prop · GJ03184 · 1996-01-01 00:00:00 — En stor del av remissinstanserna är av den åsikten att antagningskraven har en central roll att fylla inom utbildningssektorn genom att dels ge tydliga signaler till presumtiva studenter, dels vara till vägledning för dem i gymnasiet eller då de skall värdera sin behörighetsstatus enligt andra behörighetsgrupper. anför följande om denna fråga: Ett system av behörighets- och urvalsregler måste av de sökande uppfattas både som möjligt att överblicka och att anpassa sina gymnasiestudier till och som rättvist. Ur högskolans synpunkt bör det garantera vissa förkunskaper och studiefärdigheter samt uppmuntra de studerande att utnyttja gymnasieskolan på ett sätt som främjar de framtida studier man vill välja. ... olika vägar genom gymnasieskolan är olika bra för olika framtida utbildningar och för olika framtida yrkesverksamheter. Bland vårdhögskolorna instämmer majoriteten i hög utsträckning med utredningen. Ett flertal remissinstanser anser att det är viktigt att antagningssystemet tydligt måste premiera vad man läst i gymnasiet och vilket resultat som uppnåtts. Flera företrädare för gymnasieskolan poängterar detta. T.ex. skriver att högskolans antagningsregler måste utformas så att stor hänsyn tas till de förändringar som skett inom gymnasieskolan. Ett annat vanligt påpekande är att det vore olyckligt om det skulle bli en kraftig förändring av behörighets- och urvalssystemet så snart högskolereform. framhåller att innan en sådan normbildning har ägt rum och har satt sig , finns inga reella möjligheter att dra vittgående slutsatser och göra omfattande förändringar i den struktur som är under implementation. anför att man låter de nya systemen finna sina former innan man gör alltför långtgående förändringar. markerar genomgående i sitt remissyttrande att högskolans utformning och system för behörighet och urval inte i tillräcklig utsträckning motsvarar utformningen av och syftet med den nya gymnasieskolan. instämmer till stora delar med den syn som företräds i promemorian. framhåller att det är bra att arbetsgruppen belyser frågor om behörighet och urval till högskolan ur gymnasieskolans synvinkel. anser att det är önskvärt med ett ökat samspel mellan gymnasieskolan och den högre utbildningen. säger: Det är angeläget att centrala initiativ tas i syfte att åstadkomma en samverkan högskolorna emellan vad gäller utformning av behörighets- och urvalssystemet. menar att de båda betänkandena inte har tagit tillräcklig hänsyn till de senaste årens utveckling, men välkomnar strävan efter att skapa större enhetlighet i behörighets- och urvalsfrågorna. RRV anser att gymnasieskolan och högskolevärlden har genomgått genomgripande förändringar tämligen oberoende av varandra: och arbetsgruppen bakom promemorian företer stora skillnader i synsätt, vilket torde ha sin utgångspunkt i att de var för sig tämligen strikt utgår från respektive perspektiv. RRV anser att ett gemensamt hehetsperspektiv skulle kunna öka möjligheterna att utveckla ett väl fungerande system där övergången från gymnasie- till högskolestudier underlättas. RRV påtalar också att helhetsperspektivet riskeras när olika delfrågor behandlas i separata betänkanden och skrivelser. Flera remissinstanser ställer sig bakom den syn på allmän behörighet som företräds av utredningen, bl.a. /, i , och . Frågan om allmän behörighet har redan behandlats i utredningens tidigare delbetänkande Allmän behörighet (SOU 1995:41), och i en del yttranden hänvisas till dessa remissvar. och kommun anför att betyget Godkänd på specialarbete som krav för grundläggande behörighet även bör gälla komvux, och finner att frågan behöver utredas ytterligare. , och Kungl. anser att det är fel att utesluta idrott/hälsa och estetisk verksamhet ur den grundläggande behörigheten. , och vill att det skall framgå tydligt av högskoleförordningen att den grundläggande behörigheten kan uppnås genom folkhögskolestudier. Ett femtontal remissinstanser, , i , SAF, i , i svenska som andraspråk m.fl., instämmer i att svenska som andraspråk skall kunna ingå i den grundläggande behörigheten som ett alternativ till svenska. Hälsohögskolan i motsätter