prop · GJ0352 · 1996-01-01 00:00:00 — Frågan har varit om den svenska lagstiftningen på något sätt går utöver vad som enligt artikel 36 utgör godtagbara skäl för att inskränka den fria rörligheten och om den uppfyller vapendirektivets krav på kontroll av skjutvapen och ammunition. Vår uppfattning är att den svenska vapenlagstiftningen inte går utöver vad som enligt artikel 36 utgör godtagbara skäl att inskränka den fria rörligheten. Vapendirektivet anger de minsta krav som medlemsstaternas lagstiftning skall uppfylla när det gäller förutsättningar för att få handla med, förvärva, inneha eller överlåta skjutvapen och vad som skall gälla vid förflyttning av skjutvapen. En högre skyddsnivå tillåts. Direktivet föreskriver en speciell procedur för jägare och tävlingsskyttar som utan särskilt införseltillstånd skall kunna resa mellan medlemsländerna med sina skjutvapen införda i ett europeiskt skjutvapenpass. Förfarandet med skjutvapenpass skall alltid kunna tillämpas med undantag för resor till en medlemsstat som förbjuder eller kräver tillstånd för innehav av vapnet i fråga. Vapenlagen håller en generellt sett hög skyddsnivå i förhållande till vapendirektivet. Ändrade bestämmelser för innehav av vapen inom behövs bara för det fall någon som är bosatt i en annan EG-medlemstat söker tillstånd att här i landet förvärva ett sådant skjutvapen som enligt vapendirektivet skall vara tillståndspliktigt. Vi föreslår därför att det utöver sedvanliga villkor för vapentillstånd då skall krävas bevis om medgivande från en behörig myndighet i hemlandet. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer föreslås ge föreskrifter om det närmare förfarandet. Nya regler behövs för det fall att någon som är bosatt i önskar få medgivande från en svensk myndighet för förvärv i en annan EG-medlemsstat av ett skjutvapen som enligt vapendirektivet skall vara tillståndspliktigt. Samma bedömningsgrunder bör i huvudsak gälla som i ett tillståndsärende rörande innehav av skjutvapnet i . Ett sådant medgivande bör i och för sig kunna förenas med ett tillstånd att inneha vapnet inom . I sådan fall bör tillståndet vara förenat med villkoret att innehavaren skall anmäla till polismyndigheten när vapnet förs in till . Vi föreslår att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bemyndigas ge föreskrifter om för- farandet. Förflyttningen av skjutvapen mellan och andra EG-medlemsstater bör enligt vårt förslag kunna ske så säkert och smidigt som möjligt utifrån de krav som ställs i vapendirektivet. Medborgare i EG-medlemsstater bör som huvudregel få ta med skjutvapen till först efter tillstånd från en svensk myndighet. För tillfällig användning vid jakt eller tävling bör medborgare i EG-medlemsstater utan föregående tillstånd få ta med skjutvapen till under förutsättning att vapnen är införda i ett europeiskt skjutvapenpass. Sådana pass skall utfärdas av polismyndigheten på begäran av den som är bosatt här och som har tillstånd att här i landet inneha skjutvapen för jakt eller tävling. I de fall tillstånd att flytta ett skjutvapen från till en annan medlemsstat krävs för att uppfylla vapendirektivets krav, skall på begäran tillstånd att flytta vapnet kunna ges även om vapnet får föras ut ur landet tillståndsfritt. Den språkliga och systematiska översynen av vapenlagstiftningen Vi föreslår att vapenlagen ersätts av en ny kapitelindelad vapenlag. Vår strävan har varit att göra lagtexten så lättillgänglig som möjligt. Därför har vi bl.a. skrivit korta paragrafer, tagit bort hänvisningar och lyft bort vissa detaljbestämmelser ur vapenlagen. Vi förutsätter att de borttagna reglerna kommer att tas in i vapenförordningen eller i någon annan författning. I vårt uppdrag har också ingått att ta del av vad som anförts i vissa motioner från /92 och som behandlats i betänkande 1992/93:JuU4 samt överväga om någon eller några frågor som väckts genom motionerna bör föranleda ändringar i vapenlagen. Vi har därvid övervägt om nuvarande bestämmelser