prop · GJ0335 · 1996-01-01 00:00:00 — Andra och tredje styckena motsvarar 1 § tredje stycket i den nuvarande sanktionslagen (ändrad senast genom SFS 1994:1635, jfr prop. 1994/95:87). Om ett förordnande att genomföra sanktioner skulle upphöra att gälla måste regeringen upphäva de föreskrifter som den har meddelat i enlighet med förordnandet. Det framgår av föreslagna 6 §. -------------------------------------------------------------------- | 4 § För att genomföra sanktioner i enlighet med ett förordnande | | enligt 3 § första stycket får regeringen meddela föreskrifter om| | förbud i förhållande till en blockerad stat i fråga om | | 1. utlänningars vistelse här i landet, | | 2. in- eller utförsel av varor, pengar eller andra tillgångar, | | 3. tillverkning, | | 4. kommunikationer, | | 5. kreditgivning, | | 6. näringsverksamhet, | | 7. trafik, eller | | 8. undervisning och utbildning. | | Ett förbud får inte gälla egendom som är avsedd endast för | | innehavarens personliga bruk. Första stycket motsvarar i sak delvis 3-8 §§ i den nu gällande sanktionslagen. Bemyndigandet upprepar direkt vissa delegeringsbara ämnen i 8 kap. 7 § första stycket regeringsformen. De angivna ämnena är sådana som kan väntas bli aktuella vid genomförande av sanktioner. Andra stycket motsvarar 2 § tredje stycket i den nuvarande sanktionslagen (jfr prop. 1971:77 s. 72). -------------------------------------------------------------------- | 5 § Förbud som har meddelats enligt 4 § gäller även förfaranden | | eller åtgärder som omfattas av avtal som har träffats innan | | förbudet trädde i kraft, om regeringen inte föreskriver något | | annat. Paragrafen motsvarar 10 § i den nuvarande sanktionslagen (ändrad senast genom SFS 1979:515, jfr prop. 1978/79:91). Upphävande av regeringens beslut -------------------------------------------------------------------- | 6 § Regeringen skall upphäva ett förordnande| | enligt 3 § första stycket eller föreskrifter som har meddelats i| | enlighet med ett sådant förordnande, | | 1. när och i samma utsträckning som ett sådant beslut eller en | | sådan rekommendation som avses i 1 § har upphävts eller upphört | | att gälla, eller | | 2. om förhållandena har ändrats så att syftet med ett sådant | | beslut som avses i 1 § 2 inte längre finns kvar. | | Regeringen skall också upphäva föreskrifter| | som har meddelats i enlighet med ett förordnande enligt 3 § | | första stycket, om förordnandet har upphört att gälla enligt 3 §| | andra stycket. I paragrafens första stycke, som i huvudsak motsvarar 1 § sista stycket i den nuvarande sanktionslagen, anges när regeringen skall upphäva ett förordnande eller föreskrifter som har meddelats i enlighet med förordnandet. Enligt första punkten skall ett förordnande eller föreskrifter som har meddelats i enlighet med förordnandet upphävas, när och i samma utsträckning som ett sådant beslut eller en sådan rekommendation som avses i 1 § har upphävts eller upphört att gälla. Exempel på situationer då beslut eller rekommendationer utan att ha upphävts formellt ändå måste anses ha upphört att gälla är när den internationella respekten för ifrågavarande sanktioner har urholkats så att det rimligen måste anses att de inte längre gäller. Enligt andra punkten skall detsamma gälla, om förhållandena har ändrats så att syftet med ett sådant beslut som avses i 1 § 2 inte längre finns kvar. Det kan vara fallet, om syftet med sanktionerna har ändrats till ett annat än för att upprätthålla eller återställa internationell fred och säkerhet. I paragrafens andra stycke anges att regeringen skall upphäva föreskrifter som har meddelats i enlighet med ett förordnande, om förordnandet har upphört att gälla enligt 3 § andra stycket. Den föreslagna regeln är ny och har kommit till för att tydliggöra att regeringen skall upphäva föreskrifter i de fall förordnandet har förfallit. -------------------------------------------------------------------- | 7 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får | | för särskilda fall medge undantag från förbud som har meddelats | | enligt 4 §. Paragrafen reglerar frågan om undantag från förbud meddelade med stöd av lagen. Den motsvarar delvis 9 § i den nuvarande sanktionslagen (ändrad senast genom SFS 1979:515, jfr prop. 1978/79:91). Regeringen kan för särskilda fall medge undantag från förbud som har meddelats enligt 4 §. I förhållande till vad som gäller har den ändringen gjorts att regeringen ges möjlighet att delegera beslutanderätten till en förvaltningsmyndighet. Beträffande den närmare motiveringen till ändringen kan hänvisas till vad som sagts i den allmänna motiveringen (avsnitt 12). -------------------------------------------------------------------- | 8 § Den som uppsåtligen bryter mot förbud som har meddelats | | enligt 4 § döms till böter eller till fängelse i högst eller,| | om brottet är grovt, till fängelse i högst . Den som har | | begått gärningen av grov oaktsamhet döms till böter eller till | | fängelse . | | Första stycket gäller också den som bryter mot förbud i en | | förordning om ekonomiska sanktioner som har beslutats av | | Europeiska gemenskapen med anledning av ett sådant beslut eller | | en sådan rekommendation som avses i 1 § 1. | | Till ansvar enligt denna paragraf skall inte dömas om brottet | | är ringa. Till ansvar skall inte heller dömas för anstiftan av | | eller medhjälp till en gärning som avses i denna paragraf. Paragrafen motsvarar 11 § första, andra och tredje styckena i den nuvarande sanktionslagen (ändrad senast genom SFS 1994:1665, jfr prop. 1994/95:97). -------------------------------------------------------------------- | 9 § En svensk medborgare som utomlands har begått brott som | | avses i 8 § skall dömas till ansvar enligt denna lag och vid | | svensk domstol. | | Detta gäller även om 2 kap. 2 eller 3 § inte är | | tillämplig och trots 2 kap. 5 a § första och andra styckena | | . Paragrafen motsvarar delvis 11 § fjärde stycket i den nuvarande sanktionslagen (ändrad senast genom SFS 1994:1665, jfr prop. 1994/95:97). Enligt den ordning som gäller är det regeringen som får föreskriva om bestämmelsens tillämpning. Med hänsyn till den nya regeringsformen måste sådana bestämmelser numera ges i lag. -------------------------------------------------------------------- | 10 § Åtal för brott enligt 8 § får väckas bara efter förordnande av| | regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen motsvarar 14 § i den nuvarande sanktionslagen (ändrad senast genom SFS 1994:1665, jfr prop. 1994/95:97). -------------------------------------------------------------------- | 11 § Utbyte av brott enligt 8 § skall förklaras förverkat, om det| | inte är uppenbart oskäligt. Paragrafen motsvarar 12 § i den nuvarande sanktionslagen (ändrad senast genom SFS 1994:1665, jfr prop. 1994/95:97). -------------------------------------------------------------------- | 12 § Egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt 8 §| | eller som har kommit till genom ett sådant brott får förklaras | | förverkad, om det behövs för att förebygga brott eller det annars| | finns särskilda skäl. Detsamma gäller egendom med vilken någon har| | tagit sådan befattning som utgör brott enligt 8 §. | | I stället för egendomen kan dess värde förklaras förverkat. Paragrafen motsvarar 13 § i den nuvarande sanktionslagen (ändrad senast genom SFS 1994:1665, jfr prop. 1994/95:97). -------------------------------------------------------------------- | 13 § För att genomföra sanktioner i enlighet med ett förordnande| | enligt 3 § första stycket får regeringen meddela föreskrifter om| | att en utlänning kan avvisas enligt utlänningslagen (1989:529),| | om | | 1. utlänningen skäligen kan antas ha hemvist i eller tillhöra en| | blockerad stat, och | | 2. utlänningen har begått eller avser att begå en handling som | | står i strid med antingen förbud enligt 4 § eller förbud i en sådan| | av Europeiska gemenskapen beslutad förordning som avses i 8 § | | andra