prop · GJ0330 · 1996-01-01 00:00:00 — Det innebär en avveckling av inre gränskontroller och andra åtgärder vilket kommer att underlätta för personer att fritt röra sig över gränserna. Detta ställer stora krav på samarbetet mellan unionsländerna i flykting- och invandringsfrågor. Detsamma gäller för samarbetet kring brottsbekämpning. bör medverka till ett så effektivt samarbete som möjligt i dessa frågor. Detta samarbete är nära förknippat med gemenskapssamarbetet när det gäller området för fri rörlighet för personer. En översyn av fördragen bör ta hänsyn till detta. kan komma att ansluta sig till det s.k. Schengen-samarbetet och bli delaktig i ett område med fri rörlighet för personer som omfattar ett antal av EU:s medlemsländer samt och . En förutsättning är att insatserna för bekämpning av narkotika kan bli tillräckligt effektiva. Förhandlingar i denna fråga pågår. Det är emellertid regeringens långsiktiga strävan att den fria rörligheten för personer skall förverkligas mellan alla EU:s medlemsländer, dvs. inte endast i Schengen-gruppen. Brottslighet med internationell anknytning är ett växande problem. Det gäller inte minst den internationella narkotikatrafiken. Det är därför nödvändigt att i samverkan med andra länder finna nya vägar för att bekämpa illegal narkotikahandel och annan kriminalitet med internationell anknytning. Ett sådant samarbete bedrivs mellan EU:s medlemsländer inom ramen för det polisiära och rättsliga samarbetet. Det är regeringens uppfattning att detta samarbete behöver effektiviseras och förstärkas. Ett effektivt samarbete på dessa för medborgarnas säkerhet centrala områden är av stor betydelse för allmänhetens uppfattning om unionen som sådan och dess framtid. Detta gäller för det nu pågående samarbetet liksom för våra ställningstaganden inför och vid regeringskonferensen . Det är en utbredd uppfattning att samarbetet på det rättsliga och inrikes området inte fungerar tillräckligt bra. Högt ställda förväntningar har på många håll inte infriats. kommer med kraft att engagera sig i arbetet med dessa frågor under konferensen. Vi skall verka för att samarbetet i huvudsak skall förbli mellanstatligt men överväga om inte institutionernas roll kan förstärkas på ett ändamålsenligt sätt och därigenom få till stånd ett mer effektivt och resultatorienterat arbetssätt. Vad beträffar asyl- och invandringsfrågor är det regeringens uppfattning att det kan övervägas att föra över lämpliga delar av detta område till gemenskapslagstiftningen. Därigenom skulle bättre förutsättningar skapas för förverkligandet av den fria rörligheten för personer. Det bör också bidra till att lättare finna lösningar för en mer rättvis ansvarsfördelning mellan EU:s medlemsstater. Den organisatoriska strukturen för det rättsliga och inrikes samarbetet är komplicerad och påtagligt hierarkisk med arbetsgrupper, styrgrupper, en samordningskommitté med högre tjänstemän, Coreper och ministerrådet. Samarbetet bör kunna effektiviseras genom att antalet berednings- och beslutsnivåer minskas. Styrgruppsnivån eller samordningskommittén bör avskaffas. 9.3 Överföring av områden från tredje till första pelaren Enligt kan rådet besluta att föra över ett område från det rättsliga och inrikes samarbetet till gemenskapssamarbetet. Ett sådant beslut innebär att det gemenskapsrättsliga systemet blir gällande, inklusive de kompetenser som domstolen, kommissionen och de övriga institutionerna har. Beslutet måste godkännas av medlemsstaterna i enlighet med deras konstitutionella bestämmelser. Möjligheten att med stöd av det nuvarande fördraget föra över områden till det gemenskapsrättsliga området har inte utnyttjats. När det gäller asyl- och invandringsfrågor är det, som förut har nämnts, regeringens uppfattning att bör överväga förslag om en överföring till gemenskapskompetens. De institutionella frågorna kommer att inta en framträdande plats på regeringskonferensens dagordning. Dessa frågor berör EU-samarbetet i hela dess vidd. För är utgångspunkten att vi är starkt betjänta av ett gemensamt regelverk vad gäller den ekonomiska integrationen med harmoniserade regler på vissa områden. För ett handelsberoende land som , med som en naturlig hemmamarknad, är den inre marknaden av avgörande betydelse. En fungerande inre marknad är också en förutsättning för en angelägen förstärkning av den europeiska konkurrenskraften och för att EU skall kunna samlas kring en frihandelsinriktad politik, något som är ett starkt svenskt intresse. Det är av särskild vikt att regelverket tolkas och tillämpas på ett enhetligt sätt inom hela unionen. En enhetlig tillämpning av det gemensamma regelverket förutsätter starka, effektiva och oberoende institutioner för verkställighet, kontroll och revision, tvistlösning samt beivrande av brott mot gemenskapsrätten och missbruk av gemenskapens medel. Av