prop · GJ03162 · 1996-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1995/96:162 Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås vissa förändringar i arbetstidslagen föranledda av rådets direktiv /104/EG av om arbetstidens förläggning i vissa avseenden. Ändringarna innebär att möjligheten att avvika från lagens regler genom kollektivavtal respektive dispens begränsas med hänsyn till direktivets regler. Vidare föreslås regler om ogiltighet och skadeståndsskyldighet för de fall kollektivavtal innebär att mindre förmånliga regler tillämpas för arbetstagarna än vad som följer av EG-direktivet. Det föreslås också att det i arbetstidslagen införs en upplysning om att vissa bestämmelser av betydelse i arbetstidshänseende även finns i arbetsmiljölagen. 1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 4 2 Lagtext.................................................... 5 3 Ärendet och dess beredning................................. 7 4 EG:s arbetstidsdirektiv.................................... 7 5 Tillvägagångssätt vid genomförandet av EG-direktivet....... 15 6 Begränsning av rätten att avvika från arbetstidslagen...... 19 7 Arbetstidsreglernas tillämpningsområde..................... 23 8 Veckoarbetstid, dygnsvila och nattarbetets längd........... 25 9 Hälsoundersökning och omplacering ......................... 31 10 Raster, veckovila, semester m.m............................ 32 11 Dispenser och myndighetstillsyn............................ 35 12 Sanktioner................................................. 36 13 Övergångsbestämmelser...................................... 40 14 Författningskommentarer.................................... 41 Bilaga 1 sammanfattning av betänkandet EG:s arbetstidsdirektiv och dess konsekvenser för det svenska regelsystemet (SOU 1995:92) 43 Bilaga 2 lagförslag 52 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser som avgivit yttrande över betänkandet EG:s arbetstidsdirektiv och dess konsekvenser för det svenska regelsystemet (SOU 1995:92) 55 Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 56 Bilaga 5 Lagrådets yttrande 59 Bilaga 6 Rådets direktiv /104/EG 61 Bilaga 7 Council Directive 93/104/EC 68 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 75 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673). Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om ändring i arbetstidslagen (1982:673) Härigenom föreskrivs1 i fråga om arbetstidslagen (1982:673) dels att 1, 3 och 19 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 24 a §, av följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Denna lag gäller, med de inskränkningar som anges i 2 §, varje verksamhet där arbetstagare utför arbete för en arbetsgivares räkning. -------------------------------------------------------------------- Om arbetstiden för minderåriga skyddsbestämmelser av finns ytterligare bestämmelser i betydelse för förläggningen av 5 kap. arbetsmiljölagen arbetstid finns i 2 kap. 1 § (1977:1160). arbetsmiljölagen (1977:1160). Särskilda bestämmelser om arbetstiden för minderåriga finns i 5 kap. den lagen. Genom kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en central arbets- tagarorganisation får göras antingen undantag från lagens tillämpning i dess helhet eller avvikelser från bestämmelserna i 5 och 6 §§, 7 § andra stycket, 8 - 10 §§, 12 - 14 §§ samt 15 § andra och tredje styckena. Vidare får raster bytas ut mot måltidsuppehåll genom sådana kollektivavtal. Avvikelser från 8 §, 9 § andra och tredje styckena, 10 § och 13 § får göras även med stöd av kollektivavtal som har slutits av en lokal arbetstagarorganisa- tion. Sådana avvikelser gäller dock av högst en månad, räknat för avtalets ingående. En arbetsgivare som är bunden av ett sådant kollektivavtal som avses i första och andra styckena får tillämpa avtalet även på arbetstagare som inte är medlemmar av den avtalsslutande arbetstagarorganisationen men sysselsätts i arbete som avses med