prop · GJ03208 · 1996-01-01 00:00:00 — Är den bidragsskyldige underhållsskyldig enligt 7 kap. 1 § för ett, två eller tre barn utgör procenttalet tio, sex och en fjärdedels respektive . Föreligger underhållsskyldighet för fler än tre barn, skall procenttalet motsvara det tal som erhålls, om man dividerar summan av femton och antalet barn utöver tre med det totala antalet barn. Procenttalet bestäms till ett tal med högst två deci- maler. Återbetalningsskyldigheten för ett barn får aldrig överstiga vad som lämnas i underhållsstöd för barnet som återbetalningsskyldigheten avser. Om det belopp som skall betalas för ett barn under en månad slutar på öretal, avrundas beloppet till närmast lägre krontal. Om månadsbeloppet för ett barn blir lägre än , bortfaller återbetalningsskyldigheten." 25 och 26 §§ Den inkomst som enligt 24 § skall ligga till grund för beräkningen av storleken av den bidragsskyldiges betalning till skall enligt 25 § bestämmas till summan av intäkt av tjänst med avdrag för resor till och från arbetet, intäkt av kapital och inkomst av näringsverksamhet. Dessa uppgifter skall hämtas från det senast fastställda taxeringsbeslutet. I den allmänna motiveringen (avsnitt 5.4.3) förklaras rätten att göra avdrag från intäkt av tjänst för resor till och från arbetet med att det vore inkonsekvent att medge avdrag för sådana resor från inkomst av näringsverksamhet men inte från inkomst av tjänst. Lagrådet konstaterar att det finns ett näraliggande område på vilket det finns en skillnad mellan inkomstslagen tjänst och näringsverksamhet och som inte beaktats, nämligen när det gäller kostnader för resor i tjänsten respektive i näringsverksamheten och ökade levnadskostnader. En anställd som från sin arbetsgivare uppbär ersättning för sådana kostnader skall ta upp ersättningen som skattepliktig intäkt av tjänst och får vid inkomsttaxeringen göra avdrag för kostnaderna. I näringsverksamhet får avdrag göras för motsvarande kostnader vid beräkning av inkomsten av verksamheten. Enligt förslaget kommer den som redovisar inkomst av tjänst inte att få sina kostnader beaktade vid bestämmande av underlaget för betalningsskyldigheten till , medan någon motsvarande begränsning inte kommer att gälla för den som redovisar inkomst av näringsverksamhet. Detta strider mot uttalandet i den allmänna motiveringen om att löntagare och egenföretagare i största möjliga utsträckning bör behandlas på ett likvärdigt sätt. Det kan anmärkas dels att de nu behandlade kostnaderna kan uppgå till avsevärda belopp, dels att likartade verksamheter kan, beroende på om- ständigheterna, ibland hänföras till tjänst och ibland till näringsverksamhet (t.ex. konsulter, handelsresande). Det kan vidare framhållas att en anställd bidragsskyldigs betalningsförmåga inte ökar, om uppburna ersättningar från arbetsgivaren motsvaras av hans kostnader för resor i tjänsten. Med hänsyn till vad som sagts och till de i övrigt relativt begränsade möjligheterna att vid inkomsttaxeringen göra avdrag från intäkt av tjänst föreslår Lagrådet att beräkningen enligt 25 § av den bidragsskyldiges inkomst skall göras med utgångs- punkt i inkomsten av tjänst i stället för intäkten av tjänst. 