prop · GJ03164 · 1996-01-01 00:00:00 — Det undertecknades av staterna i NATO och den dåvarande vid toppmötet i och trädde i kraft . Detta avtal fastställer maximinivåer för viss krigsmateriel - stridsvagnar, pansarskyttefordon, artilleripjäser, attackhelikoptrar och stridsflygplan - och regler för etappvis förstöring av denna materiel ned till överenskomna nivåer. Avtalet innebar omfattande förstöring av krigsmateriel: cirka 40.000 enheter krigsmateriel måste förstöras. tillämpningsområde är indelat i fyra zoner. Varje zon har ett deltak . Den yttersta zonen, flankzonen , har en speciellt hård begränsning - detta är den så kallade flankregeln. Denna zon omfattar bland annat och samt, särskilt viktigt, norra och södra (gränsområdena mot , , och respektive Norra ). Fördelningen av krigsmateriel mellan den norra och den södra delen av flankzonen är inte avtalsreglerad - det är den totala volymen som är reglerad. Avtalets nedrustningsfas var i huvudsak avtalsenligt avslutad . Ett viktigt kvarstående problem är den så kallade flankfrågan. vill ändra och helst ta bort flankregeln, dels av allmänna politiska skäl, dels därför att man anser sig behöva mer militär materiel i än vad avtalet medger. De till avtalet anslutna staterna - främst vissa NATO-länder och - har dryftat problemet . NATO-staterna lade fram ett kompromissförslag. Detta innebar samtycke till vissa justeringar av den militärterritoriella indelningen i . De ryska intressena skulle därigenom kunna tillgodoses utan att själva avtalstexten behövde ändras med åtföljande osäker, förnyad ratifikationsomgång. accepterade principen men inte detaljerna. Vid nedrustningsfasens slut hade man inte lyckats nå en lösning. I en kommuniké tonade parterna dock ned problemet. Man var överens om att försöka utforma en lösning byggd på en justering av gränserna för vissa ryska militärområden, men därutöver gick meningarna isär. Målet angavs nu vara att man skulle bli klar i anslutning till avtalets översynskonferens som inleds . har stor betydelse för säkerheten i , inte minst i . är visserligen inte avtalspart, men följer avtalets tillämpning noga. Inom säkerhetsforum har förhandlingar inletts om ett så kallat ramverk för fortsatt rustningskontroll. Utgångspunkt för detta är ett mandat från toppmötet i . Staterna skall genom detta ramverk lägga fast principer för det vidare arbetet med rustningskontroll. Avsikten är att resultatet skall föreligga till toppmötet i . Bland annat mot bakgrund av osäkerheterna med har dock arbetet gått långsamt framåt. Kontrollen av hur överenskomna säkerhets- och förtroendeskapande åtgärder tillämpas har intensifierats. Det årliga tillämpningsmötet har kompletterats med löpande granskning av efterlevnaden i säkerhetsforum i . CPC ger regelbundet ut en översikt över tillämpningsläget. tillhör de mest aktiva staterna när det gäller att ta vara på möjligheten att kontrollera tillämpningen av Wiendokumentets förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder. genomförde bland annat sju så kallade utvärderingsbesök och två inspektioner i enlighet med Wiendokumentet 1994 för att kontrollera att de uppgifter som lämnat om sina militära förband stämmer. 2.7 En alleuropeisk säkerhetsmodell Initiativet att inom utarbeta en allomfattande modell för europeisk säkerhet för det tjugoförsta århundradet lanserade vid toppmötet i . preciserade dock inte närmare modellens innehåll och spelade därmed inte den centrala roll i arbetet som förslagsställare brukar göra. Under arbetet i permanenta rådet och höga rådet, liksom i flera seminarier, var det i stället i första hand Europeiska unionen som bidrog till att närmare definiera projektets karaktär (jämför regeringens skrivelse 1995/96:190). fattade beslut om de principer som bör vägleda modellarbetet. En förteckning över osäkerhetsmoment, risker och hot mot säkerheten i har utarbetats. Framträdande grunddrag i dessa dokument är säkerhetsbegreppets breda karaktär och odelbarhet, vidare ambitionen att utveckla