prop · GJ03131 · 1996-01-01 00:00:00 — Regeringen beslöt att ge i uppdrag att utvärdera den försöksverksamhet med haverikommissioner som TSV tidigare hade inlett. Uppdraget delredovisades till regeringen och slutredovisades . avser att bedriva haveristudier i samtliga sju väg- och trafikregioner i syfte att identifiera sannolika olycksorsaker och dokumentera olycksförloppet och skadeutfallet. Studierna skall omfatta dödsolyckor och olyckor som fått eller kunnat få svåra skadekonsekvenser. presenterade , tillsammans med och , ett nationellt trafiksäkerhetsprogram för . Som komplement till det nationella programmet har sju regionala program tagits fram av regioner i samarbete med regionala och lokala aktörer. 3.3.2 Precisering av ansvar och befogenheter -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör inom ramen för sitt sek- | | torsansvar säkerställa att trafiksäkerhetsarbetet bedrivs resul-| | tatinriktat inom hela vägtransportsystemet och att arbetet | | samordnas på central nivå. Skälen för regeringens bedömning: har fått ett övergripande nationellt ansvar för trafiksäkerheten på vägarna. Utöver vad som framgår av tidigare beslut, vill regeringen framföra följande angående sektorsansvar och befogenheter för trafiksäkerheten. Hälsoförlusterna inom vägtransportsystemet är ett folkhälsoproblem. baserar sin verksamhet på detta breda synsätt. Regeringen anser att bör fortsätta sitt arbete med att vara samlande och pådrivande så att trafiksäkerhetsarbetet kan bedrivas än mer effektivt och resultatinriktat i samverkan med andra aktörer. Utöver vad trafiksäkerhetsbeslut (prop. 1992/93:161, bet. 1992/93:TU29, rskr. 1992/93:426) angav beträffande möjlighet att träffa överenskommelser med polisen, kommuner och frivilligorganisationer, anser regeringen att även andra aktörer inom trafiksäkerhetsområdet bör kunna komma i fråga för sådana överenskommelser inom ramen för tidigare bemyndigande. I avsnitt 4.1 och 4.2 preciseras möjlighet att använda anslaget Drift och underhåll av statliga vägar för att bestrida merkostnader för polisens verksamhet, dels för kvalitetskontroll på väg utförd av bilinspektör, dels för olika insatser utförda av polisman. Regeringen anser att utgångspunkten i det senare fallet skall vara att polisens insatser planeras så att de i huvudsak kan genomföras och bekostas inom ramen för polisens egen budget. bör dock få möjlighet att i begränsad omfattning ge ekonomiskt stöd till inköp av utrustning för bilinspektörernas kontroll på väg, polisens trafikövervakning och polisens brottsförebyggande verksamhet i de fall det gäller åtgärder av betydande samhällsintresse som annars inte skulle komma till stånd. har ansvar för trafiksäkerhetsinformationen. skall därför se till att erforderlig information utförs på lämpligt sätt i syfte att påverka trafikanternas attityder och beteenden. Regeringen anser att trafiksäkerhetsinformationen bör präglas av helhetssyn och långsiktighet. Det är av stor betydelse att använder sig av frivilligorganisationernas informationskanaler eftersom ett effektivt trafiksäkerhetsarbete förutsätter ett brett folkligt stöd och engagemang. Enligt regeringens bedömning har möjlighet att beakta dessa aspekter vid överväganden kring omfattning, inriktning, samordning och kvalitetskrav för såväl den nationella som den regionala och lokala trafiksäkerhetsinformationen, som marknadsmässiga principer beaktas i samband med upphandlingar. Ett sätt för att få fram bättre underlag för bl.a. information- sverksamheten är att genomföra haveristudier. Regeringen anser att den redovisning som lämnade till regeringen skall ligga till grund för verkets fortsatta haveristudieverksamhet. Utöver tidigare bemyndiganden anser regeringen att skall få använda medel från anslaget Drift och underhåll av statliga vägar för att bekosta informationsverksamhet rörande vägtransportsystemets trafiksäkerhet samt för att ge ekonomiskt stöd till polisen för inköp av utrustning då särskilda skäl föreligger. I avsnitt 4.2 preciseras de finansiella konsekvenserna för . 