prop · GJ0312 · 1996-01-01 00:00:00 — Ingen makt skall ges anledning att betvivla vilja och förmåga att långsiktigt försvara sitt territorium mot angrepp. Försvarspolitikens trovärdighet och säkerhetspolitiska värde stärks genom en bred förankring hos befolkningen. Utgångspunkt skall härvid vara ett totalförsvar som omfattar samhället i dess helhet och en allmän totalför- svarsplikt. Därmed skapas en förmåga att möta olika typer av hot och påfrestningar och en grund för folket att värna om sin frihet och bjuda motstånd i alla de former som folkrätten medger. Den säkerhetspolitiska stabiliteten i det nordiska området vilar inte lika som tidigare på militärstrategiska förhållanden. Likväl förblir det nordiska området ett skärningsområde för strategiska intressen i händelse av en framtida stormaktskonflikt. Det är framför allt i norra som och kärnvapenstrategiska intressen korsas, och det är också där som både NATO och EU direkt gränsar till . Likaväl som den geografiska närheten i fred skapar möjligheter till samarbete blir den militärstrategiskt betydelsefull vid en eventuell konflikt. Ett militärt angrepp mot något eller några av de nordiska länderna ter sig inte rimligt annat än i samband med en stormaktskonflikt som eskalerar till hög nivå. Det svenska liksom det finska medlemskapet i Europeiska unionen torde långsiktigt innebära att möjligheterna till isolerade säkerhetspolitiska påtryckningar mot det nordiska området ytterligare reduceras. Liksom tidigare i det ter det sig sålunda inte rimligt att väpnade angreppshot skulle riktas mot utan att ha ett vidare strategiskt syfte. Totalförsvarets planering skall även fortsättningsvis utgå från att ett väpnat angrepp mot skulle utgöra led i en större konflikt mellan stormakter. Totalförsvaret bör utformas så att det såväl i närtid som kan medverka till att upprätthålla nationella integritet. Det bör vidare utformas så att personell och materiell beredskap och kapacitet finns för internationella humanitära och fredsfrämjande insatser. starka internationella beroende innebär att problem med försörjningen skulle kunna uppstå i samband med katastrofer eller konflikter i andra delar av världen. Vårt medlemskap i ökar möjligheterna att hantera sådana situationer. Totalförsvarets planering bör utgå från att ekonomiska påtryckningar direkt riktade mot skulle komma att aktualiseras först i ett läge med påtagligt krigshot i vår del av . Totalförsvaret bör också utformas för att kunna bidra till att hantera svåra nationella påfrestningar och katastrofer, även när dessa inte i sig utgör något hot mot frihet och oberoende. Hit hör exempelvis svåra miljöolyckor, terrorism, stora flyktingströmmar liksom övriga allvarliga störningar i sam- hällets infrastruktur. Syftet skall vara att i extraordinära lägen kunna förstärka det normala fredssamhällets resurser för hantering av risker och störningar. Ett sådant synsätt överensstämmer med den tradition som gäller i på räddningstjänstens område. En helhetssyn bör eftersträvas för att vi ska kunna utnyttja samhällets samlade resurser för att hantera hot och risker i såväl krig som fred. Det ter sig inte meningsfullt att ange mer preciserade angreppsfall som grund för totalförsvarets inriktning. Den långsiktiga inriktningen av totalförsvaret bör därför, utöver de grundvärden som givits ovan, främst bestämmas med utgångspunkt från bedömningar av karaktären av framtida konventionell krigföring i vår del av världen. Militär doktrinutveckling, militär-teknisk utveckling och kvalitativ förnyelsetakt bör således utgöra viktiga utgångspunkter. Inriktningen skall kännetecknas av framtidsinriktad förnyelse med sikte på ett modernt, flexibelt och därmed utvecklingsbart totalförsvar i tidsperspektivet bortom . inhemska kompetens inom försvarsmaterielområdet utgör en säkerhetspolitisk och högteknologisk tillgång. För att tillgodose sitt behov av modern materiel måste dock, av tekniska och ekonomiska skäl, också samarbeta med andra stater. Inte