sig dock förslaget. Enligt bör kraven på förkunskaper i svenska för utomnordiska sökande preciseras i högskoleförordningen. Nästan alla remissinstanser ansluter sig till utredningens förslag om ett system med standardbehörigheter, men några är av en annan åsikt. Till exempel framför Universitets Studentkår () att de inte är övertygade om att standardbehörigheterna fungerar eller behövs. , , m.fl. anser att standardbehörigheterna skall avgöras och bestämmas av genom en frivillig överenskommelse mellan högskolorna. skriver följande i sitt remissvar: Det nybildade tillsammans med den nya serviceorganisationen ökar i hög grad möjligheterna till gemensamt utvecklingsarbete och till erfarenhetsutbyte mellan läroanstalterna. Vi tror att det med dessa förutsättningar finns goda möjligheter att i växande grad integrera antagningsfrågorna i utbildningsprocessen och öka kvaliteten i detta viktiga initialskede av utbildningen . Majoriteten av universiteten och högskolorna, däribland , , och är emot central reglering av den särskilda behörigheten medan , , m.fl. föredrar centralt fastställda behörighetskrav. tillstyrker att standardbehörigheterna skall ha generell giltighet, men bedömer inte att det är lämpligt att verket föreslår eller fastställer standardbehörigheter, vilket motiveras med att: Verkets tillsyn men även uppföljningar och utvärderingar kan få en minskad trovärdighet om verket skall kontrollera tillämpningen och effekterna av bestämmelser som det själv utfärdat . Ett tjugotal remissinstanser, såsom , , /, , , Hälsohögskolan i och i , stödjer arbetsgruppens förslag att i samråd med bör få i uppdrag att undersöka vilka andra kurser som kan utgöra standardbehörigheter. avvisar förslaget, men är positiv till att ge studerande från traditionellt icke studieförberedande gymnasieprogram större möjligheter att bedriva högskolestudier. Flera remissinstanser håller med arbetsgruppen om att kurser från andra program än de traditionellt teoretiska skall kunna ingå i standard- behörigheterna, t.ex. , och . anför att det är av intresse ur både individ- och sam- hällsperspektiv att bredda grunden för rekrytering till universitet och högskola. Enligt innebär sannolikt elevernas ökade benägenhet att välja efter intresse att elever med förutsättningar att bli framgångsrika i sina högskolestudier finns i hela gymnasieskolan, dvs. även på de yrkesinriktade programmen. RRV, , i m.fl. framhåller att standardbehörigheternas innehåll bör diskuteras vidare. , och m.fl. hävdar att Naturvetenskaps- och Samhällsvetenskaps-programmet ger de bästa förutsättningarna för högskolestudier på grund av de krav som ställs på studietekniska färdigheter, språkkunskaper, god allmän orientering och i många fall goda förkunskaper i matematik. För att alla antagna skall ha förutsättningar att klara utbildningen understryker att det är bättre att behörighetskraven sätts för högt än för lågt. pekar på att effekten av standardbehörigheterna i relation till tillgången på studenter från olika program medför att kompletteringsstudier kan bli nödvändiga för stora grupper studerande. En vanlig kommentar från remissinstanserna är att de föreslagna standardbehörigheterna inte innehåller tillräckliga krav på förkunskaper i språk. Universiteten i , och , , , Hälsohögskolan i m.fl. uttrycker åsikten att Engelska B skall kunna ingå bland standardbehörigheterna. belyser att Engelska A motsvarar engelska, vilket är färre timmar än eleverna har haft hitintills. Då många högskoleutbildningar har hälften eller mer av kurslitteraturen på engelska förordar för Lärare i Moderna Språk att även Engelska C skall ingå i standardbehörigheterna. I arbetsgruppens betänkande diskuteras skillnaden mellan kurserna i karaktärsämnena på Elprogrammet och fysikkursen på Naturvetenskapsprogrammet, och hur eleverna på Elprogrammet skulle kunna tillgodoräkna sig en del av fysikkursen. betonar att det är en fundamental skillnad mellan den teoretiska överbyggnaden på Naturvetenskapsprogrammet och Elprogrammets inriktning på praktisk tillämpning, varför tar avstånd från en sådan motsvarandebedömning. Likaså /finner att det just är skillnaden mellan dessa kurser