prop · GJ03193 · 1996-01-01 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1995/96:193 Redogörelse för verksamheten inom Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen lämnar regeringen en redogörelse för verksamheten inom . 1 Förord..................................................... 4 2 Ministerkommittémöten m.m.................................. 4 2.1 96:e ministerkommittémötet.......................... 4 2.2 97:e ministerkommittémötet.......................... 6 2.3 Den fortsatta utvidgningen.......................... 7 2.4 övervakning av efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden.......................... 8 2.5 Samarbete med andra internationella organisationer.. 9 2.6 Uppföljning av toppmötet i ......... 9 2.6.1 Reformering av övervakningssystemet enligt ............................ 10 2.6.2 Skydd för nationella minoriteter ............. 10 2.6.3 Åtgärder för att bekämpa rasism, främlings-fientlighet, antisemitism och intolerans .................. 11 3 Verksamhetens huvudområden ................................ 12 3.1 Demokratifrågor..................................... 12 3.1.1 Mänskliga rättigheter......................... 12 3.1.2 Jämställdhet.................................. 15 3.1.3 Massmedier.................................... 16 3.1.4 Asyl-, flykting- och medborgarskapsfrågor..... 16 3.1.5 Lokal demokrati och gränsöverskridande sam-arbete 17 3.1.6 Bioetik....................................... 18 3.1.7 Rättsfrågor................................... 18 3.2 Sociala frågor och livskvalitet .................... 19 3.2.1 Social trygghet............................... 19 3.2.2 Socialpolitik ................................ 20 3.2.3 Sociala stadgan............................... 20 3.2.4 Arbetsmarknadsfrågor.......................... 22 3.2.5 Invandrares integration m.m................... 22 3.2.6 Befolkningsstudier............................ 23 3.2.7 Hälso- och sjukvård........................... 24 3.2.8 Miljö och regional planering.................. 25 3.3 Kulturfrågor och kulturell pluralism................ 26 3.3.1 Utbildning, kultur och kulturarv.............. 26 3.3.2 Idrott........................................ 30 3.3.3 Ungdomsfrågor................................. 30 4 Verksamheten inom de s.k. partsöverenskommelserna ......... 31 4.1 Partsöverenskommelsen på social- och hälso-området.. 31 4.2 .................................... 32 4.3 sociala utvecklingsfond................ 33 4.4 Pompidougruppen..................................... 35 4.5 Eurimages ......................................... 36 4.6 Kommissionen för demokrati genom lag................ 36 4.7 Nord/Sydcentrum........................ 37 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ..... 38 I en resolution om förbindelserna med de nationella parlamenten, som antogs (nr 319), uppmanar regeringarna att lägga fram en rapport om verksamheten i för sina parlament. Regeringen har lämnat sådana redogörelser för , senast genom skr. 1994/95:215. Föreliggande redogörelse för verksamheten inom har utarbetats inom efter samråd med de departement inom vilka de ifrågavarande sakfrågorna bereds. Följande fem nya medlemmar upptogs i : (februari), och (juli) samt (den tidigare jugoslaviska republiken ) och . Utvidgningen berörs närmare i avsnitt 2.3 nedan. höll sina 96:e och 97:e ordinarie möten respektive (se avsnitt 2.1 och 2.2). Till ministrarnas ställföreträdare, dvs. medlemsstaternas ambassadörer i , har av praktiska skäl delegerats rätten att behandla och fatta beslut i ärenden inom ministerkommitténs kompetensområde, när ministrarna inte är samlade. Ställföreträdarna sammanträdde , utom , dels för att behandla allmänna frågor, dels för att vid särskilda möten behandla ärenden rörande mänskliga rättigheter. Vid ett möte beslutades om 1996 års budget. Tre ordinarie fackministerkonferenser arrangerades inom : en konferens för ministrar med ansvar för idrottsfrågor i , en konferens för ministrar