prop · GJ03187 · 1996-01-01 00:00:00 — Utredningen föreslår att ersättningen till patienter för skador i samband med behandling inom hälso- och sjukvården lagregleras. Utredningen anser att invändningarna mot att genom skadestånds- rättslig lagstiftning införa ett sådant skydd fortfarande gör sig gällande. En sådan skadestånds-lagstiftning med exempelvis strikt ansvar för patientskador skulle inte garantera att alla vårdgivare ersatte dessa skador genom exempelvis en försäkring. Det skulle i sin tur kunna innebära att patienter som skadades vid behandling hos vårdgivare som saknar försäkringsskydd även i fortsättningen i vissa fall måste gå till domstol för att erhålla ersättning och att sådan ersättning skulle kunna utebli på grund av bristande betalningsförmåga hos vårdgivaren. Enligt utredningen uppfattning är det därför lämpligare att införa en särskild ersättningsrätt för patientskador fristående från skadeståndsrätten. För att garantera att patienterna erhåller ett tillfredställande ekonomiskt skydd vid patientskador bör ersättningsrätten kombineras med en skyldighet för vårdgivarna att teckna en patientförsäkring. Den nuvarande frivilliga försäkringen i den form den erhållit genom samarbetet mellan landstingen och konsortiet för patientförsäkring har fungerat i stort sett tillfredställande. Den har dominerat marknaden. Under de försäkringen har funnits har således en omfattande praxis erhållits genom såväl patientskadenämndens rekommendationer som flera skiljemannaavgöranden. Försäk- ringsvillkoren har ändrats på grundval av de erfarenheter som vunnits genom nämndens verksamhet, skiljemannaavgörandena och skaderegle- ringen i övrigt. De regler som införts i andra nordiska länder har också i många delar byggt på den nuvarande svenska patientförsäkringen och erfarenheterna från den. Med hänsyn till dessa omständigheter har utredningen funnit det naturligt att bygga förslaget till lag på den nuvarande patientförsäkringen och dess villkor. Utredningen har försökt att ta tillvara erfarenheterna från de övriga nordiska ländernas lagstiftning. Den föreslagna regleringen innefattar en rätt till ersättning för sådana produktskador inom den offentliga hälso- och sjukvården som faller utanför produktansvarslagens tillämpningsområde. Utredningen föreslår att en särskild lag - patientskadelag - införs. Enligt lag- förslaget får patienter rätt till ersättning för skador som uppkommer i samband med hälso- och sjukvård i . Sådana skador benämns patientskador. Dessa skador kan indelas i fem grupper. Behandlingsskador - skador som orsakas av undersökning, behandling eller annan dylik åtgärd. Materialskador - skador som orsakas av fel hos eller felaktig hantering av sjukvårdmaterial eller sjukvårdsutrustning. Diagnosskador - skador som orsakas genom att faktiskt iakttagbara sjukdoms- tecken i samband med diagnostik förbises eller tolkas felaktigt. Infektionsskador - skador som orsakas av att smittämne överförs till patienten i samband med undersökning, behandling eller annan dylik åtgärd och medför infektion. Olycksfallsskador - skador som orsakas genom olycksfall i samband med undersökning, behandling eller dylik åtgärd av vårdpersonal eller inträffar i samband med sjuktransport eller i samband med brand eller annan skada på vårdlokaler eller till följd av fel på sjukvårdsutrustning. Utredningen föreslår att psykiska skador skall omfattas av lagen. För när- varande omfattar patientförsäkringen endast fysiska skador och psykiska skador som beror på en fysisk skada. Utredningens förslag i denna del kommer till uttryck på så sätt att ersättning ges för personskador. Detta begrepp skall tolkas enligt gängse skadeståndsrättslig praxis. Enligt utredningens lagförslag kommer vissa skador inte att omfattas av lagens patientskadebegrepp. Dessa undantag överensstämmer i huvudsak med undantagen i nuvarande försäkring. För det första undantas skador som är orsakade av ett nödvändigt risktagande. Med detta menas