som är betydelsefull och avgörande för lyckade studier. , läns landsting, i och , och kommuner m.fl. tillstyrker förslaget att standardbehörigheterna skall fastställas i högskoleförordningen, medan bl.a. och Hälsohögskolan i avvisar förslaget. , i , och /delar den syn som företräds av utredningen, nämligen att vid krav på särskild behörighet avses minst betyget Godkänd och om särskilda skäl föreligger kan betyget Väl godkänd krävas. Några remissinstanser, däribland , och , motsätter sig betygskrav utöver betyget Godkänd. Statens skolor för vuxna i är också negativ till att ha högre behörighetskrav än betyget Godkänd, eftersom det medför stora informationsproblem och troligtvis skulle leda till att antalet behörighetskompletteringar ökar. och är däremot angelägna att det skall finnas möjlighet att kräva Väl godkänd för särskild behörighet. 4.3 Prövning av standardbehörigheter Av de remissinstanser som har valt att kommentera rätten till förhandsprövning av standardbehörigheter tillstyrker flertalet förslaget, t.ex. , och . och menar, till skillnad från utredningen, att prövningen inte skall äga generell giltighet utan endast gälla det lärosäte där den har gjorts. , och vill att prövningen skall ske centralt, och Verket för högskoleservice, och föreslår att VHS får i uppdrag att göra förhandsbedömningarna. Av rättssäkerhetsskäl föredrar att prövningen görs av ett för högskolorna gemensamt samverkansorgan. När det gäller fritt tillträde till högskolan instämmer de flesta yttrandena i att det skall vara målet på lång sikt, bl.a. , i , LO och SFS. Några, såsom och , nämner att fritt tillträde kräver mer resurser. är beredd att stödja målet under förutsättning att kvaliteten på utbildningen kan bibehållas. Även /ifrågasätter att kvaliteten kan upprätthållas om alla behöriga skall beredas plats. efterlyser överenskommelser mellan högskolorna för att uppnå målet, och i ser gärna att samverkan sker genom högskolornas rektorskonferenser/kollegium. Statskontoret framför att ramar för de lokala urvals- och antagningsreglerna bör regleras centralt, och RRV finner att en samordning av antagningsreglerna borde kunna minska kostnaderna, men att det är oklart hur samordningen skulle gå till. Bland andra , och i Lund- delar utredningens uppfattning att det inte skall finnas skillnader i urvalsregler mellan program och fristående kurser för en nybörjare som söker till högskolan, medan avstyrker förslaget. Enligt kan en sådan samordning inte appliceras på KI:s utbildningsutbud, eftersom kurserna kräver andra förkunskaper och urvalsregler än programmen. Majoriteten av remisserna är positiva till att det skall finnas flera urvalsgrunder, och , , SAF m.fl. betonar vikten av att alternativa urvalsmetoder utvecklas. Både och vill att det skall bestämmas i högskoleförordningen att minst två urvalsgrunder skall användas vid urval av sökande. i påtalar att ingen urvalsmetod bör användas som enda urvalsgrund. En annan synpunkt, som förs fram av , är att hög- skoleförordningen skall innehålla en paragraf som gör urval genom en kombination av gymnasiebetyg och högskolemeriter möjligt. förutsätter att högskolorna också fortsättningsvis kan anta studenter på akademiska meriter. CSN framhåller att sambandet mellan urvalsmetoder och studenternas möjligheter att lyckas med sina studier bör beaktas, på grund av att den som tidigare studerat vid högskola eller motsvarande måste visa tillräckliga studieresultat för att beviljas studiemedel. , och förordar att kvotsystemet med sökande från folkhögskola som egen kvotgrupp bibehålls. Om det inte är möjligt anför att i andra hand skall en jämförelse ske mellan studieomdöme och betyg på ett sätt som är enhetligt över landet . 