prop · GJ0360 · 1996-01-01 00:00:00 — 18 §4 Om ett bankföretag, som är hemmahörande i ett land utanför EES, driver bank- rörelse från filial här i landet och därvid överträder en bestämmelse som avses i 15 § eller på annat sätt visar sig olämpligt att utöva bankverksamhet, får återkalla filialtillståndet eller, om det är tillräckligt, meddela varning. ------------------------------------------------------- Ett filialtillstånd skall också återkallas om insättningar hos filialen omfattas av en utländsk garanti som har en högsta ersättningsnivå som över- stiger den som gäller en- ligt lagen (1995:000) om insättningsgaranti, eller ersättningen avser fler slag av insättningar eller betalas till andra insättare än vad som anges i den lagen. Om insättningar hos filialen omfattas av garanti till följd av ett beslut enligt 3 § andra stycket lagen om insättningsgaranti och tillstånd till filialetablering inte skulle ha meddelats utan ett sådant beslut, får inspektionen, om bank- företaget inte fullgör sina skyldigheter enligt lagen om insättningsgaranti, förelägga bankföretaget att vidta rättelse med förklaring att filialtillståndet annars skall återkallas. inte vidtagit rättelse från föreläggandet, får inspektionen återkalla tillståndet. Om filialtillståndet återkallas gäller 16 § tredje och fjärde styckena i tillämpliga delar. Inspektionen skall underrätta tillsynsmyndigheten i det land där bankföretaget har sitt säte om åtgärder som har vidtagits med stöd av denna paragraf. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1Senaste lydelse 1992:1613. 2Senaste lydelse 1992:1613. 3Senaste lydelse 1992:1613. 4Senaste lydelse 1992:1613. 2.5 Förslag till lag om ändring i konkurslagen (1987:672) Härigenom föreskrivs i fråga om konkurslagen (1987:672) att 7 kap. 13 § och 9 kap. 5 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7 kap. 13 §1 Förvaltaren skall upprätta en bouppteckning. I denna skall boets tillgångar tas upp till noggrant uppskattade värden. Beträffande skulderna skall det anges i vad mån de avser lön eller pension. Bouppteckningen skall vidare innehålla uppgift om varje borgenärs namn och postadress samt om de böcker och handlingar som avses i 12 §. Bouppteckningen skall av förvaltaren ges in till rätten och tillsynsmyndig- heten och senast före edgångssammanträdet. Har av gäldenären underskriven bouppteckning förut getts in till rätten, be- höver någon ny bouppteckning inte upprättas, om förvaltaren anser att denna är tillförlitlig. I så fall skall han anmäla det till rätten och till- synsmyndigheten. ------------------------------------------------------- Skall bevakningsförfarande Skall äga rum och har någon bevakningsförfarande äga rum bouppteckning ännu inte och har någon bouppteckning getts in till rätten, skall ännu inte getts in till förvaltaren så snart som rätten, skall förvaltaren så möjligt och senast snart som möjligt och från beslutet om senast från bevakningsförfarandet skicka beslutet om en förteckning över bevakningsförfarandet borgenärerna med uppgift om skicka en förteckning över varje borgenärs postadress borgenärerna med uppgift om till rätten och tillsyns- varje borgenärs postadress myndigheten. I ett till rätten och tillsyns- bankaktiebolags, en myndigheten. I ett sparbanks eller en central bankaktiebolags, en föreningsbanks konkurs skall sparbanks eller en central till bouppteckningen eller föreningsbanks konkurs borgenärsförteckningen skall till bouppteckningen bifogas uppgift om insätt- eller borgenärsförteckningen ningsborgenärerna och deras bifogas uppgift om insätt- fordringsbelopp med upp- ningsborgenärerna och deras lupen ränta. I ett fordringsbelopp med livförsäkringsbolags konkurs upplupen ränta. Detsamma skall på motsvarande sätt gäller i ett vär- bifogas uppgift om försäk- depappersbolags konkurs om ringstagarna och deras bolaget har tillstånd att fordringar. ta emot insättningar på konto. I ett livförsäk- ringsbolags konkurs skall på motsvarande sätt bifogas uppgift om försäkringstagarna och deras fordringar. 