skador som uppkommer till följd av ett nödvändigt förfarande för diagnostisering eller behandling av sjukdomar eller skador som obehandlade är direkt livshotande eller leder till svår invaliditet. Härutöver ersätts inte heller enligt lagförslaget behandlingsskador och infek- tionsskador som är oundvikliga komplikationer till medicinskt motiverade åtgär- der. Enligt utredningens uppfattning är de nu angivna undantagen nödvändiga begränsningar i ersättningsrätten som inte kan undvikas med hänsyn till hälso- och sjukvårdens speciella förhållanden. Utredningen har också övervägt att låta patientskadebegreppet omfatta bristande information till patienten och uteblivet samtycke från patienten i samband med behandling men funnit att ersättning i de fallen inte bör ges inom ramen för utredningens förslag till patientskadelag. En viktig förutsättning för att ersättning skall utgå är att en skada till- fogats patienten genom ett handlande eller en underlåtenhet från hälso- och sjukvårdens sida. Skador som har sin grund i patientens grundsjukdom kan således inte betraktas som en patientskada i lagens mening. Detta innebär att en skada måste vara tillförd genom hälso- och sjukvården. Härigenom konstateras endast det faktum att någon garanti inte kan ställas för ett visst vårdresultat. Utredningen föreslår vidare att läkemedelsskador ersätts i de fall skadan är en följd av att läkemedlet använts i strid med gällande anvisningar eller det tillverkats eller importerats direkt av vårdgivaren. Denna rätt till ersättning är en utvidgning i förhållande till nuvarande försäkringsvillkor. Syftet med utvidgningen är att säkerställa att flertalet skador på grund av läkemedel omfattas antingen av patientskadelagen, läkemedelsförsäkringen eller produktansvarslagen. Vid bedömningen av om en skada är att betrakta som en patientskada används enligt nuvarande patientförsäkring vissa särskilda bedömningsgrunder. Dessa bör tillämpas även . De bör dock uttryckligen framgå av lagtexten. Således skall man till att börja med avgöra om det föreligger ett kausalsamband mellan den av hälso- och sjukvården vidtagna åtgärden och den skada som uppkommit. Om så är fallet skall därefter bedömas om åtgärden var medicinskt motiverad. Bedömningen av om en behandlingsskada eller diagnosskada föreligger skall ske utifrån den kunskapsnivå och den praxis som gäller för en erfaren specialist inom berört område (specialistbedömningen). Slutligen skall bedömningen av behandlingsskador ske med hjälp av ett facitresonemang dvs. man skall vid bedömningen utgå från de fakta som finns i fallet för skaderegleringen och inte endast då åtgärden vidtogs. Facit- resonemanget skall tillämpas såväl på den metod som den teknik som användes vid behandlingen. De nu angivna bedömningsgrunderna tillämpas i huvudsak redan enligt gällande försäkringsvillkor. Såvitt gäller facitresonemang på metodvalet är utredningens förslag dock en utvidgning i förhållande till nuvarande försäkringsvillkor. I vissa fall kan undantaget för oundvikliga komplikationer få oskäliga följ- der. inträffar mycket allvarliga skador vid behandling av en sjukdom eller skada som obehandlad är av övergående art eller i vart fall inte kan leda till allvarligare besvär för patienten. Om en sådan behandling leder till svår invaliditet eller dödsfall är den enligt utredningens förslag, liksom , att betrakta som en patientskada även om skadan var en oundviklig komplikation till en medicinskt motiverad åtgärd. Sådana skador kan exempelvis vara skador på grund av okända smittämnen. Utredningen föreslår att beräkningen av patientskadeersättningens storlek förenklas. De skador som är att betrakta som patientskador skall ersättas enligt skadeståndslagens ersättningsregler. Från ersättningen skall avräknas en självrisk på av basbeloppet (). För att garantera att patienterna erhåller ersättning enligt lagens bestämmel- ser föreslår utredningen att en vårdgivare är skyldig att teckna en försäkring som täcker