om återkallelse av vapentillstånd fyller godtagbara krav på rättssäkerhet och funnit att så är fallet. I detta sammanhang har vi haft att överväga om nuvarande bestämmelser om överklagande av beslut enligt vapenlagen är tillfredsställande ur rättssäkerhetssynpunkt, särskilt med beaktande av den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Vi har kommit fram till att polismyndighetens beslut att avslå en ansökan om vapentillstånd eller om tillstånd att driva yrkesmässig handel, beslut att återkalla ett sådant tillstånd liksom beslut i fråga om inlösen av vapen eller ammunition bör kunna komma under domstolsprövning. Vi föreslår därför att polis- myndighetens beslut i sådana frågor skall få överklagas till länsrätten. Kammarrätten skall få pröva ett överklagande från länsrätten endast om kammarrätten meddelat prövningstillstånd. Kammarrättens beslut att inte meddela prövningstillstånd skall få överklagas till regeringsrätten. beslut i andra vapenärenden får liksom överklagas till . beslut får inte överklagas. Vi har beträffande ammunition funnit att reglerna för förvärv genom ombud är befogade och bör bestå. Vi anser inte heller att det är påkallat att ändra bestämmelserna om ansvarsfrihet vid vissa otillåtna ammunitionsinnehav. Vi föreslår att tillstånd att inneha ammunition för annat ändamål än skjutning för att undvika onödigt krångel och besvär skall meddelas utan att en tidsfrist gäller för förvärvet av ammunitionen. Skjutvapen skall enligt vår uppfattning som regel tas om hand av innehavaren. Undantagsvis bör vapnen emellertid liksom kunna förvaras hos någon annan. Vi föreslår att förvaringsreglerna för skjutvapen inte skall gälla för effektbegränsade vapen och vapen som gjorts varaktigt obrukbara. Lasersikten bör enligt vårt förslag omfattas av vapenlagen och få förvärvas först efter polismyndighetens tillstånd. Lasersikten som förvärvats före lagens ikraftträdande skall lösas in av staten. För lasersikten som löses in skall betalas ersättning med ett belopp som motsvarar marknadsvärdet. Undantagsvis bör enligt vårt förslag tillstånd kunna ges att skjuta med samlarvapen. Genom skrivelser som kommit in till utredningen har frågan väckts om tillståndspliktiga vapendelar tillståndsfritt i vissa fall skall få bytas ut och om viss nödsignalsutrustning skall få innehas utan tillstånd. Vi föreslår att tillståndspliktiga vapendelar som skrotas utan tillstånd skall få bytas mot nya likadana. Bytet skall anmälas till polismyndigheten. Däremot föreslår vi ingen ändring i tillståndsplikten för signalvapen. Sådana sprayer avsedda för självförsvar som innehåller tårgas eller andra tårretande ämnen bör omfattas av vapenlagens regler för skjutvapen. Sprayer som innehåller morfinliknande ämnen och som ger en temporär bedövning eller förlamning bör också omfattas. Sådana sprayer som innehåller ämnen som inte är irritationsframkallande, t.ex. livs- medelsfärg, bör däremot inte vara tillståndspliktiga. Vår uppgift har innefattat att bedöma paintballvapnens farlighet och lämna förslag till hur dessa vapen skall regleras. Paintballvapen är en relativt ny företeelse i . De används vid stridsliknande spel och lekar. Det har inte kommit till vår kännedom att någon fått allvarligare skador vid paintballaktiviteter. Vi anser att paintballvapen får anses avsedda för målskytte och att sådana paintballvapen som har en begränsad effekt således inte är tillståndspliktiga enligt vapenlagen för den som fyllt . Paintballvapen med en högre anslagsenergi är tillståndspliktiga. Enligt vår uppfattning bör tillstånd att inneha sådana vapen meddelas synnerligen restriktivt. Verksamheten med paintballvapen behöver enligt vår uppfattning inte regleras med några särskilda lagstiftningsåtgärder. De kostnader som föranleds av våra förslag om utfärdande av europeiska skjutvapenpass, medgivande av att personer bosatta i får förvärva skjutvapen i andra EG-medlemsstater och tillstånd att föra ut skjutvapen ur landet till en annan