avtalet. -------------------------------------------------------------------- Undantag och avvikelser från lagen enligt denna paragraf får göras endast under förutsättning att de inte innebär att mindre förmån- liga regler skall tillämpas för arbetstagarna än som följer av rådets direktiv /104/EG av om arbetstidens förläggning i vissa avseenden.2 Ett avtal är ogiltigt i den ut- sträckning det innebär att mindre förmånliga regler skall tillämpas för arbetstagarna än som följer av di- rektivet. Kan kollektivavtal som avses i 3 § inte träffas får Arbetarskyddsstyrelsen, om det finns särskilda skäl, 1. medge avvikelse från 5 §, 6 §, 9 § andra och tredje styckena och 12 §, 2. medge undantag från 8 § vad avser begränsningen av övertidsuttag av eller under en kalendermånad, 3. medge ytterligare övertid utöver allmän övertid med högst under ett kalenderår, 4. medge ytterligare mertid utöver allmän mertid med högst under ett kalenderår, 5. medge avvikelse från 13 och 14 §§ samt 15 § andra och tredje styckena. -------------------------------------------------------------------- Arbetarskyddsstyrelsens beslut enligt denna paragraf får inte in- nebära att mindre förmånliga regler skall tillämpas för arbetstagarna än som följer av rådets direktiv /104/EG. Detta gäller även till- stånd enligt 9 § tredje stycket. -------------------------------------------------------------------- En arbetsgivare som tillämpar sådana bestämmelser i ett kollek- tivavtal som strider mot 3 § fjärde stycket skall betala skadestånd för den förlust som uppkommer och för den kränkning som har skett. Om det är skäligt, kan skades- tåndet sättas ned eller helt falla bort. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Genom beslut bemyndigade regeringen chefen för att tillkalla en kommitté med uppgift att analysera de långsiktiga konsekvenserna av alternativa arbetstidsförkortningar, undersöka på vilket sätt flexibla arbetstidsregler kan införas i svensk lagstiftning samt utreda konsekvenserna av EG:s arbetstidsdirektiv för det svenska regelsystemet på arbetstidsområdet. Kommittén, som antog namnet "arbetstidskommitté" (A 1995:02), avlämnade delbetänkandet EG:s arbetstidsdirektiv och dess konsekvenser för det svenska regelsystemet (SOU 1995:92). Kommitténs sammanfattning av delbetänkandet finns i bilaga 1 och dess lagförslag i bilaga 2. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissvaren finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr A95/5358/RS). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen har i propositionen i huvudsak följt Lagrådets förslag. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 6, 11 och 12 samt i författningskommentaren till 3 § och 24 a §. Rådet antog ett direktiv (93/104/EG) om arbetstidens för- läggning i vissa avseenden (publicerat i EGT nr L 307, 13.12.1993, s. 18, Celex 393L0104). Direktivet skall vara genomfört i medlemsstaterna efter antagandet, dvs. Direktivet finns återgivet på svenska i bilaga 6 och på engelska i bilaga 7. Direktivet är ett s.k. minimidirektiv inom arbetsmiljöområdet. Det ur- sprungliga direktivförslaget presenterades av Europeiska kommissionen . Förslaget utgjorde ett led i uppföljningen av de initiativ som ingick i kommissionens handlingsprogram för EG:s sociala stadga, dvs. det avtal om grundläggande sociala rättigheter som antogs vid i . Direktivet antogs med stöd av artikel 118a (den s.k. arbetsmiljöparagrafen) i , i vilken föreskrivs att rådet genom direktiv skall anta minimikrav för att främja förbättringar, särskilt inom arbetsmiljöområdet, i syfte att åstadkomma ett ökat skydd för arbetstagarnas hälsa och säkerhet. I samma artikel sägs att i dessa direktiv skall sådana administrativa, finansiella eller rättsliga ålägganden undvikas, som motverkar tillkomsten och utvecklingen av små och medelstora företag. Beslut om direktiv som grundar sig på artikel 118a får fattas med kvalificerad majoritet i rådet. lade ner sin röst