prop · GJ03228 · 1996-01-01 00:00:00 — Men utskottet betonade också vikten av att regeringen noga skulle följa effekterna av informationsinsatserna mot tobaksbruket och resultaten av pågående forskning kring ungdomars rökvanor. Om tobaksbruket bland barn och ungdomar inte minskade skulle regeringen återkomma till med ett lagförslag om en åldersgräns. beslöt ge regeringen till känna vad utskottet hade anfört (rskr. 1992/93:356). De första rapporterna om tobakens skadeverkningar publicerades för ett trettiotal år sedan. har kunskaperna om rökningens hälsorisker ökat. Så gott som alla de stora folkhälsoproblemen - t.ex. hjärt-kärlsjukdomar, cancer, allergier och bristande tandhälsa - anses ha samband med tobaksbruk. Enligt en nyligen publicerad rapport från () dör upp till varannan rökare till följd av sin rökning. Hälften av dessa dödsfall inträffar i aktiva åldrar, främst till följd av rökningsrelaterade hjärt-kärlsjukdomar och cancer, särskilt lungcancer. Mer än tjugo olika sjukdomar har enligt samband med rökning. Många ger långvarig sjuklighet och lidande utan att direkt leda till döden. Enligt vissa uppskattningar dör i vårt land mer än tjugo människor per dag till följd av tobaksbruk. Även s.k. passiv rökning är förknippad med allvarliga sjukdomsrisker. Beräkningar som har gjorts i tyder på att passiv rökning leder till ca 50 dödsfall av lungcancer och ca tio gånger fler dödsfall av hjärt-kärlsjukdomar i landet. Passiv rökning skadar dessutom barn genom att bidra till luft- vägsinfektioner och allergier. 4.3 Debutålderns betydelse för hälsoriskerna Ju tidigare i livet man börjar använda tobak, desto större blir hälsoriskerna. Enligt amerikanska studier löper män som börjat röka en nära fyrdubblad lungcancerrisk jämfört med dem som har börjat röka ål- der. Även svenska data visar på ett klart samband mellan debutålder och förhöjd dödlighet för såväl män som kvinnor. Att börja röka innebär att den årliga dödsrisken mer än fördubblas jämfört med om man aldrig rökt. Åtgärder som bidrar till att skjuta upp ungdomars tobaksdebut har alltså ett stort hälsomässigt värde, även om det totala antalet tobaksdebuter inte skulle minska. har forskningen också kunnat redovisa nya rön om tobaksbrukets art. Nikotinet är en beroendeframkallande drog enligt WHO:s kriterier och har en hög beroendeframkallande potential (ungefär som heroin eller kokain). De farmakologiska effekterna av nikotinet i tobaken är helt avgörande för såväl drivkraften att fortsätta använda tobak som svårigheterna att sluta. De flesta som regelbundet använder tobak är också nikotinberoende. Den snabba tillvänjningen gör det särskilt angeläget att försvåra för och hindra barn och ungdomar att använda tobak och bli fast i ett nikotinberoende, innan de ännu fullt ut kan bedöma hälsoriskernas omfattning och de framtida svårigheterna att sluta med tobak. Nya kunskaper, främst om hälsorisker till följd av passiv rökning och om nikotinberoendets art, har förändrat synen på tobaksbruket. betraktas knappast tobak som en alldaglig konsumtionsvana, som det är den enskildes privatsak att avgöra om han eller hon vill nyttja eller inte. Beteendevetenskaplig forskning har ökat våra kunskaper om varför man börjar röka. Det sker i regel inte som något övertänkt och avgörande val vid ett bestämt tillfälle. I stället handlar det om en process . Denna process sker i flera steg, där varje steg påverkas av en rad personliga, sociala och miljömässiga faktorer. Det är alltså inte bara en utan flera faktorer som bidrar till att någon börjar använda tobak. Nio av tio rökare har börjat . Åtgärder som skjuter upp debuten kan därför förväntas bidra till att totalt sett färre människor börjar röka. Tobaksvarors tillgänglighet är en sådan åtgärd. Tillgängligheten påverkar också i stor utsträckning tobakens sociala acceptans. Den har även betydelse för det fortsatta tobaksbruket och för den allmänna benägenheten att sluta röka. har rökvanorna förändrats. Tobaksbruket har successivt minskat