prop · GJ0317 · 1996-01-01 00:00:00 — Vad nu sagts innebär att någon försäljning efter ansökan av någon annan än föreningen inte kommer till stånd, om inte köpeskillingen räcker till betalning av föreningens fordringar som omfattas av den legala panträtten. Föreningen kan dock medge att försäljning sker till lägre belopp och alltså nöja sig med vad som går att få ut. Om det är föreningen som är utmätningssökande, blir inte bestämmelserna i 9 kap. 4 § andra stycket utsökningsbalken tillämpliga. Försälj- ningen syftar nämligen i ett sådant fall till att ge föreningen betalning så långt köpeskillingen räcker. Däremot gäller givetvis i båda fallen att inrop respektive anbud inte får godtas om det är sannolikt att avsevärt högre köpe- skilling kan uppnås (9 kap. 4 § första stycket utsökningsbalken). För att föreningens oprioriterade fordran mot bostadsrättshavaren, dvs. fordran på annat än sådana avgifter som föreningen har rätt att ta ut enligt 7 kap. 16 a §, skall kunna tas ut ur bostadsrätten vid exekutiv försäljning krävs även fortsättningsvis att föreningen skaffar sig en dom eller annan exekution- stitel och får bostadsrätten utmätt. För en sådan fordran får föreningen endast den förmånsrätt som följer av utmätningen. Det innebär bl.a. att dessa fordring- ar i företrädesordningen går efter sådana fordringar som är förenade med upplåten panträtt. I detta hänseende innebär således förslaget att bo- stadsrättens värde som pant stärks. En annan följd av att legal panträtt till förmån för bostadsrättsföreningen införs för vissa av föreningens fordringar är följande. Innan exekutiv försälj- ning av bostadsrätt äger rum brukar kronofogdemyndigheten höra med bostadsrätts- föreningen om hur stor föreningens fordran mot gäldenären är. Upplysning om detta lämnas till spekulanterna. Fordringens storlek har, med hänsyn till det betalningsansvar som exekutivköparen ådrar sig enligt 6 kap. 8 § bostadsrätt- slagen, betydelse för frågan hur stor köpeskilling en spekulant är beredd att betala för bostadsrätten. har det efter försäljningen visat sig att bo- stadsrättshavarens skuld i själva verket var större än vad föreningen har uppgett till kronofogdemyndigheten. Det har förekommit att den nye bostadsrätt- shavaren krävts på det högre beloppet. Enligt regeringens förslag kommer något sådant inte längre att kunna inträffa. Exekutivköparen skall ju enligt den nya lydelsen av 6 kap. 8 § bostadsrättslagen inte bli betalningsskyldig för den förre bostadsrättshavarens skuld till föreningen. Denne har däremot kvar sitt personliga betalningsansvar mot inte blir betalt ur köpe- skillingen för bostadsrätten. 7 kap. 18 § Nyttjanderätten till en lägenhet som innehas med bostadsrätt och som till- trätts är, med de begränsningar som följer av 19 och 20 §§, förverkad och föreningen således berättigad att säga upp bostadsrättshavaren till avflyttning, 1. om bostadsrättshavaren dröjer med att betala insats eller upplåtelseavgift utöver eller den som kan vara bestämd i stadgarna från det att föreningen efter förfallodagen anmanat honom att fullgöra sin betalningsskyldighet eller om bostadsrättshavaren dröjer med att betala årsavgift utöver efter förfallodagen, 2. om bostadsrättshavaren utan behövligt samtycke eller tillstånd upplåter lägenheten i andra hand, 3. om lägenheten används i strid med 6 eller 8 §, 4. om bostadsrättshavaren eller den som lägenheten upplåtits till i andra hand, genom vårdslöshet är vållande till att det finns ohyra i lägenheten eller om bostadsrättshavaren genom att inte utan oskäligt dröjsmål underrätta styrelsen om att det finns ohyra i lägenheten bidrar till att ohyran sprids i huset, 5. om lägenheten på annat sätt vanvårdas eller om bostadsrättshavaren eller den som lägenheten upplåtits till i andra hand åsidosätter något av vad som skall iakttas enligt 9 § vid lägenhetens begagnande eller brister i den tillsyn som enligt samma paragraf åligger en bostadsrättshavare, 6. om bostadsrättshavaren inte lämnar tillträde till lägenheten enligt 13 § och han inte kan visa en giltig ursäkt för detta, 7. om bostadsrättshavaren inte fullgör skyldighet som går utöver det han skall göra enligt denna lag, och det måste anses vara av synnerlig vikt för föreningen att skyldigheten fullgörs, samt 8. om lägenheten helt eller till väsentlig del används för näringsverksamhet eller därmed likartad verksamhet, vilken utgör eller i vilken till en inte oväsentlig del ingår brottsligt förfarande, eller för tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning. Se kommentaren till 2 kap. 8 §. 