när beslutet om arbetstidsdirektivet togs och har därefter vid ifrågasatt om den rättsliga grunden för direktivet är korrekt. Enligt resonemang är beslutsproceduren i artikel 118a inte tillämplig i detta fall eftersom direktivet även reglerar frågor som ligger utanför arbetsmiljöområdet. Utslag från domstolen väntas komma . Beslutet att anta arbetstidsdirektivet föregicks av diskus- sioner i och mellan kommissionen, och rådet. Ekonomiska och sociala kommittén lämnade ett yttrande . Parlamentet yttrade sig första gången och föreslog en mängd förändringar. Ett reviderat förslag lades fram av kommissionen . Rådets s.k. gemensamma ståndpunkt, , innebar avsevärda förändringar jämfört med kommissio- nens ursprungliga förslag samt tillgodosåg vissa av parlamentets förändrings- förslag. Parlamentet yttrade sig en andra gång och månaden därefter beslöt rådet, som nämnts, att anta direktivet. Direktivets ingress och uppläggning I ingressen till direktivet redovisas de allmänna överväganden som ligger till grund för direktivet och dess olika bestämmelser. Inledningsvis görs en hänvisning till artikel 118a i . Vidare återges vissa av de bestämmelser i sociala stadga, som innehåller uttalanden om vikten av förbättringar i levnads- och arbetsförhållandena för arbetstagare inom gemenskapen, bl.a. vad beträffar arbetstidens längd och för- läggning, viloperiod och rätt till betald semester. Det sägs vidare att hänsyn bör tas till Internationella arbetsorganisationens () principer när det gäller arbetstidens förläggning, inklusive sådana som avser nattarbete. I ingressen hänvisas även till det s.k. ramdirektivet på arbetsmiljöområdet (rådets direktiv /391/EEG av om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet, EGT nr L 183, 29.6.1989, s. 85, Celex 389L0391) och det konstateras att dess bestämmelser om t.ex. kontroll och tillsyn gäller även på arbetstidsområdet, utan att det påver- kar strängare eller mer detaljerade bestämmelser i arbetstidsdirektivet. Direktivet består av fyra avsnitt. I det första avsnittet anges direktivets ändamål och tillämpningsområde samt ges definitioner av direktivets centrala termer (artiklarna 1-2). Det andra avsnittet innehåller bestämmelser angående minimiperioder för vila och andra bestämmelser om arbetstidens förläggning samt om begränsning av veckoarbetstiden (artiklarna 3-7). I det tredje avsnittet finns föreskrifter om natt- och skiftarbete samt arbetsrytm (artiklarna 8-13). Det avslutande fjärde avsnittet innehåller allmänna bestämmelser om bl.a. beräkningsperioder och avvikelser samt närmare anvisningar om införlivandet av direktivet i medlemsstaternas regelsystem (artiklarna 14-18). Ändamål och räckvidd - artikel 1 I artikel 1 anges direktivets ändamål och räckvidd. Det konstateras att di- rektivet innehåller föreskrifter om minimikrav på hälsa och säkerhet för arbetstagarna vid förläggningen av arbetstiden (punkt 1). Vidare anges att direktivet är tillämpligt på minimitider för dygns- och veckovila och årlig semester, på raster och begränsning av veckoarbetstiden samt vissa former av nattarbete, skiftarbete och arbetsrytm (punkt 2). Direktivets tillämpningsområde fastställs i artikel 1.3. Där sägs att direk- tivet är tillämpligt på alla arbetsområden, såväl offentliga som privata, i den betydelse som anges i artikel 2 i ramdirektivet utan att det påverkar tillämpningen av de avvikelseregler som anges i artikel 17 i arbetstidsdirekti- vet. Av artikel 2 i ramdirektivet framgår att det direktivet är tillämpligt på alla arbetsområden, både privata och offentliga, däremot inte på sådana offentliga verksamheter där det inte kan undvikas att förhållanden som är speciella för dessa verksamheter kommer i konflikt med direktivets bestämmelser. Som exempel på sådana verksamheter anges försvaret, polisen och viss specifik verksamhet inom civilförsvaret. Medlemsstaterna skall dock i sådana fall iaktta de allmänna skyddsprinciper som direktivet ger uttryck