prop · GJ03226 · 1996-01-01 00:00:00 — Denna bestämmelse är av särskilt intresse i detta sammanhang. Andra bestämmelser i som kan bli aktuella vid framförande av fordon i terräng är 4 kap. 6 § om hemfridsbrott och olaga intrång och 4 kap. 7 § om ofredande. Ansvar för skadegörelse förutsätter, liksom för övriga brott, att handlingen sker olovligen. Om markägaren samtycker till färd med motordrivet fordon över hans ägor torde detta således normalt medföra att ansvar enligt de nu nämnda bestämmelserna inte kommer i fråga. Allemansrätten är grundläggande för hur friluftsliv utövas i vårt land. Genom denna rätt har den enskilda individen möjlighet att med vissa undantag vistas och färdas i naturen oberoende av vem som äger olika mark- och vattenområden under förutsättning att risk för skada inte föreligger och att hemfriden inte störs. Den är en sedvanerätt som inte är lagfäst till sina gränser. Begreppet allemansrätten finns dock omnämnt i såväl 2 kap. 18 § regeringsformen som 1 § naturvårdslagen. Hur långt allemansrätten sträcker sig följer till viss del av bestämmelserna i . För att undanröja sådana olägenheter som samhället inte vill acceptera kan det som anses tillåtet enligt allemansrätten inskränkas genom olika speciallagar. Man kan emellertid inte utgå från att alla icke kriminaliserade former av vistelse i naturen eller uttnyttjande av den är tillåtna. Allemansrätten måste anses vara snävare än lagstiftningens gränser för straffbara handlingar. Detta innebär med andra ord att om en handling inte är straffbar så följer inte därmed att handlingen är tillåten. I betänkandet Naturupplevelser utan buller - en kvalitet att värna (SOU 1993:51) finns en redovisning av allemansrätten som grundar sig på en promemoria av f.d. justitierådet . Där framhålls att det saknas praxis till stora delar av den behandlade frågeställningen och att spörsmålet är sparsamt diskuterat i litteraturen. De synpunkter som framförs bygger på vissa allmänt hållna motivuttalanden där man kan utläsa lagstiftarens inställning till frågorna. I betänkandet redovisas slutsatsen att allemansrätten inte ger någon allmän rätt till motoriserad färdsel i naturen och att allemansrätten överhuvudtaget inte kan åberopas för att möjliggöra passage för motortrafik. 6.3 Översyn av regleringsområden -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Vid en översyn av regleringsområden för | | terrängkörning bör ytterligare regleringsområden i fjällen införas.| | För vissa regleringsområden eller delar därav bör en mer skärpt| | reglering av skotertrafiken införas (jfr avsnitt 6.4). Åtgärderna| | bör genomföras efter samråd med berörda länsstyrelser och kommuner.| -------------------------------------------------------------------- Miljövårdsberedningens förslag: Nuvarande s.k. skoterförbudsområden i fjällen enligt terrängkörningslagen skall benämnas regleringsområden. En utökning av nuvarande regleringsområden föreslås. Regeringen föreslås avsätta fyra nya regleringsområden (, , Tjuoltadalen och ) och ge fyra befintliga områden (dalgång, , Hothagen och ) utökade gränser. Restriktionerna skärps i vissa regleringsområden och i områden som är skyddade enligt naturvårdslagen. I sex områden föreslås rätten till generella undantag begränsas och anmälningsplikt för viss skotertrafik införas. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a. , , och är positiva till att ytterligare regleringsområden avsätts. Berörda länsstyrelser är kritiska mot flertalet föreslagna nya och utökade områden. i anser att beredningen föreslagit alltför långtgående begränsningar. Även kommunerna, bl.a. kommun, kommun och kommun, är i allmänhet kritiska mot ytterligare regleringar. , skoterorganisationer och skoterklubbar är också kritiska. anser att kommunernas åsikter och översiktsplaner skall vara vägledande för regeringsbeslut om regleringsområden. Försvarsmakten anser att föreslagna generella förbud i vissa områden inte bör