säkerhetssamarbetet och skapa en europeisk säkerhetsgemenskap, och därvid även stärka . En övergripande fråga är dessutom hur säkerhetspolitiska organ - i första hand , , , PFF, EU och VEU - kan samarbeta med och ömsesidigt stödja varandra. Arbetet med säkerhetsmodellen berör således viktiga inslag i Europapolitik. Det återstår vidare att vinna förståelse för EU:s tidigare nämnda förslag med benämningen först . Om inte förmår hantera en konflikt skall organisationen enligt detta förslag kunna formellt överlämna den till , även om en eller flera direkt inblandade parter motsätter sig detta. Förslaget har principiell betydelse som uttryck för regionala roll i enlighet med principer. Varje konflikt kan visserligen tas upp i säkerhetsrådet av en enskild stat - däribland självfallet av någon av de fyra ständiga säkerhetsrådsmedlemmarna som ingår i - men poängen med enighet inom om tillvägagångssättet är att markera metodens legitimitet, och därmed öka pressen på parterna i en konflikt att visa samarbetsvilja om konflikten på detta sätt skulle hänskjutas till FN. bekräftade 1995 åter att varje stat har rätt att fritt välja sina säkerhetsarrangemang - såsom alliansfrihet eller medlemskap i allians - och betonade att europeiska och transatlantiska säkerhets-organisationer skall utvecklas demokratiskt, öppet och förutsägbart så att förtroende, säkerhet och stabilitet stärks. har i diskussionerna om en säkerhetsmodell framfört oro och motstånd mot att NATO utvidgar sin medlemskrets. För de central- och östeuropeiska länderna har tvärtom ett huvudtema i modelldiskussionen varit rätten att självständigt och utan inblandning söka medlemskap och vinna inträde i främst EU och NATO. För det fortsatta arbetet beslöt ministerrådet vidare att upprätta en särskild kommitté i som skall utarbeta mer praktiska förslag för en säkerhetsmodell. Detta arbete skall redovisas vid toppmötet i . Ett allt viktigare instrument i konfliktförebyggande verksamhet är representationerna i fält, det vill säga utlokaliserade grupper med uppgift att på ort och ställe söka bidra till medling i en viss konflikt eller att försöka förhindra att meningsmotsättningar utvecklas till öppna konflikter. Med början 1992 har upprättat sådana fältrepresentationer från i norr till i söder, från Bosnien och i väster till i öster. engagerade sig i de baltiska ländernas självständighetssträvanden, medan ännu ingick i . Efter självständigheten tog sig detta engagemang uttryck i ett toppmötesbeslut i om tidtabell för tillbakadragande av de ryska trupperna från . upprättade 1993 en representation i vartdera och , bland annat för att bistå regeringarna och ge råd i frågor som rör de många rysktalande i dessa länder. Representationerna samarbetar nära med minoritetskommissarie. Varje representation har sitt överenskomna mandat, anpassat till den särskilda situationen i verksamhetsområdet. Fältrepresentationerna rapporterar regelbundet till permanenta rådet. I regel består dessa grupper av en handfull diplomater, ibland förstärkta med militärer, jurister eller ekonomer, men några är större. I särklass störst - och alltjämt under uppbyggnad - är OSSE-representationen i Bosnien och . Erfarenheterna från OSSE-representationerna har visat att en kontinuerlig och aktiv närvaro i fält är nödvändig för att fördjupa förståelsen av olika motsättningar eller konflikter och försöka åstadkomma varaktiga politiska lösningar. representationer utgör flexibla instrument för att hindra konflikter från att bryta ut eller för att bidra till att lösa redan existerande konflikter. har det blivit allt tydligare att engagemang måste ses i ett långsiktigt perspektiv. fältrepresentationer beskrivs i det följande. OSSE-representationen i upprättades . Den har kontor där de flesta av de ryskspråkiga i landet bor, i , och Kohtla-Järve. Representationens övergripande målsättning är att uppmuntra integration och skapa bättre förståelse mellan de olika folkgrupperna i , främst mellan esterna och den ryskspråkiga