för. Även arbete i arbetsgivarens hushåll undantas från arbetstidsdirektivets tillämpningsområde eftersom det undantas från ramdirektivets tillämpningsområde. Genom artikel 1.3 i arbetstidsdirektivet undantas dessutom följande områden från direktivets tillämpningsområde: luft-, järnvägs-, väg- och sjötransporter, havsfiske liksom annat arbete till sjöss samt det arbete som utförs av läkare under utbildning. Artikel 1.4 innehåller slutligen en bestämmelse om förhållandet mellan ramdirektivets regler och arbetstidsdirektivets i enlighet med vad som angetts i ingressen. Definitioner - artikel 2 Arbetstidsdirektivets artikel 2 innehåller definitioner. Arbetstid definieras som all tid - i enlighet med nationell lagstiftning och praxis - då arbets- tagaren står till arbetsgivarens förfogande och därvid utför aktiviteter eller uppgifter. Viloperiod är enligt direktivet varje period som inte är arbetstid. Natt är varje period om minst , bestämd enligt nationell lagstiftning, som omfattar perioden mellan och . Med nattarbetande avses dels varje arbetstagare som normalt utför minst av sitt dagliga arbete , dels varje arbetstagare som antas komma att utföra en viss del av sin årsarbetstid . Denna del skall bestämmas antingen genom lag efter samråd med arbetsmarknadens parter eller genom kollektivavtal. Med skiftarbete avses varje metod att dela in arbetet i skift varigenom arbetstagarna avlöser varandra vid samma arbetsplatser enligt en viss arbetsgång som kan vara roterande. Skiften kan vara kontinuerliga eller diskontinuerliga och metoden kan innebära att arbetstagarna arbetar vid olika tillfällen av dagar eller veckor. Skiftarbetare är enligt direktivet varje arbetstagare vars arbetsschema ingår i skiftarbete. Dygnsvila - artikel 3 Enligt artikel 3 skall varje arbetstagare ha rätt till minst 11 timmars sammanhängande ledighet per 24-timmarsperiod. Avvikelsemöjligheter anges i artikel 17.1-3. Raster - artikel 4 Artikel 4 anger att varje arbetstagare som har en arbetsdag längre än har rätt till en rast. Direktivet beskriver dock inte närmare hur rasten skall vara utformad. Rastens utformning, bl.a. dess längd och förläggning, skall bestämmas genom kollektivavtal eller, då sådana avtal inte kommer till stånd, genom nationell lagstiftning. Avvikelsemöjligheter anges i artikel 17.1-3. Veckovila - artikel 5 Enligt artikel 5 skall alla arbetstagare under varje period ha rätt till minst 24 timmars sammanhängande ledighet plus den 11 timmars dygnsvila som avses i artikel 3. Veckovilan skall alltså vara minst . Den får dock begränsas till minst "om sakliga, tekniska eller arbetsorganisatoriska förhållanden" berättigar det. Veckovilan skall "i princip" omfatta söndag. Genomsnittsberäkning kan ske enligt artikel 16.1. Avvikelsemöjligheter anges i artikel 17.1-3. Begränsning av veckoarbetstiden - artikel 6 Enligt artikel 6 skall veckoarbetstiden begränsas genom lagar och andra författningar eller genom kollektivavtal. Den genomsnittliga arbetstiden inklusive övertid för en arbetstagare får inte överstiga per sjudagarsperiod. Regler om genomsnittsberäkning finns i artikel 16.2 och 17.4. Avvikel- semöjligheter anges i artikel 17.1 samt i artikel 18.1 b i. Årlig semester - artikel 7 I artikel 7 föreskrivs att varje arbetstagare skall ha rätt till en årlig betald semester i enlighet med vad som föreskrivs genom nationell lagstiftning eller praxis angående rätten till och beviljandet av en sådan se- mester. Den årliga semestern får inte bytas ut mot kontant ersättning utom då anställningen upphör. Nattarbetets längd - artikel 8 Enligt artikel 8 får den normala arbetstiden för nattarbetande inte överstiga i genomsnitt . Om en nattarbetande har ett arbete som innebär särskilda risker eller stor fysisk eller mental ansträngning, får arbetstiden för den arbetstagaren inte överstiga då nattarbetet utförs. Vad som skall anses vara sådant särskilt betungande arbete skall definieras i nationell lagstiftning