prop · GJ03120 · 1996-01-01 00:00:00 — I övrigt pågår i miljörådet behandlingen av kommissionens förslag om ett direktiv om saluförande av bekämpningsmedel (biocider). Enligt direktivförslaget skall ett godkännande av ett medel i en medlemsstat i princip gälla även i de andra staterna. En s.k. jämförande utvärdering av ett medel i enlighet med den svenska substitutionsprincipen skall enligt förslaget göras innan medlet godkänns. Beslut om direktivförslaget väntas först . Kretsloppsanpassning Efter ett nordiskt initiativ enades EU:s miljöministrar vid miljörådsmötet om att det principbeslut som fattats av parter om att förbjuda avfallstransporter till länder utanför i sin helhet bör tas in i konventionstexten. EU-linjen blev framgångsrik vid det möte med parter som ägde rum och EU:s miljöministrar har därefter enats om att principbeslutet också skall tas in i rådets förordning (EEG) 259/93 om övervakning och kontroll av avfallstransporter. Förbudet mot avfallsexport gäller för avfall för deponering och fr.o.m när det gäller avfall för återvinning. Beslut om en gemensam ståndpunkt har också fattats om ett direktiv om miljökrav för avfallsdeponier. I kommissionens expertgrupper pågår ett arbete för att utveckla kommmissionens avfallsregler. De svenska insatserna har koncenterats till att utveckla producentansvaret i EG-reglerna. Biologisk mångfald och naturvård Efter ett långvarigt arbete fattades beslut om en gemensam ståndpunkt beträffande en ny CITES-förordning, som beräknas träda i kraft den 1 janauri 1997. Förordningen kommer att förbättra tillämpningen i EU av konventionen om internationell handel med vilda djur och växter Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and (CITES). Förordningens regler utgör minimiregler och ger medlemsstaterna möjlighet att vidta strängare skyddsåtgärder. har delredovisat de områden som skall ingå i ett sammanhängande nät av skyddsvärda naturområden i (Natura 2000). har också understrukit behovet av att stödja naturvården i de öst- och centraleuropeiska länderna. Gemensamma miljöprojekt har i samarbete med medlemsländerna tagit fram förslag till hur gemensamma miljöprojekt skulle kunna genomföras av flera medlemsländer tillsammans, s.k. Joint Environmental Projects (JEPS). Syftet är att projekten skall förstärka gemensamma och mer koordinerade investeringar i infrastruktur på vatten- och avfallsområdena, bidra till kostnadseffektivitet samt stimulera utveckling och användning av ny teknik i lämplig skala. Enligt förslaget bör JEPS ges finansiellt stöd på samma sätt som transeurpeiska nätverk för infrastruktur på transport-, energi- och telekommunikationsområdena nu ges EU-stöd. deltar aktivt i arbete med JEPS utifrån målsättningen att pilotprojekt bör komma igång och att de ges stöd på minst lika förmånliga villkor som andra infrastrukturprojekt. Översyn av EU:s femte miljöhandlingsprogram EU:s femte miljöhandlingsprogram som antogs och avser perioden fram är föremål för översyn. Europeiska gemenskapernas kommission har bl.a. med hjälp av medlemsstaterna gått igenom läget beträffande genomförandet. Arbetet visar att framsteg gjorts på flera områden, men att detta långtifrån är tillräckligt. Utvecklingen på transportområdet framhålls som särskilt oroande. Ett beslut i rådet avses bli fattat . 4.3 Det fortsatta arbetet i EU Arbetet i EU kommer i stor utsträckning att inriktas på regeringskonferensen om ändringar i fördragen, som skall inledas . Regeringen har lagt fram en skrivelse till om arbetet inför regeringskonferensen (skr. 1995/96:30). har under förberedelserna för konferensen understrukit att miljöfrågorna måste tas upp vid en diskussion om fördragsändringar. Bland annat arbetar för att slutsatser om hållbar utveckling bör avspeglas i fördragen samt att miljöaspekterna på ett bättre sätt skall integreras i arbetet inom andra politikområden, som t.ex. jordbruk och trafik. I den slutliga rapporten från den s.k. reflektionsgruppen, som förberett dagordningen för