prop · GJ03120 · 1996-01-01 00:00:00 — Syftet är bl.a. att öka insikten om stadsmiljöns betydelse för en god livsmiljö och vitalisera debatten om den byggda miljön. Inom EU skall medverka i det fortsatta arbetet med ESDP och även i övrigt internationellt samarbete om hållbara städer verka för att en samsyn på den utvecklingen läggs till grund för arbetet. Verksamheter som är knutna till städer och stadsregioner bidrar i hög grad till den globala miljöförstöringen. Industrivärldens städer måste gå före och visa hur bebyggelsens energiförsörjning och tekniska försörjning, trafiksystem och bebyggelsemönster, industri och annan verksamhet samt markanvändning i övrigt och kulturmönter kan ställas om mot kretsloppsanpassning och hållbar utveckling. bör därför vid om boende- och bebyggelsefrågor, Habitat II, som äger rum i , verka aktivt för att nå överenskommelser med denna inriktning. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar skrivelse 1995/96:120 Vår miljö - Miljöarbetet . I bilagan redogörs för Statens strålskyddsinstituts (SSI) och Statens kärnkraftinspektions (SKI) sammanfattande bedömning av 1.Säkerhets- och strålskyddsläget vid de svenska kärnkraftverken 2.Effekter av ultraviolett strålning från solen 3.Åtgärder mot radon i bostäder Säkerhets- och strålskyddsläget vid de svenska kärnkraftverken (SKI:s och SSI:s sammanfattning av myndigheternas årliga rapport till regeringen över säkerhets- och strålskyddsläget vid de svenska kärnkraftverken) Drifterfarenheter och åldrandefrågor Drifterfarenheter Drifttillgängligheten har varit hög med undantag för 1 som varit avställd för större reparations- och renoveringsarbeten. Antalet rapporterade händelser och avvikelser har legat på i huvudsak oförändrad nivå. Fem händelser av viss betydelse för säkerheten redovisas i följande avsnitt i denna rapport. Av dessa har fyra klassats som nivå 1 och en som nivå 2 på den sjugradiga INES- skalan (International Nuclear Event Scale). Händelsen på nivå 2 utgjordes av felkalibrerade säkerhetsventiler på ånggeneratorerna i . Felkalibreringen var inte så stor att den medfört risk för skador på härden eller andra delar av reaktorn, men de brister i kvalitetssäkring som låg bakom motiverade klassningen. Kontroller och reparationer av reaktortankar, rörsystem och inneslutningar Reaktortanken i 1 har genomgått en omfattande provning med modern teknik och dess tillstånd har befunnits tillfredsställande för alla normala lastfall. Omfattande byten och reparationer har skett i reaktorns rörsystem. Kvarstående skador finns i icke tryckbärande delar inuti reaktortanken och i vissa pump- och ventilhus av gjutet rostfritt material. för upprättandet av denna rapport återstår granskning av detaljerade brottmekaniska analyser för vissa belastningsfall med låg sannolikhet för att SKI skall kunna ta slutlig ställning till huruvida SKI skall kunna medge drift av 1, i första hand i taget med återkommande kontroll. (SKI lämnade tillstånd att återstarta reaktorn . Tillståndet gäller i första hand drift fram till revisionsavställningen och är förenat med en rad villkor.) Byte av ånggeneratorer har planenligt genomförts i , vilket är till gagn för säkerheten. För övriga anläggningar har återkommande provningar enligt gällande kontrollprogram lett till upptäckter av sprickor och skador i en omfattning som erfarenhetsmässigt är normal. Reparationer och brottmekaniska analyser har genomförts i enlighet med SKI:s föreskrifter för att säkerställa att säkerheten inte äventyras. Erfarenheterna från årets provningar tyder liksom tidigare års erfarenheter på att kontrollprogrammen i huvudsak fångar upp skadebildning på ett tidigt stadium. Därigenom kan marginalerna till läckage och brott av väsentlig säkerhetsbetydelse hållas på en tillfredsställande nivå trots att anläggningarna blir äldre. En fortsatt teknik- och metodutveckling i linje med vad som krävs i SKI:s föreskrifter på området (1994:1) är