler som anpassats till dess behov. Detsamma behöver dock | | inte nödvändigtvis gälla för ett tjänsteproducerande företag med| | normala kontorslokaler. Det är därför enligt regeringens mening | | lämpligt att föreskriva att motparten saknar rätt att häva endast| | om rekonstruktionsgäldenären begär att avtalet skall fullföljas.| | Denna gäldenärens bedömning bör, för att få avsedd verkan, | | rekonstruktören instämma i. Det måste anses ligga i dennes | | uppdrag att bedöma vikten av att avtalet fullföljs. | | Rekonstruktören kan då ta hänsyn till om det finns andra | | förmånligare eller lika goda alternativ, t.ex. andra leverantörer| | som kan erbjuda lägre eller samma pris. För motpartens del | | innebär det att om gäldenären inte begär att avtalet fullföljs han| | får välja mellan att häva och att ändå fullfölja avtalet. | | | | | | Motpartens fortsatta prestationer | | Om gäldenärens motpart i sista hand skall tvingas att stå kvar | | vid ett avtal som han annars vore berättigad att häva är det, som| | redan sagts, nödvändigt att han får betalt för sina fortsatta | | prestationer eller att han i vart fall får säkerhet för att | | gäldenären fortsättningsvis fullgör sin del av avtalet. Det skulle| | i och för sig kunna övervägas att motparten inte gavs rätt att | | kräva säkerhet utan i stället, som Juridiska fakultetsstyrelsen | | vid föreslagit, i en efterföljande konkurs | | tillerkändes allmän förmånsrätt enligt 10 § förmånsrättslagen på samma| | sätt som vi föreslår skall gälla för nytillkomna fordringar (se | | avsnitt 8.4). En sådan generell reglering som vi förordar träffar| | emellertid avtal av skilda slag vilka kan representera såväl | | blygsamma som betydande belopp. Främst när det är fråga om större| | avtal som avser varor eller tjänster till betydande värden | | framstår det som otillräckligt att låta gäldenärens motpart nöja sig| | med endast en - om än mycket god - förmånsrätt i en efterföljande| | konkurs. Det kan också anmärkas att om gäldenärsföretagets | | ekonomiska situation är sådan att företaget inte ens förmår att bära| | de löpande kostnader som är förbunda med dess viktigaste avtal, | | utsikterna till en lyckosam rekonstruktion normalt är små. | | I det fallet att gäldenären är köpare skall säkerheten avse | | gäldenärens framtida betalningsskyldighet. Är gäldenären leverantör| | får säkerheten i stället avse den skada som kan drabba motparten| | vid försenad eller utebliven leverans. Godtagbar säkerhet bör | | kunna utgöras av t.ex. bankgaranti, borgensförbindelse eller | | liknande samt givetvis även av betalning i förskott. | | Enligt regeringens uppfattning skall således motparten ha rätt | | till omedelbar betalning eller godtagbar säkerhet. Uppfylls | | inte det kravet bör gäldenärens motpart ha rätt att häva avtalet.| | Motpartens rätt att kräva prestation eller säkerhet från gäldenären| | bör inträda när tiden för hans egen fullgörelse är inne. För att inte| | riskera att drabbas av förluster bör han dock dessutom i vissa | | fall ha rätt att kräva säkerhet i ett tidigare skede. Ett exempel| | på en situation där detta är befogat är att avtalet avser en vara| | som motparten skall tillverka speciellt för gäldenären och | | leverans enligt avtalet ligger långt fram i tiden. I ett sådant | | fall riskerar motparten en förlust om gäldenären inte kan betala| | när leveranstiden är inne. Även för fall som sagts bör | | föreskrivas att motparten får kräva säkerhet, men - i | | överensstämmelse med vad som gäller enligt 63 § köplagen - bara om| | det av särskild anledning är nödvändigt för att skydda honom mot| | förlust. | | Lagrådet har inte haft något att erinra mot de överväganden som så| | här långt har gjorts i detta avsnitt. Därvid har dock Lagrådet | | inte haft att ta ställning till undantaget för anställningsavtal.