regeringskonferensen, har också miljöfrågorna fått en framträdande roll. En annan övergripande fråga av mycket stor betydelse är arbetet med att förbereda ett framtida medlemskap för de Central- och Östeuropeiska länder som har associationsavtal med EU. Kommissionen har inlett ett arbete med att se över hur dessa länder skall kunna anpassa sig till EU:s miljökrav. Det är från svenska utgångspunkter viktigt att verka för att detta arbete prioriteras. kommer arbetet i rådet att fortsätta med flera viktiga direktivförslag. Förutom det nämnda biociddirektivet arbetar man med att utveckla EG-reglerna om miljökonsekvensbeskrivningar. Kommissionens utvärdering av det femte miljöhandlingsprogrammet kommer också upp på dagordningen. Vidare pågår ett arbete med ett nytt ramdirektiv på vattenområdet, där kommissionen lovat lämna förslag som syftar till att få till stånd ett mer enhetligt och integrerat regelverk. Förslag väntas också om nya avgaskrav för bilar som skall träda i kraft . Förslaget kommer att avse personbilar och dieselmotorer i tunga fordon. Av kommissionens arbetsprogram framgår vidare att man räknar med att lägga fram nya förslag om utsläpp av organiska lösningsmedel från vissa industriella processer och om återvinning av skrotbilar. Nya rapporter kommer att presenteras om frivilliga överrenskommelser med industrin, om miljöskatter och miljöavgifter samt om genomförande i medlemsstaterna av de gemensamma miljöreglerna. Vidare arbetar man med gemenskapens avfallsstrategi och en ny politik mot buller. Man arbetar också med nya regler om märkning av förpackningar och en översyn av systemet för miljömärkning. Ett förslag till ändring av direktivet om stora förbränningsanläggningar skall enligt planerna läggas . Detta har betydelse främst för svavel- och kväveoxidutsläpp. Kommissionen planerar också att presentera ett direktivförslag om begränsning av svavel i olika oljeprodukter. Viktigt för är att driva på det arbete i kommissionen som bedrivs med anledning av övergångslösningarna på kemikalieområdet och att följa arbetet med strategin på försurningsområdet. Regeringen avser att fortsätta att arbeta aktivt i enlighet med den strategi vars huvudlinje ställt sig bakom, särskilt på de fyra prioriterade områdena. 5 Globala och regionala miljöproblem 5.1 Klimatförändringar Miljöproblemet eller sedan industrialismens genombrott har människan genom utsläpp ökat luftens halt av växthusgaserna koldioxid (), metan () och dikväveoxid (). Människan förstärker den naturliga växthuseffekten och belastningen av växthusgaser kan förändra hela klimatsystemet. En klimatförändring påverkar våra livsbetingelser på flera sätt. Det gäller särskilt människors hälsa, förutsättningar för bosättningar i låglänta kustområden, förändringar i de naturliga ekosystemen och förutsättningar för jord- och skogsbruk. Klimatsystemet är trögt. När väl en klimatförändring inträffat kan den inte hejdas förrän . Det understryker vikten av tidiga åtgärder för att begränsa utsläppen. Mål för utsläpp av växthusgaser Följande mål har satts upp för begränsning av utsläpp av växthusgaser: Koldioxidutsläppen från fossila bränslen bör stabiliseras i enlighet med klimatkonventionen till nivå (prop. 1992/93:179, s. 33, JoU 19, rskr. Metanutsläppen från avfallsupplag bör minska (prop.1992/93:179, bil. 1, s. 36, JoU 19, rskr. Utsläppen av HFC- och FC-föreningar (vätefluorkol- och fluorkolföreningar) liksom av övriga närbesläktade gaser bör begränsas till att motsvara högst av koldioxidutsläpp , räknat som koldioxidekvivalenter (prop.1994/95:119, s. 29, JoU 22, rskr. Hur uppfylls målen Utsläppen av koldioxid i minskade under de inledande åren av . Denna trend bröts då de totala utsläppen åter ökade. Detta beror främst på att utsläppen i trafik- och industrisektorn har ökat. har trafiken ökat. Den genomsnittliga bränsleförbrukningen har varit oförändrad, trots allt effektivare motorer. Istället har personbilarnas vikt och motorernas effekt ökat. Inom energisektorn förväntas det bli