ansvariga för social trygghet i och en konferens för ministrar med ansvar för familjerelaterade frågor i . Två informella ministermöten ägde rum, varav det ena i behandlade ungdomsfrågor. Till det andra samlades justitieministrarna i . ordinarie budget uppgick till ca . Därtill kom vissa överskottsmedel från föregående år. totala bidrag till organisationen (inklusive bidrag till sidoordnade verksamheter) belöpte sig under kalenderåret på ca . höll sitt 96:e ministerkommittémöte under ordförandeskap av den cypriotiske utrikesministern . Den svenska delegationen leddes av biträdande chefen för ambassadören . För de nordiska och baltiska delegationscheferna föregicks mötet av ett kort informellt samråd, som hade initierats av de baltiska utrikesministrarna. Det leddes av utrikesminister och utmynnade i en allmänt hållen rekommendation om ett regelbundet samrådsförfarande mellan de berörda ländernas permanenta delegationer i . Ministerkommittémötet behandlade under en inledande informell del roll, bl.a. i ljuset av organisationens pågående utvidgning. Ministrarna konstaterade att tio central- och östeuropeiska länder hade beviljats inträde . Ytterligare åtta hade ansökt om medlemskap: , och , , , , , och (fyra av dessa blev medlemmar och ytterligare ett ; jämför avsnitt 2 och 2.3). Ministrarna uttalade beredskap att uppta kandidatländerna i Europarådskretsen så snart grundläggande krav kunde anses vara uppfyllda. Man beslutade att intensifiera såväl den politiska dialogen som samarbetsprogrammen med berörda stater, i avsikt att uppmuntra viktiga reformer beträffande hörnstenar: respekt för demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer. Ministrarna konstaterade vidare att den kontinuerliga utvidgningen av krävde resurser. Finansieringsbehoven måste emellertid vägas in i den pågående översynen av prioriteringar inom organisationen som helhet Ministrarna gav sina ställföreträdare i uppdrag att analysera generalsekreterarens förslag till ytterligare samarbetsprogram med . I anslutning till utvidgningsdiskussionen betonades betydelsen av att fortsätta och fördjupa samarbetet med Europeiska unionen (EU) och (). Detta sågs som ett led i strävandena att uppnå stabilitet och demokratisk säkerhet i hela . Man välkomnade att förhandlingarna om en europeisk stabilitetspakt hade avslutats framgångsrikt i . Ånyo underströks det viktiga sambandet mellan minoritetsskydd och stabilitet i . Ministrarna uttalade fortsatt stöd för arbetet med ett tilläggsprotokoll till om kulturella rättigheter av särskild betydelse för skyddet av nationella minoriteter. Flertalet länder, däribland , uttalade sig positivt om kommission mot rasism och intolerans (ECRI). poängterades att dubbelarbete i förhållande till EU:s motsvarande kommission (den s.k. Kahn- kommissionen) måste undvikas. Ministrarna uttryckte tillfredsställelse över att den deklaration om efterlevnad av medlemsstaternas åtaganden, som hade antagits vid föregående ministerkommittémöte (), nu hade kompletterats med en tillämpningsprocedur. I anslutning till ovanstående tog i princip samtliga västeuropeiska stater tillfället i akt att kommentera parlamentarikerförsamlingens rekommendation nr 1266 om . I denna rekommendation från uppmanades ministerkommittén kräva att skulle dels dra tillbaka sina trupper från norra , dels söka en fredlig lösning på kurdfrågan, dels slutligen sätta upp en tidtabell för att anpassa sin konstitution och lagstiftning till normer. De länder som uttalade sig, däribland , var relativt samstämmiga i sin kritik av . Man noterade uppgiften att landet avsåg dra sig ur norra men uttryckte oro över den bristande respekten för mänskliga rättigheter. Vikten av att genomföra planerade konstitutionella reformer betonades. med flera länder uppmanade den turkiska regeringen att finna en politisk lösning på den kurdiska frågan. genmälde att kritiken var ogrundad och menade att landet var i stånd att lösa sina interna problem. Diskussionen utmynnade i en