befolkningsgruppen. Representationen upprätthåller kontakt med myndigheter både nationellt och lokalt, särskilt med de myndigheter som är ansvariga för frågor som rör medborgarskap, migration, språk och sociala spörsmål. Dessa kontakter inkluderar även andra organ, som politiska partier, fackföreningar och massmedier. Representationen rapporterar regelbundet till permanenta rådet om utvecklingen. Arbetet har bland annat inriktats på ansökningsprocessen för de rysktalande som önskar få uppehållstillstånd och estniskt medborgarskap och på de ryskspråkigas tillgång till undervisning i estniska. I finns även en OSSE-representant som arbetar med frågor som rör de kvarvarande ryska militärpensionärerna. Representanten har vidare deltagit som observatör i den kommission som behandlat militär-pensionärernas status, uppehållstillstånd och eventuella naturalisering. representation i upprättades . Den ligger i . Även Lettlandsrepresentationen arbetar med frågor som rör uppe-hållstillstånd och medborgarskap för de ryskspråkiga. Representationen står till regeringens och myndigheternas förfogande för råd i dessa frågor. Den ger vidare information och råd till olika institutioner och organi-sationer, men även till individer som kontaktar representationen i dessa frågor. På och begäran har representationens mandat utvidgats och täcker även hjälp med att genomföra de avtal och överenskommelser dessa två länder nått om sociala frågor som rör pensionerade ryska officerare i , samt tillämpningen av en inspektionsregim för avveckling av den ryska, strategiska radarstationen i Skrunda. Representationen har ägnat mycket tid åt att följa och kommentera tillämpningen av antagna lagar som rör uppehållstillstånd och medborgarskap. Den har vidare befattat sig med frågor som rör de så kallade illegala militärpensionärerna , det vill säga ryska officerare som uppehåller sig i i strid med det bilaterala avtalet mellan och , samt med upprättandet av ett lettiskt kontor för mänskliga rättigheter. 3.3 OSSE-representationen och ombudsmännen i Bosnien och har upprättat en representationen i och tillsatt tre ombudsmän, som nära samverkat med denna. De tre ombudsmännen, som utsågs av att representera vardera en av de olika befolkningsgrupperna i den muslimsk-kroatiska federationen, har valt att i möjligaste mån uppträda gemensamt och på så vis bidra till att överbrygga klyftan mellan dessa grupper. De har främst verkat konfliktdämpande genom att ta emot och hantera klagomål, som ofta rört egendomstvister till följd av etnisk rensning och annan ofrivillig folkomflyttning. Ombudsmännen har arbetat med ytterst knappa resurser. De har inte lyckats utverka det stöd de skulle ha behövt för att komma till rätta med merparten av de klagomål de tagit emot. De har överhuvudtaget inte haft möjlighet att verka i , den serbiskdominerade delen av Bosnien och . fick genom centrala uppgifter i arbetet med att bygga en hållbar fred i det tidigare . Det uppdrag som fått är att bistå parterna i Bosnien och med att förbereda och genomföra fria demokratiska val och att bistå i frågor som rör mänskliga rättigheter och demokratibyggande, samt att på det militära området hantera förhandlingar och överenskommelser om rustningskontroll och förtroendeskapande åtgärder. Genom ministerrådets beslut om övergick OSSE-representationen i i representationen för Bosnien och . För att kunna fullgöra det uppdrag som de fredsslutande parterna gett genom beslöt ministerrådet att upprätta en avsevärt mycket större representation med huvudkontor i , fem regionkontor och 30 lokala grupper. Representationens mandat löper , med möjlighet till förlängning. betonar också i beslutet att roll i fredsprocessen innebär en stor utmaning. Organisationen kommer att bedömas efter vad den åstadkommer och inte efter vad den säger sig vilja göra. Man betonar vidare vikten av att nära samarbetar med den höge representanten, som har ett övergripande ansvar för genomförandet av civila delar, och med företrädare för