ett större elenergibehov vilket ökar utsläppen. Utsläppen från förbränning för uppvärmning visar en minskande trend. Industrin kommer enligt gjorda prognoser att öka sin förbrukning av fossila bränslen och därmed att öka utsläppen. Sammantaget visar till klimatkonventionen och senaste redovisning att målet för koldioxid inte kommer att uppnås med dagens styrmedel. De huvudsakliga styrmedlen för att minska koldioxidutsläppen i är energi- och koldioxidbeskattningen samt programmen för energieffektivisering och ökad användning av förnybara energikällor. trädde en ny energiskattelag i kraft som integrerar energi-, koldioxid-och svavelskatterna. Vidare har en miljöbonus på vindkraft och en kompensation för fjärrvärmeleveranser till industrin införts. Gjorda utvärderingar har visat att koldioxidskatten har varit mest effektiv inom värmesektorn. Användningen av biobränsle har ökat markant i fjärrvärmesystemen. Vidare har lönsamheten i att använda förädlade biobränslen i form av pelletter ökat. I kraftvärmeverk används i huvudsak biobränslen för värmeproduktion och fossila bränslen till elproduktion. Skälen är att fossila bränslen inte beskattas vid elproduktion. Industrins energibeskattning minskade genom att den allmänna energiskatten på energiprodukter togs bort och koldioxidskatten reducerades till en fjärdedel av den generella nivån, som nedsättningsreglerna i princip slopades. Förändringen medförde att konkurrensen mellan olika bränslen ändrades. Det blev mindre intressant för industrin att utnyttja biobränslen som kan säljas på den öppna marknaden. Inom vissa branscher är det emellertid tekniskt omöjligt eller av produktionstekniska skäl olämpligt att använda biobränslen. Utsläppen av koldioxid från industrin har ökat däribland trots i stort oförändrad produktion . Ökningen fortsatte även . kan också ökningen hänföras till den kraftiga konjukturuppgången. Utsläppen av metan har sjunkit med års nivå. En utvecklad avfallshantering enligt de intentioner regering och riksdag lagt fast torde innebära att vi inte bör deponera organiskt avfall. Därigenom torde också utsläppen av metan upphöra. De deponier som redan är i drift kan minska utsläppen av metan genom gasuppsamling, vilket nu sker vid minst 50 anläggningar i . Drifts-erfarenheterna är goda och anläggningarna har hög tillgänglighet. De styrmedel som står till förfogande är främst individuell prövning av avfallsanläggningarna enligt miljöskyddslagen. Gasuppsamlingen måste öka för att säkerställa målet om en 30 procentig reduktion. Användningen av HFC/FC-föreningar har ökat markant främst p.g.a. att HFC ersätter CFC i många nya och befintliga kyl- och värmepumpsanläggningar. var användningen enbart marginell. Målet för dessa ämnen bedöms troligen kunna nås genom att läckage inom kylsektorn begränsas och genom att begränsa användningen till i huvudsak slutna system. Osäkerheten är dock stor och nya användningsområden kan komma att förändra bilden. Fortsatt arbete Regeringen eftersträvar en ökad användning av ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken. För att dämpa utsläppen av koldioxid höjs den allmänna koldioxidskatten från ca 34 till ca /kg koldioxid. Även kärnkraftskatten och energiskatten på elenergi höjs. är industrins koldioxidskatt reducerad till en fjärdedel av den generella nivån. har fattat beslut om propositionen En politik för arbete, trygghet och utveckling (prop. 1995/96:25, FiU, rskr. 131-134) där regeringen aviserat att denna reducering skall minskas till hälften. Regeringen avser att föreslå nedsättningsregler för energiintensiv industri så att de nedsatta skattesatserna inte leder till konkurrenssnedvridningar. Avsikten är att på så sätt tillgodose de klimatpolitiska målen utan att förutsättningarna för sysselsättning och produktion undergrävs. Regeringen avser att anmäla denna förändring till . Förutsatt att inte har några invändningar bör de nya reglerna kunna träda i kraft . Inom transportsektorn kommer en översyn av den samlade beskattningen att ske. har avdragsreglerna för resor till och från arbetet förändrats, vilket bedöms ge minskad transportvolym. Regeringen avser vidare att pröva möjligheterna till grön skatteväxling. Utrymmet för en ökad miljörelatering av det svenska skattesystemet undersöks av ökad miljörelatering av skattesystemet (Fi 1994:04), vilken skall avsluta sitt arbete . 