EG-medlemsstat bör fullt ut täckas av avgifter. Samma gäller de kostnader som föranleds av våra övriga förslag i tillståndsfrågor. Vi utgår från att våra förslag rörande domstolsprövningen och instansordningen endast kommer att medföra marginella kostnadskonsekvenser. Förslaget om prövningstillstånd i kammarrätten för vapenmål får antas medföra att vissa resurser frigörs. Eftersom lasersikten normalt varken förekommer vid jakt eller tävling utgår vi från att det endast finns en tämligen begränsad mängd och att det föreslagna inlösenförfarandet därför skulle innebära endast en marginell kostnad för staten. Våra förslag kan således inte förutses medföra några beaktansvärda kostnadskonsekvenser. 1 Förslag till Vapenlag Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller skjutvapen och ammunition. 2 § Med skjutvapen förstås i denna lag vapen med vilka kulor, hagel, harpuner eller andra projektiler kan skjutas ut med hjälp av krutladdningar, kolsyreladdningar, komprimerad luft eller andra liknande utskjutningsmedel. 3 § Vad som gäller skjutvapen gäller också a) anordningar som till verkan och ändamål är jämförliga med skjutvapen, b) obrukbara vapen som i brukbart skick skulle räknas som skjutvapen, c) start- och signalvapen som laddas med patroner, d) armborst, e) tårgasanordningar och andra till verkan och ändamål jämförliga anordningar, f) slutstycken, ljuddämpare, eldrör, pipor, stommar, lådor, trummor till skjutvapen eller armborststommar med avfyrningsanordningar, g) anordningar som kan bäras i handen och är avsedda att med elektrisk ström bedöva människor eller tillfoga dem smärta, h) anordningar som gör att skjutvapen kan användas med annan ammunition än de är avsedda för, och i) lasersikten. 4 § Vad som sägs om skjutvapen gäller inte a) salutkanoner, b) skjutvapen som har tillverkats och som inte är avsedda för gastäta enhetspatroner, c) bultpistoler avsedda för byggnadsarbete, d) andra arbetsverktyg avsedda för slakt eller för industriellt eller liknande bruk, och e) skjutanordningar avsedda för livräddning eller liknande ändamål. 5 § Med ammunition förstås i denna lag patroner och projektiler till handvapen som lagen tillämpas på samt tändhattar och andra tändmedel till sådana patroner och projektiler. 6 § Bestämmelser om ammunition som räknas till explosiva varor eller som innehåller gift finns även i lagen (1985:426) om kemiska produkter och i lagen (1988:868) om brandfarliga och explosiva varor. 7 § Endast vissa bestämmelser i denna lag gäller a) hagel och andra massiva kulor, b) projektiler, avsedda för armborst eller för luft-, fjäder- eller harpunvapen, c) kolsyrepatroner, d) patronhylsor utan tändhatt avsedda för handvapen som lagen tillämpas på, och e) patroner avsedda för start- eller signalvapen. Dessa bestämmelser avser - förvaring, 5 kap. 1-3 §§ och 11 kap. 2 § e, - omhändertagande, 6 kap. 3 och 4 §§, - inlösen, 7 kap. 1 §, och - förverkande, 9 kap. 5 §. 8 § Denna lag gäller inte staten. 9 § Bestämmelser om utförsel av krigsmateriel finns i lagen (1992:1300) om krigsmateriel. 1 § Tillstånd krävs för att a) inneha skjutvapen eller ammunition, b) driva handel med skjutvapen, eller c) föra in skjutvapen eller ammunition till . Tillstånd krävs inte för den som har fyllt , om vapnet - är ett kolsyre-, luft- eller fjädervapen som är avsett för målskjutning eller ett harpunvapen, och - har en begränsad effekt i förhållande till andra jämförligaskjutvapen (effektbegränsade vapen). Tillstånd krävs inte heller för verksamhet som omfattas av tillstånd enligt 3 eller 4 § lagen (1992:1300) om krigsmateriel. Förutsättningar för tillstånd att inneha skjutvapen eller ammunition 2 § Tillstånd att inneha skjutvapen får meddelas a) enskilda personer, b) skyttesammanslutningar, dvs. skytteförbund, skyttekretsar eller skytte- föreningar som tillhör det frivilliga, statligt kontrollerade skytteväsendet, c) huvudmän för museer, om museet får statsbidrag enligt särskilda föreskrifter eller om museet ägs av en kommun, ett landsting eller en stiftelse som står under tillsyn: för vapen som skall ingå i samlingarna, och d) auktoriserade bevakningsföretag: för utlåning i samband med bevak- ningsuppdrag till väktare som har meddelats tillstånd att som lån inneha ett sådant vapen med ammunition. 