dock en nödvändig förutsättning. Bl.a. måste de observerade skadorna i gjutet rostfritt material följas upp noggrant, eftersom skademekanismerna, bl.a i vad mån de är driftbetingade, inte är helt klarlagda. Någon allmän och utbredd åldersbetingad degradering i reaktorerna har dock inte kunnat konstateras som är av sådan art att den skulle ge anledning att ifrågasätta huruvida reaktorerna, om de underhålls väl, skulle kunna drivas under den tekniska livslängd de ursprungligen konstruerats för, dvs. , men SKI vill i detta sammanhang påpeka att det finns kvarstående osäkerheter kring faktorer som kan visa sig livslängdsbegränsande. Vidare understryker årets erfarenheter i än högre grad tidigare bedömningar att omfattande insatser kan behövas för att reparera eller byta vissa komponenter i anläggningarna som visat sig ha begränsad livslängd, bl.a. till följd av mindre lämpliga konstruktionslösningar, tillverkningsmetoder och driftsätt. Säkerhetsanalyser och konstruktionsgenomgångar Konstruktionsgenomgångar Vid den grundliga genomgången av säkerhetssystemen i samband med renoveringen av 1 uppmärksammades ett antal säkerhetsbrister. De gällde bl.a. skyddet av olika säkerhetssystem och deras elmatning vid brand, översvämning och utströmmande ånga i haverisituationer. Bristerna åtgärdas nu inför återupptagen drift. En väsentlig lärdom av renoveringen av 1 är sålunda att en genomgång av äldre konstruktionsförutsättningar och konstruktionslösningar med moderna analysmetoder, inklusive en fördjupad och mer detaljerad probabilistisk säkerhetsanalys (PSA) har visat sig kunna påvisa beroenden och svagheter som inte varit kända tidigare. Denna lärdom tas nu om hand i den pågående genomgången av konstruktionsförutsättningarna för de svenska reaktorerna. Dessa kommer att pågå åtminstone till 1998 med omfattande arbetsinsatser; för industrins del ca , och som Även om lärdomarna från renoveringen av 1 i första hand torde vara tillämpliga på de först byggda reaktorerna är det viktigt att även de nyare reaktorerna gås igenom på samma sätt. Allmänt förstärker hittillsvarande analysresultat tidigare bild att reaktorer av senare konstruktionsgenerationer har en säkerhetsmässigt mer avancerad konstruktion än de som hör till tidigare generationer, särskilt när det gäller skyddet mot händelser som brand, översvämning och jordbävning. Å andra sidan visar det sig inte sällan att säkerhetsfunktioner i reaktorer av tidiga generationer kan vara mindre känsliga för andra typer av fel med gemensam orsak, t.ex. att samma komponent- eller underhållsfel skulle kunna slå ut flera säkerhetssystem. Det visar sig sålunda vid en närmare analys att de skillnader som finns mellan reaktorer av olika konstruktionsgenerationer i stor utsträckning kompenseras av hur säkerhetssystemen är utformade eller dimensionerade. Den sammanvägda säkerhetsnivån, sådan den bl.a. kan värderas med probabilistisk säkerhetsanalys (se nästa avsnitt) visar sig därför inte vara påtagligt olika mellan de svenska reaktorerna, särskilt inte om man ser till den osäkerhet som finns i analysmetoderna. Likväl finner SKI det angeläget att på ett antal punkter förbättra den funktionella och fysiska separationen mellan olika säkerhetssystem vid reaktorer av tidiga konstruktionsgenerationer för att få ett mer robust skydd mot samtidig utslagning vid brand eller vid utströmning av vatten och ånga i reaktorbyggnaden i händelse av rörbrott. Probabilistiska säkerhetsanalyser De probabilistiska säkerhetsanalyser (PSA) av de svenska reaktorerna som finns varierar i omfattning och detaljeringsgrad, eftersom analyserna utvecklas fortlöpande. De ligger dock enligt SKI:s uppfattning väl framme i ett internationellt perspektiv, bl.a. för att de grundas på systematisk felstatistik på komponentnivå som förts alltsedan verken startades. PSA-studierna är främst avsedda att identifiera säkerhetssvagheter och behov av förbättringar genom att de