5.2 Uttunning av ozonlagret Miljöproblemet Den senaste utvärderingen som gjorts pekar på att uttunningen av ozonskiktet har förvärrats . Situationen är värst i där djupa omfattande "hål" nu regelmässigt förekommer. Man har också kunnat konstatera att produktionen av växtplankton i området minskat med som en följd av ökad UV-strålning. Därigenom påverkas hela ekosystem, eftersom växtplankton utgör basen för dess stabilitet. Även över är den kemiskt betingade uttunningen av ozonskiktet nu fastställd. I atmosfären har ökningen av ozonnedbrytande substanser minskat till följd av det internationella åtgärdsarbetet. Trots detta beräknar forskarna att uttunningen fortsätter . Därefter kan en långsam återhämtning av ozonskiktet börja ske. Om nuvarande åtaganden fullföljs inom Montrealprotokollets ram bedöms en total återhämtning kunna ske tidigast i mitten på nästa århundrade. Detta förutsätter bl.a. att utvecklingsländerna förmår leva upp till protokollets begränsningar. Mål för utsläpp av ozonuttunnande ämnen Avvecklingen av substanser som bryter ned ozonskiktet skall ske enligt fastlagd tidsplan. De mål som tidigare satts upp för begränsning av substanser som bryter ned ozonskiktet är i huvudsak genomförda. Enligt förordningen (1995:636) om ämnen som bryter ner ozonskiktet skall användningen av CFC i huvudsak vara avvecklad till utgången av 1994 och ha upphört helt vid utgången av 1999. Användningen av HCFC i nya anläggningar inom kylsektorn skall upphöra senast vid utgången av . Påfyllning i befintliga anläggningar bör ske till Användningen av metylbromid bör i huvudsak ha upphört helt vid utgången av 1995 och helt vid utgången av . Användningen av haloner skall i huvudsak avvecklas till utgången av . Hur uppfylls målen nådde en viktig milstolpe i miljöarbetet. Större delen av CFC-användningen hade avvecklats. hade användningen minskat med . Den återstående delen finns inom kylbranschen. Avvecklingsarbetet har legat i frontlinjen i världen och fungerat som påtryckning vid internationella förhandlingar. Svensk lagstiftning har varit en förebild för många länder. har förordningen (1988:716) om CFC och haloner m.m. arbetats om och anpassats till gällande rådets förordning (EEG) 3093/94. Detta innebär att importförbudet på vissa produkter delvis ändrats till ett salu- och överlåtelseförbud. Tillsynsarbetet har därmed flyttats från tullen till kommunerna. Tidsplaner för avveckling av CFC, HCFC och metylbromid lades fast . Påfyllning av befintliga kyl-, värme- och klimatanläggningar med CFC förbjuds fr.o.m. och sådana anläggningar skall upphöra att användas yrkesmässigt från . Installation av nya kyl-, värme- och klimatanläggingar med HCFC skall upphöra och påfyllning av HCFC i befintliga anläggningar skall upphöra . Efter utgången av skall endast en mindre användning av metylbromid vara tillåten. Senast vid utgången av skall användningen av metylbromid ha upphört helt. Förbud mot saluhållande och överlåtelse av HBFC och koltetraklorid bör gälla från . Fortsatt arbete För att fullfölja den svenska avvecklingen av ozonuttunnande ämnen behöver åtgärder inom en del användningsområden följas upp. Det gäller framförallt ersättning av halon som brandsläckningsmedel, minimering av läckage i kyl och värmeanläggningar, ersättning av CFC och HCFC i befintliga kyl- och värmeanläggningar, tillverkning av styv skumplast (XPS) och användning av metylbromid. Vidare behöver kommunernas arbete med omhändertagande av kasserade kyl- och frysskåp följas upp bl.a. mot bakgrund av förekomst av export. Vid partsmötet i togs beslut om skärpningar när det gäller användningen av HCFC och metylbromid