5.3 Betyg som urvalsinstrument Några remissinstanser, däribland , och , instämmer i den syn på betygens användbarhet i urvalssammanhang som företräder. understryker dock att det inte finns något underlag för att påstå att det nya målrelaterade betygssystemet har sämre prognosvärde för högskolestudier än det gamla betygssystemet. Några andra remisser, t.ex. , TCO och , håller med arbetsgruppen om att betyg även fortsättningsvis skall vara ett av de viktigaste urvalsinstrumenten. gör bedömningen att betyg bör kunna användas som enda urvalsgrund till ett visst sökalternativ. Ett trettiotal remissinstanser, universiteten i , , och , KTH m.fl., /, m.fl., ansluter sig till den modell (3) för betygsurval som förespråkas av , några med förbehåll att den är minst dålig att bygga vidare på. Ett femtontal instanser föredrar i stället den modell som arbetsgruppen förordar, t.ex. , i , TCO, SFS och i . I några yttranden, bl.a. från , och , betraktas modell 1 (bygger på medelvärde över betygen i alla kurser) i som mest lämplig för att beräkna betygsjämförelsetal. kritiserar begreppet meritkurser som används i modell 3 för att det är oklart definierat och kan leda till för mycket godtycke. befarar att modell 3 medför att ett ganska stort antal kurser inte kommer att räknas in i betygsurvalet, vilket ger eleverna signaler att dessa kurser inte är viktiga. Därför föreslår en modell där varje betyg viktas och multipliceras med summan av alla kurspoäng inom det betyget, och därefter adderas den uppnådda poängen för varje betyg. , , LO m.fl. är positiva till att vikta kurserna i omfattning. /, och kommun är däremot mycket tveksamma till att vikta kurserna. SAF anför att antalet timmar inte avspeglar kursens svårighetsgrad, och att det bör vara upp till högskolan att bestämma hur betygen skall viktas. /, läns landsting och kommun anser att jämförelsetal bör räknas på fullt program, vilket kommun motiverar med att kommunen inte vill missgynna elever som väljer att inte gå den lättare vägen . För att det inte skall bli en fördel att läsa reducerat program bör därför de kurser som saknas i det reducerade programmet räknas som underkända. , och Lunds kommuner, läns landsting och Väggaskolan poängterar att de lokala kurserna måste få tas med i beräkningsunderlaget. Ett tiotal remissinstanser, bl.a. , , i och i , ställer sig bakom arbetsgruppens förslag att beräkningsmetoden för betygsjämförelsetal bör fastställas i högskoleförordningen och vara lika för alla utbildningar, och några instanser avstyrker förslaget, däribland , och . vill att metoden för beräkning av betygsjämförelsetal skall utvecklas av högskolorna i samråd med . KTH m.fl. framför att beräkningsmetoden av betygsjämförelsetal bör vara lika för samma kategorier av utbildningar och anges i antagningsordningen. Vidare bör de inbördes förhållandena mellan betygsstegen analyseras ytterligare innan betygsfaktorerna fastställs. kommun kritiserar utredningen för att ta för lätt på översättningsregler för sökande med äldre svenska gymnasiebetyg och för att inte alls ta upp hur utländska gymnasiebetyg skall hanteras. 5.4 Urval på särskild grund Flera remissinstanser välkomnar möjligheten att göra urval på särskild grund, t.ex. , , och . hyser dock viss oro över rättssäkerheten, och gör förbehållet att bedömningen av sökande måste ske utifrån den sökandes möjligheter att tillgodogöra sig utbildningen. Då urvalet baseras på subjektiva bedömningar hävdar högskolan i /att förslaget snarare minskar än ökar rättssäkerheten. RRV påtalar att det utifrån ett rättssäkerhetsperspektiv skall framgå i högskolornas antagningsordningar vad som gäller för särskild grund. bedömer att högskolorna själva måste få bestämma omfattningen av detta urval med hänsyn till respektive antagningsalternativ. i , och efterlyser en ytterligare precisering av förslaget. påpekar att förslaget innebär att det blir svårt att göra en särskild bedömning av funktionshindrade studenters meriter. Möjligheterna att tillgodoräkna arbetslivserfarenhet bör utredas vidare, enligt . KTH m.fl. är positiva till att arbetslivserfarenhet kan utgöra en av kriterierna för urval på särskild grund, och LO:s åsikt är att användning av omfattande erfarenheter av verksamhet inom arbetslivet som urvalsgrund är ett steg i rätt riktning. Bl.a. och avstyrker författningsreglering av beräkningsmetod för betygsjämförelsetal. , , i , och delar utredningens uppfattning att lottning endast skall användas i undantagsfall. vill ge utrymme för lottning om det i övrigt föreligger synnerliga skäl, och och anför att lottning bör kunna användas av resursskäl - när det