innefatta militär verksamhet. Försvarsmakten förutsätter att det i flera föreslagna regleringsområden kan göras avsteg för övnings- och beredskapsverksamhet. förutsätter dispens för vetenskaplig forskning. Skälen för regeringens bedömning: Bullret har ökat i naturen. Detta har medfört att rekreationsområden med låg bullernivå är en knapp naturresurs. Det är viktigt att bättre än hushålla med de naturkvaliteter som är förknippade med tystnad och stillhet. En mer hållbar utveckling i våra fjällområden ställer ökade krav på åtgärder för att begränsa olika typer av störningar och konflikter i dessa. Miljövårdsberedningen anser att störningar och buller från motortrafiken i väglösa fjällområden, framför allt från snöskotrar och luftfarkoster, håller på att bli ett allt större hot mot riksintressen för naturvård och friluftsliv. behövs såväl snöskotrar som flyg som transportmedel. Snöskoteråkningen är viktig för framför allt lokalbefolkningens näringar och rekreation. Därutöver är användningen av terrängfordon nödvändig för rennäringen och för tillsyn, sjuktransporter, fjällräddningen och Försvarsmaktens verksamheter. Fjällområdena skyddas genom bestämmelserna i lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. (naturresurslagen). Fjällen är av riksintresse med hänsyn till områdenas natur- och kulturvärden samt för friluftslivet. Vidare ges i bestämmelserna bl.a. skydd för mark- och vattenområden som är opåverkade eller ekologiskt känsliga. För de s.k. obrutna fjällområdena finns dessutom ett starkare skydd. Bl.a. får det inom dessa områden endast vidtas åtgärder som kan ske utan att områdenas karaktär påverkas. Förutsättningarna för terrängkörning med motordrivna fordon i fjällen har ändrats påtagligt sedan regeringen beslutade om nuvarande 12 skoterförbudsområden. Användningen av motoriserade färdmedel i fjällen, främst terrängskotrar, har ökat markant under . Dessa har mer än femfaldigats . Från att i början främst nyttjats för yrkestrafik har terrängskotern huvudsakligen kommit att användas för rekreation. Syftet med den ursprungliga regleringen kan inte tillgodoses fullt ut med den omfattande skotertrafik som förekommer. Regelverket rörande terrängkörning är inte heller anpassat till en omfattande skotertrafik. Enligt Miljövårdsberedningen förekommer det omfattande skotertrafik i vissa delar av de nuvarande skoterförbudsområdena. I flera förbudsområden har länsstyrelserna medgett undantag från förbuden för skoterleder. Enligt beredningen har det anlagts skoterleder i områdena. De nuvarande områdena med förbud mot terrängkörning bör i fortsättningen kallas regleringsområden. I skrivelsen (skr. 1993/94:175) om åtgärder mot buller i fjällområden och skärgårdar m.m. redovisades olika bullerbegränsande åtgärder i värdefulla natur- och rekreationsområden bl.a. uppdrag om utökat skydd motbuller från snöskotrarm.m. i vissa fjällområden. Regeringen uppdrog därefter åt länsstyrelserna i , , och att, med utgångspunkt i utredningens förslag se över och precisera avgränsningen av de områden som behöver stärkt skydd mot buller och att närmare överväga vilka regler som bör gälla i dessa områden. Länsstyrelsernas redovisning tillgodosåg endast i mycket begränsad utsträckning den i uppdraget uttalade ambitionen om ytterligare reglering av skotertrafiken. Miljövårdsberedningen har övervägt olika typer av regelsystem för snöskotertrafiken och därvid förordat en utökning av nuvarande förbudsområden. Enligt Miljövårdsberedningen finns det totalt ca 23 000 km2 regleringsområden beslutade av regeringen enligt 1 § terrängkörningslagen. Beredningen föreslår en utökning med ca 3 000 km2. Beredningen föreslår dessutom att ca 3 000 km2 av nya och befintliga regleringsområden ges ett starkare skydd mot buller genom att även yrkestrafiken begränsas. Miljövårdsberedningen anger olika typer av regleringsområden, nämligen orörda områden med mycket starka begränsningar för motoriserade färdmedel, ostörda