stycket. Paragrafen motsvarar delvis 15 § i den nuvarande sanktionslagen (ändrad senast genom SFS 1989:536, jfr prop. 1988/89:86). I förhållande till den nu gällande sanktionslagen har den ändringen gjorts att föreskrifterna om avvisning även kan avse en utlänning som skäligen kan antas tillhöra en blockerad stat och som har begått eller avser att begå en handling som står i strid med ett förbud enligt lagen. Med tillhöra en blockerad stat åsyftas t.ex. en utlänning som tillhör en regim mot vilken sanktioner riktas. Vidare har den föreslagna bestämmelsen gjorts tillämplig även på handlingar som står i strid med förbud i en sådan av Europeiska gemenskapen beslutad förordning som avses i 8 § andra stycket. -------------------------------------------------------------------- | 14 § Bestämmelserna i 13-19 §§ lagen (1960:418) om straff för | | varusmuggling gäller vid brott mot ett förbud mot in- eller | | utförsel av varor eller åtgärder som främjar sådan in- eller | | utförsel som har föreskrivits | | 1. enligt 4 §, eller | | 2. i en sådan av Europeiska gemenskapen beslutad förordning som| | avses i 8 § andra stycket. Paragrafen motsvarar delvis 16 § i den nuvarande sanktionslagen (ändrad senast genom SFS 1994:1665, jfr prop. 1994/95:97). I förhållande till den nu gällande sanktionslagen har den ändringen gjorts att hänvisningen till förbud som avses i 3 § eller 5 § 2 eller 5 ersatts av en hänvisning till förbud mot in- eller utförsel av varor eller åtgärder som främjar sådan in- eller utförsel . Ändringen är en följd av att regeringens bemyndiganden i 3-8 §§ i den nuvarande sanktionslagen ersätts med ett mer vidsträckt bemyndigande i 4 §. -------------------------------------------------------------------- | 15 § Regeringen skall i ge till känna| | vilka förordningar om ekonomiska sanktioner som har beslutats | | av Europeiska gemenskapen med anledning av sådana beslut eller | | rekommendationer som avses i 1 § 1 och för vilka straffansvar | | därför gäller här i landet direkt enligt 8 § andra stycket. Paragrafen motsvarar 17 § i den nuvarande sanktionslagen (jfr prop. 1994/95:97). -------------------------------------------------------------------- | 1. Denna lag träder i kraft , då lagen | | (1971:176) om vissa internationella sanktioner skall upphöra | | att gälla. | | 2. Den äldre lagen, med undantag av dess 9 §, gäller dock | | fortfarande i fråga om sådana förordnanden och föreskrifter som | | regeringen har meddelat med stöd av den lagen. | | 3. I fråga om undantag från förbud som har meddelats med stöd av| | 3-8 §§ i den äldre lagen gäller 7 § i den nya lagen. Enligt första punkten föreslås den nya lagen träda i kraft , då nu gällande sanktionslag skall upphöra att gälla. Andra punkten innebär att den nuvarande sanktionslagen av praktiska skäl fortfarande skall gälla i fråga om sådana förordnanden och föreskrifter som regeringen har meddelat med stöd av den lagen. Enligt tredje punkten skall den nya lagens 7 § även tillämpas i fråga om förbud som har meddelats med stöd av 3-8 §§ i sanktionslagen. Detta är föranlett av att regeringen skall ha möjlighet att delegera ärenden avseende undantag från förbud som meddelats med stöd av den nuvarande sanktionslagen. 16.2 Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529) Förslaget innebär att den nuvarande hänvisningen till sanktionslagen ändras till den nya lagen. 16.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1975:85) med bemyndigande att meddela föreskrifter om in- eller utförsel av varor 1 § Lagen om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter antogs av (prop. 1994/95:117, bet. 1994/95:JoU10, rskr.1994/95:94). I samband därmed företogs en mindre följdändring i 1 § första stycket lagen med bemyndigande att meddela föreskrifter om in- eller utförsel av varor (se SFS 1994:1822). Av ett förbiseende kom paragrafens andra stycke att falla bort. Lagförslaget innebär att det av misstag upphävda stycket återinförs i paragrafen. Lagändringen bör