ersättningsanspråk enligt lagen. Denna försäkringsskyldighet gäller inte staten och landstingen. Enligt utredningens uppfattning har staten och landstingen ekonomiska förutsättningar att täcka ersättningsanspråk utan en försäkring. har tillsammans med landstingen träffat ett principbeslut om att starta ett ömsesidigt försäkringsbolag som skall överta åtagandena från det nuvarande konsortiet för patientförsäkring. De offentliga vårdgivarna kommer således även fortsättningsvis täcka skador som uppkommer inom hälso- och sjukvården genom en försäkring. Utredningen föreslår att ersättningen enligt lagen skall utges av försäkrings- givaren eller i de fall staten eller landstingen är ersättningsskyldiga av dessa. Utredningen föreslår också att den som utgett patientskadeersättning skall kunna inträda i den skadelidandes rätt till skadestånd. För att skydda de patienter som skadas i samband med hälso- och sjukvård hos vårdgivare som underlåtit att teckna försäkring föreslår utredningen att de försäkringsgivare som tecknar försäkring samt staten och landstingen solidariskt skall ansvara för sådana skador. För att bland annat administrera detta skall försäkringsgivarna, staten och landstingen tillsammans vara skyldiga att bilda en patientförsäkringsförening. Föreningen har möjlighet att kräva tillbaka utgiven patientskadeersättning av en oförsäkrad vårdgivare samt även ta ut en särskild patientförsäkringsavgift för den tid vårdgivaren underlåtit att teckna försäkring. Utredningen föreslår att patientförsäkringsföreningen och de i föreningen ingående medlemmarna tillsammans upprätthåller och bekostar en särskild patient- skadenämnd med samma uppgifter som den nuvarande frivilliga nämnden. Nämnden skall yttra sig över de ersättningsfall som skadelidande, vårdgivare eller försäkringsgivare underställer den. Nämndens yttrande är en rekommendation till den som är skyldig utge ersättning. Den som vill ha ersättning enligt lagen skall anmäla skadan till vårdgivaren eller försäkringsgivaren från det han eller hon fick eller borde fått kännedom om att fordringen kunde göras gällande. En anmälan skall dock alltid lämnas från den tidpunkt skadan orsakades. Talan enligt patientskadelagen kan föras vid allmän domstol sedan en fordran på ersättning prövats enligt lagens bestämmelser. En sådan talan måste föras från det att den som vill ha ersättning fått försäkringsgivarens eller vårdgivarens slutliga ställningstagande i ärendet. Detta innebär att det nuvarande skiljeförfarandet ersätts av domstolsprövning som den formella formen för överprövning av ett skaderegleringsbeslut. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Ersättning enligt denna lag lämnas till patient för personskada som uppkom- mer i samband med hälso- och sjukvård i (patientskada). Som patient anses även försöksperson som frivilligt deltar i medicinsk forsk- ning. 2 § Med patientskada avses skada som med övervägande sannolikhet är orsakad av 1. undersökning, behandling eller annan dylik åtgärd, och som enligt en bedömning i efterhand kunnat undvikas genom ett annat tillgängligt förfarande vilket enligt den handlingsnorm som gäller för en erfaren specialist inom berört område skulle tillgodosett det faktiska vårdbehovet på ett från medicinsk synpunkt mindre riskfyllt sätt, 2. fel hos eller felaktig hantering av sjukvårdsmaterial eller sjukvårds- utrustning i samband med undersökning eller behandling, 3. att faktiskt iakttagbara sjukdomstecken i samband med diagnostik förbisetts eller tolkats på ett sätt som avviker från den handlingsnorm som gäller för en erfaren specialist inom berört område, 4. att smittämne överförts till en patient i samband med undersökning, be- handling eller annan dylik åtgärd och medfört infektion eller 5. olycksfall som har samband med undersökning, behandling eller annan dylik åtgärd som vidtagits av vårdpersonal eller som inträffat under sjuktransport eller i samband med brand eller annan skada på vårdlokaler eller utrustning eller till följd av fel på sjukvårdsutrustning. 