7 kap. 30 § Har bostadsrättshavaren blivit skild från lägenheten till följd av uppsägning i fall som avses i 18 §, skall bostadsrätten tvångsförsäljas enligt 8 kap. , om inte föreningen, bostadsrättshavaren och de kända borgenärer vars rätt berörs av försäljningen kommer överens om något annat. Försäljningen får dock skjutas upp till dess att brister som bostadsrättshavaren svarar för blivit åtgärdade. Paragrafen innehåller vissa bestämmelser om tvångsförsäljning enligt bostadsrättslagen, dvs. vad som benämns offentlig auktion. Ändringen innebär att det i första stycket görs en mindre följdändring och en språklig jämkning samt att andra stycket utgår. I paragrafens nuvarande andra stycke föreskrivs att av vad som kommit in genom försäljningen får föreningen, sedan ersättning till gode mannen tagits ut, behålla så mycket som behövs för att täcka föreningens fordran hos bostadsrättshavaren. Denna bestämmelse blir obehövlig till följd av att föreningens fordran föreslås bli förenad med panträtt till viss del samt av vad som föreslås i 8 kap. (särskilt 2 och 5 §§). 7 kap. 31 § att en bostadsrätt är pantsatt, skall föreningen utan dröjsmål underrätta panthavaren om bostadsrättshavaren har obetalda avgifter till föreningen till ett belopp som överstiger vad som av årsavgiften belöper på en månad och bostadsrättshavaren dröjer med betalningen från förfallodagen. Om föreningen försummar denna skyldighet, har föreningen vid exekutiv försäljning eller tvångsförsäljning enligt 8 kap. inte företräde till betalning framför panthavaren i fråga om 1. de avgiftsbelopp som förfallit till betalning föreningens försummelse varat, samt 2. den del av årsavgiften som förfallit till betalning närmast efter det att en underrättelse gjorts. Andra stycket gäller inte i fråga om avgiftsbelopp som förfallit till betal- ning panthavaren haft kännedom om bostadsrättshavarens betalnings- försummelse. Paragrafen innehåller föreskrifter om skyldighet för föreningen att underrätta en panthavare, när bostadsrättshavaren har försummat att betala avgifter till föreningen samt verkan av att föreningen underlåter att lämna sådan underrättelse. Ändringarna innebär att verkan av föreningens underlåtenhet jämkas och preciseras. Frågan har behandlats närmare i avsnitt 5.3. Reglerna om verkan av försummelse från föreningens sida att underrätta panthavare om bostadsrättshavarens betalningsförsummelse har brutits ut till ett nytt andra stycke i paragrafen. Regleringen kan sammanfattningsvis sägas innebära att verkan av föreningens underlåtelse begränsas till vad som är en relevant skada för panthavaren. Liksom tidigare skall föreningen förlora företrädesrätten för utfallande avgiftsbelopp om den helt försummar att underrätta panthavaren. Nyheten ligger i att företrädesrätt skall kunna gälla för belopp som förfaller till betalning efter en underrättelse som görs . Föreningen kan dock inte på detta sätt återvinna företrädesrätten till det avgiftsbelopp som allra först förfaller till betalning efter underrättelsen. Föreningens företrädesrätt till betalning omfattar emellertid inte bara obetalda års-avgifter utan också, i förekommande fall, obetalda pantsättningsavgifter m.m. Om en sådan avgift, som typiskt sett uppgår till mindre belopp, förfaller till betalning närmast efter underrättelsen bör detta inte få någon inverkan på företrädesrätten beträffande den del av årsavgiften som förfaller till betalning närmast efter underrättelsen. Detta har, efter Lagrådets påpekande, föranlett att andra punkten gäller enbart för avgiftsbelopp som avser en viss del av årsavgiften. Bestämmelsen i tredje stycket är ny i förhållande till promemorieförslaget. Den har tillkommit för att klargöra att bostadsrättsföreningen alltid behåller sin företrädesrätt till betalning för belopp som förfaller till betalning då panthavaren har kännedom om bostadsrättshavarens betalningsförsummelse. 