minst bör samarbete sökas med de nordiska länderna och genom deltagande i det framväxande europeiska samarbetet om försvarsmateriel. Stormakternas främsta militära intressen för det nordiska området vid en konflikt torde sammanhänga med dess utnyttjande vid konventionell krigföring. Skulle ett stormaktskrig trappas upp till kärnvapennivå, är våra möjligheter att skydda oss begränsade. Vi torde dock i särskilt hög grad riskera att drabbas av kärnvapenkrigets verkningar, om vi redan tidigare är indragna i kriget. Skydd mot kärnvapen måste därför främst sökas genom en säkerhetspolitik som förhindrar att vi dras in i ett konventionellt krig. Vi bör dock också kunna lindra verkningarna för befolkningen av kärnvapenkrig i vår omvärld. Även efter det att trätt i kraft kommer betydande mängder kemiska stridsmedel att finnas kvar i stormakternas arsenaler och kan även komma att finnas i utvecklingsländer. Totalförsvarets förberedelser för konventionellt försvar skall därför fortsatt innefatta åtgärder till skydd mot C-stridsmedel. Syftet skall därvid vara att ett begränsat utnyttjande av C- stridsmedel vid ett angrepp mot vårt land inte skall kunna ge en angripare några avgörande fördelar eller utgöra ett stort riskmoment vid fredsfrämjande insatser. I sammanhanget bör också utvecklingen inom det bioteknologiska området och dess tänkbara tillämpning i militära sammanhang uppmärksammas. 2.4 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att godkänner vad regeringen förordar om säkerhetspolitikens mål och försvarspolitikens inriktning, (avsnitt 2.3.1 och 2.3.2) 3 Övergripande inriktning av totalförsvaretsutveckling och förnyelse -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning | | | | Nationell säkerhet förutsätter mer än tidigare gemensam | | säkerhet. För att säkerställa vår förmåga att förebygga och hantera| | hot och risker krävs ett vidgat säkerhetsbegrepp. | | | | Vi måste säkerställa att vi som militärt alliansfri stat vid | | varje tidpunkt har en betryggande förmåga att försvars landet mot| | väpnade angrepp. | | | | Regeringen vill bevara ett demokratiskt folkförsvar. Vi kan | | aldrig godta att vårt värnpliktsförsvar ersätts av en yrkesarmé.| -------------------------------------------------------------------- Uppgiften att stärka den nationella säkerheten i en starkt föränderlig värld ställer det svenska totalförsvaret inför nya utmaningar. Totalförsvaret utformas för att ytterst garantera att kan föra en demokratisk och självständigt vald politik för att trygga landets och medborgarnas säkerhet. Förutsättningarna för att föra en sådan säkerhetspolitik har förändrats i grunden. Nationell säkerhet förutsätter därför , mer än tidigare, gemensam säkerhet. Totalförsvaret bidrar till en gemensam säkerhet genom att upprätthålla militär stabilitet i norra i kraft av sin förmåga att försvara svenskt territorium mot ett militärt angrepp, utan att utgöra ett hot mot andra staters territorium. Totalförsvaret skapar förtroende för militära alliansfrihet syftande till att landet skall kunna vara neutralt i händelse av krig i vårt närområde. Totalförsvaret bidrar också till en gemensam säkerhet genom att det utformas för att utomlands kunna delta i och bistå militära fredsfrämjande insatser på uppdrag av FN och liksom i civila humanitära insatser. Vi skall säkerställa att som militärt alliansfri stat har en betryggande förmåga att försvara landet mot väpnade angrepp. Det innebär i nuvarande säkerhetspolitiska läge främst förmåga att långsiktigt kunna anpassa totalförsvaret så att det får kapacitet att möta sådana angreppshot och andra påfrestningar som skulle kunna uppstå i ett försämrat säkerhetspolitiskt läge. En betryggande förmåga skall finnas att möta de hot som trots allt skulle kunna uppstå i det nuvarande säkerhetspolitiska läget. De hot som befolkningen behöver gardera sig emot sammanhänger inte bara med hot om väpnade angrepp utan också med tänkbara konsekvenser av den oro, den politiska