25 § andra stycket bör utformas i närmare överensstämmelse med motsvarande bestämmelse i lagen om bostadsbidrag (4 § i dess lydelse enligt prop. 1995/96:186). Beräkningen av den bidragsskyldiges inkomst skall, som redan berörts, göras med utgångspunkt i vissa uppgifter som avser dennes inkomsttaxering. I den allmänna motiveringen påpekas att sekretess gäller för inkomstuppgifter hos skatteförvaltningen och att en reglering av skattemyndighetens skyldighet att lämna ut dessa uppgifter till kommer att behövas, t.ex. i skatteregisterförordningen (1980:556). Lagrådet konstaterar att den sekretess som enligt 9 kap. 1 § sekretesslagen gäller för uppgifter på skatteområdet upphör när uppgifterna lämnas till en annan myndighet, om de inte omfattas av sekretess även hos den myndigheten. Det synes inte helt klart om sekretess kommer att föreligga hos för skatteuppgifter som inhämtats i ärenden enligt lagen om underhållsstöd. De sekretessbestämmelser som närmast skulle kunna komma i fråga är bestämmelserna i 7 kap. 7 § första stycket sekretesslagen, som handlar om sekretess hos bl.a. försäkringskassorna och där det talas om bl.a. ärenden enligt "lagstiftningen om allmän försäkring eller arbetsskadeförsäkring eller om annan jämförbar ekonomisk förmån för enskild". Huruvida skatteuppgifter i ärenden om underhållsstöd täcks av 7 kap. 7 § första stycket sekretesslagen eller om lagtexten behöver kompletteras torde behöva övervägas ytterligare. Enligt 26 § skall till den inkomst som beräknats enligt 25 § läggas vissa andra belopp, som anses öka den betalningsskyldiges betalningsförmåga. Lagförslaget innehåller inga regler om hur dessa uppgifter skall komma till kännedom. Den bidragsskyldige åläggs ingen skyldighet att lämna uppgifterna. Vissa av dem, som t.ex. uppgifter om inkomst som beskattas enligt lagen om sjömansskatt, studiemedel i form av studiebidrag och skatte- pliktig förmögenhet, torde kunna hämtas från myndigheter, medan uppgifter om inkomst för vilken skattskyldighet inte föreligger och icke skattepliktiga stipendier vanligen inte torde vara tillgängliga för . I lagrådsremissen åberopas som stöd för den föreslagna ordningen att motsvarande regler finns i lagen (1993:737) om bostadsbidrag. Det föreligger dock en väsentlig skillnad mellan de två regelsystemen. Bostadsbidrag lämnas på ansökan och sökanden är skyldig att lämna uppgifter som behövs för prövning av ansökningen. Som redan konstaterats åläggs inte den bidragsskyldige att lämna några uppgifter om sina inkomstförhållanden och han eller hon har inte heller något ekonomiskt motiv för att uppge inkomster som kan öka åter- betalningsskyldigheten. Bestämmelsen i 26 § är utformad som en skyldighet för att beakta vissa angivna inkomster. Som påpekats torde detta ställa sig svårt i många fall. Ett sätt att delvis undvika detta problem är att i stället förskriva att de uppräknade inkomsterna m.m. får läggas till inkomsten beräknad enligt 25 §. Lagrådet finner dock att tillägg till inkomsten beräknad enligt 25 § bör göras endast om de uppgifter om tilläggen som behövs är eller lätt kan göras tillgängliga för . Under antagande att uppgifter om inkomst som beskattas enligt lagen om sjömansskatt, om studiemedel i form av studiebidrag och om skattepliktig förmögenhet är eller lätt kan göras tillgängliga för för- säkringskassan förordar Lagrådet att en föreskrift om dessa tillägg till inkomsten tas in i ett andra stycke i 25 §. Beträffande förmögenheten föreslogs denna lösning av arbetsgruppen i Ds 1996:2 (22 § andra stycket i arbetsgruppens lagförslag). I remissprotokollet (kommentaren till 26 §) uttalas i fråga om förmögenheten att reglerna om sambeskattning inte skall beaktas. Detta bör göras tydligare i lagtexten genom att man där uttryckligen talar om den bidragssskyldiges skatte- pliktiga förmögenhet. Det bör dock anmärkas att i denna förmögenhet skall under vissa förutsättningar ingå förmögenhet som tillhör hemmavarande barn (8 § lagen [1947:577] om statlig förmögenhetsskatt). Lagrådet föreslår att 25 och 26 §§ utformas på följande sätt: "25 § Den bidragsskyldiges inkomst enligt 24 § beräknas i enlighet med det senast