9 kap. 5 §2 En borgenär som till säkerhet för sin fordran har panträtt i fast eller lös egendom behöver inte bevaka fordringen för att få rätt till betalning ur den pantsatta egendomen. ------------------------------------------------------- En borgenär som har en En borgenär som har en fordran hos ett fordran hos ett bankaktiebolag, en sparbank bankaktiebolag, en spar- eller en central bank eller en central föreningsbank på grund av en föreningsbank på grund av en insättning på räkning behöverinsättning på räkning behöver inte bevaka sin fordran i inte bevaka sin fordran i kreditinstitutets konkurs, ett sådant instituts kon- om uppgift om fordringen kurs, om uppgift om har lämnats enligt 7 kap. 13 §fordringen har lämnats fjärde stycket. En enligt 7 kap. 13 § fjärde försäkringstagare behöver intestycket. Detsamma gäller bevaka sin fordran i ett beträffande vär- livförsäkringsbolags konkurs,depappersbolag som har om uppgift om fordringen tillstånd att ta emot lämnats enligt det angivna insättningar på konto. försäkringstagare behöver inte bevaka sin fordran i ett livförsäkringsbolags konkurs, om uppgift om fordringen lämnats enligt det angivna lagrummet. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1Senaste lydelse 1989:1084. 2Senaste lydelse 1989:1084. 2.6 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank Härigenom föreskrivs att 42 a § lagen (1988:1385) om riksbank skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 42 a §1 ------------------------------------------------------- I viktigare frågor som berör I viktigare frågor som rör Bankstödsnämndens Bankstödsnämndens verksamhet verksamhetsområde eller som enligt lagen (1993:765) om i övrigt har samband med statligt stöd till banker betalningssystemets stabil- och andra kreditinstitut itet, skall eller som i övrigt har sam- samråda med Finansin- band med betalnings- spektionen, Riksgäldskon- systemets stabilitet, toret och . skall samråda Vid ett sådant samråd skall med , lämna berörda myn-Riksgäldskontoret och digheter de uppgifter som . Vid ett behövs. sådant samråd skall lämna berörda myndigheter de uppgifter som behövs. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1Senaste lydelse 1993:7. 2.7 Förslag till lag om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter Härigenom föreskrivs att 3 kap. 22 och 25 a §§ lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 kap. 22 §1 Kontrolluppgift om inkomstränta och fordran skall lämnas av 1. , 2. den som yrkesmässigt bedrivit inlåning eller på annat sätt yrkesmässigt ombesörjt att pengar blivit räntebärande, 3. den som gett ut skuldförbindelse för den allmänna marknaden, 4. förening som från medlemmar mottagit pengar för förräntning, 5. i fråga om statens sparobligationer, ------------------------------------------------------- 6. valutahandlare och vär- 6. valutahandlare och depappersinstitut hos vilka värdepappersinstitut hos utländskt fondpapper eller vilka utländskt fondpapper rättighet eller skyldighet eller rättighet eller som anknyter till sådant skyldighet som anknyter fondpapper förvaras i depå till sådant fondpapper eller kontoförs. förvaras i depå eller kontoförs, 7. Kontrolluppgift skall lämnas för den som gottskrivits ränta eller till vilken ränta betalats ut (borgenär) och den som har varit antecknad som innehavare av utländskt räntebärande fondpapper eller rättighet eller skyldighet som anknyter till sådant fondpapper oavsett om ränta utgått. Kontrolluppgiften skall ta upp den ränta som den uppgiftsskyldige sammanlagt gottskrivit eller betalat ut till borgenären, dennes sammanlagda fordran på den uppgiftsskyldige vid årets utgång och avdragen preliminär skatt. I fall som avses i första stycket 6 skall uppgift lämnas om ränta som utbetalats eller gottskrivits samt om innehavet i depån eller den kontoförda fordringen vid årets utgång. Kontrolluppgift skall vidare lämnas för