såväl bland vuxna män som bland vuxna kvinnor, liksom i alla delar av landet. rökte av de vuxna männen och av kvinnorna . Motsvarande siffror var 36 respektive . För både män och kvinnor är andelen dagligrökare numera högst i och det är fler kvinnor än män som röker. Att fler kvinnor än män röker gäller för alla åldersgrupper . I åldersgrupperna däröver är förhållandet det omvända. () genomför undersökningar om skolungdomars tobaksvanor. Att döma av dessa ökar rökningen åter bland tonåringarna. Visserligen var andelen rökare bland elever i grundsko- lans årskurs 1995 lägre - för pojkar och för flickor - än , men den var högre än . rökte av pojkarna och av flickorna (eller tillfälligtvis), medan mot- svarande andelar hade ökat till bland pojkarna och bland flickorna. Andelen som rökte ökade också . Trenden bland de vuxna mot minskad rökning gäller alltså inte - i varje fall inte lika tydligt - bland ungdomar. Men en viss nedgång bland flickor i årskurs 9 kan skönjas även om andelen som röker varierar mellan respektive år. Att döma av försäljningsstatistiken fortsätter nedgången av per capita- konsumtionen av cigaretter. Konsumtionen, som låg på sin högsta nivå - 1 840 stycken - hade minskat till 1 1994. En jämförelse mellan rökvanedata och försäljningssiffror tyder på att detta har skett genom att många rökare dragit ned på sin konsumtion och inte till följd av att fler än tidigare helt slutat röka. Försäljningen av snus har däremot ökat stadigt ända . Det finns ingen officiell statistik som belyser snusvanornas förändringar . Men data visar att av de vuxna männen då använde snus . Att snusa tycks fortfarande vara en övervägande manlig vana. Mest utbredd är den bland män i åldrarna . Endast någon procent av kvinnorna använder snus. 4.5 Åldersgränser i andra länder Åldersgränser för tobaksköp tillämpas i många länder. I har Stor- , , och en åldersgräns . Även och har tidigare haft en åldersgräns , som i båda länderna nu höjts till - i fr.o.m. och i fr.o.m. . I höjdes åldersgränsen från 16 till genom federal lagstiftning, men flertalet delstater tillämpar en åldersgräns (densamma som vid alkoholköp). I har frågan om åldersgräns reglerats i delstatlig lagstiftning. Flertalet stater tillämpar en 18-årsgräns. har dock livs- och läkemedelsmyndigheten and () fått presidentens god- kännande för ett mer ingripande åtgärdsprogram mot ungdomars tobaksbruk. FDA:s åtgärder baseras i legalt hänseende på att nikotin definierats som beroendeframkallande drog i amerikansk lagstiftning. Bland de åtgärder som FDA planerar återfinns federal lagstiftning om 18-årsgräns för inköp av tobaksvaror och förbud mot försäljning via automater, postorder eller självbetjäning. Vidare planerar man att förbjuda gratisutdelning av tobaksvaror, försäljning av cigaretter styckevis eller i paket med mindre än 20 stycken och restriktioner mot tobaksreklam som når barn och ungdomar. 5 Överväganden och förslag 5.1 Effekter av en åldersgräns Många forskare anser att konsumtionen av tobak, liksom av varor i allmänhet, ur teoretiskt hänseende kan förklaras som en samverkan mellan den allmänna till- gängligheten i samhället såsom antal säljställen, eventuella begränsningar för inköp eller bruk, pris etc. och individens benägenhet att använda varan i fråga (attityder, föreställningar, personlighet etc.). Tobaks- och alkoholkonsumtionen etc. skulle därmed öka när tillgängligheten ökar och tvärtom. Hypotesen om ett sådant samband stöds av vetenskapliga forskningsrön i allmänhet. Det finns bara ett fåtal studier där man har försökt kartlägga effekterna av en åldersgräns för tobaksköp på ungdomars rökvanor. Däremot har effekterna av åldersgränser för alkohol studerats ingående i flera länder. Man har då kartlagt effekter av såväl höjda som sänkta åldersgränser, effekter i form av ändrade konsumtionsmönster och ändrade försäljningsvolymer eller frekvensen av trafik- olyckor i de berörda åldersklasserna. Resultaten visar att sänkt inköpsålder leder till ökad