ger en form av godhetstal för tillförlitligheten hos olika säkerhetssystem, med reservationer för de metodiska begränsningar som finns. Med beaktande av dessa reservationer och begränsningar är de sannolikheter för olika typer av reaktorhaverier som räknas fram med PSA-metodik en av de faktorer som bör vägas in i en samlad bedömning av säkerhetsnivå och riskbild. Däremot bör de inte ses som någon prognos på hur sällan eller ofta man kan förvänta sig ett haveri. PSA-studierna av svenska reaktorer ger genomgående en uppskattning av sannolikheten för att ett härdhaveri inträffar i storleksordningen 1 på 100 000 per reaktordriftår. Denna sannolikhet svarar mot en internationellt vedertagen målsättning för projektering av nya reaktorer. För äldre reaktorer i drift är motsvarande målsättning en sannolikhet om 1 på 10 000 per reaktordriftår. Sannolikheterna för utsläpp större än de mål regeringen angett uppskattas för de svenska reaktorer som analyserats med modern metodik ligga i området 1 på miljonen till 1 på 10 miljoner per reaktordriftår, dvs. väsentligt under sannolikheten för härdhaveri. De utsläppsbegränsande systemen minskar väsentligt risken för större utsläpp vid reaktorhaverier, särskilt vid i tiden utdragna haveriförlopp. visar analyserna att haveriförlopp inte kan uteslutas, där de utsläppsbegränsande systemen inte får avsedd effekt, även om sådana förlopp har mycket låg sannolikhet. Osäkerheter om säkerhetsläget En intressant fråga är vilka kvarstående osäkerheter som kan finnas om tillförlitligheten i säkerhetssystemens funktion, bl.a. sådan den uppskattas med PSA-metodik. Kända eller uppskattade osäkerheter i använda beräkningsmodeller och statistiska data ger en typ av vägledning därvidlag. Intressant är också att i efterhand analysera betydelsen i PSA-termer av tidigare okända säkerhetsbrister som enligt ovan kunnat identifieras med förbättrad analysmetodik eller genom inträffade händelser. Sådana analyser av faktiska erfarenheter, både av tidigare inte intäckta tekniska säkerhetsbrister och av sådant mänskligt felhandlande som knappast går att täcka in i analyserna, har visat att det har funnits ofullständigheter och osäkerheter i tidigare analyser som motsvarar upp mot tio till hundra gånger högre sannolikheter för härdhaveri, räknat i förhållande till en referensnivå om 1 på 100 000 per reaktordriftår. Å ena sidan går det mot bakgrund av ett sådant erfarenhetsmaterial inte att utesluta att det vid någon eller några reaktorer fortfarande finns säkerhetsbrister av liknande betydelse som ännu inte upptäckts. Å andra sidan visar samma erfarenheter att ett systematiskt säkerhetsarbete med fortlöpande omprövning av tidigare säkerhetsanalyser på grundval av drifterfarenheter, tillbud och metodutveckling har förmåga att identifiera och åtgärda tidigare okända säkerhetssvagheter innan de lett till allvarliga haverier. Detta är erfarenheter som kärnkraften delar med andra verksamheter med höga säkerhetskrav, t.ex. trafikflyg. Det är också viktigt att notera att den grundläggande säkerhetsstrategin för kärnkraftreaktorerna ett djupförsvar i flera led mot allvarliga olyckor - är utformad utifrån förutsättningen att dolda fel och brister kan finnas, men att de inte skall leda längre än till tillbud utan allvarligare konsekvenser utanför anläggningen. Bedömningar av kärnkraftreaktorernas säkerhetsnivå och riskbild handlar därför enligt SKI:s mening inte bara om att tolka innebörden av uppskattade sannolikheter för härdhaveri med tillhörande osäkerheter utan i minst lika hög grad om att bedöma kvaliteten och trovärdigheten i det fortlöpande säkerhetsarbete som bedrivs vid verken i syfte att förebygga och förhindra att allvarliga olyckor överhuvudtaget inträffar. Organisation och säkerhetskultur Av väsentlig betydelse för kvaliteten i verkens säkerhetsarbete och därmed för säkerheten är att det finns processer som bidrar till att skapa en lärande organisation