3 § Med patientskada avses inte skada som 1. enligt 2 § 4 varit en oundviklig komplikation till en medicinskt motiverad åtgärd, 2. är en följd av ett nödvändigt förfarande för diagnostisering eller behand- ling av sådan sjukdom eller skada som obehandlad är direkt livshotande eller leder till svår invaliditet, 3. i annat fall än som sägs i 2 § 2 eller 3 till övervägande del har sin grund i patientens grundsjukdom eller därmed jämförbart tillstånd eller 4. är orsakad av läkemedel. 4 § Även om en skada är oundviklig enligt 2 § 1 eller 3 § 1 är den att anse som patientskada om skadan lett till svår invaliditet eller dödsfall och den med övervägande sannolikhet är orsakad av undersökning eller behandling av en sådan sjukdom eller skada som, enligt en bedömning i efterhand, obehandlad är av över- gående art eller i vart fall inte kan leda till allvarligare besvär för patienten. Även om en skada är orsakad av läkemedel är den att anse som patientskada om 1. skadan är en följd av att läkemedlet inte använts enligt gällande anvis- ningar eller 2. läkemedlet är tillverkat eller importerat av vårdgivaren och skadan med hänsyn till arten och svårhetsgraden av den sjukdom eller skada som behandlingen avsett och förutsättningarna i övrigt inte skäligen bör godtas. 5 § Patientskadeersättning bestäms enligt 5 kap 1 - 5 §§ och 6 kap 1 § skadeståndslagen (1972:207) med följande undantag. När ersättning bestäms avräknas 1. ett belopp om en tjugondel av det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gäller när ersättningen bestäms samt 2. den ersättning för kostnader och inkomstförlust som den skadelidande uppen- barligen har rätt till enligt annan lag eller på grund av annan försäkring. Ersättning för sveda och värk, lyte eller stadigvarande men eller olägenhet i övrigt lämnas inte om ersättningskravet grundar sig på överlåtelse. Ersättningen är för varje skadetillfälle begränsad till högst 1 000 gånger det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gäller när ersätt- ningen bestäms, dock för varje skadad person till högst 200 gånger det basbelopp som gäller när ersättningen bestäms. 6 § Lagen gäller inte skador som omfattas av atomansvarighetslagen (1968:145). 7 § Den som utövar hälso- och sjukvårdsverksamhet (vårdgivare) skall ha en försäkring som täcker ersättning för skador som omfattas av denna lag. Staten och landstingen omfattas inte av denna försäkringsskyldighet. Vad som i denna lag sägs om landsting gäller också kommuner som inte ingår i ett landsting. 8 § Ersättningen utges av försäkringsgivaren eller i de fall staten eller lands- tingen är ersättningsskyldiga av dessa. Om flera försäkringsgivare, staten eller landstingen är ansvariga för samma skada enligt denna lag, svarar de solidariskt. Den som utgett ersättning för patientskada enligt denna lag inträder intill det utgivna beloppet i den skadelidandes rätt till skadestånd. Den som har utgett skadestånd i anledning av skada som avses i denna lag inträder intill det utgivna beloppet i den skadelidandes rätt till patient- skadeersättning. Detta gäller dock inte i den mån patientskadeersättning skulle ha kunnat krävas åter av den skadeståndsskyldige enligt tredje stycket. 9 § De försäkringsgivare som meddelar en patientskadeförsäkring samt staten och landstingen skall ingå i en patientförsäkringsförening. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer fastställer stadgar för föreningen. 10 § De i patientförsäkringsföreningen ingående försäkringsgivarna samt staten och landstingen ansvarar solidariskt för en uppkommen patientskada som orsakats av en vårdgivare som saknar föreskriven försäkring enligt denna lag. I sådana fall företräds försäkringsgivarna, staten och landstingen av föreningen. har rätt att kräva tillbaka sålunda utgiven patientskadeersättning av den vårdgivare som saknar föreskriven försäkring. har även rätt till gottgörelse (patientförsäk- ringsavgift) av försäkringspliktig vårdgivare för den tid denne underlåtit att fullgöra sin försäkringsplikt. Avgiften får med högst överstiga den högsta försäkrings- premie som vårdgivare i motsvarande kategori betalar, dock lägst femton procent av det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gäller när av- giften bestäms. I fråga om preskription av patientförsäkringsavgift äger 11 § motsvarande tillämpning. 