| | Lagrådet har däremot redovisat vissa invändningar mot | | utformningen av bestämmelserna i 2 kap. 20 § i det remitterade | | förslaget till lag om företagsrekonstruktion och till den närmare| | tolkningen av bestämmelserna. Vi återkommer i författnings- | | kommentaren till 2 kap. 20 § till detta. | | | | | | Motpartens stoppningsrätt | | har vi endast diskuterat gäldenärens rätt att förhindra| | hävning. Det är emellertid givet att det, på samma sätt som i | | hävningsfallet, också ligger i företagsrekonstruktionens intresse| | att borgenären inte håller inne sin fullgörelse på grund av ett | | inträffat eller befarat dröjsmål från gäldenärens sida, s.k. passiv| | stoppningsrätt. Frågan är därför om gäldenären bör ges en befogenhet| | att förhindra även att stoppningsrätt utnyttjas. | | Av bestämmelserna i 61 § köplagen följer att om gäldenärens motpart| | utövar stoppningsrätt, gäldenären har rätt att kräva fortsatt | | fullgörelse om han, med lagrummets ord, ställer godtagbar | | säkerhet för sin fullgörelse. Härmed avses säkerhet för gäldenärens| | egen kommande fullgörelse i samband med motpartens framtida | | prestationer. Köplagens regler anses på denna punkt vara analogt| | tillämpliga vid andra kontraktstyper (se bl.a. NJA 1986 s. 136 | | och Håstad, Sakrätt avseende lös egendom, 5 uppl. 1994, s. 175).| | Skulle gäldenärens motpart inställa sina fortsatta prestationer | | med åberopande av stoppningsrätt, torde sålunda gäldenären | | genomgående kunna påfordra fullgörelse om han ställer säkerhet för| | sin egen framtida fullgörelse. Under sådana omständigheter finns| | det inte skäl att införa särskilda regler om rätt för gäldenären att| | avvärja stoppningsrätt vid företagsrekonstruktion. | | Utredningen föreslår vidare att till lagen om | | företagsrekonstruktion förs den regel om aktiv stoppningsrätt som| | , såvitt gäller godmansförordnanden enligt ackordslagen, | | återfinns i 63 § fjärde stycket köplagen. Tillämpad på en | | företagsrekonstruktion innebär bestämmelsen, som redan berörts, | | att om en säljare överlämnar en vara till gäldenären efter det att| | beslut om företagsrekonstruktion har meddelats han, om | | betalning inte har skett, får kräva att den lämnas tillbaka. | | behöver dock inte lämnas tillbaka, om gäldenären betalar | | genast eller, om köpesumman inte har förfallit till betalning, | | med rekonstruktörens samtycke inom skälig tid ställer godtagbar | | säkerhet för betalningen. Regeringen anser att den för konkurs- | | och ackordsfallen gemensamma regleringen i 63 § köplagen bör | | behållas, varvid det som gäller för ackord i fortsättningen bör | | gälla för företagsrekonstruktion. Sålunda bör det inte tas in någon| | bestämmelse om aktiv stoppningsrätt i lagen om företagsrekon- | | struktion. | | | | | | Hävningsrätt för gäldenären | | En annan, av utredningen inte diskuterad, fråga är om det finns | | skäl att inte bara ge gäldenären rätt att avvärja hävning, utan också| | ge honom en möjlighet att säga upp avtal. Det kan inte uteslutas| | att gäldenärens möjlighet till befrielse från löpande avtal någon| | gång kan ha avgörande betydelse för möjligheterna till en | | rekonstruktion. Det fallet kan t.ex. tänkas att en | | rekonstruktion innebär att vissa verksamhetsgrenar i ett företag| | läggs ned och att det därmed finns ett uttalat intresse av att | | bli kvitt vissa hyres- och leasingavtal. I den finska lagen om | | företagssanering har t.ex. föreskrivits att gäldenären skall kunna| | säga upp ett tidsbundet hyres- eller leasingavtal så att det | | upphör efter uppsägningen oavsett vilken tid som | | bestämts i avtalet (27 § första och fjärde styckena). Den | | ersättning som gäldenären vid ett förtida upphörande kan bli | | skyldig att utge skall bestämmas enligt en särskild regel som | | tränger undan eventuella avvikande avtalsvillkor. Ersättningen | | utgör en oprioriterad fordran. Det finns inte underlag för att | | nu bedöma om en motsvarande regel bör införas även i . Det| | kan konstateras att regeln framstår som påtagligt förmånlig för | | gäldenären (jfr Håstad, Sakrätt avseende lös egendom 5 uppl. 1994,| | s. 401). Frågan kan dock behöva bli föremål för vidare överväganden| | sedan den föreslagna lagen om företagsrekonstruktion kommit att | | tillämpas någon tid och därmed ytterligare erfarenheter vunnits.