instabilitet och de konflikter som kommit till ytan efter det . Vi upplever i dagens bl.a. en ökad risk för gränsöverskridande brottslighet, terroristhandlingar och ett omfattande våld och förtryck som ibland leder till direkta krigshandlingar med förödelse och storskaliga flyktingtragedier som följd. Härtill kommer risker för svåra påfrestningar i fred både inom och utom landet som allvarligt kan drabba både människor, egendom och miljö. För att säkerställa en förmåga att förebygga och hantera alla dessa olika typer av risker och hot i fråga om den nationella säkerheten krävs att man vidgar säkerhetsbegreppet. Regeringen vill bevara ett demokratiskt folkförsvar. Vårt värnpliktsförsvar får aldrig ersättas av en yrkesarmé. En bred folklig uppslutning kring landets säkerhets- och försvarspolitik där var och en bidrar med sin kunskap och sin förmåga och gör personliga insatser för att bidra till den gemensamma säkerheten utgör en stor tillgång. Därmed stärks politikens trovärdighet och skapas förutsättningar för att befolkningen skall stå att uthärda och motstå också allvarliga hot, risker och påfrestningar. Ett yrkesförsvar kan inte skapa en sådan motståndsvilja och robusthet. De störningar, hot och risker som förekommer i samhället hanteras av ansvariga myndigheter och andra organ. Polisen och räddningstjänsten, liksom verksamhetsansvariga inom bl.a. elförsörjning och andra viktiga samhällsfunktioner, utgör grunden för ett säkert samhälle. Även totalförsvaret bidrar på många sätt till det säkra samhället genom att ställa materiella och personella resurser till förfogande i nödsituationer och genom att upprätthålla beredskap för detta. Försvarspolitiken skall understödja och garantera säkerhetspolitiken i stort. Efter bedömningen av den samlade bilden av militära och icke militära hot, skall totalförsvarets närmare uppgifter och resurser prövas. Därvid måste en avvägning ske såväl mellan det militära och det civila försvaret som inom respektive del. Ett modernt totalförsvar måste utformas för att effektivt reagera på, kunna möta och svara mot den aktuella hotbilden. I nuvarande gynnsamma säkerhetspolitiska läge - som dock kännetecknas av många andra problem än direkta hot om militärt angrepp mot - skall försvarets förmåga att möta väpnat angrepp främst inriktas på förmåga till anpassning och långsiktig uppbyggnad av militär kapacitet för en svårförutsägbar framtid. Särskilt i en trängd samhällsekonomi måste det svenska totalförsvaret kunna göra effektivitets- och samordningsvinster för att det ska vinna folkets acceptans. nationella intressen, allmän samhällsekonomisk effektivitet och medborgerlig försvarsvilja gynnas också av att totalförsvaret medverkar till forskning, industriell utveckling, professionell kompetensutveckling och anpassning till högt ställda miljökrav. Totalförsvarets uppgifter måste dock utgöra grunden för totalförsvarets utformning. Hänsyn till andra samhällsmål, såsom regional- och sysselsättningspolitiska mål, får prövas i annan ordning. Ett trovärdigt nationellt försvar, en värld i gemensam säkerhet och ett samhälle förberett för att hantera påfrestningar, utgör grunden för säkerhet. Den bygger på försvarsvilja, sammanhållning, kunskap och beredskap hos hela folket. Det främsta uttrycket för detta är den breda uppslutningen bakom totalförsvarsplikten och viljan att avsätta medel för ett betryggande totalförsvar samt en omfattande frivillig försvarsrörelse, dit även villigheten att delta i internationella fredsfrämjande och humanitära insatser bör räknas. Den för försvarsviljan nödvändiga kunskapen om, insynen i och engagemanget för totalförsvaret säkras dessutom av den allmänna plikten och av frivilliginsatserna. Det är för försvarets styrka och dess positiva samhällsroll i övrigt av stor betydelse att förmågan hos kvinnor bättre tas tillvara . Särskild vikt måste läggas vid att medborgare med invandrarbakgrund verkligen ges tillfälle att medverka i totalförsvaret på samma sätt som alla andra. Därmed bidrar totalförsvaret till integration och förståelse. Att pliktpersonalen kan utöva medinflytande över det dagliga arbetet och utbildningsförhållandena är utvecklande för verksamheten och befäster allas gemensamma ansvar. 