7 kap. 32 § Är ett sådant meddelande från föreningen som avses i 16 §, 18 § 1, 20 § eller 31 § första stycket eller 6 kap. 1 § andra stycket, 1 a § eller 2 § avsänt i re- kommenderat brev under mottagarens vanliga adress, skall föreningen anses ha fullgjort vad som ankommer på den. Detsamma gäller beträffande sådant meddelande från bostadsrättshavaren som avses i 2 § och 6 kap. 6 §. I paragrafen har en följdändring av formell natur gjorts efter Lagrådets påpekande samt dessutom en mindre språklig ändring. I detta kapitel har tagits upp helt nya bestämmelser om tvångsförsäljning av bostadsrätt på grund av förverkande (7 kap. 30 §) och i de speciella fall som avses i 6 kap. 1 andra stycket, 1 a och 2 §§. Bestämmelserna ersätter de nuvarande reglerna i kapitlet om offentlig auktion. Frågor som rör institutet tvångsförsäljning enligt bostadsrättslagen har närmare behandlats i avsnitt 5.2. Inledande bestämmelser 1 § Tvångsförsäljning genomförs av kronofogdemyndigheten efter ansökan av bostadsrättsföreningen. Av bestämmelsen framgår att tvångsförsäljning inte kan begäras av någon annan än föreningen. Frågan om hos vilken kronofogdemyndighet ansökan skall göras regleras i 3 §. 8 kap. 2 § Vid tvångsförsäljning tillämpas bestämmelserna i utsökningsbalken om exekutiv försäljning av lös egendom i allmänhet, om inte annat följer av detta kapitel. Försäljningen skall anses ske för uttagande av en sådan föreningens fordran som är förenad med panträtt enligt 7 kap. 16 a §. Detta gäller även om föreningen inte skulle ha någon sådan fordran. Paragrafen anger vilka normer som är tillämpliga för tvångsförsäljningsförfa- randet. Frågan har behandlats i avsnitt 5.2.1. Hänvisningen i första stycket syftar i första hand på bestämmelserna om exekutiv försäljning i 8, 9 och 14 kap. utsökningsbalken och till bestämmelserna om redovisning av influtna medel i 13 kap. i balken. Men även mer allmänna föreskrifter i t.ex. 2 kap. utsökningsbalken avses, om de kan tillämpas. Att utsökningsbalken blir tillämplig medför bl.a. att köparen får rätt till handräckning inom ramen för försäljningsförfarandet (8 kap. 18 § ut- sökningsbalken) samt att bestämmelserna om överklagande i 18 kap. blir tillämpliga. Av hänvisningen till utsökningsbalken följer att även föreskrifterna i utsök- ningsförordningen blir tillämpliga. Andra stycket utgör ett komplement till 9 kap. 4 § utsökningsbalken. Av den bestämmelsen följer att, om bostadsrätten är pantsatt och skall säljas exekutivt för fordran med sämre rätt, försäljning får ske endast om köpeskillingen förslår till betalning av panthavarens fordran. När nu en generell hänvisning görs i bostadsrättslagen till bestämmelserna om exekutiv försäljning, måste en särskild föreskrift införas så att bestämmelserna i 9 kap. 4 § utsökningsbalken inte gör att det blir svårare än för bostadsrättsföreningen att tvångsförsälja bostadsrätter i förverkandefall. Syftet med den nya bestämmelsen är således att en fordran som är förenad med panträtt som har upplåtits av bostadsrättshavaren inte skall kunna hindra tvångsförsäljning. Panthavaren får följaktligen hålla sig till vad som kan fås ut ur köpeskillingen sedan förening- en fått betalt för sin med legal panträtt utrustade fordran. Av andra styckets andra mening följer att tvångsförsäljning får ske även om föreningen inte har något ekonomiskt anspråk mot bostadsrättshavaren. Det gäller alltså sådana fall där nyttjanderätten har förverkats av annan anledning än underlåtenhet att betala avgifter. Ansökan och beslut 3 § Ansökan om tvångsförsäljning skall göras hos kronofogdemyndigheten i det län där den lägenhet finns som bostadsrätten avser. I paragrafen regleras frågan om behörig kronofogdemyndighet (jfr 4 kap. 8 § och 27 § tredje stycket utsökningsbalken). En motsvarande bestämmelse om laga domstol i ärenden om förordnande av god man finns i 11 kap. 1 §. Eftersom den bestämmelsen inte längre behövs, skall den upphävas. 