| | | | | | Vissa tillämpningsfrågor | | Juridiska fakultetsstyrelsen vid har | | påpekat att oklarhet redan enligt köplagens gällande reglering | | råder i fråga om gäldenärens rätt att dels, när köpeskillingen inte är| | förfallen till betalning vid leveransen, förfoga över varan under| | tiden mellan leverans och ställande av säkerhet, dels, när en | | köpare efter betalningsinställelsen betalat förskott på varor, | | förfoga över de förskottsbetalade medlen. Problemet har betydelse| | bl.a. för gäldenärens medkontrahents separationsrätt i en | | gäldenärens efterföljande konkurs. | | Det finns inte underlag för att i detta ärende ytterligare | | reglera de frågor som fakultetsstyrelsen har väckt. Frågorna får| | tills vidare lösas i rättstillämpningen. | | | | | | 6.5 Återvinning under företagsrekonstruktion | | Utredningens förslag: Utredningen har inte föreslagit några utvidgade möjligheter till återvinningstalan. Däremot överensstämmer dess förslag med regeringens när det gäller fristdag för beräkning av den tid inom vilken en rättshandling måste ha företagits för att kunna återvinnas. Remissinstanserna: , Ackordscentraler, och anser att rekonstruktören bör ges möjlighet att föra talan om återvinning. Enligt Ackordscentralerna visar erfarenheterna från de senaste årens betalningsinställelser klart att rekonstruktören behöver behörigheten att föra återvinningstalan för att kunna agera tillräckligt kraftfullt. De svårigheter som utredningen har redovisat som skäl för att inte tillerkänna rekonstruktören en sådan behörighet kan, enligt Ackordscentralernas mening, övervinnas. Skälen för regeringens förslag: Återvinning innebär att en i och för sig såväl obligationsrättsligt som sakrättsligt giltig rättshandling återgår. Förutsättningarna för att återvinning skall kunna komma i fråga kan i mycket allmänna termer beskrivas så att rättshandlingen skall dels ha företagits inom före ett konkursutbrott eller beslut om offentligt ackord, dels ha varit till någon nackdel för borgenärerna, genom att gynna t.ex. en av dem på de övrigas bekostnad eller genom att minska gäldenärens tillgångar eller öka hans skulder till förfång för borgenärskollektivet som helhet. Återvinning kan enligt gällande rätt komma i fråga i konkurs och vid offentligt ackord. Återvinningsreglernas syfte är nära anknutet till konkursinstitutets grundläggande funktion som kan sägas vara att avveckla en verksamhet under ordnade former, varvid gäldenärens samtliga borgenärer får betalt i ett sammanhang och med lika rätt eller i vart fall enligt en på förhand bestämd ordning. Återvinningsreglerna medverkar till att detta syfte uppfylls genom att de dels har en reparativ funktion på så sätt att rättshandlingar som ensidigt gynnar en enskild borgenär kan återgå, dels - och kanske framför allt - har en preventiv funktion på så sätt att möjligheten till återvinning bör avhålla en borgenär från att söka få egna fördelar till andra fordringsägares nackdel eller gäldenären från att t.ex. placera tillgångar utom räckhåll för borgenärerna. Utredningens förslag innebär, som tidigare berörts, att i en företags- rekonstruktion kan, men behöver alls inte, ingå ett offentligt ackord. Den nuvarande ackordslagens regler om offentligt ackord föreslås i stora drag oförändrade föras in som ett särskilt kapitel i lagen om företagsrekonstruktion (se avsnitt 7.4). Det innebär bl.a. att den gode mannens funktion övertas av rekonstruktören. Den nuvarande ackordslagen ger möjlighet att föra talan om återvinning sedan förhandling om offentligt ackord har beslutats (16 §). Berättigad att föra en sådan talan är en borgenär, vars fordran skulle omfattas av ackord, sedan han underrättat den gode mannen. Talan skall väckas före det borgenärssammanträde som skall äga rum inom efter det att förhandling om offentligt ackord har beslutats. Den får inte slutligt prövas innan ackordsfrågan avgjorts (17 §). Vad som vinns genom en återvinningstalan skall, sedan den kärande borgenärens kostnader har ersatts, tillkomma de borgenärer som omfattas av ackordet (18 §). Att återvinning kan ske även i samband med offentligt ackord beror på att man önskat ge ökade möjligheter att genomföra ett sådant ackord genom att en borgenär inte tvingas begära gäldenären i konkurs för att få en återvinningsbar transaktion att återgå. Utredningen har övervägt frågan om rekonstruktören bör tilläggas en självständig rätt att föra talan om återvinning eller om det är tillräckligt att nuvarande ordning - med rätt för en borgenär att föra talan i samband med offentligt