med förmåga att identifiera och analysera de relevanta problemen, ta fram och genomföra lösningar och åtgärder och följa upp effekten. SKI värderar i sin inspektionsverksamhet systematiskt verkens organisation och säkerhetskultur från denna utgångspunkt. Verkens engagemang i frågorna kring samspelet mellan människan, tekniken och organisationen (MTO) har utvecklats tillfredsställande . MTO- verksamheten är i regel väl etablerad i verkens organisation. I den mån drifterfarenheter har indikerat brister i säkerhetsarbetet har detta lett till kraftfulla och ändamålsenliga åtgärder från respektive kraftverksledning. Detta tyder på ett i grunden gott säkerhetsmedvetande. Både verken och SKI har dock identifierat behov av förbättrad framförhållning i det långsiktigt förebyggande säkerhetsarbetet. har exempelvis grundligt omprövat sitt interna säkerhetsarbete i ljuset av erfarenheterna från renoveringen av 1. SKI:s erfarenheter från verkens hantering av ett antal större säkerhetsärenden som aktualiserats pekar dock på att verken inte sällan slår i ett kapacitetstak när det gäller tillgång till egen specialistkompetens inom olika områden. Det kan bl.a. leda till ett alltför stort konsultberoende. Sådana frågor bör ägnas särskild uppmärksamhet i ljuset av den arbetsvolym som de fördjupade säkerhetsgenomgångarna enligt ovan torde medföra, inte bara hos tillverkare och konsultföretag utan också vid verken. Strålskydd Yrkesexponering ökade de kollektiva stråldoserna till personalen på ett oroväckande sätt vid landets nio kokvattenreaktorer. Inga individdosgränser överskreds dock. De främsta orsakerna till dosökningen bedöms vara stigande strålnivåer kring reaktorsystem, ökad frekvens provning och kontroller runt dessa samt stora ombyggnader och reparationer. Detta ledde till att SSI skärpte kraven på strålskyddsarbetet vid anläggningarna.1994 minskade personaldoserna till 17,3 manSv från 27,6 manSv . 1995 väntas ge något högre doser än 1994, bl.a. beroende på ånggeneratorbytet vid tryckvattenreaktorn vilket dock kommer att leda till lägre doser . Till följd av SSI:s kompletterande dosgränsföreskrifter har antalet personer med höga individdoser i landet minskat betydligt. SSI har det allmänna intrycket att anläggningarna tar ökningar av personaldoserna på allvar och att intresset för att långsiktigt minska doserna är stort. Vissa av de tekniska åtgärder som vidtas kommer dock inte att ge påvisbara resultat i form av lägre doser förrän . Omgivning - allmänhet De årliga stråldoserna till allmänheten till följd av utsläpp till vattenmiljön ligger generellt sett under 0,001 mSv, dvs. under en hundradel av det gränsvärde för samtliga utsläpp som föreskrivits av SSI (0,1 mSv). Även luftutsläppen ligger under detta gränsvärde. Det gäller även luftutsläppen från som är starkt förhöjda sedan bränsleskadan 1993 och 1994 resulterade i en dos på 0,036 mSv. Luftutsläppen från var dock betydligt lägre än . Omgivningskontroll visar som väntat förhöjda halter radioaktiva ämnen i prover från vattenmiljön nära utsläppen. Halten radioaktiva ämnen i prover från landmiljön är mycket låg, även runt . Sammanfattningsvis ligger stråldoserna till allmänheten i anläggningarnas närhet genomgående under gällande gränsvärden, och ingen har utsatts för doser överstigande av den naturliga bakgrundsstrålningen. Till en viss del återspeglar detta gynnsamma utspädningsförhållanden, och SSI anser att det kan finnas skäl att ta upp en ytterligare diskussion om miljömål med bäring på utsläppens storlek. Hantering av använt kärnbränsle och kärnavfall SKI och SSI bedömer att hanteringen av använt kärnbränsle och kärnavfall vid kärnkraftverken och vid centrallagret för använt kärnbränsle, CLAB, samt slutförvaret för låg- och medelaktivt avfall, SFR, i huvudsak sköts på ett tillfredsställande sätt. Verken gör medvetna satsningar för att minska avfallsmängderna. stoppade SKI tillfälligt avfallstransporter