områden med relativt starka begränsningar för skotertrafik och med endast få eller inga skoterleder samt kanaliseringsområden som har omväxlande tysta partier och mer bullriga stråk samt som kan ha gott om skoterleder. Regeringen anser, i likhet med Miljövårdsberedningen och många remissinstanser, att skyddet mot terrängtrafik i vissa fjällområden behöver förstärkas och att ytterligare regleringsområden behöver beslutas. Regeringen avser också att meddela särskilda föreskrifter, t.ex. för viss yrkestrafik, i vissa områden med särskilda natur- och miljökvaliteter och med stora krav på ostördhet. Invändningar mot en utökning av antalet regleringsområden har framförts av länsstyrelser, kommuner samt Snofed och skoterklubbar. Regeringen kommer därför att samråda med berörda länsstyrelser och kommuner innan beslut fattas om avgränsning eller särskilda föreskrifter. För områden där utredningsarbete pågår beträffande terrängkörningen anser regeringen att en fortsatt lokal/regional process kan komma att övervägas. Vissa nationalparks- bestämmelser kan behöva ses över. När nya bestämmelser för terrängkörning införs behöver berörda länsstyrelser se över bestämmelserna för nuvarande regleringsområden. Regeringen anser att beredningens redovisade mål för enskilda områden bör komma till uttryck i de särskilda föreskrifter som regeringen efter samråd med berörda länsstyrelser och kommuner kommer att föreskriva för vissa områden. I andra fjällområden kommer det att behövas regionala och lokala insatser för att begränsa störningarna från skotertrafiken. Det kan gälla ökad kanalisering av skotertrafiken samt inrättande av regionala och lokala regleringsområden. Denna fråga behandlas i avsnitt 6.5. Det ankommer på länsstyrelserna att tillgodose natur- och friluftsvärdena i befintliga och tillkommande naturreservat vid sin hantering av terrängkörningen i reservatsföreskrifter, vid dispensgivning och dragning av leder. Ett motsvarande ansvar åligger på vad gäller nationalparker. En kommande uppföljning och utvärdering av den skärpta regleringen av skotertrafiken behandlas under avsnitt 6.13. 6.4 Skärpt reglering i vissa områden -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Inom de delar av fjällområdet för vilka | | regeringen beslutar om förbud mot körning i terräng med motor- | | drivet fordon får regeringen föreskriva att det krävs synnerliga| | skäl för att medge undantag från förbudet. | | Regeringens bedömning: Begränsningar för viss yrkestrafik i | | regleringsområden bör kunna införas. Miljövårdsberedningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Flera remissinstanser ger stöd åt föreslagen skärpt reglering i vissa områden, bl.a. Kammarrätten i , , , Åre kommun, Kungl. i anser att föreslagna begränsningar av möjligheterna att köra i terrängen med motorfordon genom skärpta restriktioner i vissa områden i princip är bra. Synnerliga skäl för undantag bör dock begränsas till områden med särskilda föreskrifter. i anser att beredningen föreslagit alltför långtgående begränsningar. Övriga länsstyrelser framför i huvudsak invändningar rörande enskilda områden. Flera kommuner, bl.a. , och kommuner, är kritiska mot ytterligare regleringar. Även , skoterorganisationer och skoterklubbar är kritiska. anser att kommunernas åsikter och kommunala översiktsplaner skall vara vägledande för regeringsbeslut om regleringsområden. Även i anser att närmare utformning av regler för områdena måste ske med lokalt och regionalt inflytande. , , i , och Svenska världsnaturfonden förordar att regleringen av terrängtrafiken bör skärpas ytterligare. I fråga om föreslagna begränsningar för yrkestrafiken anser Försvarsmakten att föreslagna generella förbud i vissa områden inte bör innefatta militär verksamhet. förutsätter att personal för räddningstjänst tillförsäkras oinskränkt rätt att vistas i regleringsområdena. förutsätter dispens för vetenskaplig forskning. vid anför liknande synpunkter. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Regeringen kan med stöd av 1 § andra stycket terrängkörningslagen förbjuda all terrängkörning inom delar av fjällområdet. Länsstyrelserna får med stöd av terrängkörningsförordningen medge undantag från förbudet. Denna undantagsmöjlighet avser såväl enskilda fall som undantag för fast anordnade leder. De fjällområden som inrättats med stöd av denna bestämmelse har allmänt betecknats som skoterförbudsområden. Inom områdena har det i regel funnits möjlighet att i begränsad omfattning köra skoter. Därför bör dessa, som tidigare nämnts, kallas regleringsområden. Regeringens beslut att inrätta ett regleringsområde innebär endast en geografisk avgränsning av området. Kvaliteten i fråga om tystnad och ostördhet inom området bestäms av i vilken utsträckning länsstyrelserna beviljar enskilda dispenser och undantag för skoterleder för terrängtrafik.Systemet bygger på att en restriktiv hållning intas när det gäller dispenser för att syftet med regleringsområdena skall uppfyllas och berörda riksintressen enligt naturresurslagen tillgodoses. Nuvarande praxis har enligt regeringens mening getts en alltför generös inriktning. Den innebär att det i regleringsområdena inte har kunnat upprätthållas den kvalitet i fråga om tystnad och ostördhet som varit avsikten. Regeringen anser i likhet med Miljövårdsberedningen att det i vissa regleringsområden av utpräglad vildmarkskaraktär bör kunna ställas särskilt höga krav på bullerfrihet. För att nå det önskade målet för ostördhet i de delar av fjällområdet som avses bör därför kraven för dispenser kunna ställas högre än vad som är fallet. En sådan skärpning kan uppnås genom att 2 § terrängkörningslagen (1975:1313) ändras så att regeringen får föreskriva att kravet för undantag från förbud eller föreskrifter höjs från nuvarande särskilda skäl till synnerliga skäl. En sådan skärpning kommer att leda till motsvarande författningsförändringar i tillämpningsförordningen. En skärpning kan även komma att beröra de verksamheter som har generella undantag från förbuden. Skärpningen innebär inte att möjligheterna för Försvarsmakten att utbilda och öva krigsförband, liksom att utbilda och öva för medverkan i t.ex. räddningstjänst, skall påtagligt förändras. finns det behov att ha möjlighet att besluta om vissa undantag från förbudet. Handläggningen av dessa frågor bör ske av en myndighet med lokalkännedom. har denna kännedom. Beslutsrätten för dispenser bör därför ligga kvar på länsstyrelserna. För dessa regleringsområden med särskilt unika bevarandevärden bör starka begränsningar införas även vad gäller yrkestrafik. Det gäller nu undantagen terrängkörning enligt 4, 6 och 7 §§ i terrängkörningsförordningen. Bestämmelserna omfattar användning av terrängfordon i samband med arbeten för gas- och kraftledningar, vatten eller avloppsledning samt radio- och teleanläggning, hämtning av fällda djur och vid arbete inom vilthägn i direkt samband med djuruppfödning samt användning vid projektering, byggande och underhåll av väg samt vid skötsel- och anläggningsarbeten inom park-, idrotts- och friluftsområden. Sådan yrkestrafik med terrängskoter bör inte vara generellt undantagen utan bör endast få förekomma efter särskild dispens i enskilt fall. Terrängkörningsförordningen bör ändras för att tillgodose detta syfte. 6.5 Kommunerna får inrätta regleringsområden -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Kommuner bör ges möjlighet att inrätta | | regleringsområden för terrängkörning. Miljövårdsberedningens förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Bl.a. Länstyrelsen i tillstyrker. Många kommuner och skoterklubbar anser att inrättandet av eventuella regleringsområden bör vara en angelägenhet. Några kommuner, bl.a. kommun och , framhåller problemen med skoterkörning i tätorter. Skälen för regeringens bedömning: Fjällen är bl.a. viktiga för närrekreation och dagsturturism. Konflikterna