8 kap. 4 § Om kronofogdemyndigheten finner att förutsättningarna för tvångsförsäljning är uppfyllda skall en sådan försäljning genomföras. I annat fall skall kronofogde- myndigheten avslå ansökan. Förslaget har behandlats i avsnitt 5.2.2. Enligt bestämmelsen skall kronofogdemyndigheten göra en ordentlig prövning av om förutsättningarna för en tvångsförsäljning är uppfyllda. Som ett led i en sådan prövning bör normalt ingå att bostadsrättsshavaren bereds tillfälle att yttra sig. Någon uttrycklig föreskrift i lagtexten om detta behövs dock inte. Ett beslut om att förutsättningar föreligger för försäljning kan inte anses utgöra ett sådant förberedande beslut som enligt 18 kap. 6 § andra stycket utsökningsbalken inte får överklagas särskilt. Om kronofogdemyndigheten finner att förutsättningarna för en tvångsförsäljning inte är uppfyllda skall den, enligt andra meningen, avslå ansökan. Föreningen har möjlighet att överklaga avslagsbeslutet enligt vad som sägs i 18 kap. 2 § och 7 § femte stycket utsökningsbalken. I sammanhanget kan också nämnas att själva tvångsförsäljningen överklagas enligt bestämmelserna i 18 kap. 7 § tredje stycket. Lagrådsremissens lagförslag innehöll en bestämmelse om att kronofogdemyndigheten skall hänvisa föreningen att väcka talan i saken vid domstol. Lagrådet har invänt att en sådan föreskrift är mindre lämplig. kan, utöver lämnande av fullföljds-hänvisning enligt 2 kap. 18 § utsökningsbalken, ha anledning att erinra föreningen om dess möjlighet att väcka talan vid domstol. Som Lagrådet har anfört är det emellertid onödigt att i paragrafen ha en bestämmelse om detta. Bestämmelsen har därför tagits bort. 8 kap. Föreningens rätt till betalning 5 § Föreningen har vid tvångsförsäljning rätt till betalning ur försäljningssumman för fordringar som är förenade med panträtt i bostadsrätten enligt 7 kap. 16 a §. Föreningen har också rätt till betalning för andra fordringar mot bostadsrätt- shavaren som grundas på innehavet av bostadsrätten, om de anmäls hos kronofogdemyndigheten innan bostadsrätten säljs eller, om försäljning sker under hand, senast när fördelning skall äga rum. Sådana fordringar tas ut efter alla andra fordringar som medför rätt till betalning ur bostadsrätten. I första stycket erinras om föreningens rätt till betalning för fordringar som enligt 7 kap. 16 a § är förenade med legal panträtt. I andra stycket klargörs att föreningen vid tvångsförsäljning har rätt att få betalning ur köpesumman för fordringar som visserligen inte är förenade med legal panträtt, men som ändå ligger inom det rättsförhållande som bostadsrätten innebär. Fordran på grund av upplåtelse av garage, tvättstuga och liknande är av denna karaktär. Föreningen har alltså i princip rätt till betalning för sådana fordringar, men med företrädesrätt närmast efter alla prioriterade fordringar. Regeringen föreslår vidare att det särskilt föreskrivs att föreningen för att ha rätt till betalning måste anmäla sådana fordringarna på visst sätt (jfr 8 kap. 10 § första stycket utsökningsbalken). När det gäller föreningens anspråk på ersättning för sådana fordringar som avses i andra stycket torde kronofogdemyndigheten i allmänhet inte få anledning att närmare pröva frågan annat än efter invändning från annan borgenär eller bostadsrättshavaren. kan om oklarhet råder om fordringen, förklara den tvistig och hänvisa föreningen att väcka talan vid domstol. Om detta finns bestämmelser i 13 kap. 4-9 §§ utsökningsbalken. 