upplupen men inte förfallen avkastning (räntekompensation) vid av- yttring av fordran eller andel i sådan värdepappersfond som avses i 27 § 6 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Innehas ett konto av mer än en person skall ränta och fordran fördelas lika mellan innehavarna, om inte annat förhållande är känt för den uppgiftsskyldige. I fråga om konto för vilket samtliga innehavare inte redovisas enligt bestämmelserna i 57 § andra stycket skall dock den totala räntan och fordran redovisas utan fördelning. Avser en utbetalning också annat än ränta och kan den uppgiftsskyldige inte ange hur stor del därav som utgör ränta, skall i stället för ränta det samman- lagt utbetalda beloppet redovisas. 25 a §2 Kontrolluppgift om utgiftsränta skall lämnas av 1. den som yrkesmässigt bedrivit utlåning eller kreditgivning eller den som i annan yrkesmässig verksamhet bedrivit utlåning eller kreditgivning via konto eller i annan form, ------------------------------------------------------- 2. förening som till 2. förening som till medlemmar lånat ut pengar medlemmar lånat ut pengar mot ränta, eller mot ränta, 3. arbetsgivare eller 3. arbetsgivare eller uppdragsgivare som till uppdragsgivare som till arbetstagare eller arbetstagare eller uppdragstagare lånat ut uppdragstagare lånat ut pengar mot ränta. pengar mot ränta, 4. Kontrolluppgift skall lämnas för fysisk person och dödsbo. Kontrolluppgiften skall ta upp den ränta som gäldenären betalt till den uppgiftsskyldige. I fall som avses i första stycket 3 skall även eventuell ränteförmån anges. Avser den ränta som betalts till någon del ränta som erlagts i förskott, skall av kontrolluppgiften framgå hur stor del av räntan som belöper på tid till och med året efter beskattningsåret, dock endast om förskottsräntan till någon del belöper på tid efter denna tidpunkt. Kontrolluppgift skall vidare lämnas för upplupen men inte förfallen avkastning (räntekompensation) vid förvärv av fordran eller andel i sådan värdepappersfond som avses i 27 § 6 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Dock skall kontrolluppgift inte lämnas i det fall den avkastning kompensationen avser förfaller till betalning ett senare år än det år förvärvet skett. Är fler än en person betalningsansvarig för skuld skall utgiftsräntan fördelas lika mellan gäldenärerna, om inte annat förhållande är känt för den uppgiftsskyldige. I fråga om skuld för vilken samtliga gäldenärer inte redovisas enligt bestämmelserna i 57 § andra stycket skall dock den totala räntan redovisas utan fördelning. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. **FOOTNOTES** 1Senaste lydelse 1993:1563. 2Senaste lydelse 1993:1563. 2.8 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:2015) om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse Härigenom föreskrivs att 1 kap. 6 a §, 3 kap. 4 § samt 6 kap. 8 d och 9 §§ lagen (1991:981) om värdepappersrörelse i paragrafernas lydelse enligt lagen (1994:2015) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 6 a § Om ett värdepappersbolag får tillstånd enligt 6 § till filialetablering i ett annat land inom EES, skall genast underrätta behörig myndig- het i det land där filialen skall inrättas. Underrättelsen skall innehålla 1. vad som anges i 6 § andra stycket, och ------------------------------------------------------- 2. uppgift om investerar- 2. uppgift om skydd som gäller för kunder investerarskydd och hos värdepappersbolaget. insättningsgaranti som gäller för kunder hos värdepappersbolaget. Om värdepappersbolaget efter det att filialen har inrättats avser att vidta ändring i något förhållande som avses i 6 § andra stycket, skall bolaget skrift- ligen anmäla detta till och behörig myndighet i det land där filialen finns. Anmälan skall göras minst en månad innan ändringen genomförs. 