prop · GJ03206 · 1996-01-01 00:00:00 — Därutöver bör eleverna under sin APU lära känna arbetsplatsen; hur arbetet är organiserat, hur kraven på kvalitet i arbetet upprätthålls och kontrolleras, arbetarskydd, de fackliga organisationernas uppgifter, arbetsplatsens personalpolitik samt hur lärande på arbetsplatser går till genom att arbetskamrater är kunskapsresurser för varandra och att mindre erfarna kan utvecklas i yrket genom att lära av de mer erfarna. Insikten om hur man uppträder på en arbetsplats är för eleven ett komplement till skolans förmedling av läroplanens grundläggande värderingar. Regeringen anser i likhet med kommittén för gymnasieskolans utveckling att begreppet APU bör klarläggas genom en särskild målbeskrivning, som skall komplettera kursplanerna. Det som angivits bör bilda utgångspunkten för en sådan målbeskrivning. Minst av undervisningstiden på program med yrkesämnen skall vara APU- förlagda. Enligt undersökningar av APU-förhållandena föregående läsår, som gjorts av bl.a. och , hade av skolorna denna omfattning. av skolorna uppgav dock att målet skulle komma att nås innan eleverna lämnade gymnasieskolan. Det finns enligt regeringens bedömning flera skäl till att målet inte nåtts. Det fanns under föregående läsår en osäkerhet om hur den tidigare regleringen, , skulle tolkas och alla hade vid undersökningstillfället inte hunnit anpassa sig till de preciserade minst . Den nya gymnasieskolan hade inte heller överallt hunnit upp i det tredje året, dit en del av APU kan vara förlagd. Skolorna kan också sägas vara olika skickliga på att söka samarbete med arbetsplatser. Arbetsplatser är olika väl informerade om syftet med APU och dessutom olika villiga att ställa APU- platser till förfogande. Av undersökningarna framgår att skillnaderna är stora och att skiljelinjen går mera mellan program än mellan kommuner. Stor omfattning av APU har Omvårdnadsprogrammet, Barn- och fritidsprogrammet, Handels- och administrationsprogrammet, Livsmedelsprogrammet samt Naturbruksprogrammet. Stora problem har Medieprogrammet och Elprogrammet. Kommunerna har inrättat Medieprogrammet i relativt stor omfattning beroende på elevernas stora intresse för detta program. Det finns dock inte alltid lämpliga arbetsplatser dit man kan förlägga APU. Skolornas problem att finna för eleverna på Elprogrammet är av ett annorlunda slag. I stället för att som andra branscher stödja utbildningen i gymnasieskolan har elbranschen agerat mot förverkligandet av beslut att delar av utbildningen skall förläggas till arbetsplatser. Elbranschen i hävdar - till skillnad mot motsvarigheterna i andra länder såsom - att de oftast små arbetsplatserna inte är lämpade för att kunna ge elever utbildning på grenen för installation. Regeringen vill här markera att principen om APU gäller alla program med yrkesämnen. Vilka ämnen som får arbetsplatsförläggas APU är kursplanestyrd, dvs. eleverna skall inhämta kunskaper som anges i kursplanen genom utbildning på en arbetsplats i stället för genom undervisningen i skolan. Av den tid som utbildningen på ett program omfattar skall minst vara förlagda till en arbetsplats. Vilka kurser som helt eller delvis arbetsplatsförläggs bestäms lokalt. Det finns dock angivet en inskränkning i gymnasieförordningen och förordningen om vuxenutbildning, nämligen att det endast är kurser i yrkesämnen som får arbetplatsförläggas. Regeringen har för avsikt att upphäva inskränkningen att endast yrkesämnen får arbetsplatsförläggas. Härigenom kommer skolorna att kunna avgöra om elever skall kunna inhämta kunskaper i delar av även andra ämnen genom den arbetsplatsförlagda utbildningen. Det finns goda exempel på framgångsrikt samarbete mellan lärare i allmänna ämnen och lärare i yrkesämnen till fromma för elevernas lärande. Eleverna får ökade möjligheterna att se sammanhang i och motiv för det de skall lära sig. Motsvarande möjligheter till samarbete bör också införas då eleverna är på arbetsplatsförlagd