i både i- och u- länderna. driver på det internationella arbetet, både inom Montrealprotokollet och inom EU. 5.3 Luftföroreningar och försurning Miljöproblemet Utsläpp till luften av svaveldioxid, kväveoxider och ammoniak är den grundläggande orsaken till försurningen. Nedfall av svavel bidrar mest till försurningen, men efterhand som utsläpp av svavel minskar blir kvävenedfallet av allt större betydelse. Nedfallet av kväveföreningar bidrar förutom till försurning också till övergödning av mark och vatten. Den kritiska belastningen, som visar hur stort nedfall av föroreningar olika ekosystem långsiktigt tål utan att ta skada, överskrids kraftigt vad gäller försurning över stora delar av . Ungefär en femtedel av skogsmarken är så påverkad av försurning att vegetationen har förändrats påtagligt eller det finns risk för omfattande framtida skogsskador. I har skogsmarkens förråd av tillgängliga näringsämnen halverats . Det ökade kvävenedfallet bidrar i vissa områden till försurningen, och kan dessutom medföra försämrad vitalitet hos träden genom bl.a. näringsobalans och ökad frostkänslighet. Vidare påverkar det vegetationens artsammansättning såtillvida att mångfalden arter minskar. En omfattande försöksverksamhet med behandling av skogsmark för att motverka försurningens effekter pågår. Ungefär var femte sjö och vattendrag är allvarligt skadade av försurning. För att motverka försurningens effekter i sjöar och vattendrag pågår en omfattande kalkningsverksamhet, och har cirka 7500 sjöar och 700 vattendrag kalkats. /95 utbetalades i statligt stöd till denna kalkningsverksamhet. är dock omkring 7000 svenska sjöar så allvarligt skadade av försurning att känsliga arter kraftigt minskat i antal eller helt försvunnit. tillsattes en särskild utredare med uppgift att se över kalkningverksamheten för sjöar och vattendrag (M 1995:87). Utsläpp av kväveoxider och flyktiga organiska ämnen bidrar till bildningen av marknära ozon och andra s.k. fotokemiska oxidanter. Episoder med höga halter av ozon inträffar i samband med högtryck . Minskade utsläpp av flyktiga organiska ämnen leder till färre svåra episoder, men inverkar mindre på de förhöjda bakgrundshalterna. Minskade kväveoxidutsläpp leder både till färre svåra episoder och minskade bakgrundsnivåer. Halterna av marknära ozon överstiger vad hälsa och miljö tål, både vad gäller bakgrundshalter och episodvis förekommande förhöjda halter. miljömål för bakgrundshalten av ozon överskrids under växtsäsongen ihela landet. Halterna av ozon är också episodvis över de nivåer som påverkar människors hälsa. Mål för utsläpp av luftföroreningar De europeiska utsläppen måste minskas radikalt för att de storskaliga problemen med försurning, övergödning och marknära ozon skall kunna lösas i hela . Svavelutsläppen måste minskas med jämfört med , och utsläppen av kväveoxider och flyktiga organiska ämnen jämfört med nivån . Utsläppen av ammoniak behöver också minskas kraftigt. Svavelutsläppen i ska både enligt riksdagsbeslut och åtagande svavelprotokoll minskas , jämfört med utsläppsnivå (prop. 1990/91:90, s. 25, JoU 30, rskr. Utsläppen av kväveoxider ska enligt riksdagsbeslut minskas (prop. 1990/91:90, s. 25, JoU 30, rskr. Internationellt har protokoll om begränsning av kväveoxidutsläpp åtagit sig att utsläppen inte ska överstiga nivå. Dessutom finns ett frivilligt åtagande om en minskning med , jämfört med utsläppsnivån något av . Beträffande flyktiga organiska ämnen har beslutat att dessa utsläpp bör minskas (prop. 1990/91:90, s. 25, JoU 30, rskr. protokoll om begränsning av utsläppen av flyktiga organiska ämnen har förbundit sig att minska utsläppen med . har beslutat att ammoniakutsläppen bör minska till 1995 (prop. 1990/91:90, s. 25, JoU 30, rskr. Hur uppfylls målen? I minskade svavelutsläppen med . Förutsatt att utsläppen inte ökar, har därmed redan uppfyllt såväl det nationella målet som det internationella åtagandet. minskade, enligt beräkningar, de svenska utsläppen av kväveoxider . Målet om en