träda i kraft . Den föreslås därför träda i kraft . Förslag till lag om vissa internationella sanktioner Härigenom föreskrivs följande. När lagen får tillämpas 1 § Regeringen får förordna att 3 och 12 §§ skall tillämpas om det behövs med anledning av ett beslut som fattats eller en rekommendation som antagits av säkerhetsråd i överensstämmelse med stadga. Detta gäller också ett beslut som fattats i överensstämmelse med bestämmelserna om en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik i Fördraget om Europeiska unionen och som syftar till att upprätthålla eller återställa internationell fred och säkerhet. En förutsättning här är att nationella åtgärder måste vidtas . 2 § Samråd med utrikesnämnden skall föregå ett förordnande av regeringen att tillämpa 3 och 12 §§, utom i de fall det rör sig om bindande beslut av säkerhetsråd. Vad regeringen får föreskriva förbud om 3 § Regeringen får meddela föreskrifter om förbud i förhållande till en stat eller ett område eller annan som i övrigt är föremål för sanktioner enligt ett beslut eller en rekommendation som avses i 1 § (blockerad stat) och som rör något eller några av följande ämnen: - utlänningars vistelse i landet, - in- eller utförsel av varor, pengar eller andra tillgångar, - tillverkning, - kommunikationer, - kreditgivning, - näringsverksamhet, - trafik, eller - undervisning och utbildning. Ett förbud får inte gälla egendom som är avsedd endast för innehavarens personliga användning. 4 § Ett förbud som har meddelats med stöd av 3 § gäller även om det avser ett förfarande eller en åtgärd som det har slutits avtal om innan förbudet trädde i kraft. Detta under förutsättning att regeringen inte har förordnat något annat. När ett förbud inte längre skall gälla 5 § Regeringen skall upphäva ett förordnande eller föreskrifter som har meddelats med stöd av förordnandet, om - säkerhetsrådets beslut eller rekommendation helt eller delvis har återkallats eller upphört att gälla, - ett beslut som har fattats i överensstämmelse med bestämmelserna om en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik i Fördraget om Europeiska unionen helt eller delvis har upphävts eller upphört att gälla, eller - förhållandena har ändrats så att syftet med ett förordnande inte längre kvarstår. 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan för ett visst fall medge undantag från förbud som meddelats med stöd av 3 §. 7 § Den som bryter mot förbud som har meddelats med stöd av 3 § döms, om gärningen begåtts uppsåtligen, till böter eller fängelse i högst eller, om brottet är grovt, till fängelse i högst . Har gärningen begåtts av grov oaktsamhet, döms till böter eller fängelse . Det som sägs i första stycket gäller också den som bryter mot förbud i förordningar om ekonomiska sanktioner som har beslutats av Europeiska gemenskapen med anledning av sådana beslut eller rekommendationer som avses i 1 § första stycket. Till ansvar enligt denna paragraf skall inte dömas i ringa fall. Till ansvar skall inte heller dömas för anstiftan av eller medhjälp till gärningar som avses i denna paragraf. 8 § En svensk medborgare som utomlands har begått brott som avses i 7 § skall dömas efter denna lag och vid svensk domstol. Detta gäller även om 2 kap. 2 eller 3 § inte är tillämplig och trots 2 kap. 5 a § första och andra stycket den balken. 9 § Utbyte av brott enligt 7 § skall förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. 10 § Egendom som använts såsom hjälpmedel vid brott enligt 7 § eller som frambragts genom ett sådant brott kan förklaras förverkad, om det behövs till förebyggande av brott eller det annars finns särskilda skäl. Detsamma gäller egendom med vilken tagits befattning som utgör brott enligt 7 §. I stället för egendomen kan dess värde förklaras förverkat. 11 § Åtal för brott enligt 7 § får väckas endast efter förordnande av regeringen eller den regeringen bemyndigar. 