internationella och enskilda organisationer. roll i de planerade valen i Bosnien och är både långsiktig och komplicerad. Vid utgången av hade förberedelserna för insatsen kommit igång, men inte mycket mer. Regeringen har för avsikt att lämna en utförlig redogörelse för hur uppdraget att underlätta och övervaka valen genomförts. var värd för ett internationellt expertmöte för att förbereda de allmänna valen i Bosnien och . Under förberedelserna för mötet identifierades en rad frågor som OSSE-representationen måste hantera, till exempel alla deltagande partiers tillgång till och utrymme i medierna, frågor om yttrandefrihet, om flyktingars möjlighet att rösta och kandidera till politiska ämbeten, om deras tillgång till allsidig information om valen, samt frågor om valkretsar och valsystem. Målsättningarna för expertmötet i uppfylldes. Mötet bidrog till att konkretisera förberedelserna för representationen som det gav tillfällen till kontakter mellan specialister på Balkanfrågor och valexperter. gav även i uppdrag till ordförande att tillsätta en ombudsman för mänskliga rättigheter i Bosnien och . Denna funktion utgör i praktiken en integrerad del av OSSE-representationen. På det militära området har genom fredsavtalet fått ansvar för förhandlingar om regional rustningskontroll och regionala förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder. Förhandlingarna om förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder ledde till en uppgörelse som börjat tillämpas. Däremot har förhandlingarna om rustningsbegränsning gått trögt och () ännu inte lett till någon överenskommelse. Regeringen har beslutat ställa personal till OSSE-representationens förfogande. Av de cirka 240 personer som beräknas ingå i representationen har åtagit sig att bidra med åtta, på representationschefens begäran företrädesvis valexperter. Om särskilda behov skulle uppstå har regeringen beredskap att gå utöver detta antal. har också bidragit till den särskilda som inrättat för valen i Bosnien och . 3.4 Representationen i (den tidigare jugoslaviska republiken ) har valts in som fullvärdig medlem i . har en representation i vars främsta syfte varit att förhindra en spridning av den jugoslaviska konflikten även till detta land. Representationen har också aktivt kunnat bidra till åtgärder som verkat dämpande på potentiella konflikter mellan de olika befolkningsgrupperna i landet. Den socialistiska federativa republiken (SFRJ) avstängdes från att delta i möten. Regeringen i , som företräder Serbien- , kräver medlemskap i på (SFRJ:s) plats medan flertalet OSSE-stater driver linjen att den får begära inträde som ny medlem på samma sätt som de andra stater som tidigare utgjorde (SFRJ). Frågan är en oskiljaktig del av den pågående fredsprocessen och väntas få sin lösning inom ramen för denna. erkände som , som en av flera efterföljarstater till det tidigare . Regeringen har i olika sammanhang pekat på vikten av att deltar i med de förpliktelser och åtaganden som detta innebär, till exempel i fråga om mänskliga rättigheter och rustningskontroll. Ett villkor för inträde i blir sannolikt att en OSSE-representation kan verka i landet. Därmed skulle åter ha förutsättningar att inte minst övervaka utvecklingen i Kosovo, Sandjak och . Under 1992-93 hade en representation i det som är . Den hade sitt högkvarter i och filialkontor i , och , tre områden med betydande icke-serbisk befolkning; i provinsen är albanerna och i Sandjak muslimerna i majoritet, i bor bland annat en betydande ungersk minoritet. tvingade regeringen i bort denna OSSE-övervakning genom att inte förlänga överenskommelsen med . svarade med att dels utvidga samarbetet mellan ambassader i , i synnerhet vad avser bevakningen av Kosovo, Sandjak och , dels inrätta en särskild samrådsgrupp under permanenta rådet i för dessa frågor. och EU skapade 1992 övervakningsgrupper i sju länder i syfte att bistå dessa länder med kontroll av efterlevnaden av FN-sanktionerna mot (). Grupperna har verkat i sex grannländer till - nämligen , , , , och - samt i . Övervakningsgrupperna bemannas företrädesvis av tullpersonal. Deras verksamhet fortsatte . Ungefär 200 tulltjänstemän och andra experter var verksamma i övervakningsgrupperna och vid huvudkontoret i men personalstyrkan skärs nu ned. har kontinuerligt haft ett tiotal tulltjänstemän utsända till dessa övervakningsgrupper, främst i , och . 