eller genom praxis eller i kollektivavtal. Vid sådana definitioner skall hänsyn tas till nattarbe- tets särskilda konsekvenser och risker. Vad gäller genomsnittsberäkningen, se artikel 16.3. Avvikelsemöjligheter anges i artikel 17.1-3. Hälsoundersökning och omplacering av nattarbetande till dagarbete - artikel 9 Nattarbetande skall enligt artikel 9 ha rätt till en kostnadsfri hälsoun- dersökning innan de börjar anställningen. Därefter skall den nattarbetande ha rätt till regelbundna sådana hälsoundersökningar. Undersökningarna skall omfattas av lagstadgad tystnadsplikt och får utföras inom den offentliga sjuk- vården. Om den nattarbetande har hälsoproblem som kan visas bero på nattarbetet skall han om det är möjligt omplaceras till lämpligt dagarbete. Garantier för nattarbete - artikel 10 Enligt artikel 10 är det tillåtet för medlemsstaterna att införa särskilda regler, enligt villkor i nationell lagstiftning eller praxis, för vissa kate- gorier nattarbetare som riskerar hälsa eller säkerhet genom sitt nattarbete. Anmälan om regelbunden sysselsättning av nattarbetande - artikel 11 I artikel 11 anges att arbetsgivare som regelbundet sysselsätter nattarbetande, skall anmäla detta till behörda myndigheter, om dessa begär det. Skydd av hälsa och säkerhet - artikel 12 Enligt artikel 12 skall nattarbetande och skiftarbetare tillförsäkras ett skydd för säkerhet och hälsa som är tillfredsställande med hänsyn till arbetets natur. Dessa arbetstagare skall också dygnet runt ha tillgång till förebyggande åt- gärder och anordningar till skydd för säkerhet och hälsa motsvarande de som finns för andra arbetstagare. Arbetsrytm - artikel 13 I artikel 13 ställs krav på att en arbetsgivare som avser att organisera arbetet på visst sätt skall ta hänsyn till den allmänna principen om att arbetet anpassas till arbetstagaren, särskilt i syfte att lindra effekterna av monotona arbetsuppgifter och av arbete i ett förutbestämt tempo. Arbetsgivaren skall också ta hänsyn till kraven på hälsa och säkerhet för arbetstagarna, särskilt beträffande avbrott . Mer detaljerade gemenskapsbestämmelser - artikel 14 I artikel 14 anges att arbetstidsdirektivet inte skall tillämpas då det finns mer detaljerade krav beträffande vissa yrken eller arbeten i andra EG-be- stämmelser. Gynnsammare bestämmelser - artikel 15 I linje med artikel 118a.3 i föreskrivs i artikel 15 att ar- betstidsdirektivet inte får hindra medlemsstaterna att ha ur skyddssynpunkt längre gående bestämmelser. Beräkningsperioder - artikel 16 Artikel 16 innehåller regler om genomsnittsberäkning av veckovilan, veckoarbetstiden och nattarbetets längd. Vad beträffar regeln om veckovila kan medlemsstaterna bestämma att en beräkningsperiod om får tillämpas. Vid tillämpningen av bestämmelsen om begränsning av veckoarbetstiden får medlemsstaterna använda en beräkningsperiod . Vid beräkning av arbetstiden under en sådan fyramånadersperiod skall perioder av betald semester och sjukfrånvaro antingen inte inkluderas i beräkningsperioden eller likställas med arbetstid. När det gäller nattarbetets längd får staterna tillämpa en beräkningsperiod vars längd skall fastställas efter samråd med arbetsmarknadens parter på nationell eller regional nivå. Om veckovilan om minst faller inom begränsningsperioden skall den inte ingå vid beräkningen av genomsnittet. Avvikelsemöjligheter anges i artikel 17. Avvikelser - artikel 17 Artikel 17 innehåller tre olika kategorier av regler för avvikelser från direktivets bestämmelser. 17.1 En generell avvikelsemöjlighet för medlemsstaterna från artiklarna 3, 4, 5, 6, 8 och 16 för vissa kategorier av arbetstagare, när - med hänsyn till arbetets särskilda art - arbetstiden inte mäts eller bestäms i förväg eller den kan bestämmas av arbetstagarna själva. En icke uttömmande uppräkning av sådana arbetstagarkategorier görs i artikel 17.1. 