3 § En enskild person får meddelas tillstånd att inneha ett skjutvapen om behov av vapnet föreligger. Tillstånd får också meddelas om vapnet huvudsakligen har prydnadsvärde, samlarvärde eller särskilt affektionsvärde för den sökande. I sådana fall får vapnet inte utan särskilt tillstånd användas för skjutning. 4 § Tillstånd att inneha ett skjutvapen får meddelas den som har den skjutskicklighet och utbildning som behövs och endast om det skäligen kan antas att vapnet inte kommer att missbrukas. 5 § Tillstånd att inneha skjutvapen skall meddelas endast för särskilt angivna ändamål. Tillståndet får förenas med villkoret att vapnet skall förvaras på ett visst sätt eller att vapnet skall göras varaktigt obrukbart. Tillståndet får tidsbegränsas om det med hänsyn till särskilda omständigheter kan förutses att vapnet inte kommer att behövas varaktigt. 6 § Tillstånd att inneha helautomatiska vapen eller enhandsvapen utom start- eller signalvapen får meddelas endast om det finns synnerliga skäl. 7 § Om tillstånd att inneha skjutvapen meddelas någon som skall förvärva ett sådant vapen, gäller tillståndet under förutsättning att förvärvet görs för tillståndet eller den som tillståndsmyndigheten bestämmer. 8 § Den som har tillstånd eller rätt att inneha ett visst vapen för skjutning får utan tillstånd inneha ammunition till vapnet. Tillstånd att i andra fall inneha ammunition får meddelas enskilda personer samt skyttesammanslutningar och huvudmän för museer om det skäligen kan antas att ammunitionen inte kommer att missbrukas. 9 § Skjutvapen eller ammunition får endast överlåtas till den som har tillstånd eller rätt att inneha vapnet eller ammunitionen. Om ammunition överlåts genom ombud skall ombudet ha eget vapentillstånd. Tillstånd till handel med skjutvapen 10 § Tillstånd att driva yrkesmässig handel med skjutvapen får meddelas den som har de kunskaper som behövs och som anses vara ordentlig och pålitlig. Tillståndet får begränsas till att omfatta vissa typer av skjutvapen eller ett visst antal åt gången. Tillståndet får förenas med villkoret att vapnen skall förvaras på ett visst sätt. Tillstånd att föra in skjutvapen eller ammunition till 11 § För tillstånd att föra in skjutvapen till gäller samma förutsättningar som för tillstånd att inneha vapnen enligt 2-6 §§. Tillstånd att föra in ammunition får meddelas den som har rätt att inneha sådan ammunition i . 12 § Införseltillstånd ger rätt att under den begränsade tid och för det ändamål som anges i tillståndet i inneha de skjutvapen och den ammunition som förts hit med stöd av tillståndet. Tillståndet gäller under förutsättning att vapnen och ammunitionen förs in för tillståndet eller den som tillståndsmyndigheten bestämmer. 13 § Skjutvapen eller ammunition får föras in till utan särskilt tillstånd i följande fall: a) Enskilda personer får föra in sådana skjutvapen som de i har rätt att inneha för eget bruk samt ammunition som på lagligt sätt har förvärvats i . Detta gäller också sådana skyttesammanslutningar, huvudmän för museer och bevakningsföretag som kan meddelas tillstånd att inneha skjutvapen. b) Medborgare i medlemstaterna i Europeiska gemenskaperna och i , och som inte är fast bosatta i får föra in jakt- eller tävlingsskjutvapen med tillhörande ammunition från medlemsstater i Europeiska gemenskaperna, eller till för tillfällig användning vid jakt eller tävling i . Vapnen och ammunitionen får i ett sådant fall för införandet innehas utan tillstånd i av den som har fört in vapnen och ammunitionen. 