fattade taxeringsbeslutet enligt 4 kap. 2 § taxeringslagen (1990:324) och med utgångspunkt i 1. inkomst av tjänst enligt 34 § kommunalskattelagen (1928:370), 2. intäkt av kapital enligt 3 § 1 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, och 3. inkomst av näringsverksamhet enligt 25 § kommunalskattelagen justerad enligt andra stycket. Inkomsten av näringsverksamhet skall ökas med belopp med vilket inkomst av näringsverksamhet har minskats genom avdrag för a) underskott från tidigare beskattningsår, b) utgift för egen pension intill ett halvt basbelopp enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring, c) avsättning till periodiseringsfond, d) ökning av expansionsmedel, och minskas med belopp med vilket inkomst av näringsverksamhet har ökats genom a) återföring till beskattning av avdrag för avsättning till periodise-- ringsfond, och b) minskning av expansionsmedel. 26 § Till beloppen enligt 25 § skall läggas 1. inkomst, inklusive kostförmån, som beskattas enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt, 2. studiemedel i form av studiebidrag, och 3. en procent av den del av den bidragsskyldiges skattepliktiga förmögenhet som överstiger . Det sålunda framräknade beloppet skall minskas med och utgör därefter den inkomst som skall ligga till grund för beräkningen av åter- 27 § Lagrådet föreslår att paragrafen förtydligas. Med den lydelse som Lagrådet förordar behövs inte andra meningen i paragrafen. Paragrafen föreslås få följande lydelse: "När återbetalningsskyldighet fastställs för förfluten tid skall till grund för inkomstberäkningen enligt 25 § läggas det taxeringsbeslut som förelåg den eller de månader återbetalningsskyldigheten hänför sig till." 30 § Enligt 30 § första stycket skall återbetalningsskyldighet fastställd enligt 24 - 28 §§ omprövas och när grunden för tillämplig procentsats enligt 24 § ändras. I remissprotokollet anförs att den årliga omprövningen lämpligen bör ske så snart den senaste taxeringen är fastställd. Av 4 kap. 2 § taxeringslagen (1990:324) följer att skattemyndigheten skall fatta taxeringsbeslut före utgången av november månad. För att bättre knyta om- prövning till det för den bidragsskyldige senast fastställda årliga taxerings- beslutet föreslår Lagrådet viss ändring i lagtexten. I stället för att föreskriva omprövning "" bör anges att omprövning skall ske "när ett nytt beslut om årlig taxering föreligger". I paragrafens tredje stycke har tagits in bestämmelser som tar sikte på bidragsskyldiga som efter beslut om återbetalningsskyldighet bosätter sig utomlands. I sådana fall får återbetalningsskyldigheten upphävas helt eller delvis. Om återbetalningsskyldigheten upphävs för förfluten tid, skall vad den bidragsskyldige betalat betalas tillbaka med ränta. Bakgrunden till bestämmelsen är att möjligheterna att med tillämpning av gällande konventioner på området utomlands driva in statens fordran enligt reglerna om underhållsstöd är små. Däremot är situationen en annan om det gäller att driva in en fordran för staten för förskotterade underhållsbidrag. I fall där en bidragsskyldig flyttat utomlands bör därför enligt det remitterade förslaget kunna avstå från att besluta om återbetal- ningsskyldighet och i stället verka för att en underhållsskyldighet fastställs genom dom eller avtal, som sedan kan verkställas i utlandet. Lagrådet har ingen erinran mot att det på angivet sätt öppnas möjlighet att ersätta återbetalningsskyldigheten med en skyldighet att erlägga un- derhållsbidrag. Förslaget att - då återbetalningsskyldigheten upphävs för förfluten tid - skall betala tillbaka vad den bidragsskyldige har betalat kan Lagrådet däremot inte