inte är rimligt att göra urval enligt de föreslagna föreskrifterna. föreslår att systemet med poäng för arbetslivserfarenhet skall avskaffas i och med att det tenderar att fungera som ett kösystem. och vill att arbetslivserfarenhet även fortsättningsvis skall kunna tillgodoräknas i kombination med högskoleprovet. anser att prov inte är ett nyanserat sätt att mäta studieförmågan eller lämpligheten inför ett yrke, men att prov i vissa fall kan fungera som komplement. Slutligen framhåller att utbildning skall vara tillgänglig för alla, varför varken högskoleprov eller andra prov skall vara avgiftsbelagda. Ett stort antal remissinstanser anser att informationen och överskådligheten för den enskilde starkt har försämrats i och med reform. Samtliga anser att informationen måste göras tydligare för den presumtive studenten och de övriga kategorier som behöver ha översikt över högskoleväsendets tillträdesvillkor. uttrycker detta som följer: De korta vägarna mellan beslut och verkställighet och det rika utbudet av kurser och program har ett stort värde men den starkt decentraliserade strukturen inom hela utbildningssystemet har medfört uppenbara friktioner i gränssnittet mellan gymnasieskolan och högskolan. Utredningens förslag om en studenthandbok tillstyrks av en majoritet av remissinstanserna. Bl.a. (), , och stöder förslaget om en utkommande studenthandbok, då de anser att den vore ett komplement till den information som produceras vid universitet och högskolor. Dock hävdar SLU och att en studenthandbok inte kan ersätta den lokala informationen. , m.fl. avstyrker förslaget då de anser att en sådan trycksak dels skulle innehålla för mycket inaktuell information, dels sakna färsk information. Ett flertal remissinstanser anser att förslaget med att presentera sådan information på Internet vore positivt, då de anser att den ständigt kan hållas aktuell. En remissinstans varnar för en övertro på Internet, då de anser att det kommer att vara en viss andel presumtiva studenter som inte har tillgång till Internet. Remissinstanserna understryker den stora betydelsen av att systemet för bestämning av behörighet samt regelverket för urval måste vara tydligt och överskådligt för den enskilde. Därmed ska den som ämnar studera på högskolenivå skall kunna planera sin framtid och sitt eventuella kompletteringsbehov, samt även kunna få klara besked om sin egen behörighetsstatus. En klar majoritet av remissinstanserna delar inställningen att det är viktigt att ha en generös inställning till bedömningen av personer med utländska betyg. Ett flertal av de mindre högskolorna markerar att det vore fördelaktigt med en central servicefunktion för motsvarandebedömning, då de själva har för få fall för att skaffa sig en tillräcklig erfarenhetsbas för en säker hantering av motsvarandebedömningar. En större del av remissinstanserna tillstyrker idén om en antagningsordning vid varje högskola. Majoriteten av remissinstanserna anser att den enskilde inte skall kunna överklaga urvalsbeslut, då de anser att det på ett olyckligt sätt skulle förlänga och göra antagningsprocessen mer resurskrävande. Möjligheten att ändra felaktiga beslut om urval regleras lokalt av den enskilda högskolan. Om man väljer att formalisera detta i högskolans regelverk är risken stor att antagningsprocessen blir så utdragen att syftet med förslaget motverkas. Förteckning över remissinstanser avseende remiss Avskiljande av studenter från högskoleutbildning Yttranden över remissen har inkommit från Länsrätten i , , , , , , , , , , , , Kungl. Tekniska högskolan i , , , , , /, , , /, , , /, , i , , Kungl. , i , , , i , i , Hälsohögskolan i , Hälsohögskolan i , Hälsohögskolan i , läns vårdhögskola, , i , i , i , i , i /, i , i , , , , , Akademikers och . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1995/96:184 Tillträde till högre utbildning m.m. -------------------------------------------------------------------- Författningsrubrik Bestämmelser som inför, Celexnummer för bak- ändrar, upphäver eller omliggande EG-regler upprepar ett normgiv- ningsbemyndigande Lag om ändring i hög- 4 kap. 3 § skolelagen (1992:1434) Illustration: Uggla och mus,