detta följer att bör slå vakt om en fortsatt stark roll för kommissionen, revisionsrätten och domstolen inom EU-samarbetet. Regeringen anser att det är en central uppgift för regeringskonferensen att förbereda institutionella anpassningar som möjliggör en utvidgning av unionen med nya medlemmar. I det följande redovisas kortfattat svenska intressen i några centrala institutionella frågor som regeringskonferensen kan väntas behandla. En del av dem har behandlats i det föregående. Rådets arbetsformer bör ses över i syfte att bringa bättre ordning och klarhet i mötes- och beslutsprocedurer. Därvid bör bl.a. sådana ändringar vidtas att de nationella parlamentens deltagande i beslutsprocessen underlättas. Enklare och färre beslutsprocedurer bör eftersträvas. På vissa områden kan ökad tillämpning av beslut med kvalificerad majoritet i syfte att öka effektiviteten i beslutsprocessen inom EU-samarbetet övervägas. Röstviktningen kan komma att bli en viktig fråga, inte minst i utvidgningsperspektivet. För är det av stor vikt att vårt inflytande inte minskar. Balansen mellan stora och små medlemsländer får inte heller undermineras. bör argumentera mot uppfattningen att befolkningsstorlek i högre grad än vad som gäller nu bör återspeglas i röstviktningen. bör hävda att medlemsstaternas samarbete i kommissionen, rådet och domstolen i största möjliga utsträckning skall bygga på principen om likvärdig representation. Principen om roterande ordförandeskap bör bibehållas. Påståenden att de små länderna skulle ha sämre möjligheter att på ett effektivt sätt fullgöra ordförandeskapet kan tillbakavisas med hänvisning till tidigare erfarenheter. bör emellertid vara berett att överväga alternativa modeller, exempelvis ett lagordförandeskap bestående av flera länder för att dela på den samlade arbetsbördan och ge bättre kontinuitet. En förstärkt budgetdisciplin inom lagstiftnings- och budgetprocesserna bör eftersträvas. Det är ett svenskt intresse att kommissionen är handlingskraftig och effektiv. Åtgärder för att höja effektiviteten inom kommissionen bör stödjas. Rätten för varje medlemsstat att nominera en egen kommissionär bör bibehållas. Om en begränsning av det totala antalet ledamöter är önskvärd kan detta enklast åstadkommas genom att ingen medlemsstat får rätt att utse mer än en medlem i kommissionen. har inneburit en formell bekräftelse av kommissionens roll på området för rättsliga och inrikes frågor och har också förstärkt dess ställning. Kommissionen har numera rätt att fullt ut delta i arbetet på samtliga områden och har initiativrätt på de flesta områden. Ökad effektivitet skulle kunna uppnås genom att kommissionen ges initiativrätt också på de områden där kommissionen saknar sådan rätt (straffrättsligt samarbete, tull- och polissamarbete). Kommissionens roll kan ytterligare förstärkas om den får i uppdrag att övervaka efterlevnaden av de överenskommelser som träffas inom ramen för det rättsliga och inrikes samarbetet. En sådan kompetens för kommissionen skulle enligt regeringens mening dels bidra till en ökad effektivitet och likformighet i det nationella genomförandet av konventioner och andra överenskommelser, dels ha fördelar vad gäller konventioner inom det rättsliga och inrikes samarbetet för vilka fungerar som tvistlösare. har till uppgift att tolka EG-rätten och lösa tvister. Dess avgöranden är bindande för tolkningar och tillämpningar av EG-rätten. Domstolen är en garant för likabehandling. En fortsatt stark och oberoende domstol är därför ett svenskt intresse. Principen om en domare från varje medlemsland måste upprätthållas. har - med ett undantag - ingen kompetens inom samarbetet i rättsliga och inrikes frågor. Undantaget avser den möjlighet som medlemsstaterna har i artikel K.3.2 att i mellanstatliga konventioner föreskriva rätt för domstolen att tolka konventionsbestämmelserna och avgöra alla tvister om deras tillämpning. På vilket sätt detta skall ske regleras närmare i respektive konvention. Att tolka konventions-bestämmelserna innebär - om konventionen föreskriver detta - att domstolen på begäran av nationella domstolar lämnar bindande besked om hur bestämmelserna skall tolkas (förhandsavgörande). Att avgöra tvister om konventionernas tillämpning innebär att är tvistlösningsorgan vid oenighet medlemsländer emellan om tillämpningen av konventionerna. bör acceptera att domstolen tilldelas en roll som både tvistlösare och uttolkare av konventioner som medlemsstaterna ingår på det rättsliga och polisiära samarbetsområdet. Frågan måste dock bedömas från fall till fall med hänsyn till det sakliga innehållet i varje konvention. bör främja förändringar som gör att domstolen kan meddela sina avgöranden snabbare än . I två av de tre konventioner som undertecknades (bedrägeri- och tullsamarbetskonventionerna) har tilldelats rollen som