utbildning. Arbetsplatsanknytning för de Samhällsvetenskapliga, Naturvetenskapliga och Estetiska programmen Som framgått har dessa program ämnesanknuten praktik i stället för APU. Praktiken är avsedd att dels ge eleverna konkreta erfarenheter av arbetslivet, dels knyta ihop ämnesundervisningen med tillämpningar i arbets- och samhällslivet (prop. 1990/91:85 s. 95). Målet för sådan praktik liksom utrymmet bör bestämmas lokalt och kunna variera efter elevens intresseinriktning, utbildningsväg, årskurs och platstillgång. Vid riksdagsbehandlingen underströk vikten av att verksamheten inom samtliga program knyts närmare arbetslivet och samhällslivet i övrigt. "Målet och utrymmet för ämnesanknuten praktik bestäms lokalt" (bet.1990/91:UbU16 s. 39). I beslutet om timplan lades dock ämnesanknuten praktik in som alternativ till lokalt tillägg. Omfattningen är 80 - . Enligt den utvärdering som gjort (30 gymnasieskolor i ett reformarbete, rapport 89) är det ovanligt att eleverna i gymnasieskolan har ämnesanknuten praktik. Regeringen anser det synnerligen angeläget att elever oberoende av program får lära känna en arbetsplats och att de får del av de erfarenheter som vi beskrivit i anslutning till APU. Motivationen hos eleverna ökar också om de på en arbetsplats kan konstatera att de har nytta av sina i skolan förvärvade kunskaper. Det är emellertid inte aktuellt att införa kursplanestyrd arbetsplatsförlagd utbildning som obligatorium på de Estetiska, Naturvetenskapliga och Samhällsvetenskapliga programmen. Det bör dock införas en möjlighet för kommuner att besluta om att ha kursplanestyrd APU även på dessa program. Omfattningen bör beslutas av kommunen. Eftersom inskränkningen av APU till vissa typer av kurser föreslås bli borttagen för programmen med yrkesämnen bör någon sådan inskränkning inte heller gälla Estetiska, Naturvetenskapliga och Samhällsvetenskapliga programmen. Under förut- sättning av bifall till förslaget avser regeringen att göra erfor- derliga ändringar i gymnasieförordningen. 12 Individuella programmet m.m. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Kommunerna skall kunna erbjuda | | individuella och specialutformade program till grupper av | | elever. | | Samma behörighetsregler skall gälla för specialutformade program| | som för nationella program. | | Regeringens bedömning: Elever bör få intyg över genomgången | | utbildning på individuella programmet. Bakgrund: Alla ungdomar har rätt till en gymnasieutbildning. Ungdomarna inser att dagens samhälle ställer nya och högre krav på utbildning och av dem går direkt från till gymnasieskolan. Gymnasieskolan skall vara en skola för alla. Målet är också att alla ungdomar skall genomgå en fullständig gymnasieutbildning. Det ställer höga krav på att eleverna ges goda förutsättningar att uppnå kunskapsmålen i . Det individuella programmet kan vara en mycket god början i gymnasieskolan för elever som trots allt inte fått tillräckliga kunskaper i för att börja ett nationellt program. Individuella programmet har skapats bl.a. för att ungdomar som behöver det skall kunna förbereda sig ytterligare för att kunna gå in i ett nationellt eller specialutformat program. En sådan förberedelse kan behövas av flera skäl, dels för de unga människor som är osäkra om sina framtidsplaner, dels för dem som har kunskapsbrister. Till det individuella programmet kommer elever direkt från , men också elever som avbrutit sina studier på nationella eller specialutformade program. Det individuella programmet är avsett för fyra ändamål, varav det nu nämnda, att vara ett kompensatoriskt program som syftar till att stimulera elever att senare gå över på ett nationellt eller specialutformat program, är det som nämns först i skollagen (5 kap. 13 § tredje stycket 1). Individuella programmet kan också göra det möjligt för ungdomar att förena en anställning som syftar till yrkesutbildning (lärlingsutbildning) med studier av vissa ämnen i gymnasieskolan och som möter speciella behov hos