3.7 En förestående OSSE-representation i Efter en utdragen förhandling med värdlandet om mandatet beslutade att upprätta en representation i . OSSE-representationen skall erbjuda såväl kroatiska myndigheter som intresserade individer, grupper och organisationer stöd och sakkunskap i syfte att skapa försoning och respekt för mänskliga rättigheter, inbegripet rättigheter för dem som tillhör nationella minoriteter, och bidra till att konsolidera och utveckla demokratiska institutioner och ett rättssamhälle. har arbetat för en politisk lösning av konflikten i . Efter flera kraftfullt kritiska OSSE-uttalanden och resor till regionen av olika delegationer, nåddes en princip-överenskommelse om att etablera permanent OSSE-närvaro i konfliktområdet. kom den så kallade stödgruppen på plats i . Beslutet om stödgruppen föregicks av långvariga och svåra förhandlingar inom . utsattes för hård kritik av övriga OSSE-stater för urskillningslös våldsanvändning. rätt att ingripa för att säkerställa sin territoriella integritet ifrågasattes dock inte. Ett flertal stater - däribland , flera andra EU-stater och - påtalade att inte följt Wiendokumentets regel att föranmäla större truppförflyttning och inte heller den antagna nya militärpolitiska uppförandekodens regler för urskillning och måttfullhet vid militära insatser. invände att uppförandekoden rättfärdigade, eller rentav krävde att de författningsstridiga tjetjenska utbrytarstyrkorna måste avväpnas. Vid ett flertal tillfällen och genom olika kanaler har omvärlden hårt kritiserat de ryska truppernas urskillningslösa användning av tunga vapen mot civila och tjetjenernas tagande av gisslan. Stödgruppen består av sex diplomater och officerare. har sedan gruppen etablerades haft en officer på plats. Gruppens övergripande uppgift är att försöka bidra till en politisk lösning av konflikten. Den skall också följa och rapportera om mänskliga rättigheter och överträdelser mot dessa. Förhandlingar mellan parterna inleddes och fördes längs tre spår: ett militärt, ett politiskt och ett ekonomiskt. fungerade som medlare. nåddes en överens-kommelse om militära frågor innefattande eldupphör, avväpning av tjetjenska förband, etappvist tillbakadragande av ryska trupper och fångutväxling. Genomförandet av överenskommelsen inleddes , men gick långsamt och avbröts gång på gång. Ömsesidiga anklagelser och ökad våldsanvändning ledde till att parterna upphörde att följa avtalet . Man hade dessutom inte lyckats komma överens om framtida status eller om de ekonomiska frågeställningarna som bland annat rörde återuppbyggnadsarbetet. har inga regelrätta förhandlingar kommit till stånd. På grund av fortsatta strider och bristande politisk vilja hos berörda parter har gruppens arbete varit mycket svårt att utföra. Förhandlingar har avbrutits, liksom genomförandet av ingångna överenskommelser. Stödgruppens rörelsefrihet har varit begränsad. Tjetjenska rebeller har genomfört kidnappningar och tagit gisslan. Den har intagit en allt hårdare linje gentemot . Den ökande våldsanvändningen utgör en dålig grund för att på nytt få igång förhandlingar. Det är tydligt att det inte finns någon godtagbar militär lösning på denna politiska konflikt. Därför är det viktigt att finns kvar. Den kan tjäna som ett stöd för en politisk lösning den dag parterna visar sig vara redo, underlätta de kontakter mellan parterna som måste tas, erbjuda en neutral plattform för förhandlingar, underlätta humanitära organisationers arbete samt rapportera sakligt och neutralt till det internationella samfundet. Ytterst utgör gruppens fortsatta närvaro ett bevis på den vikt