3 kap. 4 § Ett värdepappersbolag och ett utländskt företag hemmahörande utanför EES som fått tillstånd att driva värdepappersrörelse får, med tillstånd, som ett led i rörelsen 1. lämna råd i finansiella frågor, 2. ta emot värdepapper för förvaring, 3. ta emot medel med redovisningsskyldighet, 4. ta emot kunders medel på konto för att underlätta värdepappersrörelsen, 5. lämna kunder kredit mot säkerhet i finansiella instrument för att under- lätta värdepappersrörelsen, 6. utföra valutaväxlingstransaktioner. Tillstånd enligt första stycket 4 får meddelas endast tillsammans med till- stånd enligt 5. När det finns särskilda skäl får medge att ett värde- pappersbolag utövar annan verksamhet än som anges i första stycket, om den kan antas komma att underlätta rörelsen. Ett utländskt företag får beviljas tillstånd enligt första eller tredje stycket endast om företaget får bedriva motsvarande verksamhet i sitt hemland. ------------------------------------------------------- Tillstånd för ett utländskt företag enligt första stycket 4 och 5 får bara lämnas om insättningar hos filialen omfattas av garantin enligt lagen (1995:000) om insättnings- garanti eller av en utländsk garanti som omfattar insättningar som anges i 2 § lagen om insätt- ningsgaranti och har en högsta ersättningsnivå som inte understiger ett belopp motsvarande 20 000 ecu innan det i förekom- mande fall har gjorts av- drag för en självrisk med högst av en enskild insättares garanterade insättning. Tillstånd enligt första stycket 4 och 5 får inte lämnas om insättningar hos filialen omfattas av en utländsk garanti som har en ersättningsnivå som över- stiger den som gäller enligt lagen om insätt- ningsgaranti. Ersättningen får inte heller avse fler slag av insättningar eller betalas till andra in- sättare än vad som anges i den lagen. I lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande finns bestämmelser om rätt för värdepappersinstitut att bedriva pensionssparrörelse. 6 kap. 8 d § Om ett utländskt företag, som är hemmahörande i ett land utanför EES, driver värdepappersrörelse från filial här i landet och därvid överträder en bestämmelse som avses i 7 § eller på annat sätt visar sig olämpligt att driva värdepappersrörelse, får återkalla filialtillståndet eller, om det är tillräckligt, meddela varning. Om filialtillståndet återkallas gäller 9 a § andra och tredje styckena i til- lämpliga delar. ------------------------------------------------------- Ett tillstånd enligt 3 kap. 4 § första stycket 4 och 5 skall återkallas av inspektionen om insätt- ningar hos filialen om- fattas av en utländsk garanti som har en högsta ersättningsnivå som över- stiger den som gäller enligt lagen (1995:000) om insättningsgaranti, eller ersättningen avser fler slag av insättningar eller betalas till andra insättare än vad som anges i den lagen. Om insättningar hos filialen omfattas av garanti till följd av ett beslut enligt 3 § andra stycket lagen om insättningsgaranti och tillstånd till filialetablering inte skulle ha meddelats utan ett sådant beslut, får inspektionen, om värde- pappersföretaget inte fullgör sina skyldigheter enligt lagen om in- sättningsgaranti, förelägga värdepappersföretaget att vidta rättelse med förklaring att filialtillståndet annars skall återkallas. Har värde- pappersföretaget inte vidtagit rättelse från föreläggandet, får inspektionen återkalla tillståndet. Inspektionen skall underrätta tillsynsmyndigheten i det land där företaget har sitt säte om åtgärder som har vidtagits med stöd av denna paragraf. 