eleven. Till det individuella programmet hör också introduktionskurserna för invandrare (ITK) och utbildning av olika omfattning - från heltidsstudier till kortare kurser. Det individuella programmet har en så stor omfattning att det är det femte största programmet om man räknar elever i samtliga årskurser. Det är framför allt det individuella programmet som preparandkurs, ett kompensatoriskt program för elever som saknar tillräckliga kunskaper för att kunna tillgodogöra sig en gymnasieutbildning i ett treårigt program, som har ökat. De oroande signalerna att andelen elever på det individuella programmet var starkt ökande har ersatts med uppgifter att ökningen avtar. Vidare har andelen elever som efter ett individuellt program övergår till ett nationellt eller specialutformat program ökat. I vissa kommuner går praktiskt taget alla elever över, vilket är en mycket glädjande utveckling. Enligt av skolan 1996 gäller denna övergång i mindre grad elever som tidigare avbrutit en treårig utbildning. De erfarenheter som redovisats av bl.a. utveckling är att kommunerna ofta använder sina skickligaste pedagoger som lärare på det individuella programmet. Dessa uppgifter styrks av att eleverna anser sig ha fått god hjälp av lärarna på detta program. Skälen för regeringens förslag och bedömning Erbjudande av individuella program I de första paragraferna i 5 kap. skollagen regleras kommunernas skyldighet att erbjuda och elevers rätt att söka nationellt program. Enligt 5 kap. 13 § skollagen är varje kommun skyldig att erbjuda gymnasieutbildning på specialutformade program eller individuella program till elever som inte tagits in på något nationellt program eller som avbrutit sina studier där. Enligt regeringens mening finns det behov av att tydligt ange att elever bör kunna söka sådana program. Från och med intagningen till /99 skall elever ha godkänt betyg i svenska, engelska och matematik för att få tas in på ett nationellt program. Härigenom förtydligas ansvar för att alla elever når upp till godkäntnivån. Det kan dock finnas elever som ändå inte når godkäntnivån. kommer elever till det individuella programmet också efter att ha avbrutit studier på ett nationellt program för att förstärka sina kunskaper. Regeringen anser det inte tillfredsställande att elever först skall ha behövt uppleva ett misslyckande innan de får möjlighet att reparera sådana kun- skapsbrister som hindrar dem i studierna på nationella program. Erfarenheterna visar också att fler elever går över från ett individuellt program till nationellt program om de inte först misslyckats på ett nationellt program och fått avbryta sina studier där. Mot den nu angivna bakgrunden bör kommunerna ges en möjlighet att erbjuda en viss typ av individuella program, de s.k. preparandprogrammen, till grupper av elever. Liksom bör ett sådant program vara avsett endast för den egna kommunens och samverkansområdets elever. Den nu föreslagna förändringen förbättrar förutsättningarna för skolan och eleven att tillsammans göra en bättre planering av studierna. I den enskilda elevens plan för studierna på det individuella programmet bör kunna ingå såväl kompensatoriska studier på grundskolenivå, svenska för invandrare och praktik som kurser ur något eller några av gymnasieskolans program inhämtade i skolan eller i arbetsplatsförlagd utbildning. I det senare fallet bör eleven självfallet få gymnasiepoäng för godkända kurser och ha dessa till godo vid övergången till sådant nationellt eller specialutformat program där dessa kurser kan ingå. Alla elever som gått ett individuellt program bör få ett bevis över genomgången utbildning, där det framgår vad eleven deltagit i, t.ex. vilka kurser och vilken praktik. För de kurser som också finns på nationella program bör beviset kompletteras med ett dokument som visar betygen på dessa kurser, ett s.k. samlat betygsdokument. Det är angeläget att eleverna får bevis över genomgången utbildning på det individuella programmet inte