11 § Den som vill ha ersättning enligt denna lag skall anmäla skadan till vård- givaren eller försäkringsgivaren från det att han eller hon fick eller borde ha fått kännedom om att fordringen kunde göras gällande. Anmälan måste dock lämnas efter den tidpunkt då skadan orsakades. Den som inte anmäler skadan har inte rätt till ersättning. 12 § De i patientförsäkringsföreningen ingående försäkringsgivarna, staten, landstingen och föreningen skall tillsammans upprätthålla och bekosta en patientskadenämnd, vars arbetsordning skall godkännas av regeringen. Nämnden yttrar sig över de ersättningsfall som skadelidande, vårdgivare eller försäkringsgivare underställer den. Den som vill inhämta yttrande från patientskadenämnden skall underställa nämnden ärendet efter det han eller hon fått del av försäk- ringsgivarens eller vårdgivarens ställningstagande i ärendet. 13 § Talan om ersättning enligt denna lag kan, sedan fordran på ersättning prövats enligt bestämmelserna i lagen, även föras vid allmän domstol. Sådan talan måste väckas efter det att den som vill ha ersättning enligt denna lag fått del av försäkringsgivarens eller vårdgivarens slutliga ställningstagande i ärendet. Denna lag träder i kraft den 2. Lagen gäller inte skador som orsakats före lagens ikraftträdande. Förteckning över remissinstanserna: Av totalt 61 remissinstanser har 50 avgett yttrande över betänkandet Patient- skadelag (SOU 1994:75) nämligen följande instanser: , , , Kammarrätten i , , , , , , , , av medicinsk metodik, , vid , vid , , , , , , , , , , , , , , , , i , i , i , i , i , i , , , Ale kom- mun, , , , , Utländska försäkringsbolags förening, , Handikappförbundens samarbetsorgan, , , , . Därutöver har yttranden inkommit från två föreningar samt från enskilda personer. 11 av remissinstanserna har avstått från att yttra sig nämligen följande instanser: TCO, , Svenska Hälso- och sjukvårdens tjänste- mannaförbund (SHSTF), , i , , i , kommun, , samt . Villkoren för den nuvarande försäkringen Patientförsäkring vid behandlingsskada Ersättningsbestämmelser fr.o.m. 1 § Till patient, som skadas i direkt samband med hälso- och sjukvård, eller till efterlevande till sådan patient lämnas ersättning för behandlingsskada enligt följande bestämmelser. Med patient jämställs frivillig försöksperson som deltar i av etisk kommittén godkänd medicinsk forskningsverksamhet. 2 § Med behandlingsskada förstås skada eller annan komplikation av kroppslig art som anges nedan i momenten 2.1 t.o.m. 2.5. 2.1 Skada som med övervägande sannolikhet uppkommit såsom en direkt följd av under- sökning, behandling eller annan dylik åtgärd och som utgör en sådan komplikation till en medicinskt motiverad åtgärd som kunnat undvikas. 2.2 Skada som lett till svår invaliditet eller dödsfall och som med övervägande sannolikhet uppkommit såsom en direkt följd av undersökning eller behandling av en sådan sjukdom eller skada som obehandlad är av övergående art eller i vart fall inte kan leda till allvarligare besvär för patienten. 2.3 Skada som med övervägande sannolikhet uppkommit eller ej kunnat förhindras till följd av att med teknisk apparatur framtaga undersökningsresultat varit oriktiga eller att faktiskt iakttagbara sjukdomssymptom i samband med diagnostik inte tolkas på sätt som överensstämmer med allmänt vedertagen medicinsk praxis. 