ackord - bibehålls. Som utredningen har redovisat (bet. s. 394) berördes i förarbetena till ackordslagen frågan om behörighet att föra återvinningstalan borde tillkomma även den gode mannen. Lagberedningen ansåg för sin del att det knappast var möjligt att tillerkänna gode mannen talerätt mot bakgrund av att en återvinningsprocess skall fullföljas först sedan ackordet fastställts, då den gode mannens egentliga uppdrag är slutfört, och att gode mannen inte heller förfogar över några medel till processkostnaderna (SOU 1968:41 s. 81). Departementschefen erinrade om att gäldenären vid ackord har kvar rådigheten över sin egendom och att det därför vore förenat med stora komplikationer att ge gode mannen talerätt. Det var dock viktigt, uttalades det vidare, att gode mannen noggrant undersöker förutsättningarna för återvinning och biträder borgenärerna i frågan (prop. 1970:136 s. 81 och 104). I 22 § andra stycket 4 ackordslagen sägs också att till ansökan om förhandling om offentligt ackord skall fogas berättelse av gode mannen som bl.a. skall ge upplysning huruvida egendom frångått gäldenären under sådana förhållanden att den kan bli föremål för återvinning . Utredningen konstaterar att den möjlighet till återvinning utom konkurs som infördes med ackordslagen inte resulterat i något större antal rättegångar om återvinning. Ett skäl härtill kan givetvis vara att det är tämligen otacksamt för en borgenär att ta på sig rollen som kärande eftersom det som vinns i en rättegång kan få delas med övriga borgenärer som omfattas av ackordet. Man kan emellertid inte därav sluta sig till, anser utredningen, att de nuvarande återvinningsreglerna saknat betydelse, eftersom en stor del av deras funktion ligger på det preventiva planet. Utredningen finner för sin del att de skäl som anförts mot en talerätt för en god man enligt ackordslagen har giltighet även beträffande en rekonstruktör enligt lagen om företagsrekonstruktion. Gäldenären behåller, som utvecklats ovan (avsnitt 6.2), sin rådighet över sina tillgångar under företagsrekonstruktionen. En återvinningsprocess kommer, liksom förut, att kunna avslutas först efter det att ackordet fastställts av rätten. Inte heller rekonstruktören förfogar över några medel till processkostnader. Mot den bakgrunden, liksom med hänsyn till önskemålet om att en företagsrekonstruktion skall kunna genomföras och avslutas snabbt, avstår utredningen från att föreslå någon ändring på förevarande punkt. Regeringen kan konstatera att en möjlighet för rekonstruktören att föra talan om återvinning med största säkerhet skulle bidra till att förstärka rekon- struktionsinstitutets effektivitet och medverka till att det får en i hög grad önskvärd självständig ställning i förhållande till konkurs. En borgenär som anser att gäldenären gjort sig skyldig till illojala transaktioner före beslutet om rekonstruktion skulle inte vara hänvisad till antingen att försöka få gäldenären försatt i konkurs eller att själv - efter beslut om ackordsför- handling - driva återvinningsmålet till förmån för borgenärskollektivet. Det kan visserligen antas att en gäldenär som i större omfattning gjort sig skyldig till mot borgenärskollektivet illojala förfaranden knappast kan åtnjuta borgenärernas förtroende på det sätt som torde vara nödvändigt för en framgångsrik rekonstruktion. I ett sådant fall kan redan av den anledningen företagsrekonstruktion vara utesluten och gäldenären i stället försättas i konkurs om förutsättningarna i övrigt för en sådan är uppfyllda. kan det givetvis inte uteslutas att gäldenären själv önskar medverka till återvinning av en rättshandling som han har vidtagit. Så kan om inte annat vara fallet därför att han inser att borgenärerna på grund av den illojala rättshandlingen inte vill medverka till rekonstruktion av hans företag och att således endast konkurs återstår. De problem som skulle vara förknippade med att tillerkänna rekonstruktören en självständig talerätt i återvinningsmål framstår inte heller som oöverstigliga. Det förhållandet att gäldenären behåller sin rådighet medför visserligen såväl ett principiellt som ett praktiskt problem. Det principiella problemet består i att svensk rätt som huvudregel inte erkänner talerätt för annans räkning.