tillstyrka. Det framstår som omotiverat att kassan skall göra en sådan återbetalning, när kassan kan få en fordran på den underhållspliktige föräldern för underhållsbidrag . Detta möjliggörs genom att kassan enligt 31 § första stycket inträder i barnets rätt till underhållsbidrag till den del underhållsbidraget svarar mot utgivet underhållsstöd. Enligt Lagrådets mening bör vad den bidragsskyldige erlagt i stället avräknas på de underhållsbidrag som han eller hon kan bli skyldig att betala. En sådan möjlighet till avräkning torde inte behöva anges särskilt i lagtexten. Med hänsyn till det anförda föreslår Lagrådet att de båda sista meningarna i 30 § tredje stycket utgår. 33 § I 32 - 34 §§ finns bestämmelser om anstånd med att fullgöra återbetal- ningsskyldigheten till . Eftersom återbetalningsskyldigheten relateras till den bidragsskyldiges bruttoinkomst utan någon närmare individuell prövning av förälderns hela ekonomiska situation är det enligt Lagrådet rimligt att möjlighet finns till anstånd vid bl.a. betalningsssvårigheter av övergående natur. Lagrådet delar också uppfattningen att ett anståndsbeslut inte skall medföra att den betalningsskyldige, när anståndet väl upphör, skall vara skyldig att betala såväl månadsbelopp som hänför sig till anståndstiden som löpande månadsbelopp. Att betalning i första hand skall avse de äldsta månadsbe- loppen, dvs. de belopp som anståndsbeslutet gäller, framstår som principiellt riktigt. Det förefaller också konsekvent att i de fall då betalning inte kan ske för de löpande månadsbeloppen ett nytt anståndsbeslut måste meddelas avseende dessa belopp. Frågan om återbetalning efter beviljat anstånd regleras i 33 § andra stycket. Enligt Lagrådets mening bör lagtexten förtydligas i vissa avseenden och ges följande lydelse: "Det belopp som beslutet om anstånd avser skall betalas före återbetalning som avser senare tid. Den bidragsskyldige är, sedan anståndsbeslutet upphört, inte skyldig att på grund av någon månad betala mer till än det månadsbelopp som återbetalningsskyldigheten fastställs till eller skulle ha fastställts till, om 24 - 28 §§ hade tillämpats på den bidragsskyldiges inkomst. För överstigande belopp skall nytt beslut om anstånd meddelas." 34 Enligt paragrafen skall den som beviljats anstånd vara skyldig att till anmäla ändrade förhållanden som kan innebära att anstånd inte längre bör gälla eller bör gälla i mindre omfattning. Om den bidragsskyldige försummar att göra anmälan, skall anståndet enligt den föreslagna lagtexten "anses ha upphört". Av remissprotokollet framgår att avsikten med den sistnämnda föreskriften är att anståndet inte skall gälla sådan återbetalningsskyldighet som avser tid efter det att de ändrade förhållandena inträdde. En följd härav blir att den bidragsskyldige, när de ändrade förhållandena väl blir kända för på annat sätt, inte kan komma i åtnjutande av den i 33 § andra stycket föreskrivna maximeringen av månadsbetalningarna. Lagrådet ansluter sig till förslagen i sak. Det bör emellertid krävas ett särskilt beslut av för att ett tidigare meddelat anstånds- beslut inte längre skall gälla. Rimligen bör kunna besluta om upphävande eller ändring av ett anståndsbeslut så snart kassan får kännedom om att de förhållanden som är av betydelse har ändrats, oavsett om den som har beviljats anstånd gör anmälan eller ej. Lagrådet föreslår att 34 § får följande lydelse: "skall upphäva eller ändra ett beslut om anstånd, om sådana ändrade förhållanden har inträtt som medför att anstånd inte längre bör gälla eller bör gälla i mindre omfattning. Den som har beviljats anstånd är skyldig att göra anmälan om ändrade förhållanden till kassan." 