3.2 Helhetssyn på hantering av hot och risker i fred ochkrig -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag | | | | Med utgångspunkt från en vidgad säkerhetssyn skall en helhetssyn| | prägla samhällets satsningar och åtgärder för att förebygga och | | hantera hot och risker i såväl fred som krig. Totalförsvaret | | skall utformas mot denna bakgrund. | | | | Ur ett samhällsekonomiskt perspektiv är det inte godtagbart att| | resurser som avdelats och dimensionerats för ett visst syfte | | inte utnyttjas full ut även för andra ändamål, när detta är möjligt| | och ändamålsenligt. Totalförsvarets resurser får dock inte nyttjas| | så att det inverkar menligt på förmågan att möta hot mot vårt lands| | frihet och oberoende. Militär personal får inte ges uppgifter | | utanför det traditionella militära verksamhetsområdet som rymmer| | utövning av våld eller tvång mot enskilda. Grunden för den breda säkerhetssyn som regeringen förespråkar är att säkerhet i vid mening påverkas av ett bredare spektrum av hot och risker . En gemensam nämnare för det vi uppfattar som hot och risker är att någon händelse, företeelse eller något förhållande påverkar det internationella samfundet, vår nation, landets befolkning, viktiga samhällsfunktioner eller vår livsmiljö på ett oacceptabelt sätt. Sådana hot mot vår säkerhet kan uppkomma mycket hastigt eller vara ett resultat av ett utdraget skeende. Kännetecknande för all hantering av hot och risker är att det i större eller mindre utsträckning krävs en avvägning mellan förebyggande åtgärder och insatser för att kunna hantera uppkomna situationer. Med utgångspunkten att en samlad syn på hot och risker totalt sett ger en mer effektiv och rationell hantering bör en helhetssyn prägla samhällets satsningar och åtgärder. De resurser som skapas inom skilda områden för att hantera stora hot och risker med konsekvenser på nationell nivå och för viktiga samhällsfunktioner bör kunna utnyttjas så att de gör mest total nytta. Helhetssynen bör omfatta det som hotar gemensamma säkerhetsintressen, vårt nationella oberoende, samhällets existens eller väsentliga samhällsvärden i övrigt. Totalförsvaret bör inom ramen för denna helhetssyn utformas för att hävda vårt territorium och vår nationella integritet och försvara landet mot väpnat angrepp, för att medverka till internationella fredsfrämjande och humanitära insatser samt för att stärka samhällets förmåga att hantera svåra nationella påfrestningar i fred, såsom katastrofer samt allvarliga störningar inom viktiga samhällsfunktioner. För att hävda vårt territorium och vår nationella integritet, och för att försvara landet mot väpnade angrepp, avdelas stora resurser. För denna uppgift åläggs också den enskilde, företag och kommuner vissa förpliktelser genom lagstiftning. Kännetecknande är också det omfattande frivilliga engagemanget. Totalförsvaret omfattar traditionellt landets samlade åtgärder för att lösa dessa uppgifter. De mer indirekta hot och risker som är förknippade med instabilitet, kriser eller öppna konflikter i omvärlden föranleder också satsningar i form av olika stödåtgärder eller direkta internationella insatser av fredsfrämjande och humanitär karaktär. Vissa stödåtgärder och en väsentlig del av de direkta insatserna sker i internationell samverkan och med resurser som avdelats för totalförsvarsändamål. Andra åtgärder och insatser sker med resurser som hämtats från andra samhällssektorer t.ex. biståndsverksamheten. För att förebygga eller för att hantera uppkomna svåra nationella påfrestningar i fred avdelar staten resurser och ålägger verksamhet- sansvariga vissa skyldigheter. De olika resurser som avdelas för totalförsvarsändamål bör kunna stärka samhällets samlade förmåga att hantera