2.4 Skada som orsakats av infektion på grund av att smittämne med övervägande sanno- likhet överförts till patienten genom hälso- och sjukvårdande åtgärd, dock ej om infektionen är en följd av - ingrepp eller annan åtgärd i tarmar, munhåla, luftvägar eller annat område som från bakteriologisk synpunkt anses vara orent, - ingrepp i vävnad med påtagligt nedsatt vitalitet eller annan därmed jämställ- bar sjuklig förändring, - behandling som medför förhöjd infektionsrisk såsom långvarig kateter- behandling, dränage, extern fixation, sträckbehandling, transplantation, ned- satt immunförsvar e.d. 2.5 Skada som med övervägande sannolikhet orsakats av olycksfall - som har samband med undersökning, behandling eller annan åtgärd som vidtagits av vårdpersonal, - som inträffat under sjuktransport, - som inträffat i samband med brand eller annan skada på vårdlokaler eller utrustning eller till följd av fel hos sjukvårdsutrustning. 3 § Med behandlingsskada avses dock ej sjukdom, skada eller annan komplikation som 3.1 är en följd av ett nödvändigt förfarande för diagnostisering eller behandling av sådan sjukdom eller skada som obehandlad är direkt livshotande eller leder till svår invaliditet, 3.2 i annat fall än som sägs i 2.3 till övervägande del har sin grund i eller orsa- kats av sjukdom eller därmed jämförbart tillstånd hos patienten, 3.3 orsakats av läkemedel som omfattas av åtagande att utge ersättning för läkemedelsskada (läkemedelsförsäkringen) och som med beaktande av de anvisningar som gällt för läkemedlets användning ej kunnat undvikas. 4 § Behandlingsskada ersätts om den skadade till följd av skadan - antingen sjukskrivits med minst halv arbetsoför- måga eller tillfogats en motsvarande nedsättning av kroppsfunktionerna, eller - orsakat förlängd sjukhusvistelse , eller - tillfogats lyte eller annat stadigvarande men som inte är utan betydelse, eller - avlidit. Utan hinder av första stycket lämnas skälig ersättning för kostnader och inkomstförlust i samband med behandling av behandlingsskada om kostnaderna och inkomstförlusten sammanlagt överstiger efter avräkning enligt 5.7. 5 § Ersättning vid behandlingsskada bestäms enligt 5 kap. 1-5 §§ skadeståndslagen (1972:207) i den mån ej annat föreskrivs här nedan. 5.1 Ersättning för sveda och värk lämnas i form av ett engångsbelopp och beräknas enligt normer som fastställs av den av och försäkringsgiva- ren utsedda samrådsgruppen. Ersättning för lyte eller annat stadigvarande men lämnas när detta kan förut- ses bli bestående för framtiden. Ersättningen utges i form av antingen ett engångsbelopp eller ett utgående belopp och beräknas enligt normer som fastställs av den av och försäkringsgivaren utsedda samråds- gruppen. 5.3 Ersättning för olägenheter i övrigt, som anges i 5 kap. 1 § första stycket punkt 3 skadeståndslagen, lämnas med belopp som beräknas på sätt som anges nedan, om den skadade trots att han invalidiserats på grund av skadan återgår i förvärvsarbete. Medicinsk Förhöjning av ersättningen för lyte eller annat invaliditets-- stadigvarande men grad Högst 10 Högst ett halvt ersättningsbelopp vid tillämplig inprocent validitetsgrad Högst 20 Högst ett ersättningsbelopp vid tillämplig in- procent validitetsgrad Högst 30 Högst ett och ett halvt ersättningsbelopp vid procent tilllämplig invaliditetsgrad Över 30 Högst ett och ett halvt ersättningsbelopp vid procent invaliditetsgraden . 5.4 Ersättning för sådana framtida kostnader till följd av behandlingsskada som fak- tiskt kan beräknas eller kan förväntas uppkomma och som inte ersätts enligt 5.3, lämnas i form av engångsbelopp eller livränta. 5.5 Ersättning för framtida inkomstförlust lämnas om den skadade har invalidiserats på grund av skadan och han därigenom fått sin förmåga att skaffa sig inkomst genom förvärvsarbete nedsatt. Ersättningen lämnas i form av - livränta om ersättningen är av väsentlig betydelse för den skadades för- sörjning och särskilda skäl inte talar däremot - engångsbelopp om den årliga inkomstförlusten kan antas komma att understiga . - livränta eller engångsbelopp i övriga fall enligt den skadades egen begäran. 5.6 Livränta värdesäkras enligt lagen (1973:213) om ändring av skadeståndslivräntor.