alkoholkonsumtion i de berörda åldersgrupperna medan den minskar när åldersgränserna höjs. De slutsatser som kan dras av forskningen om åldersgränser för alkohol torde, enligt regeringens mening, i stort sett vara relevanta även för tobak. Rökningen bland ungdomar skulle därmed minska om en åldersgräns eller en skärpt tillämpning av en åldersgräns införs. Detta har i sin tur betydelse för att förbättra folkhälsan. Det sägs ibland att en åldersgräns skulle kunna leda till att ungdomar börjar röka i större utsträckning genom att det skulle bli extra spännande och lockande att pröva tobak. En åldersgräns befaras då också kunna förstärka tobaksvarornas statusvärde som vuxensymboler och som ett tecken på att samhället utan förbehåll skulle acceptera tobaksbruk bland vuxna. Men inga kända empiriska data visar att sådana eventuella negativa effekter skulle överväga fördelarna. Forskningen på området har dock som tidigare framhållits främst gällt effekterna av en åldersgräns för alkohol. Man har här bl.a. sökt svar på frågan om en åldersgräns gör alkoholkonsumtion så lockande att ungdomar dricker mer när de väl uppnått åldersgränsen i fråga. Forskningsrönen tyder dock på att den minskade alkoholkonsumtionen vid en höjd åldersgräns finns kvar, också när ungdomarna blir äldre. Någon "uppdämd" efterfrågeökning har inte dokumenterats. En åldersgräns för tobaksinköp skulle möjligen kunna ha ännu större långsiktig effekt än åldersgränser för alkohol. Detta då konsumtionsmönstren för tobak respektive alkohol i viss mån är olika. Även om man inte dricker alkohol kanske man inte helt avstår från alkohol i vuxen ålder. Men den som inte börjat röka eller snusa under tonåren börjar ytterst sällan senare i livet. Farhågorna med förbud bör enligt regeringens mening dessutom övervägas mot bakgrund av erfarenheter från föräldrars förbud mot rökning. Flera undersökningar av ungdomars tobaksbruk och attityder till rökning visar att föräldrars förbud har en tydligt avhållande effekt. I en svensk studie fann man att av barnen rökte i familjer där föräldrarna var rökfria och förbjöd sina barn att röka. I familjer där föräldrarna rökte men ändå förbjöd barnen att röka var av barnen rökare. När rökfria föräldrar tillät barnen att röka rökte av barnen, medan andelen ökade till i familjer där föräldrarna både rökte själva och tillät barnen att göra det. Liknande resultat har konstaterats i motsvarande undersökningar i . 5.2 Stärkt opinion för en åldersgräns Den allmänna inställningen till en åldersgräns vid tobaksköp har förändrats. har redovisat flera aktuella opinionsundersökningar som ger ett starkt stöd för en åldersgräns. Av en enkätundersökning som gjorde framgår att det också bland ungdomarna själva finns ett övervägande stöd för en åldersgräns. utfärdade en rekommendation till detaljhandeln att frivilligt införa en åldersgräns vid försäljning av tobak. En rad butikskedjor och enskilda näringsidkare, bl.a. stora livsmedelskedjor som ICA och , har därefter infört en sådan åldersgräns. 5.3 Åldersgräns för inköp och införsel av tobaksvaror ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: En åldersgräns för inköp av | |tobaksvaror förs in i tobakslagen (1993:581). | |Åldersgränsen skall vara och gälla alla slags | |tobaksvaror oavsett försäljningsform. Samma åldersgräns,| |, skall gälla även vid införsel av tobaksvaror. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Nästan alla remissinstanser delar ståndpunkten att en åldersgräns bör införas. En klar majoritet förordar att en sådan åldersgräns regleras i lag, medan företrädare för tobaksbranschen och näringsidkare menar att ett frivilligt system är att föredra. Region- åklagarmyndigheten i är dock tveksam till att ett förbud införs, medan föreslår en enhetlig åldersgräns vid för inköp av tobak och alkohol. Skälen för regeringens förslag: Tillgängliga data om tobaksvanorna i tyder på att rökningen minskat betydligt bland vuxna . Någon motsvarande minskning kan dock inte skönjas i undersökningarna