uppmaning från ministrarna till sina ställföreträdare att för det första fortsätta en konstruktiv dialog med och för det andra utarbeta ett svar till parlamentarikerförsamlingen på rekommendation nr 1266. höll sitt 97:e ministerkommittémöte under ordförandeskap av den tjeckiske utrikesministern . Den svenska delegationen leddes av kabinettssekreterare . Mötet föregicks även av ett kort sammanträffande mellan de nordiska och baltiska delegationscheferna, under ledning av utrikesminister . Ministerkommittémötet inleddes med en ceremoni för att markera och inträde i som organisationens 37:e och 38:e medlemsländer. Mötets tema var demokratisk säkerhet i . grundläggande värderingar utgjorde basen för en framgångsrik tillämpning av det demokratiska säkerhetskonceptet. Man hoppades att de ideal som organisationen står för skulle komma att omfatta hela . Som steg i rätt riktning välkomnade ministrarna de nya medlemmarnas inträde liksom den parlamentariska församlingens beslut att återuppta behandlingen av medlemskapsansökan. Särskilt EU-länderna uttryckte i sina inlägg stöd för ett snabbt ryskt upptagande i , medan de baltiska länderna var mer återhållsamma och hänvisade till att villkoren först måste uppfyllas. Den pågående utvidgningen ställde krav på effektiv övervakning av efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden, i förening med fortsatt stöd till reformsträvanden. Ställföreträdarna uppmanades att, i en anda av dialog och icke-diskriminering, börja verkställa den deklaration om övervakning som ministrarna antagit . Några talare pekade på behovet av samordning mellan och på detta område. En trovärdig övervakning fordrade ekonomiska insatser. Detsamma gällde för samarbetsprogrammen, inte minst general-sekreterarens kompletterande program för och . Återuppbyggnaden i före detta hade nu blivit en internationellt prioriterad uppgift. Från sida var man beredd att bidra med den specialistkompetens som organisationen besitter. Det möte som hållits mellan och respektive generalsekreterare och ordförandeländer i hade varit värdefullt. En viktig slutsats därifrån var att utnyttja respektive organisations komparativa fördelar i återuppbyggnadsarbetet. Ministrarna hälsade med tillfredsställelse att de s.k. fyrpartsmötena mellan representanter för och EU nu åter ägde rum regelbundet. bidrag till EU:s s.k. reflektionsgrupp års regeringskonferens kommenterades i positiva ordalag av den gästande representanten för EU:s ordförandeland, den spanske statssekreteraren . I kampen mot främlingsfientlighet och rasism borde och EU i största möjliga utsträckning samordna sina ansträngningar. Ministrarna uttalade fortsatt stöd för kommission mot rasism och intolerans (ECRI). Skyddet för nationella minoriteter var en viktig faktor i strävandena att uppnå stabilitet och demokratisk säkerhet i . Ministrarna uttryckte förhoppningen att skulle föra med sig konkreta resultat i det arbete på minoritetsområdet som initierats vid toppmötet i (jämför avsnitt 2.6.2). och begäran om observatörsstatus vid välkomnades av många talare och var enligt ministrarna att betrakta som ett erkännande av organisationens politiskt viktiga arbete för demokratisk säkerhet. 2.3 Den fortsatta utvidgningen Vid en ceremoni upptogs i . Parlamentarikerförsamlingen hade , , enhälligt rekommenderat ett medlemskap, varefter ministerkommittén, likaledes enhälligt, beslutade inbjuda landet att ansluta sig till organisationen som dess 34:e medlem. Den sakliga prövningen av ansökan hade dragit ut , bl.a. i avvaktan på att en för godtagbar medborgarskapslag skulle antas. Så skedde och detta i kombination med utlovade förbättringar i utlänningslagstiftningen öppnade slutgiltigt vägen för medlemskap. Invalen av och respektive och föregicks av diskussion om ländernas demokratiska och juridiska utvecklingsnivå i förhållande till de kriterier som formellt gäller för inträde i . Slutresultatet blev dock i samtliga fall att såväl den parlamentariska församlingen som