medlemsstater fäster vid en politisk lösning av konflikten. för en aktiv politik i Tjetjenienfrågan till förmån för en lösning med politiska och inte militära medel. presenterade president på rysk television en tidigare aviserad fredsplan. Den förklarade sig bland annat villig till förhandlingar med en medlare. Den tjetjenska sidan svarade att den föredrog direktförhandlingar med president . representation i upprättades . Den skall försöka få till stånd en varaktig politisk lösning av konflikten kring utbrytarregionen i . Representationen söker få parterna att skapa en politisk ram för dialog och förhandlingar. Den söker vidare bistå parterna i konflikten med expertis i konstitutionella frågor, till exempel om regionalt självstyre, och i frågor om återvändande av flyktingar. Den skall uppmuntra intresserade stater att bidra till förhandlingar om Transnistriens status och tillbakadragande av de ryska trupper som är stationerade där. Dessutom skall representationen ge råd i frågor som rör mänskliga rättigheter, demokratisering och återvändande flyktingar. Även om förhandlingarna om Transnistriens framtida status gått mycket långsamt framåt, och stått still, förefaller parterna , , och fast beslutna att fortsätta förhandlingarna, med som aktiv medlare, i syfte att nå en politisk lösning. Representationen i tillkom . Den har upprättat kontor i och på . Dess främsta uppgift är att följa förhandlingarna om Krims status och dess krav på lokalt ekonomiskt självbestämmande. Representationen skall även följa utvecklingen för de mänskliga rättigheterna samt bevaka massmediernas frihet. Representationens rapportering har bland annat fokuserat på konstitutionella frågor, krimtatarernas situation och ekonomiska utveckling. Inbördeskriget i , som upphörde , krävde närmare 50.000 dödsoffer. Ingen varaktig politisk lösning har kunnat uppnås. Tvärtom har häftiga strider blossat upp mellan regeringsstyrkor och oppositionen . En skör vapenvila råder, men den bryts regelbundet av både regerings- och oppositionsstyrkor. Sedan tidigt 1994 har en representation i huvudstad . Representationens huvuduppgifter är att befordra dialog och förtroende mellan olika grupper, att uppmuntra respekt för mänskliga rättigheter samt upprättandet av demokratiska institutioner. har representationen medverkat i utformningen av ett nationellt organ för mänskliga rättigheter med ombudsmannafunktioner. När planerade att lämna vissa områden i fick OSSE-representationen i uppgift att följa människorättsläget för återvändande flyktingar och tvångsförflyttade personer i syfte att underlätta deras återkomst till det tadzjikiska samhället. Representationen övertog då tre filialkontor från flyktingkommissariatet i landets södra delar. FN har medverkat till förhandlingar om att uppnå en politisk lösning på konflikten. OSSE-representationen följer dessa fredssamtal. Flera förslag har presenterats för parterna, men få framsteg har gjorts, trots aktivt internationellt engagemang även från FN, och . Parterna i konflikten har dock förklarat sig beredda att fortsätta en direkt dialog och även förhandlingar inom en något bredare ram. På georgiskt territorium pågår två större konflikter. Både Abchasien och har strävat efter självständighet från . Dessa strävanden har lett till väpnade konflikter mellan och utbrytarområdena. Striderna har förorsakat stora flyktingströmmar och mycket mänskligt lidande. Även om stridshandlingarna upphört är konflikterna fortfarande olösta. Det internationella samfundet försöker aktivt utarbeta hållbara politiska lösningar, där både Abchasien och ges viss autonomi men där territoriella integritet bevaras. har en representation i . Den består av 17 diplomater och militärer. Georgien-representationen är näst största efter representationen i Bosnien och . Det är den enda som står i nära kontakt med och även övervakar en fredsbevarande styrka. Representationen söker främja förhandlingar mellan parterna i konflikten om , men mandatet täcker även övriga delar av .