12 § Regeringen får meddela föreskrifter om att en utlänning kan avvisas i den ordning som föreskrivs i utlänningslagen (1989:529), om utlänningen skäligen kan antas ha hemvist i eller tillhöra en blockerad stat och har begått eller avser att begå en sådan handling som står i strid med antingen förbud enligt 3 § eller förbud i sådana av Europeiska gemenskapen beslutade förordningar som avses i 7 § andra stycket. 13 § Har regeringen med stöd av 3 § meddelat förbud mot in- eller utförsel av varor eller åtgärder som främjar sådan in- eller utförsel, gäller 13-19 §§ lagen (1960:418) om straff för varusmuggling vid brott mot ett sådant förbud. Detsamma gäller vid brott mot motsvarande förbud i sådana av Europeiska gemenskapen beslutade förordningar som avses i 7 § andra stycket. 14 § Regeringen skall i ge till känna, vilka förordningar om ekonomiska sanktioner som har beslutats av Europeiska gemenskapen med anledning av sådana beslut eller rekommendationer som avses i 1 § första stycket och för vilka straffansvar därför gäller i landet direkt enligt 7 § andra stycket. Denna lag träder i kraft då lagen (1971:176) om vissa internationella sanktioner skall upphöra att gälla. Den upphävda lagen, med undantag av 9 §, gäller dock fortfarande i fråga om sådana tillämpningsförordnanden och föreskrifter som regeringen meddelat före ikraftträdandet av den nya lagen. I fråga om undantag från förbud som meddelats med stöd av 3-8 §§ i den upphävda lagen gäller 6 § i den nya lagen. Förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1989:529) Härigenom föreskrivs att 4 kap. 2 § utlänningslagen (1989:529) skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 kap. 2 § En utlänning får vidare avvisas 1. om det kan antas att han kommer att sakna tillräckliga medel för sin vistelse i eller i något annat nordiskt land, som han tänker besöka, samt för sin hemresa, 2. om han tänker söka sitt uppehälle i eller i något annat nordiskt land och det kan antas att han inte kommer att försörja sig på ett ärligt sätt eller att han kommer att bedriva sådan verksamhet som kräver arbetstillstånd utan att ha sådant tillstånd, 3. om han på grund av tidigare ådömt frihetsstraff eller någon annan särskild omständighet kan antas komma att begå brott i eller i något annat nordiskt land, 4. om det med hänsyn till hans tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att han kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet i eller i något annat nordiskt land, eller -------------------------------------------------------------------- 5. om det med stöd av lagen 5. om det med stöd av lagen (1971:176) om vissa (1995:000) om vissa internationella sanktioner har internationella sanktioner har föreskrivits att avvisning kan föreskrivits att avvisning kan ske. En utlänning får avvisas även i andra fall när det har begärts av den centrala utlänningsmyndigheten i ett annat nordiskt land och det kan antas att han annars beger sig till det landet. Avvisning enligt denna paragraf får inte ske senare än efter utlänningens ankomst till och inte om utlänningen har visering eller uppehållstillstånd. Denna lag träder i kraft . betänkande (SOU 1995:28) Lagen om vissa internationella sanktioner - en översyn har tillställts totalt 40 remissinstanser. Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av Hovrätten över och , Kammarrätten i , Justitiekanslern, , Stiftelsen fredsforskningsinstitut (), , , , , (), Svenska röda korset, , (), , , , vid , , , , , , , , och . Riksåklagaren har bifogat yttranden från i och samt från i . ombudsmän () har från de synpunkter som JO har att beakta inte funnit anledning att kommentera de förslag betänkandet innehåller. har, utifrån de intressen har att bevaka, inte haft något att anföra. riksbank, , , , , (), Akademikers (), , (), , och har beretts tillfälle att avge yttranden men har avstått från att yttra sig. Förslag till lag om vissa internationella sanktioner Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller föreskrifter om genomförandet av internationella sanktioner som 1. har beslutats eller rekommenderats av säkerhetsråd i överensstämmelse med stadga, eller 2. har beslutats i överensstämmelse med bestämmelserna om en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik i Fördraget om Europeiska unionen och som syftar till att upprätthålla eller återställa internationell fred och säkerhet. 