ministerkommittén ställde sig enhälligt positiva till medlemskap. I och med invalen av dessa fyra länder hade 38 medlemmar. Störst intresse tilldrog sig emellertid ansökan. Med hänvisning till frågans betydelse för följer här en kort rekapitulering av ärendets beredning fr.o.m. , det datum då ansökte om medlemskap. överlämnade ministerkommittén ansökan till parlamentarikerförsamlingen för behandling. avgavs en mycket kritisk rapport av de jurister som utsetts att granska förhållandena i . Icke desto mindre förespråkade de flesta västländer ett snabbt upptagande av i medlemskrets. Den huvudsakliga motiveringen var att det vore av överordnad betydelse att undvika bakslag för demokratiseringsarbetet i . Man kunde därför inte kräva att landet redan före tillträdet till fullo skulle uppfylla de grundläggande kraven för medlemskap, utan det skulle räcka med att vara på rätt väg . anslöt sig till detta synsätt. Striderna i , som inleddes , kom av naturliga skäl att påverka kandidatur. beslutade den parlamentariska församlingen att tills vidare suspendera behandlingen av ansökan. Den fann detta steg välmotiverat som man betonade att stödet till den ryska demokratiseringsprocessen måste fortsätta och intensifieras. Mot bakgrund av att utvecklingen i tog en vändning till det bättre och med stöd av undersökningar gjorda av speciellt utsända rapportörer beslutade parlamentarikerförsamlingen att återuppta prövningen av den ryska ansökan. Detta välkomnades av bl.a. EU-länderna, i ett gemensamt uttalande . Utskottsbehandlingen resulterade i ett rapportutkast. Efter grundlig diskussion i parlamentariska församlingens politiska utskott antogs texten, dock inte enhälligt. Huvudlinjen i inläggen var att grundläggande värderingar bättre främjades med som medlem än utanförstående. Vissa ledamöter menade att det även var en fråga om hela säkerhet. Mot kritiska synpunkter framfördes också. Trots den förnyade upptrappningen av krigshandlingarna i omkring och röstade parlamentarikerförsamlingen med stor majoritet för ett ryskt medlemskap. På basis av parlamentarikernas rekommendation beslutade sedan ministerkommittén på ställföreträdarnivå enhälligt att inbjuda att bli 39:e medlemsland. Den formella tillträdesceremonin ägde rum , i närvaro av ryske utrikesministern . 2.4 övervakning av efterlevnaden av medlemsstaternas åtaganden Som kan utläsas i det föregående har en förskjutning ägt rum när det gäller kriterierna för upptagande av nya medlemsländer i , från krav på en väl fungerande demokrati till det mera önskemålet att kandidatlandet skall vara på rätt väg . Av det ovannämnda följer ökade krav på effektiv övervakning - efter tillträdet - av medlemsstaternas efterlevnad av gjorda åtaganden. Detta bör kombineras med stödåtgärder som skall påverka utvecklingen i positiv riktning. Som redan nämnts i avsnitt 2.1 antog ministerkommittén en procedur för att verkställa den antagna deklarationen om efterlevnad av medlemsstaternas åtaganden. Enligt denna tillämp-ningsprocedur skall övervakningen bl.a. grundas på konstruktiv dialog och icke-diskriminering. generalsekreterare har vidare att presentera en översikt om medlemsstaternas efterlevnad av sina åtaganden. Översikten skall sedan behandlas i ministerkommittén under en följd av möten. diskuterades ingående i ministerkommittén vilka teman generalsekreteraren skulle ta upp i sin första översikt. Denna fråga är känslig, inte bara ur de nya medlemsländernas perspektiv. diskussioner ledde emellertid till slutsatsen att generalsekreterarens översikt skulle grundas på slutdeklarationen från toppmötet i . Slutdeklarationen handlar bl.a. om medlemsländernas respekt för mänskliga rättigheter och rättsstatens principer. En första översikt omfattande de 39 medlemsländerna färdigställdes . Det är för tidigt att nu bedöma utfallet av dessa ansträngningar. Den formella behandlingen av generalsekreterarens första rapport om efterlevnaden av gjorda åtaganden inleds nämligen vid minister-kommitténs möte . Den är tänkt att därefter fortsätta och . Det är under alla omständigheter värt att notera att med denna granskning får ytterligare en verksamhetsinriktning som tangerar OSSE-arbetet och därmed ger anledning till ökat samarbete mellan dessa båda organisationer. 