tvistlösare. I den tredje konventionen (Europolkonventionen) är tvistlösningsfrågan reglerad så att det ges möjlighet att hänskjuta en uppkommen tvist till ett tvistlösningsorgan. I samband med undertecknandet har tillsammans med övriga medlemsstater utom i en deklaration förbundit sig att hänskjuta uppkomna tvister till . bör verka för en fortsatt betydelsefull roll för parlamentet i EU:s beslutsprocess. De många och komplicerade beslutsprocedurerna enligt vilka rådet och parlamentet fattar beslut bör ses över i syfte att åstadkomma en väsentlig förenkling och för att främja effektivitet och begriplighet hos medborgarna. Beträffande frågan om initiativrätt för kan konstateras att parlamentet i sin rapport inför regeringskonferensen inte framför krav på sådana utan slår fast att kommissionen bör behålla ensamrätten till initiativ. Åtgärder bör övervägas för att ge en starkare roll vad gäller kontroll av unionens finanser. Detta bör emellertid bara gälla frågor avseende uppföljning och utvärdering och inte beslut om utgifternas nivå eller inriktning. De nationella parlamentens roll i beslutsprocessen bör stärkas eftersom denna roll är av fundamental betydelse för EU-samarbetets demokratiska legitimitet. Varje land har sin procedur för samråd/information mellan regering och parlament. Beslut som rör hur dessa procedurer utformas bör även forsättningsvis fattas på nationell nivå. Det är av stor vikt att unionen arbetar på ett sätt som underlättar informations- och samrådsförfarandet mellan medlemsstaternas regeringar och parlament. I samband med regeringskonferensen bör åtgärder övervägas som underlättar de nationella parlamentens roll i beslutsprocessen. De nationella parlamenten bör ges förbättrade möjligheter att påverka arbetet i EU, framför allt genom att de ges ökad tid att pröva de frågor och ställningstaganden som föreläggs dem. roll i beslutsprocessen inom det rättsliga och inrikes samarbetet är mindre framträdande än samarbetet under den första pelaren. Enligt fördraget skall ordföranden och kommissionen regelbundet underrätta parlamentet om överläggningar på relevanta områden. Ordföranden skall också i vissa fall rådfråga parlamentet. Parlamentet kan vidare ställa frågor och lämna rekommendationer till rådet och håller dessutom en årlig debatt om vilka framsteg som har gjorts inom det rättsliga och inrikes samarbetet. Beslut inom ramen för det rättsliga och inrikes samarbetet rör angelägenheter som är av stor betydelse för medborgarnas grundläggande individuella rättigheter och för deras personliga säkerhet. Av det skälet är det viktigt att sådana beslut fattas i former som präglas av öppenhet och insyn samt under förhållanden som gör det möjligt för parlamentet att lämna synpunkter på de beslut som medlemsländerna fattar. Regeringen anser därför att det vid regeringskonferensen bör övervägas hur parlamentets roll i beslutsprocessen på detta område skulle kunna utvidgas. Parlamentet bör i högre grad än ha tillgång till förslag till beslut som är bindande för medlemsstaterna. I ett sådant fall skulle parlamentet kunna ges möjlighet att inkomma med synpunkter på förslaget. Det är angeläget för att all användning av unionens medel kontrolleras på ett effektivt och ändamålsenligt sätt för att därigenom skydda gemenskapernas finansiella intressen. bör därför verka för en fortsatt stark revisionsrätt. bör verka för att de nuvarande reglerna för revisionsrättens verksamhet i ses över och förtydligas för att säkerställa att rätten ges erforderliga befogenheter för att kunna uppfylla sin granskningsuppgift enligt fördraget. Nuvarande regler bör kompletteras så att revisionsrätten ges rätt att inhämta upplysningar från samtliga organ som förvaltar gemenskapsmedel. Revisionsrätten föreslår i sin rapport inför regeringskonferensen att den bör ges rätt att väcka talan vid i fall där rätten har förvägrats uppgifter som rätten bedömer att den bör ha tillgång till enligt fördraget. bör vara berett att överväga en sådan ordning, då det handlar om att säkerställa att revisionsrätten har tillgång till det granskningsmaterial som den anser vara erforderligt för att utföra sina skyldigheter på revisionsområdet. När det gäller frågan om antalet ledamöter i revisionsrätten bör avvisa förslag som innebär avsteg från principen att varje medlemsstat ges rätt att nominera en ledamot. Frågan om procedurer för utnämning av revisionsrättens ledamöter kan komma att aktualiseras bl.a. eftersom långa tidsfördröjningar vid ledamotsskiften ibland uppstår vilket har gjort det svårare att upprätthålla kontinuitet i rättens arbete. är berett att överväga lösningar som undanröjer problemet, t.ex. genom beslut om tidsmässigt fastslagna mandatperioder. Skrivelse 1995/96:30 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , . Regeringen beslutar skrivelse 1995/96:30 .