17.2 Avvikelser från artiklarna 3, 4, 5, 8, och 16 för vissa typer av arbeten. En icke uttömmande uppräkning av arbeten som omfattas finns i artikel 17.2.1, där bl.a. nämns arbeten som kräver kontinuitet i servicen eller produktionen och sådana med förutsägbara arbetstoppar. Avvikelser får även göras från de uppräknade artiklarna vid onormala och oförutsedda händelser utom arbetsgivarens kontroll, samt vid olycksfall eller då risken för olycksfall är överhängande (17.2.2). Vidare kan avvikelser göras enligt artikel 17.2.3 från artiklarna om dygnsvila och veckovila (artikel 3 och 5) i fråga om skiftarbete i vissa fall samt beträffande arbete som delas upp i perioder under dagens lopp, särskilt städarbete. Dessa avvikelser kan göras antingen genom lag eller andra författningsbestämmelser eller administrativa bestämmelser ("law, regulations or administrative provisions") eller genom kollektivavtal. 17.3 Avvikelser från artiklarna 3, 4, 5, 8, och 16 utan begränsning till vissa typer av arbeten, men endast genom kollektivavtal. Artikeln innehåller vid- are vissa föreskrifter om på vilken nivå sådana kollektivavtal skall ha ingåtts. Vid avvikelser enligt artikel 17.1 gäller som förutsättning att medlemsstaterna måste iaktta de allmänna principerna för arbetstagarnas säkerhet och hälsa. Vid avvikelser enligt artiklarna 17.2 och 17.3 gäller som förutsättning att arbetstagarna måste få motsvarande kompensationsledighet eller - i undantagsfall när det av objektiva skäl inte är möjligt att bevilja sådan kompensa- tionsledighet - lämpligt skydd. Det är alltså endast möjligt att helt avvika från regeln i artikel 6 om begränsning av veckoarbetstiden i sådana situationer som anges i artikel 17.1, inte i övriga fall. Det är däremot alltid möjligt att göra avvikelser i fråga om beräkningsperiodens längd (artikel 16) vid beräkningen av den genomsnittliga veckoarbetstiden. Vissa gränser anges dock i dessa fall. Enligt artikel 17.4 får avvikelse enligt 17.2 och 17.3 inte leda till än . Om de allmänna principerna till skydd för arbetstagarnas säkerhet och hälsa iakttas, kan dock medlemsstaterna - om sakliga, tekniska eller orga- nisatoriska skäl finns - tillåta kollektivavtal om beräkningsperioder som inte överstiger . Slutbestämmelser - artikel 18 Enligt artikel 18 skall medlemsstaterna ha antagit de lagar eller andra författningar som är nödvändiga för att bestämmelserna i direktivet skall vara genomförda. Medlemsstaterna kan även överlåta till arbetsmarknadens parter att fastställa de nödvändiga bestämmelserna. I sådana fall är dock medlemsstaterna ansvariga för att direktivets bestämmelser efter- levs (punkt 1 a). Direktivet ger en möjlighet för medlemsstaterna att inte tillämpa bestämmelsen i artikel 6 om begränsning av veckoarbetstiden. Om så sker skall dock medlemsstaten iaktta de allmänna principerna om skydd av arbetstagarnas säkerhet och hälsa. Dessutom föreskriver artikel 18 (punkt 1 b i) en rad ytterligare förutsättningar som medlemstaten har att iaktta om den väljer att inte tillämpa artikel 6. Av dessa kan nämnas att det krävs ett samtycke av den enskilde arbetstagaren att arbeta i genomsnitt . En arbetstagare får inte "tillfogas skada" av arbetsgivaren på grund av att han inte är beredd att lämna ett sådant samtycke. Medlemsstaterna medges också en möjlighet att enligt artikel 18 (punkt 1 b ii) om högst ha bestämmelser som endast ger rätt till tre veckors betald semester (och med samma villkor som i artikel 7 i övrigt). Övriga bestämmelser i artikel 18 är av karaktären anvisningar för ge- nomförandet av direktivet. Av dessa skall här endast nämnas punkten 3, enligt vilken tillämpningen av direktivet inte får utgöra skäl för en medlemsstat att sänka den allmänna skyddsnivån för arbetstagarna. Det är däremot tillåtet att som en följd av "förändrade omständigheter" anta olika bestämmelser, så länge direktivets minimikrav följs. **FOOTNOTES** 1 Jfr rådets direktiv /104/EG av om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (EGT nr L 307, 13.12.1993, s. 18, Celex 393L0104).