minskning till 1995 kommer, enligt bedömning, inte att nås. Det internationella åtagandet om en frysning av utsläppen dock. Det är osäkert om klarar det frivilliga åtagandet om att minska utsläppen med till 1998. har fått i uppdrag att utarbeta förslag till åtgärder för att minska utsläppen av kväveoxider , jämfört med nivå. De svenska utsläppen av flyktiga organiska ämnen minskade med . Med nuvarande åtgärder väntas målet om en halvering nästan uppnås. har fått i uppdrag att lämna förslag till ytterligare åtgärder för att uppfylla målet. Utsläppen av ammoniak i ökade med mellan 1990/91 och 1992/93. Målet om en minskning till 1995 kommer inte att uppnås. har fått i uppdrag att att utarbeta ett åtgärdsprogram för att reducera ammoniakavgången i jordbruket . Fortsatt arbete beslutade att ammoniakavgången från jordbruket skall minskas . Åtgärder för att uppnå detta mål har introducerats efter hand. togs beslut om ytterligare sådana åtgärder. hade åtgärder endast införts i södra och med nu skall vissa åtgärder, såsom täckning och påfyllning av flytgödsel- och urinbehållare, vidtas i hela och i slättbygder. Nya bestämmelser om snabb nedmyllning av gödsel samt krav på speciell spridningsteknik av flytgödsel för de fyra sydligaste länen beslutades också . När dessa åtgärder samt tidigare beslutade åtgärder har trätt i kraft fullt ut bör ammoniakavgången i de fyra sydligaste länen minska med jämfört med . har fått i uppdrag att till utarbeta ett åtgärdsprogram för att reducera ammoniakavgången från jordbruket med utgångspunkt nivå. Programmet skall i första hand avse och slättbygder. deltar aktivt i arbetet års konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar. undertecknades ett nytt svavelprotokoll av 27 länder, däribland . Avtalet väntas leda till att svavelutsläppen i kommer att fortsätta minska, med till 2010, jämfört med nivå. Förberedelser för ett nytt kväveprotokoll pågår, och förhandlingar om detta planeras starta . Det nya avtalet förutses behandla både försurning, marknära ozon och eutrofiering, och därvid föreskriva åtgärder och mål för utsläppsminskningar av såväl kväveoxider, flyktiga organiska ämnen, som ammoniak. initierade framtagandet av en samlad aktionsplan mot försurning på EU-nivå. En första rapport från kommissionen lades fram för miljörådet . Miljöministrarna antog då slutsatser mot försurningen. Kommissionen återkommer med en fördjupad strategi . Vidare arbetar aktivt i EU för att påverka revideringen av befintliga och framtagandet av nya direktiv för att begränsa utsläppen av luftföroreningar. Det gäller t.ex. direktiv om utsläpp från större förbränningsanläggningar och om svavelhalt i oljor. Regeringen avser att återkomma med förslag för att ytterligare minska de nationella utsläppen efter det att redovisning har inkommit (1996). 5.4 Övergödning Miljöproblemet Eutrofieringen är ett av de miljöproblem som haft den största geografiska utbredningen i . Problem uppstår både i sjöar och vattendrag, grundvatten, kust- och havsområden och uppmärksammas även effekter av den ökade tillförseln av kväve till skogsmark. Övergödningen leder bl.a. till en allmän utarmning av ekosystemet och utgör ett allvarligt hot mot den biologiska mångfalden. Eutrofiering orsakas av för hög tillförsel av närsalterna kväve eller fosfor till ett ekosystem. Dessa närsalter kan ha sitt ursprung i utsläpp till vatten från industrier eller kommunala reningsverk, läckage från jordbruksmark till vatten och grundvatten eller nedfall av kväve från luften p.g.a. transporter och utsläpp från förbränning. Tillstånd i sjöar, vattendrag och grundvatten. Närsaltsproblem orsakade av för höga fosforutsläpp finns främst i vissa insjöar och vattendrag. Vad gäller kväve däremot är problemområdena mera regionala till sin karaktär. Stora delar av jordbruksområden har för höga kvävehalter i ytvatten. har depositionens betydelse för ökande kvävehalter i sjöar och vattendrag uppmärksammats, framförallt i områden med liten övrig mänsklig påverkan.