minst med tanke på att det finns elever som inte övergår till ett nationellt eller specialutformat program utan som avslutar sina studier i gymnasieskolan i och med det individuella programmet. Det bör ankomma på regeringen att göra erforderliga förordningsförändringar i denna fråga. Erbjudande av och behörighet för specialutformat program Som framhållits inledningsvis har antalet specialutformade program stadigt ökat sedan den nya gymnasieskolan infördes. Regeringen ser positivt på att skolorna utnyttjar möjligheterna till flexibla lösningar inom en programskola med höga kvalitetskrav. För att underlätta detta bör det i skollagen tydliggöras att specialutformade program som erbjuds en grupp av elever skall vara sökbara. Eftersom specialutformade program i fråga om utbildningens nivå skall motsvara ett nationellt program föreslås elever ha godkända betyg i svenska/svenska som andraspråk, engelska och matematik för att antas till specialutformat program. Den nu angivna ordningen för individuella och specialutformade program bör enligt regeringens mening genomföras så att det i skollagen tas in en ny bestämmelse, 5 kap. 13 a §, där det anges att en kommun får för en grupp elever erbjuda specialutformade program och individuella program som har ett sådant syfte som anges i 13 § 3 stycket 1. Vidare bör det i den nya 13 a § införas bestämmelser som motsvarar vad som gäller för sökande till de nationella programmen enligt 11 § första och tredje styckena samt 12 §. De behörighetskrav som gäller för nationella program skall gälla för specialutformade program. Detta bör anges i 13 §. 13 Utbildning i gymnasieskolan på lokala grenar -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Lokala grenar skall fortsättningsvis bara | | vara avsedda för den egna kommunens eller samverkansområdets | | elever. Regeringens bedömning: Med stöd av bemyndigandet i 5 kap. 9 §| | skollagen bör regeringen eller den myndighet regeringen be- | | stämmer, kunna förklara att en lokal gren skall vara | | riksrekryterande. Utredningens förslag: Arbetsgruppen som har haft till uppgift att följa planeringen av en kursutformad gymnasieskola anser i sin slutrapport (Ds 1995:78) att det finns skäl att behålla lokala grenar med hänsyn till det stora lokala intresset. Många studerande har också ett stort intresse för lokala grenar. Gruppen menar dock att den automatiska riksrekryteringen till lokala grenar bör tas bort. Även utveckling förordar i sitt delbetänkande (SOU 1996:1) att lokala grenar, i likhet med specialutformade program, endast skall vara sökbara för elever i kommunen eller samverkansområdet. Remissinstanserna: I remissvaren på betänkandet har flera instanser kommenterat kommitténs förslag. Kommitténs förslag stöds av en dominerande del av instanserna, bl.a. av , , och kommuner, , och , och . Några få kommuner, bl.a. och , är i och för sig positiva till förslaget men framhåller att deras egna lokala grenar måste kunna rekrytera elever från andra kommuner. Bakgrund: Enligt bestämmelserna i 2 kap. 1 § andra stycket gymnasie- förordningen får styrelsen för utbildningen fastställa lokala grenar inom de nationella programmen. Sådana grenar skall ligga inom ramen för de bestämmelser som gäller för programmet. En lokal gren skall enligt 2 kap. 9 § gymnasieförordningen tillgodose ett sådant lokalt eller regionalt utbildningsbehov som inte kan tillgodoses inom ramen för de nationellt fastställda programmen och grenarna. En lokal gren kan omfatta andra och tredje utbildningsåret eller endast tredje utbildningsåret på något av de nationella programmen. Av 10 och 11 §§ samma kapitel framgår att styrelsen för utbildningen skall fastställa ytterligare mål utöver de som gäller för det nationella programmet, besluta om vilka kunskaper eleverna skall ha uppnått efter fullföljd utbildning och vilka kurser som grenen innehåller utöver kärnämnena och för programmet gemensamma kurser samt kursplaner. Innan beslut om inriktning av en lokal gren fattas bör styrelsen för utbildningen i förekommande fall samråda med berörd yrkesnämnd eller motsvarande samarbetsorgan. I 5 kap. 8 § skollagen finns bestämmelser om elevs rätt att bli mottagen på utbildning i gymnasieskolan. I punkten 3 tredje stycket av samma lagrum anges att den som sökt till gymnasieskolan i annan kommun än hemkommunen under åberopande av att där anordnas en gren som inte erbjuds av hemkommunen skall hänföras till den grupp elever som i första hand skall tas emot i utbildningen. Detta medför att en sådan gren i praktiken blir riksrekryterande. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Tillväxten av lokala grenar har varit mycket omfattande. Enligt en av gjord undersökning finns det 490 lokala grenar inrättade. Dessa har anknytning till de nationella programmen enligt följande: Samhällsvetenskaps- med 98, Naturvetenskaps- med 63, Estetiska programmet med 49, Hotell- och restaurang- samt Industri- med vardera 38, Fordons- med 35, Hantverks- och El- med vardera 27, Medie- med 24, Naturbruks- med 19, Barn- och fritids- med 18, Omvårdnads- och Bygg- med vardera 11, Energi- med 6 och lägst antal Livsmedelsprogrammet 4. Behovet av lokala grenar kan diskuteras utifrån den utveckling gymnasieskolan fått. Dagens gymnasieskola är kursutformad inom ramen för nationella program. Det kursplanearbete som utfört har lett till att det finns mer än 700 kurser i gymnasieskolan och specialisering kan erhållas utan att elever går vissa grenar. Det visar sig också att innehållet i många av de befintliga lokala grenarna mycket väl skulle kunna rymmas inom de nationella grenarna med utnyttjande av de kurser som finns. Inrättande av en lokal gren har också blivit ett sätt att öka elevunderlaget eftersom det gör det möjligt att rekrytera elever utanför den egna kommunen. Enligt en analys som gjort av de lokala grenarna uppfyller inte ens hälften kraven enligt gymnasieförordningen. Bristerna består i att huvudmannen tagit bort eller reducerat undervisningstiden i för programmet gemensamma kurser och i vissa fall även i kärnämnena. Systemet med lokala grenar tillkom på förslag i propositionen Växa med kunskaper (prop. 1990/91:85) medan systemet med specialutformade program infördes efter förslag i propositionen om vissa gymnasie- och vuxenutbildningsfrågor m.m. (1991/92:157, bet. 1991/92:UbU26, rskr. 1991/92:311). Regeringen föreslår nu att de lokala grenarna ur rekryteringshänseende skall jämställas med specialutformade program, dvs. de skall vara avsedda för den egna kommunens eller samverkansområdets elever. I de fall den lokala grenen har ett innehåll, som har ett riksintresse, t.ex. en yrkesinriktning som nationellt sett berör endast ett fåtal elever, bör den lokala grenen kunna göras riksrekryterande. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör med stöd av bemyndigandet i 5 kap. 9 § skollagen kunna förklara utbildningen som riksrekryterande. Förslagen föranleder en ändring av 5 kap. 8 § skollagen. Vissa konsek- vensändringar bör också göras i 5 kap. 18 och 24 §§. Med hänsyn till kommunernas planeringsförutsättningar anser regeringen att en övergångstid bör tillämpas innan förslaget träder i kraft. Bestämmelsen i 5 kap. 8 § tredje stycket 3 skall i sin nya lydelse tillämpas första gången i fråga om utbildning som startar /99. Har elever tagits emot med stöd av 5 kap. 8 § tredje stycket 3 skall ersättningsskyldigheten enligt 5 kap. 24 § i den gamla lydelsen gälla till dess eleverna avslutat utbildningen. Vi vill informera att regeringen avser att ge huvudmännen för de befintliga lokala grenarna tillfälle att lämna in ansökan om att den aktuella grenen skall förklaras vara riksrekryterande. Regeringen avser därefter att göra en samlad bedömning av ansökningarna . 