9 § ------------------------------------------------------- Tillstånd som enligt denna Tillstånd som enligt denna lag har lämnats ett värdepap-lag har lämnats ett svenskt persinstitut skall värdepappersinstitut skall återkallas av Finansinspek- återkallas av Finans- tionen om: inspektionen om: 1. institutet inte inom 1. institutet inte från beviljande av från beviljande av tillstånd har börjat driva tillstånd har börjat driva sådan rörelse som tillståndetsådan rörelse som tillståndet avser, eller om bolaget avser, eller om institutet förklarat sig förklarat sig avstå från tillståndet, avstå från tillståndet, 2. institutet av inte drivit sådan verksamhet som tilståndet avser, eller 3. institutet genom att överträda denna lag eller föreskrift som meddelats med stöd av lagen eller på annat sätt visat sig olämpligt att utöva sådan rörelse som tillståndet avser. ------------------------------------------------------- Ett värdepappersbolags tillstånd enligt 3 kap. 4 § första stycket 4 och 5 skall återkallas av inspektionen om bolaget inte fullgjort sina skyldigheter enligt lagen (1995:000) om insättnings- garanti, och inte vidtagit rättelse efter det att inspektionen har förelagt värdepappersbolaget att fullgöra sina skyldigheter med förklaring att värdepappersbolagets tillstånd annars kan komma att återkallas. Ett värdepappersbolags tillstånd skall dessutom återkallas om bolagets kapi- talbas understiger det minsta belopp som föreskrivs i 5 kap. 1 § andra stycket och bristen inte har täckts efter det att den blev känd för bolaget. 3 Ärendet och dess beredning En promemoria har utarbetats inom , Insättningsgaranti (Ds 1995:3). Promemorian innehåller förslag om införande av ett obligatoriskt system för garanti för insättningar som bygger delvis på ett EG-direktiv (94/19/EG). är som medlem i EU skyldigt att införliva direktivet med den nationella lagstiftningen. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr Fi 95/933). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet har framfört vissa synpunkter på lagtexten. Enligt Lagrådets mening har i flera lagrum frågor reglerats som inte behöver behandlas i den föreslagna lagen om insättningsgaranti utan kan tas upp i en regeringsförfattning. Lagrådet har förordat att 15 § andra stycket samt 16, 17, 20 och 21 §§ i det remitterade lagförslaget får utgå. Lagrådet har även lämnat förslag som medför att åtskilliga paragrafer i lagen om insättningsgaranti, lagen om skatteregler för ersättning från insättningsgaranti, bankrörelselagen (1987:617) och lagen om ändring i lagen (1994:2015) om ändring i lagen (1991:981) om värdepappersrörelse förtydligas och ges en mera enkel och koncentrerad utformning. Vissa paragrafer har vidare byggts ut och disponerats om för att innebörden av garantisystemet skall anges på ett klarare sätt. Regeringen har i allt väsentligt följt Lagrådets förslag och synpunkter. I de fall avvikelse gjorts från Lagrådets ändringsförslag har detta behandlats i författningskommentaren. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts. 4 Skyddsintressen i banksystemet Den finansiella sektorn omges av ett omfattande regelverk som inte har någon motsvarighet i de icke-finansiella sektorerna. Detta gäller särskilt bankerna. Två huvudskäl kan anges för denna särbehandling från statsmakternas sida. För det första utgör bankerna genom sin exklusiva rätt till inlåning på konto alltjämt grunden för betalningssystemet. Störningar i detta system kan leda till mycket stora samhällsekonomiska kostnader. Regleringarna syftar till att begränsa och kontrollera bankernas risktagande för att därigenom öka stabiliteten i betalningssystemet. Detta skyddsintresse betecknas här som ett systemskydd. Det andra skälet för särbehandling är att det finansiella systemet i allmänhet och bankerna i synnerhet förvaltar betalningsreserver för privatpersoner. Dessa kan antas ha svårt att bedöma bankernas finansiella ställning. Ett fallissemang i en bank skulle få allvarliga privatekonomiska och sociala konsekvenser som gör att det finns ett betydande konsumentskyddsintresse att ta tillvara. På motsvarande sätt kan bankfallissemang medföra allvarliga sociala konsekvenser om småföretag drabbas. Bankernas likviditets- och betalningstjänster, där inlåningen på konto utgör den traditionella basen, innebär att en stor del av skulderna är uppsägningsbara, dvs. är tillgångarna till stor del bundna i illikvida placeringar, nämligen utlåning. Andrahandsmarknaden för sådana tillgångar är föga utvecklad. Bankerna kan sålunda