om skolungdomars tobaksbruk. Elever i årskurs 9 röker i större utsträckning än för sedan, men mindre än . Forskningsrön har tillfört ny kunskap om faktorer som påverkar tobaksdebuten och om nikotinets beroendeskapande effekter. Det tycks också uppenbart att tobakens tillgänglighet har betydelse för när ungdomar börjar använda tobak. Det är bara ett fåtal som börjar röka eller snusa efter tonåren. Nikotin skapar ett fysiskt beroende som kan vara mycket starkt. Det kan vara svårt att föreställa sig att den tillfällighets- eller feströkning, som är ett vanligt inslag i många tonåringars livsstil, kan resultera i ett beroende som kan vara ytterst svårt att bryta. Åldersgräns som regleras i lag och omfattar köp av alla typer av tobaksvaror Enligt regeringens mening skall, mot ovan angivna bakgrund och i enlighet med vad anförde vid behandlingen av propositionen med förslag till tobakslag, en åldersgräns för att köpa tobaksvaror införas i lag. Med tobaksvaror avses i detta sammanhang alla varor som helt eller till någon del består av tobak, dvs. cigaretter, cigarrer, cigariller, pip- och rulltobak, snus och portionstobak. Alla tobaksvaror är inte förknippade med samma eller lika omfattande hälsorisker. Men den beroendeskapande komponenten - nikotinet - är gemensam för dem alla. Att börja snusa kan därmed skapa ett nikotinberoende som bäddar för att man senare i livet går över till att röka. Därför menar vi att det är angeläget att förbudet omfattar alla tobaksvaror och inte bara cigaretter. Regeringen anser att frivilliga åtgärder inte kan ersätta en lagstiftning i frågan. En lag tillmäts större vikt än en rekommendation och har ett avsevärt större symbolvärde som uttryck för samhällets inställning till ungdomars rökning. Det finns också risk för att mindre seriösa detaljhandlare systematiskt negligerar en rekommendation och därmed skaffar sig konkurrensfördelar gentemot dem som vägrar sälja tobak till ungdomar. Förbudet skall gälla försäljning och annan överlåtelse i den mån den sker i näringsverksamhet. Enligt vår mening skulle det föra för långt att kriminalisera varje form av överlåtelse, t.ex. inom familjen. Dessutom skulle ett sådant förbud bli mycket svårt att övervaka på ett effektivt sätt. Visserligen ökar därmed risken för langning, men å andra sidan bör en lagreglerad åldersgräns i sig göra äldre ungdomar och vuxna mer benägna att inte lämna över tobaksvaror till underåriga. Åldersgräns vid 18 år Det är främst mot slutet av tonåren som ungdomar på allvar etablerar ett regelbundet tobaksbruk. En relativt låg åldersgräns, t.ex. 15 eller , skulle riskera att bli utan effekt. Regeringen anser därför att en åldersgräns skall sättas vid . Flera andra skäl talar för detta. En åldersgräns för tobaksköp gäller bl.a. i och även i . Enligt regeringens mening är det en fördel i sig att de svenska reglerna överensstämmer med vad som gäller i dessa nordiska grannländer. Dessutom pågår det en översyn av olika åldersgränser i samhället för att förenkla och renodla bestämmelserna om åldersgränser (dir. 1995:29). Att låta åldersgränsen för tobaksinköp sammanfalla med myndighetsåldern ter sig i detta perspektiv också ändamålsenligt. Det är den som säljer och lämnar ut tobak som har ansvaret för att förvissa sig om köparens ålder. På motsvarande sätt som vid försäljning av t.ex. folköl bör alltså expediten i tveksamma fall begära legitimation. Frågan om försäljning i automater m.m. Tobaksvaror säljs normalt över disk och förvaras ofta så att kunden själv inte kan ta fram varan, eftersom den är stöldbegärlig. Automatförsäljning sker i ganska liten omfattning, av den totala försäljningen. Men försäljning i automat ger inte samma möjligheter att tillämpa en åldersgräns om automaterna är placerade utanför utgångskassorna i en snabbköpsbutik eller i foajén till en restaurang. Detta skulle alltså kunna tala för ett förbud mot tobaksförsäljning i automat - ett krav som ställts i flera olika sammanhang och som förordas av vissa