påfrestningarna i dessa situationer. För att genomföra insatser i de olika situationer som här beskrivits krävs ofta likartade kunskaper, förmåga och materiella resurser oberoende av om det gäller insatser för att säkra viktiga samhällsfunktioner i krig eller vid stora störningar i fred. Så är fallet både när det gäller försvaret av det egna landet och vid medverkan i internationella fredsfrämjande och humanitära insatser. Det kan därutöver vara svårt att dra skarpa gränser mellan vad som i traditionell mening är säkerhetspolitiska hot och vad som enbart rör fredstida förhållanden. En händelsekedja kan också innehålla flera av dessa hot och risker. Mycket står därför att vinna på att redan från början planera och utforma totalförsvarets verksamhet så att det på ett effektivt sätt kan medverka till de olika typer av insatser som bör rymmas inom en helhetssyn på hantering av hot och risker i fred och krig. 3.2.2 Konsekvenser av en helhetssyn För att hantera de hot och risker som enligt ovan bör omfattas av en helhetssyn krävs betydande insatser i samhället. Detta gäller självfallet i de akuta situationer som kan uppstå, men också i den mer förebyggande verksamheten. Den i totalförsvarssammanhang tillämpade principen att lednings- och ansvarsförhållanden i fred och i krig så långt möjligt bör överensstämma, liksom att de verksamhetsansvariga i fred är ansvariga även för verksamheten i krig, bör gälla även fortsättningsvis. För att undvika att beslut fattas på skilda håll som inte är förenliga och för att avvägningarna mellan olika behov skall bli riktiga, krävs samverkan och samordning. Detta gäller alla de lednings- och ansvarsnivåer som förekommer i samhället. Ansvariga myndigheter med uppgifter inom totalförsvaret bör således samverka och samordna sin planering och verksamhet inbördes. Vidare bör ske en samordning med de myndigheter och andra organ som har ansvar för riskhantering i fred. Även inom området internationell fredsfrämjande och humanitär verksamhet bör en samordning ske. Vad nu sagts gäller såväl den förebyggande verksamheten som förberedelserna för den verksamhet som syftar till att hantera uppkomna situationer. Till de väsentligaste fördelarna med en helhetssyn hör att de erfarenheter, som hantering av svåra nationella påfrestningar i fred ger, torde vara den bästa grunden för en god beredskap inför påfrestningar vid hot mot landets frihet och oberoende. På motsvarande sätt kan den kompetens som byggs upp för att klara krigets krav utnyttjas även vid påfrestningar i fred. Inom såväl militärt som civilt försvar utvecklas kunnande och resurser för att kunna verka under svåra förhållanden utan tillgång till samhällets normala infrastruktur, något som utgör en stor tillgång även vid extraordinära situationer i fred. Dimensionering och utnyttjande av totalförsvarets resurser Vid utformningen av samhällets åtgärder för att möta olika hot och risker bör ett helhetstänkande vara styrande. När sådana åtgärder vidtas som i sig dimensioneras med primär utgångspunkt i ett visst hot, skall således möjligheterna och behovet beaktas att dra nytta av åtgärderna också i andra situationer som kan hota landets nationella säkerhet i såväl fred som krig. Vissa kostnader för ett merutnyttjande utanför det dimensionerande hotet bör accepteras, under förutsättning att den totala effekten ökar och att därmed angelägna behov tillgodoses. Fördelarna med en helhetssyn när det gäller frågan om avvägning och dimensionering ligger främst i de samordningsvinster som kan uppnås i uttnyttjandet av resurserna. Även med beaktande av krav på unika resurser, beredskapskrav eller andra begränsningar i användandet av vissa resurser, bör effektiviserings- och rationaliseringseffekter kunna uppnås genom sam- och merutnyttjande. En helhetssyn bör således kunna leda till att de totala kostnaderna för samhället att möta olika hot och risker kan begränsas. Ur ett samhällsekonomiskt perspektiv är det inte godtagbart att resurser som