14 Verksamheten vid Svenska -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Svenska avvecklas. | | Avvecklingen genomförs genom att verksamheten läggs ner varvid -| | om möjligt - delar av verksamheten säljs. För | | avvecklingskostnader bör anvisas på | | tilläggsbudget, vilket finansieras genom en motsvarande | | besparing. Bakgrund: Den statliga språkreseverksamheten har funnits . Verksamheten har varit föremål för omprövning. Svenska bildades som myndighet under namnet med utlandet. Under en följd av år har bolagets resultat visat en nedåtgående trend. har försäljningen minskat och resultatet försämrats. Bolagets verksamhet har visat kraftiga förluster. Resultatet (före bokslutsdispositioner och skatt) uppvisade en brist på 1994 respektive 11,1 miljoner 1995. För att täcka förlusterna har bolaget tvingats tillskjuta egna likvida medel. Statskontoret har på uppdrag av sett över vissa frågor rörande . Uppdraget har redovisats . Statskontorets utredning visar bl.a. att ändrade marknadsförutsättningar har skärpt kraven på att utveckla nya produkter. Nytt kapital skulle behövas för att utveckla företaget vidare. Förutsättningarna för en framgångsrik verksamhet anses dock vara mycket små. Ett rikt utbud från svenska och utländska kommersiella aktörer finns på marknaden. Konkurrensen är hård. Skälen för regeringens förslag: Verksamheten vid har som ovan nämnts visat betydande förluster. Det egna kapitalet i bolaget kommer att vara förbrukat om ingen förändring sker. En omorganisation av med sikte på fortsatt verksamhet har små möjligheter att ge avkastning på insatt kapital. Behovet av skolungdomsutbyte och skolungdomsresor m.m. som varit ASSE:s verksamhetsområde tillgodoses numera på ett tillfredsställande sätt av andra aktörer. Därmed finns inte något skäl för staten att genom omfattande stöd driva vidare. Styrelsen har beslutat om en avveckling av verksamheten. Denna bör ske på så sätt att kostnaderna för staten minimeras. Regeringen gör bedömningen att ett visst kapitaltillskott behövs under avvecklingsfasen, för att säkerställa en ordnad avveckling som också tar berättigad hänsyn till de anställda. Det är svårt att nu bedöma vilket behov av kapitaltillskott som erfordras för avveck- lingen. Styrelsens ordförande i har hemställt om ett kapitaltillskott på . Regeringens preliminära bedömning ger vid handen att ett aktieägartillskott på ca erfordras. Regeringen föreslår att dessa medel anvisas under ett särskilt anslag på tilläggsbudget till statsbudgeten för /96. Medlen finansieras genom att regeringen avser besluta om en motsvarande besparing inom anslaget C 46. Övriga utgifter inom grundutbildningen. Under avvecklingsarbetet bör det prövas om det finns förutsättningar att försälja vissa delar av verksamheten. Avvecklingen kommer att ske på ett sådant sätt att kunderna inte blir lidande. Förslaget till lag om ändring i skollagen (1985:1100) Förslaget till lag om ändring i skollagen (1985:1100) Av andra stycket framgår att ett utvidgat bemyndigande som ger regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, möjlighet att meddela föreskrifter om tillämpningen av timplanerna har införts. Styckets första bemyndigande har enligt förarbetena (prop. 1990/91:85 s.181) tillkommit för att ge regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, möjlighet att utöver de delar av timplanerna fastställt, fastställa resterande delar. Styckets andra bemyndigande innebar att regeringen endast fick bestämma om begränsade avvikelser från timplanerna, om det fanns särskilda skäl. Av motivtexten till paragrafens gamla lydelse (prop. 1992/93:250 s. 93) framgår bl.a. att särskilda skäl exempelvis kunde vara att timplanen behövde jämkas på grund av att eleven var funktionshindrad eller behövde mindre studiekurs. Dessutom kunde andra begränsade avvikelser från timplanerna behövas, t.ex. för att göra justeringar mellan antalet karaktärsämnen inom ett program. De ovan nämnda möjligheterna för regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämt, att utnyttja bemyndigandena kvarstår. De två tidigare bemyndigandena tas bort och ersätts med ett nytt som alltså även inkluderar innehållet i de tidigare bemyndigandena.