3.4 Väginformatik och fordonsfrågor 3.4.1 Utvecklingen fram till I det trafikpolitiska beslutet (prop. 1987/88:50 avsnitt 10.4, bet. 1987/88:TU16, rskr. 1987/88:201) uttalades stöd för att berörda myndigheter bör använda ny teknik för att uppnå högt ställda ambitioner vad gäller trafiksäkerhet. Inom ramen för Eureka-initiativet startade europeisk bilindustri programmet (Programme for a European Traffic with Highest Efficiency and Unprecedented Safety). Syftet var att utveckla system för säkrare, renare och effektivare vägtrafik. Ett annat program, benämnt Drive, har finansierats inom EG:s ramprogram. Drive har sin tyngdpunkt på infrastruktur- och transportsystemfrågor. Det svenska deltagandet i dessa program samordnades fram i ett svenskt RTI-program (Road Transport Informatics). inleddes, på initiativ av , Försöksområde vilket utökades till projektet . Projektet syftar till att utreda hur vägtransportsystemet kan förbättras med hjälp av in- formationsteknologi och bygger på nationellt och internationellt samarbete kring fältförsök med väginformatik. Verksamheten inom Arena delas in i delprojekten vägledning, trafikledning, vinterväghållning och trafiksäkerhet. beslöt (prop. 1994/95:100 bil. 7, bet. 1994/95:TU18, rskr. 1994/95:293) att tilldela ytterligare för att tillsammans med övriga aktörer på området fortsätta arbetet med ett svenskt RTI- program liksom att säkerställa ett fortsatt svenskt deltagande i det europeiska samarbetet. Arbetet samordnas inom ramen för programråd för väginformatik. Av betydelse är också beslut om forskning, kunskap och framsteg (prop. 1992/93:170, bet. 1992/93:TU34, rskr. 1992/93:397). Med anledning av riksdagsbeslutet har den svenska fordonsindustrin och staten, genom Kommunikationsforskningsberedningen, , och , träffat avtal om ett samarbete kring ett program för fordonsteknisk forskning. Programmet syftar till att stärka den internationella konkurrenskraften hos den svenska fordonsindustrin vilket skall ske genom stöd åt fordonsteknisk forskning inom utvalda områden. Dessutom skall förutsättningar skapas för utveckling av fordon och fordon- skomponenter som svarar mot långtgående krav på kretsloppsanpassning, reduktion av miljöbelastning och bränsleförbrukning samt andra relevanta krav från konsumenter, producenter och samhället. För frågor som rör bränsleförbrukning, avgaskrav m.m. ansvarar . I och med medlemskap i deltar i kommissionens och ministerrådets arbetsgrupper som utvecklar gemenskapsregler på fordonssidan. har även deltagit i det internationella fordonsutvecklingsarbetet med anknytning till EU, då främst inom ramen för FN:s ekonomiska kommission för (ECE). 3.4.2 Precisering av ansvar och befogenheter -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör inom ramen för sitt sek- | | torsansvar aktivt verka för att fordonsutvecklingen och utveck- | | lingen inom väginformatiken sker i syfte att uppnå de trafik- | | och miljöpolitiska målen med beaktande av de näringspolitiska | | målen. De ytterligare medel som anvisades för väginformatiken i | | budgetbeslut (prop. 1994/95:100 bil. 7, bet. | | 1994/95:TU18, rskr. 1994/95:293) bör ses som ett första steg i | | en långsiktig strategi. Skälen för regeringens bedömning: Utöver vad som framgår av tidigare beslut, vill regeringen framföra följande angående sektorsansvar och befogenheter för frågor som rör fordon och väginformatik. möjlighet att påverka fordonsutvecklingen har ökat genom medlemskapet i EU. Det är därför viktigt att i sitt arbete tar till vara denna möjlighet för att nå gemensamma och högt ställda krav på bl.a. fordonens säkerhets- och miljöprestanda. Arbetet bör omfatta alla typer av fordon. Regeringen anser att engagemang, dels inom EU:s arbete med fordonens utformning och kontroll, dels vad gäller väginformatikens utveckling, är en förutsättning för