mellan olika intressen kan vara betydande även i sådana områden. Regleringar av skotertrafiken är ofta en förutsättning för att områdena skall behålla sina värden för rekreation och turism. Kommunerna har ett stort ansvar för att tillgodose behovet av bullerfria områden. Det är viktigt med ett ökat lokalt ansvarstagande för skotertrafiken. Lokala insatser är nödvändiga för områden med konflikter när det gäller skotertrafik, exempelvis kring anläggningar för turism och närområden till tätorter med många snöskotrar. För att begränsa störningarna från terrängskotrar och i ökad utsträckning kanalisera skotertrafiken bör kommunerna ges möjligheter att inrätta regleringsområden på motsvarande sätt som har haft. En ändring som tillgodoser detta syfte bör införas i 5 § terrängkörningsförordningen (1978:594). I avsnitt 6.10.2 föreslås också att medel anvisas för bidrag till anläggande av skoterleder m.m. i syfte att kanalisera skotertrafiken och därmed begränsa störningar och konflikter. Kommunerna har därutöver haft möjlighet att reglera skotertrafiken genom att avsätta kommunala naturreservat och genom lokala trafikföreskrifter. Kommunerna kan aktivt bidra till en mer hållbar utveckling när det gäller skotertrafiken inte bara i fjällområdet utan även i inlandet. har haft regeringens uppdrag att utarbeta råd och exempel för bullerfrågornas behandling i den kommunala översiktsplaneringen i syfte att minska bullret i natur- och rekreationsområden. Uppdraget kommer att redovisas i Boken om översiktsplan , del 3 (1996). 6.6 Regler om hänsyn till naturmiljön och viltet -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Bestämmelser om hänsyn till naturmiljön | | finns i terrängtrafikkungörelsen. Dessa bestämmelser bör inte föras| | över till terrängkörningslagen. | | De bestämmelser som finns i jaktlagen om förbud mot att ofreda | | eller förfölja viltet är tillräckliga. Det behövs alltså inte någon| | ytterligare reglering i detta hänseende. Miljövårdsberedningens förslag: Terrängkörningslagens regler skall kompletteras med regler om hänsyn till naturmiljön och andra allmänna intressen. Dessutom har beredningen föreslagit att terrängkörningskungörelsen kompletteras med en bestämmelse om att det är förbjudet att med snöskoter följa spår av djur. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a. och vissa länsstyrelser, tillstyrker förslaget att regler om hänsyn till naturmiljön och andra allmänna intressen förs in i terrängkörningslagen. vill införa även hänsyn till kulturmiljön i lagen. Kammarrätten i , som avstyrker förslaget. och i anser att en komplettering av lagen är onödig med hänsyn till bestämmelserna i terrängtrafikkungörelsen. Kammarrätten och i tillstyrker att det införs en bestämmelse i terrängtrafikkungörelsen med förbud om att med snöskoter följa spår av djur. Kammarrätten anser dock att förslaget först bör övervägas ytterligare. föreslår att jaktlagen i stället förtydligas. förutsätter att förslaget inte avser spår efter renar. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 36 § terängtrafikkungörelsen skall den som färdas i terräng anpassa färdväg, hastighet och färdsätt i övrigt så att människor och djur inte störs i onödan och att skador på annans mark och växtlighet undviks. Miljövårdsberedningen anser att denna regel i stället bör tas in i terrängkörningslagen. Terrängkörningslagen är att betrakta som en förbudslag. Terrängtrafik- kungörelsen innehåller regler om terrängfordon, utrustning och om de särskilda trafikregler som närmare gäller vid färd med motordrivet fordon i terräng. Till trafikreglerna hör naturligt också grundläggande aktsamhetsregler. Som har redovisats är de regler som ger möjlighet att med motorfordon färdas i terräng inte samlade i en författning. När det gäller hänsynen till naturen finns förutom bestämmelsen i terrängtrafikkungörelsen bestämmelser också i naturvårdslagen. Inte heller dessa regler är tillräckliga för