inte möta stora uttag av likvida medel med utförsäljning av lån på marknaden, åtminstone inte utan starkt rabatterade priser. Skyddsregleringen av bankerna är bl.a. motiverad av att verksamheten bygger på denna grundläggande obalans i tillgångs- och skuldstrukturen. Denna obalans kan sägas utgöra ett latent störningshot. Att obalansen ändå kan hanteras beror på att bankerna tar emot inlåning från ett stort antal personer. Under normala förhållanden kommer deras uttag inte att sammanfalla i tiden varför bankerna kan hålla sig med en begränsad kassa- och likviditetsreserv. Kostnaden som den enskilde får betala för att ha tillgång till sina insättningar och för den säkra förvaringen av medel i banken, är att avkastningen är lägre än den som ges på andra, mindre säkra och likvida place- ringar. Allmänhetens förtroende för att stabiliteten kan upprätthållas är en omistlig grund för ett banksystem. Sviktar förtroendet kan oro hos allmänheten medföra massiva uttag av insättningsmedel. Den offentliga regleringen av bankernas verksamhet utgör ett skyddssystem som är en grund för att allmänhetens förtroende för banksystemet kan bevaras. Beståndsdelarna i detta skyddssystem är i sina huvuddrag likartade internationellt sett. Särskilda lagregler syftar till att dels säkerställa att etableringar av nya banker sker endast då vissa kvalitativa krav är uppfyllda och startkapitalet har en viss minsta storlek, dels sätta gränser för bankernas verksamhet och minska riskerna. Regler för kapitaltäckning innebär vidare att en bank måste ha eget kapital och upplåning med efterställd rätt i en viss relation till verksamhetens omfattning. För att detta omfattande regelverk skall vara meningsfullt måste det kombineras med tillsyn för att förhindra regelbrott, för stort risktagande och för att nära följa utvecklingen. Härutöver har i allmänhet centralbankerna i lag eller på annat sätt givits möjlighet att tillförsäkra banker med temporära likviditets- problem krediter i syfte att förhindra att störningar i en bank sprids i banksystemet i dess helhet, dvs. uppgiften att vara vad som med ett engelskt uttryck benämns "lender of last resort". I flertalet länder med utvecklade finansiella system finns förutom regler av nämnt slag även garantisystem för insättningar som finansieras av instituten själva och som garanterar att insättningarna är säkra även i händelse av att en bank skulle ställa in betalningarna. Att det finns sådana garantisys- tem illustrerar att behovet av ett mer formaliserat konsumentskydd anses vara särskilt stort inom banksektorn. Till dessa ofta i lag reglerade skyddsmekanismer kan läggas det ansvar som varje stat anses ha för betalningssystemets stabilitet. Vid allvarliga kriser som riskerar att leda till oacceptabla konsekvenser för betalningssystemet och samhällsekonomin måste varje stat avgöra vilka insatser som den bedömer nödvändiga. Inom denna mer diskretionära åtgärdszon kan även rymmas förebyggande åtgärder som syftar till att allmänt stärka bankernas möjligheter att motstå finansiella kriser och motverka en befarad negativ utveckling. Hur dessa olika skyddssystem hålls i sär och hur ansvaret är fördelat varierar mellan olika länder. Stödmekanismer i samband med allvarliga problem som rekonstruktion och avveckling, i vissa fall med staten som ytterst ansvarig, kan vara mer eller mindre integrerade med ett system för insättningsgaranti. Ett mer integrerat skyddssystem kan sägas innebära större samlade resurser och naturligen en aktivare offentlig styrning. Det allmänna får bättre kontroll över och möjligheter att styra skyddsfunktionerna. Mot dessa fördelar kan ställas nackdelar som att staten utsätts för starkt tryck att träda in och skydda fordringsägare utöver vad de enskilda skyddsfunktionerna syftar till. Behovet av en särskild insättningsgaranti som komplement till det allmänna skyddssystem som i övrigt finns beror delvis på den inbyggda instabiliteten i banksystemets funktionssätt.