att verket långsiktigt skall kunna verka för att de trafik- och miljöpolitiska målen uppnås. Dessa mål skall vara styrande för inriktningen av engagemang på området. I arbetet bör även ta hänsyn till de näringspolitiska målen. Betydelsen av att verket är samlande och pådrivande i utvecklingen och införandet av väginformatiken i det svenska vägtransportsystemet kan inte nog understrykas. bör verka för en kostnadseffektiv och strategiskt riktig introduktion av den nya tekniken. Regeringen anser därför att nuvarande engagemang i programrådet för väginformatik, det svenska fordonsforskningsprogrammet samt stämmer väl överens med verkets sektorsansvar. har ett övergripande ansvar för att insatser inom dessa områden samordnas mellan berörda intressenter, däribland kommunerna, trafikhuvudmännen och industrin. Regeringen anser att det är viktigt att även fortsättningsvis tar aktiv del i den internationella utvecklingen och standardiseringen inom områdena fordon och väginformatik. Med utgångspunkt från har påbörjat uppbyggnaden av en grundläggande infrastruktur för väginformatiken. Härigenom har funktionen vägtrafikledning introducerats inom , vilket kommer att ge möjlighet till en förbättrad dialog mellan trafikanterna och vägtrafikansvariga myndigheter och organisationer. Det nu pågående arbetet inom , som baseras budgetproposition (prop. 1994/95:100 bil. 7), bör därför beaktas i infrastrukturplaneringen och vid upprättandet av en nationell kommunikationsplan. Frågan om bl.a. vägtrafikledningens organisation och finansiering är under övervägande av Delegationen för transporttelematik (K 1994:08). Regeringen är därför inte beredd att nu ta ställning i dessa frågor. beslut om medel till väginformatiken bör ses som ett första steg och innebär att har fått ett uppdrag att ta initiativ till en fortsättning av ett svenskt väginformatikprogram. Detta ställer krav på att verket följer upp de initiativ som tagits med de medel som anvisats budgetproposition. Väginformatiken spänner över hela ansvarsområde och kommer, enligt regeringens bedömning, att kunna bidra till att höja trafiksäkerheten, reducera energiförbrukningen, förbättra miljön, öka framkomligheten, förbättra tillgängligheten inom kollektivtrafiken samt underlätta ett effektivt utnyttjande av infrastrukturen. 3.5 Kollektivtrafik på väg 3.5.1 Utvecklingen fram till I samband med avvecklingen av vid utgången av (prop. 1990/91:100 bil. 8, bet. 1990/91:TU18, rskr. 1990/91:176) blev statens företrädare på central nivå för frågor som rör kollektivtrafik på väg. Av årsredovisning för framgår att verket fastlagt inriktningen och ambitionsnivån för verkets roll som statens företrädare för kollektivtrafik på väg. Arbetet med att utarbeta regionala handlingsplaner inom kollektivtrafikområdet har påbörjats, liksom att skapa nätverk med berörda externa intressenter såsom kommuner, länsstyrelser och trafikhuvudmän. Nya regler för byggande och drift av busshållplatser har tagits fram av i syfte att öka säkerheten och tillgängligheten för kollektivtra- fikanterna. Trafik- och klimatkommittén fick i ett tilläggsdirektiv i uppdrag att utreda förutsättningarna för och lämna förslag till hur kollektivtrafikens konkurrenskraft kan stärkas. I slutbetänkandet Klimatförändringar i tra- fikpolitiken (SOU 1995:64) presenterades ett antal förslag till åtgärder. 3.5.2 Precisering av ansvar och befogenheter -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör inom ramen för sitt sek- | | torsansvar verka för att kollektivtrafikens konkurrenskraft | | stärks inom hela vägtransportsystemet. Skälen för regeringens bedömning: har slagit fast att den kollektiva trafiken bör betraktas som en del av den grundläggande samhällsservicen. Utöver vad som framgår av tidigare beslut, vill regeringen framföra följande angående sektorsansvar och befogenheter för frågor som rör kollektivtrafik på väg. Regeringen anser att , genom en bred samverkan med berörda