att avgöra vad som gäller vid körning i terräng. Körning med terrängskoter i naturen kan inte heller ske under åberopande av allemansrätten. Eftersom regelsystemet är omfattande är det angeläget att alla de regler som gäller för terrängkörning alltid beaktas vid sådan körning. Den av Miljövårdsberedningen föreslagna ändringen, som för övrigt inte utgör en ändring i sak, bör inte genomföras. Om bestämmelsen skulle föras in i terrängkörningslagen skulle detta kunna bidra till intrycket av att den lagen uttömmande reglerar vad som gäller vid färd med motordrivet fordon i terrängen. Miljövårdsberedningen har även föreslagit att terrängtrafikkungörelsen kompletteras med en bestämmelse om förbud mot att med snöskoter följa spår av djur. Beredningen har som motiv för förslaget framfört att förbudet i jaktlagen att spåra vilt med snöskoter gäller om syftet är jakt och att detta förhållande medför tillämpningproblem. I 5 § andra stycket jaktlagen finns emellertid ett förbud mot att ofreda eller förfölja viltet. Detta förbud är, till skillnad från bestämmelsen i 31 § jaktlagen generellt och tar inte sikte på jakt. Bestämmelsen gäller således även vid spårning av djur med t.ex. snöskoter. Den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot bestämmelsen döms till böter. Ännu en föreskrift på detta område gör inte lagstiftningen mer ändamålsenlig. Tvärtom skapas enligt regeringens mening onödiga konkurrensproblem vid tilllämpningen. Förslaget bör därför inte genomföras. 6.7 Skotertrafik på jordbruks- och skogsmark -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Ett allmänt förbud införs i terrängkörnings-| | lagen mot körning med motordrivet fordon på jordbruksmark om det| | sker för annat ändamål än för jord- eller skogsbrukets behov. | | Förbudet gäller dock inte om det är uppenbart att körning kan ske| | utan risk för skada på marken. | | Regeringens bedömning: Reglerna för terrängkörning i skogsmark bör| | förtydligas och anpassas till nya skogsbruksmetoder vad gäller | | begreppet ung- och plantskog. Miljövårdsberedningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag vad gäller reglering av terrängkörning på jordbruksmark. Miljövårdsberedningen har dock föreslagit att körning skall få ske med markägarens tillstånd. Ett allmänt förbud föreslås mot körning på snötäckt skogsmark med plant- och ungskog om inte uppenbar risk för skada på skogen föreligger eller utan tillstånd av markägaren. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, bl.a. Kammarrätten i , , Länsstyrelserna i och , vissa kommuner och , tillstyrker förslaget om förbud mot terrängkörning på jordbruksmark. Hovrätten i och anser att oklarhet föreligger beträffande markägarens tillstånd. Även , som tillstyrker i princip, anser också att definitionen är oklar. och , som tillstyrker, anser att renskötseln skall undantas. i anser att förslaget kan utgå eftersom frågan redan är reglerad. , vissa kommuner och Snofed avstyrker. Flera remissinstanser, bl.a. , Länsstyrelserna i och , vissa kommuner och tillstyrker förslaget om ändrade bestämmelser gällande förbudet mot terrängkörning i plant- och ungskog. Flertalet remissinstanser som har yttrat sig över förslaget framhåller dock att författningsförslaget behöver förtydligas. Hovrätten i och anser att oklarhet föreligger vad gäller markägarens tillstånd. , som tillstyrker, anser att definitionen av plant- och ungskog är oklar eftersom terrängkörningsförordningens bestämmelser inte täcker nya föryngringsmetoder i skogen. Även anser att förordningen bör förtydligas med hänsyn till ändrade skötselmetoder. och , som tillstyrker, anser att renskötseln skall undantas. , som tillstyrker, motsätter sig restriktioner som kan beröra skogsbrukets nyttotrafik. i anser att förslaget kan utgå eftersom frågan redan är reglerad. Kammarrätten i , och Snofed avstyrker. Kammarrätten anser att begränsningarna redan nu kan göras med stöd av gällande bestämmelser.