2.5 Samarbete med andra internationella organisationer samverkar, som redan framgått, med flera internationella organisationer, i synnerhet och EU men även (). Allt talar för att detta samarbete kommer att utvidgas . och har i hög grad likartade mål. Detta gäller särskilt strävanden efter demokrati, respekt för mänskliga rättigheter och rättsstatens principer. Genom utvidgning krymper vidare skillnaden i medlemskrets: har 55 medlemsstater medan har 39. Samtliga 39 Europarådsstater ingår numera i . 2.6 Uppföljning av toppmötet i för medlemsländernas stats- eller regeringschefer i - det första och hittills enda i organisationens historia - resulterade i en slutdeklaration med tre operativt inriktade bilagor som behandlar reformering av övervakningssystemet enligt , skydd för nationella minoriteter respektive åtgärder för att bekämpa rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans. Mer än har gått sedan toppmötet ägde rum. Nedan följer en kort summering av händelseutvecklingen på de av stats- och regeringscheferna prioriterade områdena. 2.6.1 Reformering av övervakningssystemet enligt I bilaga 1 till Wiendeklarationen understryks betydelsen av att reformera de organ som skall övervaka efterlevnaden av den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Syftet med en sådan reform var att effektivisera systemet för att komma till rätta med det ökande antalet icke färdigbehandlade ärenden och de långa handläggningstiderna. Vid öppnades det elfte protokollet till för undertecknande. Protokollet upptar de konventionsändringar som reformen nödvändiggör och innebär i korthet att de nuvarande övervakningsorganen (kommission och domstol) skall ersättas med en permanent domstol med en ledamot från varje konventionsstat. Vid utgången av hade protokollet ratificerats av 17 medlemsstater, däribland . Reformen träder i kraft efter det att samtliga konventionsstater har ratificerat protokollet. 2.6.2 Skydd för nationella minoriteter I bilaga 2 till Wiendeklarationen uppmanas ministerkommittén att utarbeta dels en ramkonvention om skydd för nationella minoriteter, dels ett tilläggsprotokoll till avsett att reglera minoritetsrättigheter på det kulturella området. Den för ändamålet inrättade kommittén för nationella minoriteter (CAHMIN) har utarbetat en ramkonvention som antogs av ministerkommittén och öppnades för undertecknande . Ramkonventionen träder i kraft efter det att tolv av medlemsstater förklarat sig bundna av den. Konventionen hade /96 ratificerats av endast fyra stater, nämligen , , och . En eventuell proposition om svensk ratifikation kan inte föreläggas förrän tidigast . Förslag härom torde behöva föregås av sedvanlig remissbehandling. Ramkonventionen syftar till att i ett juridiskt instrument specificera de principer som staterna skall respektera för att tillförsäkra de nationella minoriteterna ett tillfredsställande skydd i nationell lagstiftning och rättstillämpning, men den innehåller ingen definition av vad som utgör en nationell minoritet. Konventionen ger inte heller upphov till några nya materiella rättigheter som staterna åtar sig att respektera. Det åligger ministerkommittén att övervaka att konventionens principer efterlevs. De närmare formerna för hur detta skall ske övervägs i kommittén. Vad beträffar toppmötets beslut om ett tilläggsprotokoll till var avsikten att i protokollet, som ett tillägg till rättighetskatalogen i , uppta sådana kulturella rättigheter som är av särskild betydelse för skyddet av nationella minoriteter. Arbetet på tilläggsprotokollet inleddes i CAHMIN . Redan från början uppstod emellertid betydande problem med att utforma en konventionstext. Någon enighet om utformningen av en sådan har därefter inte gått att nå och ministerkommittén beslutade att avbryta arbetet. En ny text bedömdes egentligen inte tillskapa några nya rättigheter utan riskerade i stället att urholka redan existerande rättigheter såsom de definierats i domstolens rättspraxis. 