aktörer, skall se till att kollektivtrafikresenärernas behov beaktas inom hela vägtransportsystemet genom att verka för att kollektivtrafikens konkurrenskraft stärks. Vidare anser regeringen att i sitt arbete bl.a. bör verka för bättre planerings- och beslutsunderlag, ökad samverkan mellan trafikslagen samt teknisk utveckling och anpassning av fordon och trafikmiljö till de krav som trafikanterna och de trafik- och miljöpolitiska målen ställer. Enligt regeringens bedömning kan ett annat område vara att tillsammans med berörda aktörer verka för att ett nationellt informationssystem utvecklas i syfte att samordna information för resor med kollektivtrafik inom olika transportsektorer. Som ett led i detta arbete deltar redan i utvecklingen av informationsteknologi inom kollektivtrafikområdet. Bland annat mot bakgrund av det ökade EU-samarbetet anser regeringen att det är viktigt att förstärker sin kompetens för att svara upp mot sitt sektorsansvar inom kollektivtrafikområdet. Verket kan härigenom t.ex. själv delta i olika arbetsgrupper som tillsätter i kollektivtrafikfrågor och även följa utvecklingen inom kollektivtrafikområdet hos medlemsländerna. Regeringen anser att i sin planerings- och utredningsverksamhet för vägtrafiken särskilt skall beakta kollektivtrafik på väg, inte minst i de delar av landet där kollektivtrafiken svarar för en betydande del av transportarbetet. Med tanke på kollektivtrafikens roll för transportförsörjningen och ett miljöanpassat vägtransportsystem är det angeläget att dess förutsättningar förbättras. bör i detta sammanhang och som en del i sin sektorsroll överväga hur ekonomiska styrmedel kan användas. För att skall ha möjlighet att verka för att kollektivtrafikens konkurrenskraft stärks anser regeringen att bör utveckla sin utredningskompetens inom kollektivtrafikområdet. 3.6.1 Utvecklingen fram till trafikpolitiska beslut (prop. 1987/88:50, bet. 1987/88:TU15, rskr. 1987/88:201) betonades en helhetssyn på samhällets olika insatser för att säkerställa handikappades förflyttningsmöjligheter. beslöt (prop. 1990/91:100 bil. 8, bet. 1990/91:TU18, rskr. 1990/91:176) att ge bl.a. dåvarande TSV i uppgift att inom sitt verksamhetsområde verka för att handikappades resor underlättas genom åtgärder i fordonens och terminalernas konstruktion och utrustning samt genom driftåtgärder. TSV fick även ett övergripande ansvar för att definiera funktionskrav, initiera, planera och följa upp handikappanpassningen av kollektiva färdmedel samt verka för att handikappanpassningen samordnas mellan olika trafikslag. I samband med TSV:s nedläggning vid utgången av övertog TSV:s ansvar för samordningen av funktionshindrades tillgänglighet till kollektiva färdmedel. budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 7) framhöll regeringen, mot bakgrund av betänkande Ett samhälle för alla (SOU 1992:52) och remissinstansernas synpunkter på detsamma, att trafikverken skulle få i uppdrag att utreda de tekniska och ekonomiska förutsättningarna för skärpta föreskrifter om handikappanpassad kollektivtrafik. Regeringen föreslog vidare att skulle få i uppdrag att söka nå en överenskommelse med () om vissa tillgänglighetsbefrämjande riktlinjer för den framtida upphandlingen av den kollektiva trafiken. godkände vad regeringen anfört (bet. 1993/94:TU22, rskr. 1993/94:244). har inrättat regionala råd för handikappfrågor i vilka repre- sentanter för , trafikhuvudmän, kommuner och handikapporganisationer ingår. Rådens ansvar är att samverka i frågor som rör funktionshindrades tillgänglighet till hela vägtransportsystemet, inklusive resor med kollektivtrafik. Råden skall utarbeta regionala program för att stegvis anpassa den rådande trafikmiljön. Rådens arbete och de ekonomiska konsekvenserna av de tillgänglighetsskapande åtgärderna skall utvärderas . har redovisat ett avtal som slutits mellan SLTF och . Genom avtalet åtar sig SLTF att rekommendera trafikhuvudmännen att