2 § Med blockerad stat avses i denna lag en stat, ett område eller något annat, exempelvis en organisation eller en regim, som utsätts för sanktioner enligt 1 §. När regeringen får meddela föreskrifter 3 § Regeringen får förordna att 5 och 14 §§ skall tillämpas i förhållande till en blockerad stat, om det behövs för att genomföra sådana sanktioner som avses i 1 §. 4 § Regeringen skall överlämna varje förordnande enligt 3 § till för godkännande. Ett förordnande upphör att gälla, om 1. det inte har överlämnats till för godkännande inom en månad från det att regeringen har meddelat förordnandet, och 2. inte har godkänt det från det att förordnandet har överlämnats till . Vid beräkning av tid för godkännande enligt andra stycket 2, skall man bortse från tid då gör ett längre uppehåll i kammarens arbete än en månad. Vad regeringen får förbjuda 5 § Regeringen får meddela föreskrifter om förbud i förhållande till en blockerad stat i fråga om 1. utlänningars vistelse i landet, 2. in- eller utförsel av varor, pengar eller andra tillgångar, 3. tillverkning, 4. kommunikationer, 5. kreditgivning, 6. näringsverksamhet, 7. trafik, eller 8. undervisning och utbildning. Ett förbud får inte gälla egendom som är avsedd endast för innehavarens personliga bruk. 6 § Förbud som har meddelats med stöd av 5 § gäller även förfaranden eller åtgärder som omfattas av avtal som har träffats innan förbudet trädde i kraft, om regeringen inte föreskriver något annat. När föreskrifter skall ändras eller upphävas 7 § Regeringen skall upphäva ett förordnande enligt 3 § eller föreskrifter som har meddelats med stöd av ett sådant förordnande, 1. när och i samma utsträckning som ett sådant beslut eller en sådan rekommendation som avses i 1 § har upphävts eller upphört att gälla, eller 2. om förhållandena har ändrats så att syftet med ett sådant beslut som avses i 1 § 2 inte längre finns kvar. Regeringen skall också upphäva föreskrifter som har meddelats med stöd av ett förordnande enligt 3 §, om förordnandet har upphört att gälla enligt 4 § andra stycket. 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får för särskilda fall medge undantag från förbud som har meddelats med stöd av 5 §. 9 § Den som uppsåtligen bryter mot förbud som har meddelats med stöd av 5 § döms till böter eller till fängelse i högst eller, om brottet är grovt, till fängelse i högst . Den som har begått gärningen av grov oaktsamhet döms till böter eller till fängelse . Första stycket gäller också den som bryter mot förbud i förordningar om ekonomiska sanktioner som har beslutats av Europeiska gemenskapen med anledning av sådana beslut eller rekommendationer som avses i 1 § 1. Till ansvar enligt denna paragraf skall inte dömas om brottet är ringa. Till ansvar skall inte heller dömas för anstiftan av eller medhjälp till gärningar som avses i denna paragraf. 10 § En svensk medborgare som utomlands har begått brott som avses i 9 § skall dömas till ansvar enligt denna lag och vid svensk domstol. Detta gäller även om 2 kap. 2 eller 3 § inte är tillämplig och trots 2 kap. 5 a § första och andra stycket den balken. 11 § Åtal för brott enligt 9 § får väckas bara efter förordnande av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 12 § Utbyte av brott enligt 9 § skall förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. 13 § Egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt 9 § eller som har kommit till genom ett sådant brott får förklaras förverkad, om det behövs för att förebygga brott eller det annars finns särskilda skäl. Detsamma gäller egendom med vilken någon har tagit sådan befattning som utgör brott enligt 9 §. I stället för egendomen kan dess värde förklaras förverkat.