8 kap. Föjden av misslyckade försäljningsförsök 6 § Om det har gjorts tre försäljningsförsök utan att bostadsrätten har blivit såld, övergår den genast till föreningen utan lösen och fri från panträtt. Bostadsrätten övergår dock till föreningen på detta sätt redan efter det andra försäljningsförsöket, om det vid detta inte har gjorts något inrop eller lämnats något anbud och det inte kan antas att bostadsrätten blir såld vid ytterligare ett försäljningsförsök. Paragrafen motsvarar i sak promemorians förslag men har fått en annan språklig utformning. I 9 kap. 6 § utsökningsbalken finns bestämmelser om hur kronofogdemyndigheten skall handla om egendomen inte blir såld. I förevarande paragraf meddelas bestämmelser som avviker från utsökningsbalkens regler. Bestämmelserna har sin motsvarighet i nuvarande 5 §. De förutsätter dock att det görs ytterligare försäljningsförsök, utöver vad som krävs , innan bostadsrätten övergår till föreningen. Detta har ansetts motiverat med hänsyn till den långtgående verkan de misslyckade försäljningsförsöken får. Som framgår av andra meningen kan bostadsrätten övergå till föreningen redan efter det andra misslyckade försäljningsförsöket. En förutsättning för detta är att det vid det andra försäljningsförsöket inte har lämnats något anbud eller gjorts något inrop. En ytterligare förutsättning är att det inte finns skäl att anta att bostadsrätten blir såld vid ett tredje försäljningsförsök. Frågan huruvida dessa förutsättningar är uppfyllda avgörs av kronofogdemyndigheten. Det beslut varigenom kronofogdemyndigheten avslutar målet om tvångsförsäljning kan överklagas av den som är missnöjd med att kronofogdemyndigheten inte gjort något tredje försäljningsförsök. Bestämmelserna i förevarande paragraf är formulerade på ett sätt som gör att även möjligheten att sälja bostadsrätten underhand omfattas. Kostnaderna för förfarandet 7 § Vid tillämpning av 17 kap. utsökningsbalken skall mål om tvångsförsäljning anses som mål om utmätning. Bostadsrättshavaren skall slutligt svara för förrättningskostnaderna, i den mån de inte kan tas ut ur försäljningssumman. Hänvisningen i 2 § till utsökningsbalkens bestämmelser om exekutiv försäljning omfattar i och för sig även bestämmelserna i 17 kap. utsökningsbalken om kostnader i utsökningsmål. När det gäller exekutiv försäljning talas där emellertid om mål om utmätning (17 kap. 7 § 1 st). Ett förtydligande är därför motiverat. Härtill kommer att det krävs en särskild föreskrift om att bostadsrättshavaren alltid slutligt svarar för förrättningskostnaderna (jfr nuvarande 8 kap. 6 § sista meningen bostadsrättslagen). Eftersom bestämmelserna i 17 kap. utsökningsbalken är tillämpliga vid tvångsförsäljning får det anses följa att även förordningen (1992:1094) om avgifter vid kronofogdemyndigheterna skall tillämpas. Av 17 kap. 7 § första stycket andra meningen utsökningsbalken följer att kostnaderna, om de inte kan tas ut ur köpeskillingen, kan utsökas hos gäldenären utan särskild exekutionstitel. Resultatlösa försäljningsförsök kan föranleda stora kostnader som ytterst drabbar bostadsrättshavaren, om han har medel. Det bör nämnas att bostadsrättshavaren för att undvika detta i vissa fall kan avsäga sig bo- stadsrätten. Det förtjänar också att nämnas att sökanden, dvs. bostadsrättsföreningen, gentemot staten svarar för förrättningskostnaderna (17 kap. 2 § första stycket utsökningsbalken). Sammanträffande av exekutiv försäljning och tvångsförsäljning 8 § Om tvångsförsäljning enligt detta kapitel och exekutiv försäljning begärs beträffande samma bostadsrätt, skall den tvångsförsäljas. Första stycket gäller inte om ansökan om tvångsförsäljning gjorts efter det att försäljning på exekutiv auktion kungjorts enligt 9 kap. 2 § utsökningsbalken eller det annars finns särskilda skäl för att en försäljning bör genomföras enligt utsökningsbalken. I ett sådant fall skall målet om tvångsförsäljning vila till dess målet om exekutiv försäljning avgjorts. Frågan om tvångsförsäljning faller, om en