14 § Endast den som har tillstånd att föra in skjutvapen eller ammunition får förvara dem på tullager eller i frihamn utan medgivande av länsstyrelse eller ta hand om och i övrigt förfoga över vapnen eller ammunitionen enligt 8 § första stycket tullagen (1987:1065) utan att de har förtullats. I övrigt gäller lagen (1973:980) om transport, förvaring och förstöring av införselreglerade varor, m.m. 15 § Skjutvapen eller ammunition som resande fört med till för personligt bruk men inte haft rätt att föra in får de åter föra ut, om de anmält dessa i behörig ordning för tullmyndigheten. Vapen och ammunition tillfaller staten om de inte förs ut igen inom antingen efter en sådan anmälan eller den därefter som eller, efter styrelsens bestämmande, en annan tullmyndighet i det enskilda fallet bestämmer. I ett sådant fall skall de behandlas som om de hade förklarats förverkade. 16 § Den som har rätt att driva handel med skjutvapen får meddelas tillstånd att till föra in sådana skjutvapen som omfattas av handelstillståndet. 17 § prövar frågor om tillstånd enligt denna lag. 18 § skall föra register över tillståndspliktiga vapeninnehav och beslut enligt denna lag. 1 § Den som har rätt att inneha skjutvapen får låna ut vapnet för samma ändamål som tillståndet avser. 2 § Ett skjutvapen får inte lånas ut till den som kan antas komma att missbruka vapnet. 3 § Vapen får lånas ut till den som är endast om a) vapnet skall användas vid en övning eller tävling som äger rum under uppsikt av en skyttesammanslutning, b) låntagaren har fyllt , vapnet skall innehas och användas under långivarens uppsikt och det inte är fråga om ett enhandsvapen eller helautomatiskt vapen, c) utlåningen avser ett effektbegränsat vapen och vapnet skall innehas och användas under långivarens uppsikt, eller d) utlåningen avser start- eller signalvapen som skall användas vid tävling eller övning. 4 § Enhandsvapen och helautomatiska vapen får lånas ut endast för användning under långivarens uppsikt eller för övning eller tävling som äger rum under uppsikt av en skyttesammanslutning. Detta gäller inte om låntagaren själv har rätt att inneha ett sådant vapen eller i fråga om start- eller signalvapen. 5 § Om innehavet av ett skjutvapen kräver att den enskilde skall ha avlagt skytteprov eller genomgått en viss utbildning eller på annat sätt visat sig vara lämplig att inneha vapnet, får ett sådant vapen lånas ut endast till den som uppfyller samma krav. Detta gäller dock inte när vapnet skall användas enbart för provskjutning, övning eller tävling på skjutbana eller vid jakt under långivarens uppsikt. 6 § Vapenhandlare får låna ut skjutvapen till den som fyllt för sådan provskjutning på skjutbana som äger rum under uppsikt av en skyttesammanslutning eller vapenhandlaren själv eller någon annan person som har godkänts av polismyndigheten att närvara vid provskjutning. Detta gäller inte om låntagaren själv har rätt att inneha ett sådant vapen eller i fråga om start- eller signalvapen. 7 § Den som lånar ut skjutvapen till någon som är fast bosatt i en stat som har tillträtt den europeiska konventionen av om kontroll av enskilda personers införskaffande och innehav av skjutvapen (den europeiska vapenkonventionen) skall anmäla utlåningen till polismyndigheten, om inte låntagaren skall inneha och använda vapnet endast inom . 8 § Skjutvapen får inte lånas ut till den som har fått något skjutvapen förklarat förverkat eller tillståndet till innehav av skjutvapen återkallat, om inte låntagaren ändå är berättigad att inneha vapen av den typ som lånet avser. Detta hindrar dock inte att ett vapen efter särskilt tillstånd av polismyndigheten lånas ut för övning eller tävling som äger rum under uppsikt av en skyttesammanslutning. Ändring, reparation och skrotning av skjutvapen 1 § Ett tillstånd upphör att gälla, om den som innehar ett skjutvapen ändrar det så att det till funktions- eller verkningsgrad blir ett väsentligt annorlunda vapen. Den som har tillstånd att driva handel med vapen får dock vidta sådana åtgärder, om det ändrade vapnet omfattas av tillståndet. 