tillsammans med kommuner, landsting och utarbeta program för att stegvis anpassa fordons- och trafikmiljön till funktionshindrades behov. Programmen skall integreras med den trafikförsörjningsplan som varje trafikhuvudman har att upprätta. redovisade sitt betänkande Allmänna kommunikationer - för alla? (SOU 1995:70). I betänkandet föreslås att länens trafikhuvudmän skall ta ett ökat ansvar för den kommunala färdtjänsten, riksfärdtjänsten och sjukresorna. Genom att öka tillgängligheten till kollektivtrafiken kan fler resenärer, t.ex. funktionshindrade och äldre, resa med kollektiva färdmedel. Som exempel kan nämnas ökad användning av servicelinjebussar och bättre information till rörelsehindrade. Enligt utredningen kan förbättrad tillgänglighet bidra till att uppnå stora besparingar i form av minskade kostnader för färdtjänst. 3.6.2 Precisering av ansvar och befogenheter -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör inom ramen för sitt sek- | | torsansvar verka för att hänsyn tas till funktionshindrades | | behov inom hela vägtransportsystemet samt att handikappanpass- | | ningen av kollektiva färdmedel samordnas. Skälen för regeringens bedömning: Utöver vad som framgår av tidigare beslut, vill regeringen framföra följande angående sektorsansvar och befogenheter för frågor som rör funktionshindrades tillgänglighet till vägtransportsystemet. För att olika grupper av funktionshindrade skall kunna delta i samhällslivet på samma villkor som andra medborgare krävs att vägtransportsystemets alla delar är tillgängliga för dessa grupper. bör därför verka för att funktionshindrades behov beaktas vid planering, byggande samt drift och underhåll av vägtrafikmiljön och den kollektiva trafiken. Regeringen anser att har ett samlat sektorsansvar för att hela vägtransportsystemet utvecklas till ett för funktionshindrade tillgängligt, tillförlitligt och lättförståeligt vägtransportsystem. Det är viktigt att fortsätter att samverka med bl.a. i frågor som rör funktionshindrades tillgänglighet till den yttre miljön. Regeringen anser att arbete för en förbättrad handikappanpassning av kollektivtrafiken är positivt och tar till vara redan vunna erfarenheter, bl.a. vikten av att få hela reskedjan tillgänglig. Regeringen delar denna helhetssyn, både vad gäller utvecklingen av infrastrukturens och kollektivtrafikens tillgänglighet för funktionshindrade. Den utvärdering som avser att göra av de regionala rådens arbete är av stor vikt. Regeringen anser att bör vara berett att ompröva och förnya det gemensamma arbetet om det enligt utvärderingen visar sig vara motiverat. Regeringen gör även den bedömningen att bör överväga ytterligare åtgärder inom området, såsom attitydpåverkande och kunskapshöjande insatser, samordning av information till funktionshindrade samt överväga hur ekonomiska styrmedel kan användas för att påverka vägtransportsystemets tillgänglighet för funktionshindrade. 3.7 Yrkestrafik på väg 3.7.1 Utvecklingen fram till är enligt yrkestrafikförordningen (1988:1503) central tillsyns- myndighet på yrkestrafikområdet och får meddela föreskrifter för verk- ställigheten av förordningen. Likaså får meddela föreskrifter om användningen av taxametrar. Verket är också i vissa fall tillstånds- och överprövningsmyndighet. I detta ansvar ligger bl.a. uppgiften att som första instans svara för tillståndsprövning av sådan inrikes linjetrafik som berör flera län samt att avgöra om en trafikhuvudman utan tillstånd skall få driva linjetrafik över länsgräns. I ett flertal riksdagsbeslut har det påtalats att roll som central tillsynsmyndighet för den yrkesmässiga trafiken bör förtydligas. I regeringens proposition om ökad tillsyn av den yrkesmässiga trafiken (prop. 1993/94:168) framhålls att bör stödja länsstyrelserna genom föreskrifter och allmänna råd, genom utbildning och information rörande bl.a. rättstillämpning samt allmänt följa upp tillsynen över den yrkesmässiga trafiken. har en