remissinstanser. Å andra sidan är tobaksautomater ofta placerade i lokaler dit ungdomar inte har tillträde, t.ex. dansrestauranger där man tillämpar åldersgräns för inträde. Även i andra fall är automater ofta placerade så att de övervakas av personal. I sammanhanget måste man också beakta att tobaksvaror är mycket stöldbegärliga och att flera tobakshandlare därför i allt större utsträckning väljer att försälja tobaksvarorna bara genom automat. Ett förbud mot all automatförsäljning av tobaksvaror skulle kunna komma att motverka handelns åtgärder mot stöld och svinn. Regeringen vill mot denna bakgrund särskilt framhålla att förslaget innebär förbud att sälja tobaksvaror till dem som är oavsett försäljnings- form. Den som säljer tobak har därmed ansvaret för att se till att försäljningsförbudet till minderåriga upprätthålls även om försäljningen sker från automat. Åldersgräns vid införsel från utlandet Om försäljning av tobak till den som är förbjuds är det, enligt regeringens mening, naturligt att samma åldersgräns tillämpas även vid införsel av tobaksvaror i samband med utlandsresa. Vi föreslår därför att tobakslagen skall kompletteras med en bestämmelse om detta. En erinran om en sådan åldersgräns vid införsel skall också tas in i bl.a. de lagar som reglerar de skattefria kvoterna vid privat införsel av tobaksvaror. ------------------------------------------------------- |Regeringens förslag: Ansvaret för att åldersgränsen vid| |inköp av tobaksvaror följs skall vila på den som säljer| |tobak. Överträdelser skall medföra böter eller fängelse i| |högst . Promemorians förslag: Överensstämmer| |med regeringens. | | Remissinstanserna: Remissinstanserna är delade vad | |gäller det straffrättsliga ansvaret. Vissa, bl.a. | |Förbundet rökfri generation, och| |Skola och ett par länsstyrelser tillstyrker att | |överträdelse skall medföra böter eller fängelse i högst sex| |månader. Riksåklagaren och Regionåklagarmyndigheterna i| |och avstyrker straffsanktionering bl.a.| |med hänsyn till att den knappast kommer att få någon | |effekt då all annan överlåtelse än försäljning i närings-| |verksamhet är straffri. Man hänvisar också till de | |principer mot en utvidgning av straffrättens tillämp-| |ningsområde som slagits fast genom beslut | |med anledning av regeringens proposition 1994/95:23 | |Ett effektivare brottmålsförfarande. Ökad användning av| |straffsanktioner vid enklare förseelser bidrar enligt| |i till en | |överkriminalisering i samhället. Myndigheten menar att| |det bör räcka med att tillsynsmyndigheterna genom | |vitesföreläggande eller på annat sätt kan ingripa. | |och näringsidkarnas | |företrädare instämmer i detta. De menar att om | |straffsanktionering trots allt införs så är fängelse i| |en alltför kraftfull påföljd. Påföljden bör i| |stället kunna stanna vid böter. | | Skälen för regeringens förslag: Tobaksbruk medför | |allvarliga hälsorisker för såväl ungdomar som vuxna. | |Arbetet mot tobaksbruket motiveras också av omsorg om| |hälsan. Att försöka hindra ungdomar att röka genom att| |kriminalisera deras bruk men inte de vuxnas skulle | |kunna ge intryck av att tobaksbruk är en ordningsfråga.| |Regleringen skall därför inte gälla individens bruk av| |tobak, som var och en själv i första hand måste ta | |ansvar för, utan handeln med tobak för att minska | |tobakens tillgänglighet. | | Men de vuxna måste ta ett större ansvar för att | |motverka tidiga tobaksdebuter. Detta gäller inte bara| |föräldrar och lärare utan också i hög grad dem som | |yrkesmässigt marknadsför tobaksvaror. Att fastställa en| |åldersgräns för inköp påverkar, enligt regeringens mening,| |våra attityder mot tobaksbruket och ger de vuxna ett | |viktigt stöd i arbetet med att minska tobaksbruket | |bland de unga. Den som säljer tobak skall dock i första| |hand ha ansvaret för att åldersgränsen efterlevs. | | En straffsanktion bör därför kopplas till bestämmelsen| |om åldersgräns. Den som med uppsåt eller av oaktsamhet| |säljer tobak till