2 § Vid reparation av skjutvapen får, utan särskilt tillstånd, förslitna eller på annat sätt oanvändbara slutstycken, ljuddämpare, eldrör, pipor, stommar, lådor och trummor eller armborststommar med avfyrningsanordningar bytas ut mot nya likadana vapendelar. 3 § Den som har tillstånd att inneha slutstycken, ljuddämpare, eldrör, pipor, stommar, lådor och trummor eller armborststommar med avfyrningsanordningar får utan särskilt tillstånd byta ut dessa mot nya likadana om de lämnas för skrotning. Bytet skall anmälas till polismyndigheten. 4 § För reparation, översyn eller skrotning får skjutvapen lämnas till och tillfälligt innehas av den som får driva handel med sådana vapen eller den som av polismyndigheten har godkänts att ta emot vapen för sådana åtgärder. För reparation eller översyn får ett vapen lämnas till den som skulle ha rätt att låna och självständigt handha vapnet. 5 § Den som lämnar ett vapen för skrotning skall senast inom en månad anmäla detta till polismyndigheten. 5 kap. Förvaring och transport av skjutvapen eller ammunition 1 § Den som innehar skjutvapen eller ammunition är skyldig att ta hand om och hålla dessa under sådan uppsikt att det inte är fara för att någon obehörig kommer åt dem. 2 § Skjutvapen eller ammunition skall förvaras i säkerhetsskåp, under säkert lås eller på något annat lika betryggande sätt. Om ett vapen inte förvaras i säkerhetsskåp eller i något annat lika säkert förvaringsutrymme, skall en vapendel tas bort från vapnet så att det inte kan användas. Detta dock endast om någon vapendel kan tas bort utan avsevärd svårighet. Vapen, vapendel och ammunition skall förvaras var för sig. Dessa krav på förvaring gäller inte för start- och signalvapen och effektbegränsade vapen samt ammunition till sådana vapen. De gäller inte heller för vapen som gjorts varaktigt obrukbara. 3 § En innehavare som inte kan ta hand om sitt vapen eller sin ammunition får lämna över vapnet eller ammunitionen till någon annan för förvaring under högst åt gången. Detta dock först efter skriftligt anmälan till polismyndigheten. Vapnet eller ammunitionen får dock inte förvaras hos en person som är eller som kan antas missbruka vapnen eller ammunitionen. Den hos vilken vapnen förvaras får inte använda vapnen utan tillstånd att inneha sådana vapen. 4 § Den som skickar eller transporterar ett skjutvapen eller ammunition skall vidta betryggande åtgärder för att förhindra att någon obehörig kommer åt vapnet eller ammunitionen. 5 § Den som för personligt bruk skall föra ut skjutvapen ur till en stat som har tillträtt den europeiska vapenkonventionen skall före utförseln anmäla detta till polismyndigheten, om vistelsen i den främmande staten skall vara . 6 kap. Återkallelse av tillstånd och omhändertagande av vapen och ammunition 1 § Ett tillstånd att inneha skjutvapen eller ammunition eller att föra in skjutvapen eller ammunition till får återkallas, om a) tillståndshavaren visat att han är olämplig att inneha vapnet eller ammunitionen, b) förutsättningarna för tillståndet inte längre finns, eller c) det annars finns någon skälig anledning att återkalla tillståndet. 2 § Ett tillstånd att driva handel med skjutvapen får återkallas, om a) tillståndshavaren har åsidosatt en bestämmelse i denna lag eller en föreskrift eller ett villkor som meddelats med stöd av lagen, b) tillståndshavaren inte längre driver yrkesmässig handel, c) förutsättningarna för tillståndet inte längre finns, eller d) det annars finns någon skälig anledning att återkalla tillståndet. Omhändertagande av vapen och ammunition 3 § får besluta att ett vapen med tillhörande ammunition skall tas hand om, om - det finns risk att vapnet missbrukas, eller - det är sannolikt att tillståndet att inneha vapnet kommer att återkallas och det finns särskilda omständigheter som kräver ett omhändertagande. Om risken för missbruk är överhängande, får vapen eller ammunition tas hand om även utan ett sådant beslut. Åtgärden skall skyndsamt anmälas till polismyndigheten, som skall pröva om omhändertagandet skall bestå.