från till SFR i avvaktan på att vissa brister i kvalitetsrutiner rättades till. Haveriberedskap Kärnkraftverkens interna haveriberedskap bedöms av SSI och SKI i stora drag som god. Inspektioner har dock påvisat en del smärre brister som bör rättas till. Det är främst organisationsfrågor och brister i rutiner och dokumentation som föranlett påpekanden. Sammanfattningsvis fyller kraftindustrin i stort sett väl sin roll inom den nationella beredskapen mot kärntekniska olyckor. Sammanfattande bedömning Erfarenheterna från perioden har ytterligare understrukit vikten av en fortsatt skärpt uppmärksamhet på åldersbetingade förändringar. Någon allmän och utbredd åldersbetingad degradering i reaktorerna har dock inte kunnat konstateras som är av sådan art att den skulle ge anledning att ifrågasätta huruvida reaktorerna skulle kunna drivas under den tekniska livslängd de ursprungligen konstruerats för, dvs. , men SKI vill i detta sammanhang påpeka att det finns kvarstående osäkerheter kring faktorer som kan visa sig livslängdsbegränsande. Omfattande insatser på underhåll och renovering kan också bli nödvändiga. Kvaliteten i verkens säkerhets- och strålskyddsarbete visar också i stort en positiv utveckling. I den mån drifterfarenheter har indikerat brister i säkerhetsarbetet har detta lett till kraftfulla och ändamålsenliga åtgärder från respektive kraftverksledning. Detta visar på ett i grunden gott säkerhetsmedvetande. Tidigare års trend mot ökade kollektiva stråldoser till personalen har brutits. SSI har det allmänna intrycket att anläggningarna tar ökningar av personaldoserna på allvar och att intresset för att långsiktigt minska doserna är stort. Vissa av de tekniska åtgärder som vidtas kommer dock inte att ge påvisbara resultat i form av lägre doser förrän . Stråldoserna till allmänheten har legat på en tillfredsställande låg nivå i förhållande till SSI:s gränsvärden. Erfarenheterna från perioden har också bekräftat och förstärkt vikten av en fortsatt noggrann prövning av vissa äldre säkerhetsanalyser och konstruktionsförutsättningar. SKI:s bedömning av säkerhetsnivå och riskbild har dock, efter genomförda säkerhetsförbättringar, inte påtagligt förändrats jämfört om man ser till vad som med fackspråk betecknas som "bästa uppskattning" av säkerhetsnivån. Däremot tyder årets erfarenheter från genomgångar av äldre säkerhetsanalyser på att det funnits och även fortsättningsvis kan finnas större osäkerheter i uppskattningarna av säkerhetssystemens tillförlitlighet än man tidigare bedömt. Å andra sidan visar samma erfarenheter att ett systematiskt säkerhetsarbete med fortlöpande omprövning av tidigare säkerhetsanalyser på grundval av drifterfarenheter, tillbud och metodutveckling har förmåga att identifiera och åtgärda tidigare okända säkerhetssvagheter innan de lett till allvarliga haverier. Det är också viktigt att notera att den grundläggande säkerhetsstrategin för kärnkraftreaktorerna ett djupförsvar i flera led mot allvarliga olyckor - är utformad utifrån förutsättningen att dolda fel och brister kan finnas, men att de inte skall leda längre än till tillbud utan allvarligare konsekvenser utanför anläggningen. Bedömningar av kärnkraftreaktorernas säkerhetsnivå och riskbild handlar därför enligt SKI:s mening inte bara om att tolka innebörden av uppskattade sannolikheter för härdhaveri med tillhörande osäkerheter utan i minst lika hög grad om att bedöma kvaliteten och trovärdigheten i det fortlöpande säkerhetsarbete som bedrivs vid verken i syfte att förebygga och förhindra att allvarliga olyckor överhuvudtaget inträffar. SKI bedömer säkerhetsnivån inte vara påtagligt olika mellan de svenska reaktorerna, om man också beaktar osäkerheterna i de kvantitativa analyserna. De säkerhetsfrågor av betydelse som enligt ovan aktualiserats genom drifterfarenheter och fördjupade säkerhetsanalyser rör sålunda i flera fall lika väl de nyare som de äldre reaktorerna. Ändå ger