2.6.3 Åtgärder för att bekämpa rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans Wiendeklarationens bilaga 3 är uppdelad i en deklaration och en aktionsplan. I aktionsplanen ingår en ungdomskampanj mot rasism, som lanserades i och som skall avslutas . Ungdomskampanjen syftar till att mobilisera den allmänna opinionen för att motverka rasistiska och främlingsfientliga tendenser. En viktig komponent är ungdomars aktiva medverkan i programmen. Arbetet hålls samman av en styrgrupp i samt av nationella kommittéer i de deltagande länderna. Den svenska kommittén, Ungdom mot rasism, har även arrangerat olika aktiviteter i . anordnades på internationell nivå bl.a. en stor manifestation med sex ungdomståg från olika delar av , varav ett från . Dessa sammanstrålade i , varvid en rad olika aktiviteter genomfördes under en s.k. ungdomsvecka mot rasism. Ett annat konkret resultat av aktionsplanen är tillsättandet av en ministerkommittén underställd expertkommitté, kommissionen mot rasism och intolerans (ECRI). Vid ECRI:s första möte valdes den svenske diskrimineringsombudsmannen till ordförande. ECRI lade fram förslag om sina arbetsformer, bl.a. om hur utvärderingen och bedömningen av medlemsstaters olika åtgärder mot rasism, främlingsfientlighet, antisemitism och intolerans skall ske. Flertalet stater, däribland , har uttryckt en preferens för att kommissionen inte bör lämna sina rekommendationer och förslag direkt till medlemsstaterna utan att detta bör ske genom ministerkommittén som högsta beslutande organ. ECRI har vidare föreslagit att ett tilläggsprotokoll till skall utarbetas, innehållande ett utvidgat diskrimineringsförbud i förhållande till vad som gäller enligt artikel 14 i . I sammanhanget kan nämnas att det även inom EU har etablerats en rådgivande kommission mot rasism och främlingsfientlighet, ofta benämnd efter sin ordförande. Detta skedde i samband med Europeiska rådets möte på . , vid toppmötet i , fick Kahn- kommissionen mandat att - i nära samarbete med - studera förutsättningarna för att upprätta vad som kommit att kallas ett observatorium mot rasism och främlingsfientlighet. Observatoriet skulle ha två huvuduppgifter, dels att samla in information om rasistiska handlingar och analysera grunderna för dessa, dels att utarbeta förslag till preventiva åtgärder och sanktioner mot rasistiska tendenser och yttringar. Det råder osäkerhet både om samspel med EU på området och om observatoriets framtid. undertecknades den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () av fem nya medlemsstater: , , , och . Vidare ratificerade konventionen. Utöver de stater som erhållit medlemskap i var det /96 endast och som inte ratificerat konventionen. övervakade, enligt artiklarna 32 och 54 i konventionen, , fortlöpande verkställandet av domar och den granskade och överprövade de rapporter som den europeiska kommissionen för de mänskliga rättigheterna () avgett över klagomål. antog 441 resolutioner i sådana ärenden , vilket innebär en avsevärd ökning av ministerkommitténs arbete i detta avseende jämfört med föregående år. Det stora flertalet resolutioner rör mål mot . Två mål mot har behandlats av ministerkommittén , målen och . I målet fann i dom att Regeringsrättens underlåtenhet att hålla muntlig förhandling i ett mål om rättsprövning enligt lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut inneburit brott mot kravet på rättvis rättegång i konventionens artikel 6. Svenska staten ålades att utge skadestånd till klaganden med samt ersättning för rättegångskostnader. Sedan kommittén förvissat sig om att utdömt skadestånd erlagts och att Regeringsrätten anpassat sin praxis till domstolens tolkning av artikel 6 antogs en slutresolution av ministerkommittén.