bostadsrätt har sålts vid exekutiv försäljning efter det att nyttjanderätten till den lägenhet som bostadsrätten avser har förverkats enligt 7 kap. 18 §. Exekutiv försäljning och tvångsförsäljning kan ibland sammanträffa. De båda försäljningsförfarandena handläggs visserligen av samma myndighet, men kan leda till olika resultat. Konsekvensen av att bostadsrättens värde understiger den fordran föreningen är säkerställd enligt 7 kap. 16 a § blir i tvångsförsäljningsfallet den att bostadsrätten enligt 8 kap. 6 § övergår till föreningen. Vid en exekutiv försäljning blir följden av att egendomen inte kan säljas i stället den att bostadsrätten, sedan utmätningen hävts, förblir bo- stadsrättshavarens (9 kap. 6 § utsökningsbalken). Det har därför ansetts lämpligt att klargöra prioriteten mellan tvångsförsäljning och exekutiv försälj- ning som begärs beträffande samma bostadsrätt. I promemorian lämnas inte något förslag till författningsreglering. Utredaren har emellertid förordat att tvångsförsäljning enligt bostadsrättslagen ges företräde, om inte ett förfarande avseende exekutiv försäljning är i ett långt framskridet skede när ansökan om tvångsförsäljning görs (se promemorian s. 41). Lagtexten i första stycket har utformats i enlighet med detta synsätt. En fördel med att ge företräde åt tvångsförsäljningsförfarandet är att, i en situation som den beskrivna, frågan om en i praktiken värdelös bostadsrätt blir utagerad. Föreningen är nämligen i tvångsförsäljningssituationen tvungen att acceptera det pris som erbjuds för bostadsrätten om det är godtagbart (jfr 9 kap. 4 § utsök- ningsbalken), varvid den övergår gravationsfri till en ny innehavare. Om ett godtagbart anbud inte lämnas övergår bostadsrätten enligt de föreslagna bestämmelserna i 8 kap. 6 § bostadsrättslagen till föreningen, som då har möjlighet att besluta om dess upphörande (6 kap. 11 § bostadsrättslagen). Tvångsförsäljningsförfarandet har även fördelar när bostadsrätten har ett högre värde och en försäljning kan genomföras. Föreningens oprioriterade fordran får ju göras gällande endast vid tvångsförsäljning. Om ett förfarande avseende exekutiv försäljning är i ett långt framskridet skede när ansökan om tvångsförsäljning görs, följer det av reglerna i andra stycket att det exekutiva förfarandet skall fortsätta. Så är fallet om det ex- ekutiva förfarandet kommit så långt som till en kungörelse av en kommande auk- tion. Men även i andra fall kan en exekutiv försäljning vara nära förestående. Enligt 9 kap. 8 § utsökningsbalken bör egendom säljas under hand, om det är sannolikt att en högre köpeskilling kan uppnås och en sådan försäljning även i övrigt är ändamålsenlig. Anbud skall i sådana fall fordras in. Det är inte nöd- vändigt att infordra anbud genom kungörelse (9 kap. 14 § utsökningsförord- ningen). I allmänhet sker detta genom annonsering. I andra stycket har därför gjorts ett tillägg som medger att ett exekutivt försäljningsförfarande skall fortgå om särskilda skäl föreligger. Det kan tänkas att det även finns andra situationer där det föreligger särskilda skäl för att låta det exekutiva försäljningsförfarandet fortgå. skall, om en bostadsrättsförening begär tvångs- försäljning av en utmätt bostadsrätt som utbjudits till offentlig auktion, inte avvisa ansökan om tvångsförsäljning, utan förklara den vilande. Det är ju inte säkert att den exekutiva försäljningen fullföljs. Detta har klargjorts i andra stycket. Om en ansökan om utmätning gjorts i fall då huvudregeln skall tillämpas, skall kronofogdemyndigheten självfallet avvakta med en exekutiv försäljning till dess tvångsförsäljningsmålet avslutats. Någon särskild lagbestämmelse om detta har inte ansetts behövlig. Det bör tilläggas att kronofogdemyndigheten, om en ansökan om utmätning av bostadsrätt görs hos en annan behörig krono- fogdemyndighet än den i det län där den lägenhet finns som bostadsrätten avser, bör se till att målet överlämnas dit (jfr 2 kap. 4 § andra stycket utökningsbalken).