avdelats och dimensionerats för ett visst syfte inte utnyttjas fullt ut även för andra ändamål, när detta är möjligt och ändamålsenligt. Det vore slöseri med allmänna medel att skapa särskilda resurser för varje typ av sällan förekommande stor påfrestning, när man med samma resurser kan hantera flera typer av sådana påfrestningar. Härtill kommer att samhällets samlade hantering blir effektivare och mer verkningsfull om utnyttjandet av samhällets alla lämpade resurser ses i ett sammanhang. De särskilda resurser som avdelas för totalförsvaret bör därmed så långt möjligt och ändamålsenligt utnyttjas även för att bidra till att förebygga och hantera svåra nationella påfrestningar i fred. Utnyttjandet av resurserna får dock inte ske på ett sådant sätt att det inverkar menligt på beredskap och förmåga att lösa uppgiften att bevara vårt lands frihet och oberoende. Den i vårt land gällande grundsatsen att militärt tvång eller våld inte skall brukas mot den egna befolkningen eller andra civila utgör en annan självklar begränsning. Militär personal skall således inte ges uppgifter som utanför det traditionella militära verksamhetsområdet rymmer utövning av våld eller tvång mot enskilda. En annan sak är att resurser kan utnyttjas till stöd för andra myndigheter som är lagligen berättigade att använda tvång eller våld. De militära resurserna bör dock i sådana situationer nyttjas på så sätt att det inte kan uppfattas som ett avsteg från de begränsningar som här angetts. Principiellt bör utnyttjandet av totalförsvarets resurser kunna ske i form av bistånd vid akuta påfrestningar av större slag då samhällets resurser i övrigt är otillräckliga och behöver kompletteras. För ett effektivt utnyttjande bör förberedelser ske på alla nivåer i samhället. Ett mer regelbundet och planerat utnyttjande kan i vissa fall också vara lämpligt. Även integrerade resurser, dvs. resurser som dimensioneras och utnyttjas för uppgifter i såväl fred som krig, bör kunna övervägas. När det gäller de särskilda resurser som avdelas för det civila försvaret bör en mycket långtgående integrering av resurser för fred respektive krig kunna ske. 3.3 Uppgifter för totalförsvaret -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag | | | | Totalförsvaret innefattar den verksamhet som är nödvändig för att| | förbereda samhället inför yttre hot och för att ställa om samhället| | till krigsförhållanden. Under krigsförhållanden omfattar | | totalförsvaret hela den verksamhet som då skall bedrivas. | | | | Totalförsvarets resurser skall också utformas för att kunna | | användas vid internationella fredsfrämjande och humanitära | | insatser samt för att kunna stärka samhällets förmåga att förebygga| | och hantera svåra nationella påfrestningar i fred. | | | | samarbete inom skilda fredstida säkerhetsfunktioner | | med alla länder i skall utvecklas och förstärkas.| | | | Den långsiktigt dimensionerande uppgiften för totalförsvarets | | utveckling är och förblir att möta väpnat angrepp. En tillräcklig| | långsiktig försvarsförmåga kan endast säkerställas genom att | | kontinuerligt upprätthålla en betydande förmåga - inte minst | | kvalitativt - hos totalförsvaret. Även med låga | | omedelbara behov av förmåga att möta väpnat angrepp har därmed | | denna uppgift ett avgörande inflytande på totalförsvarets upp- | | byggnad. Totalförsvaret är ett uttryck för att försvaret av grundläggande samhällsvärden utgör en nationell angelägenhet som förutsätter hela samhällets stöd och insatser. Totalförsvaret innefattar den verksamhet som är nödvändig för att förbereda samhället inför yttre hot och för att ställa om samhället till krigsförhållanden. Under krigsförhållanden omfattar totalförsvaret hela den verksamhet som då skall bedrivas. Totalförsvarets resurser skall också utformas för att kunna användas vid internationella fredsfrämjande och humanitära insatser samt för att kunna stärka samhällets förmåga att förebygga och hantera svåra nationella påfrestningar i fred.