minderåriga skall kunna dömas till | |böter eller, i mer graverande fall, till fängelse. Med| |mer graverande fall menas framför allt de fall då | |försäljning skett i stor omfattning. Det bör också vara| |möjligt att göra undantag och inte utkräva ansvar när| |brottet är ringa. | | Den myndighet som utövar tillsyn över att tobakslagen| |efterlevs kan enligt nuvarande bestämmelser i | |tobakslagen, 19 §, ingripa med före-lägganden eller | |förbud som också kan förenas med vite. Det straffrätt-| |sliga ansvaret utesluter inte denna möjlighet för | |tillsynsmyndigheten när det gäller åldersgränsen. Detta| |innebär i realiteten att man får två parallella | |sanktionssystem, vilket enligt vissa remissinstanser,| |bl.a Kammarrätten i , | |och kommun, kan ge upphov till otydligheter och | |medföra risk för att likartade förseelser bedöms olika.| | Det bör beaktas att straff utgår från vad någon redan| |har gjort, medan vite avser framtida åtgärder. | |Regeringen vill också understryka att den som har | |överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud inte| |skall dömas till ansvar enligt tobakslagen för gärning| |som omfattas av förläggandet eller förbudet. Det framgår| |av 27 § tredje stycket i förslaget till lag om ändring i| |tobakslagen. Vi vill i detta sammanhang också framhålla| |att svensk rätt, i varje fall tidigare, har intagit | |den ståndpunkten att det inte bör vara möjligt att | |ingripa med både straff och vite mot samma förfarande -| |se t.ex. det i propositionen med förslag till lag om | |viten m.m. (prop. 1984/85:96 s. 87) återgivna | |yttrandet av Lagrådet. I flera författningar där såväl| |straff som vite föreskrivs för samma gärning, har denna| |ståndpunkt godtagits på det sättet att det uttryckligen| |angetts att de som överträtt ett vitesföreläggande inte| |skall dömas till ansvar för gärning som omfattas av | |föreläggandet, se t.ex. 24 § sista stycket | |renhållningslagen (1979:596), 57 § första stycket pa-| |tentlagen (1967:387) och 58 § sista stycket | |räddningstjänstlagen (1986:1102). Vissa andra | |författningar, t.ex. livsmedelslagen (1971:511) och | |hälsoskyddslagen (1982:1080), innehåller bestämmelser om| |dubbla sanktioner utan att möjligheterna att döma till| |straff inskränks. Den ovan återgivna ståndpunkten | |hindrar således inte att lagbestämmelser beslutas som| |innebär att både straff och vite kan komma i fråga för en| |och samma gärning och inte heller att sådana | |bestämmelser tillämpas i enlighet med sitt innehåll | |(jämför RÅ 1974 ref. 119 och RÅ 1992 ref. 25). | | Vad gäller tobakslagen vill regeringen framhålla att| |såväl kommunen som i sin | |tillsynsverksamhet kan meddela de förelägganden och | |förbud som behövs för att lagen, eller en föreskrift som| |har meddelats med stöd av lagen, skall följas. I beslut| |om föreläggande eller förbud får tillsynsmyndigheten sätta| |ut vite. I avsnitt 5.5 föreslår regeringen att den | |omedelbara tillsynen också över efterlevnaden av ålders-| |gränsen för inköp av tobak skall åvila kommunen och att| |skall svara för tillsynen inom länet. Det| |ter sig då både naturligt och ändamålsenligt att ge nämnda| |tillsynsmyndigheter befogenheter att meddela de | |vitessanktionerade förelägganden och förbud som behövs för| |att även de nya bestämmelserna om handel med | |tobaksvaror skall följas. Möjligheten att föreskriva | |vite borde också göra det möjligt att ingripa | |effektivare mot fall av systematisk underlåtenhet att| |iaktta åldersgränsen och minska risken för fortsatta | |överträdelser efter utdömt straff. Skillnad föreligger| |också mellan straff och vitesföreläggande på så sätt att| |straff kommer att drabba den som bevisligen överlåtit| |tobak till minderåriga medan vitesföreläggande kan | |tillämpas utan att någon överlåtelse ännu ägt rum men där| |det föreligger en uppenbar risk för att så kommer att| |ske, t.ex. i fall där automatförsäljning ur | |ålderskontrollhänseende har organiserats på ett mindre| |nöjaktigt sätt.