viktig uppgift som föreskrivande myndighet. har intensifierat sitt föreskriftsarbete. Även i övrigt har arbetet med yrkestrafikfrågorna vuxit i omfattning, bl.a. till följd av införandet av i svensk lagstiftning för färdskrivare samt kör- och vilotider. Tack vare den samlade kompetens som finns inom vad gäller yrkestrafik, fordonsteknik och handikappanpassning av kollektivtrafiken, har dessa frågor kunnat samordnas i föreskriftsarbetet. Efter uppdrag av regeringen har och gemensamt utarbetat ett handlingsprogram för övervakning av den yrkesmässiga trafiken. senaste årsrapport om tillståndet inom den yrkesmässiga trafiken (Publ. 1995:44) beskriver bl.a. gällande författningar, tillämpad rättspraxis samt förslag till författningsändringar. Rapporten är ett bra stöd för länsstyrelsernas tillsynsarbete och kan även utgöra beslutsunderlag för regeringen. 3.7.2 Precisering av ansvar och befogenheter -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: bör inom ramen för sitt sek- | | torsansvar verka för en trafiksäker, miljövänlig och effektiv | | yrkestrafik som bedrivs under lika konkurrensvillkor mellan | | företagen. Skälen för regeringens bedömning: har fått ett utökat ansvar som föreskrivande myndighet och är central tillsynsmyndighet inom yrkestrafiken. nuvarande ansvar inom yrkestrafikområdet bör preciseras. Regeringen anser att verket skall verka för en trafiksäker, miljövänlig och effektiv yrkestrafik som bedrivs under lika konkurrensvillkor mellan företagen. bör därför på lämpligt sätt samverka med andra myndigheter och organisationer inom yrkestrafikområdet. Med säker och miljövänlig yrkestrafik avser regeringen yrkestrafik för vilken de negativa effekterna på liv, hälsa, miljö och energiförbrukning minimeras genom tillämpning av tillgänglig kunskap och teknik inom ramen för gällande regelverk. Regeringen anser att bör fortsätta sitt arbete med att omarbeta föreskrifter och allmänna råd vad gäller trafiktillstånd och utbildning och i detta sammanhang också utveckla blanketter eller motsvarande för ansökan och tillsyn. Regeringen gör den bedömningen att prov av förares yrkeskompetens och företagares yrkeskunnande är av stor betydelse för att förbättra trafiksäkerhet, miljö och effektivitet inom yrkestrafiken. Det är därför angeläget att fortsätter sitt arbete med att säkerställa en hög kvalitets- och kravnivå för proven. Vidare anser regeringen att bör beakta vad länsstyrelserna framfört beträffande vikten av fortsatta insatser från sida på yrkestrafikområdet. bör därför överväga resursförstärkningar, genom omfördelning inom befintliga ramar, för att verket bättre skall kunna stödja länsstyrelserna och branschorganisationerna i deras arbete. bör även verka för en enhetlig tillämpning hos länsstyrelserna av statsmakternas beslut och bör därför se över det behov som finns av föreskrifter och allmänna råd för genomförandet av ändrade regler. Det är viktigt att och polisen samråder om utformningen av föreskrifter och allmänna råd och då beaktar hur bestämmelsen fungerar i praktiken. Regeringen vill i det sammanhanget hänvisa till det handlingsprogram för övervakning av yrkestrafiken som och , efter uppdrag av regeringen, gemensamt har utarbetat. En annan uppgift är att stödja lokala och regionala myndigheter genom att distribuera rättspraxis och samla tjänstemän och organisationsföreträdare till återkommande träffar för att diskutera aktuella frågor. När det gäller mer komplicerade eller detaljerade regler är vikten av återkoppling stor. När erfarenheter av tillämpning har vunnits hos myndigheter och enskilda är det viktigt att dessa signaler når fram till regering och riksdag. Här har som central tillsynsmyndighet en viktig funktion att fylla. En betydande del av insatserna inom EU kan ersätta nationellt arbete, som nya regler inom EU leder till följdarbete på nationell nivå. Det är därför av nationellt intresse att deltar i EU-arbetet på yrkestrafikområdet.