erfarenheterna från det s.k. silärendet och från renoveringen av 1 enligt SKI:s bedömning anledning att ifrågasätta om ambitionsnivån har varit tillräcklig när det gäller att modernisera i första hand reaktorer av tidiga konstruktionsgenerationer. SKI kan vidare konstatera att trots de betydande säkerhetsförbättringar som genomförts för de svenska reaktorerna så finns ändå ett gap mellan den tekniska kravnivå från , som formellt ligger till grund för de svenska drifttillstånden, och den kravnivå som växer fram för 2000-talets europeiska reaktorkonstruktioner. I framtidsperspektivet aktualiseras då frågan vilken teknisk kravnivå som skall gälla för svenska reaktorer . SKI avser återkomma till dessa frågor . Ultraviolett strålning strålning från solen beror av årstid, tid och breddgrad. Ozonskiktets tjocklek och vädret har stor betydelse. I är total mängd skadlig UVB-strålning i sol- och dagsljus mindre än under en klar dag . UVB i ekvatorsområdet är två till starkare. I var ozonskiktet under inledningen av 90-talet lika tjockt som . var det tunnare. Då blev UVB-instrålningen högre än de närmast föregående åren. Sommaren -94 var ozonskiktet normalt, men soligt väder ledde till mer ultraviolett strålning än de fyra åren innan. var vädret högtrycksbetonat som ozonskiktet var tunnare än . kunde ökad UV-strålning mätas. Det finns samband mellan solens UV-strålning och hudcancer. Den allvarliga formen malignt melanom ökar . Med informationskampanjer försöker SSI i samverkan med andra myndigheter och hälsovårdande instanser ändra människors solvanor och stävja ökningen av hudcancer. Ett led i sådan information utgör dagliga prognoser för ultraviolett strålning - UV-index -som strålskyddsinstitutet genom har tillhandahållit åt massmedia de senaste tre somrarna. Ultraviolett strålning finns i människors miljö även från artificiella källor, men mindre än från solen, och regleras i viss utsträckning genom strålskyddslagen med råd eller föreskrifter från SSI. Omfattande bruk av solarier har framträtt som en ny källa till oro för ökad UV-exponering av delar av befolkningen. Radon i bostäder Av de ca 4,1 miljoner bostäder som finns i beräknas ca 530 000 ha högre radonhalt än 200 becqurel per kubikmeter (Bq/m3), gränsvärde för radongashalten i nya byggnader. Därav utgörs ca 160 000 av bostäder i flerbostadshus. I 150 000 200 000 bostäder är radongashalten högre än /m3, gränsvärde för sanitär olägenhet. Arbetet med uppspårning av bostäder med radon har i övervägande delen utförts av landets kommuner. har radon mätts i uppskattningsvis 350 000 bostäder. Mätningstakten har ökat avsevärt , men ännu arbete för att minska radonriskerna, har mätningar endast utförts i högst en tredjedel av de bostäder som skulle behöva kontrolleras. Vid mätningarna har uppskattningsvis 40 000 bostäder påträffats i vilka radonhalten överstigit gränsvärdet /m3. Av dessa antas att endast hälften åtgärdats. Ett skäl till detta är att åtgärden ofta kostar 30 vilket kan vara mycket för en egnahemsägare. Av åtgärdskostnaden utgår statligt bidrag för halva kostnaden, men bidraget är maximerat till . Kunskapen om hur åtgärder utförs har inte alltid varit de bästa och har utförda åtgärder inte gett avsedd effekt, vilket påverkat benägenheten till att vidta åtgärder. SSI har därför tagit initiativ till utbildning av entreprenörer och konsulter och det finns nu över hela personer med radonkompetens. Ansvariga kommunala myndigheter har god kunskap om radon och därmed förknippade risker. Riskerna med radon i vatten har uppmärksammats . SSI har utfört beräkningar av riskerna och initierat undersökningar för olika sätt att rena vatten från radon. har till regeringen lämnat förslag om gränsvärden för radon i vatten. För att snabbare komma vidare med att minska riskerna med radon behövs i första hand information till allmänheten med uppmaningar om att mäta och åtgärda. En sådan informationskampanj har påbörjats .