38 § I paragrafens första stycke föreskrivs att beslut enligt lagen gäller omedel- bart, om inte något annat anges i beslutet eller bestäms av den domstol som har att pröva beslutet. Genom hänvisningen i andra stycket till bl.a. 20 kap. 11 § lagen (1962:381) om allmän försäkring uppnås att beslut av en försäkringskassa överklagas till länsrätten. Förvaltningsprocesslagen (1971:291) blir då tillämplig. Enligt dess 28 § får domstol förordna att ett överklagat beslut tills vidare inte skall gälla. Någon särskild föreskrift härom behövs därför inte i lagen om underhållsstöd. I paragrafens andra stycke kan orden "och domstols" utgå, eftersom över- klagande av domstols beslut regleras i förvaltningsprocesslagen. Efter även vissa redaktionella ändringar föreslår Lagrådet att paragrafen ges följande lydelse: "Beslut enligt denna lag gäller , om inte något annat anges i beslutet. Bestämmelserna i 20 kap. 10-13 §§ lagen (1962:381) om allmän försäkring om omprövning och ändring av en försäkringskassas beslut samt överklagande av beslut tillämpas också i ärende enligt denna lag. I skall socialförsäkringsnämnden pröva ärenden om eftergift enligt 35 §. Detsamma skall gälla omprövning av beslut om återkrav enligt 20 §, om det belopp som felaktigt har betalats ut överstiger av basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen om allmän försäkring." I övergångsbestämmelserna föreskrivs bl.a. att den nya lagen skall tillämpas första gången i fråga om underhållsstöd som avser tid efter . Enligt Lagrådets mening bör det tilläggas att lagen tillämpas första gången även beträffande återbetalningsskyldighet som avser . Enligt övergångsbestämmelserna skall lagen om bidragsförskott, lagen om förlängt bidragsförskott för studerande och lagen om särskilt bidrag till vissa adoptivbarn upphävas som den nya lagen träder i kraft. Avsikten är emellertid att bidragsförskott och bidrag enligt de angivna lagarna skall kunna lämnas . Detta bör komma till uttryck på ett tydligare sätt än enligt den remitterade lagtexten. I en särskild punkt bör anges att de upphävda lagarna skall tilllämpas även i fortsättningen, såvitt gäller bidragsförskott och bidrag som har lämnats enligt dessa lagar. Till de bestämmelser i de upphävda lagarna som blir tillämpliga hör bl.a. reglerna om återbetalningsskyldighet. Utöver vad som har angetts bör även vissa andra justeringar göras i övergångsbestämmelserna. Lagrådet förordar att de får följande lydelse: Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången i fråga om underhållsstöd och återbetalningsskyldighet som avser tid efter . Genom lagen upphävs lagen (1964:143) om bidragsförskott, lagen (1984:1095) om förlängt bidragsförskott för studerande och lagen (1984:1096) om särskilt bidrag till vissa adoptivbarn. Bidragsförskott och bidrag enligt de upphävda lagarna lämnas dock för tid före . De upphävda lagarna tillämpas även i fortsättningen i fråga om bi- dragsförskott och bidrag som har lämnats enligt dessa lagar. Den som för uppbär bidragsförskott eller bidrag enligt någon av de upphävda lagarna skall utan särskilt beslut anses ha fått rätt till underhållsstöd enligt den nya lagen, om inte beslutar något annat. Beslut om bidragsskyldigs återbetalningsskyldighet skall dock meddelas enligt den nya lagen. Det belopp som betalas in enligt ett beslut om återbetalningsskyldighet enligt den nya lagen skall, sedan avräkning har skett för upplupen ränta enligt 36 § andra stycket i den nya lagen, i första hand avräknas på fordringar som har uppkommit enligt de upphävda lagarna." Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1995/96:208 Underhållsstöd till barn till särle- vande föräldrar, m.m.