prop · GJ03182 · 1996-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1995/96:182 Stärkt konsumentskydd i resegarantilagen Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås vissa ändringar i resegarantilagen för att stärka konsumentskyddet. Enligt förslaget utvidgas lagens tillämpningsområde, som omfattar paketresor, till att omfatta även andra resor som sker tillsammans med en paketresa. Härigenom skyddas resenärerna vid resor som säljs av en arrangör eller återförsäljare av paketresor men som bara består av själva transporten, s.k. stolsförsäljning. Vidare föreslås vissa ändringar för att förbättra Kammarkollegiets möjligheter till tillsyn av lagens efterlevnad och för att göra arbete effektivare. Ändringarna föreslås träda i kraft . 1 Förslag till riksdagsbeslut................................ 3 2 Förslag till lag om ändring i resegarantilagen(1972:204)... 3 3 Ärendet och dess beredning................................. 7 4 Behovet av ändringar i resegarantilagen.................... 7 5 Garantisystem.............................................. 9 6 Resegarantilagens omfattning............................... 12 7 Några övriga frågor........................................ 15 7.1 möjligheter att begära uppgifter 15 7.2 Ersättning för kostnader för uppehälle.............. 16 7.3 Ansökningstiden..................................... 17 7.4 Åtgärder vid underlåtenhet att ställa säkerhet...... 18 7.5 .................................. 19 8 Kostnadskonsekvenser....................................... 21 9 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser.................. 21 10 Författningskommentar...................................... 22 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ..... 40 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i resegarantilagen (1972:204). 2 Förslag till lag om ändring i resegarantilagen(1972:204) Härigenom föreskrivs i fråga om resegarantilagen (1972:204) dels att 1, 5, 6, 8, 11, 14 och 15 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 2 § och 4 a §, av följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §1 -------------------------------------------------------------------- Den som är arrangör eller åter- Den som är arrangör eller åter- försäljare av paketresor enligt försäljare av paketresor enligt lagen (1992:1672) om lagen (1992:1672) om paketresor paketresor skall, innan han skall, innan han marknadsför en marknadsför en paketresa, ställa paketresa, ställa säkerhet hos säkerhet hos Kammarkollegiet. Säkerheten skall motsvara arrangörens eller återförsäljarens åtagande mot resenärerna för dels paketresor, dels andra resor som sker till- sammans med en paketresa. 2 §2 -------------------------------------------------------------------- Kammarkollegiet prövar om det föreligger skyldighet att ställa säkerhet enligt denna lag. 4 a § -------------------------------------------------------------------- Om en arrangör eller en återför- säljare inte ställer säkerhet enligt denna lag, får Kammarkol- legiet förelägga honom vid vite att fullgöra sin skyldighet. **FOOTNOTES** 1 Senaste lydelse 1994:405. 2 Förutvarande 2 § upphävd genom 1992:1673. 5 §3 -------------------------------------------------------------------- Kammarkollegiet får ålägga Kammarkollegiet får, om det arrangörer och återförsäljare att finns skälig anledning att anta lämna de uppgifter om sin verk- att skyldighet att ställa sä- samhet som är nödvändiga för att kerhet föreligger, ålägga den som frågan om säkerhet skall kunna marknadsför en resa att lämna de prövas. Om den uppgiftsskyldige uppgifter om sin verksamhet som inte lämnar de begärda är nödvändiga för att frågan om uppgifterna, får kollegiet före- säkerhet skall kunna prövas. Om lägga honom vid vite att den uppgiftsskyldige inte lämnar fullgöra sin skyldighet. de begärda uppgifterna, får kollegiet förelägga honom vid vite att fullgöra sin skyldig- het. 6 §4 -------------------------------------------------------------------- Säkerhet får tas i anspråk för Säkerhet får tas i anspråk för att betala tillbaka pengar som att betala tillbaka pengar som betalats för en paketresa som betalats för en resa som blir inställd eller av annan omfattas anledning inte blir av. I fråga av garanti enligt denna lag och om paketresor som har påbörjats som blir inställd eller av annan men inte slutförts får säkerheten anledning inte blir av. I fråga tas i anspråk för resenärers om resor som har påbörjats men uppehälle i utlandet, deras inte slutförts får säkerheten tas återresa och skälig ersättning i anspråk för resenärers uppehälle till dem för värdet av de förmåner under resan, deras återresa och som de gått miste om genom att skälig ersättning till dem för vär- resan avkortats. det av de förmåner de gått miste om genom att resan avkortats. -------------------------------------------------------------------- Ersättning får betalas ut till den som tillhandahåller uppehälle eller återresa åt en resenär. -------------------------------------------------------------------- Om en arrangör eller en åter- Om en arrangör eller en återför- försäljare som ställt säkerhet har säljare som ställt säkerhet har försatts i konkurs eller måste försatts i konkurs eller måste antas vara på obestånd, får säker- antas vara på obestånd, får säker- heten tas i anspråk även för att heten tas i anspråk även för att betala nödvändiga kostnader för betala nödvändiga kostnader för dels biträde åt deltagare i dels biträde åt deltagare i resor paketresor som avbrutits, dels som avbrutits, dels utredning i utredning i ärenden om ianspråk- ärenden om ianspråktagande av tagande av säkerheten. Pengar som betalats ut får återkrävas från resenären endast om denne genom otillbörligt handlande orsakat en kostnad som medlen tagits i anspråk för. 8 § -------------------------------------------------------------------- Framställning om att säkerhet Framställning om att säkerhet skall få tagas i anspråk skall skall få tas i anspråk skall göras göras efter det efter det att att den resa, som avses med den resa, som avses med fram- framställningen, inställts, för- ställningen, inställts, förklarats klarats ej komma till stånd ej komma till stånd eller eller avbrutits eller, i fall avbrutits eller, i fall som som avses i 6 § andra stycket, avses i 6 § tredje stycket, efter det att kostnaden efter det att kostnaden uppkom- uppkommit. Försummas det, upphör mit. Försummas det, upphör rätten rätten till ersättning ur till ersättning ur säkerheten. 11 §5 Nämnden är beslutför, när ordföranden och två andra ledamöter är närvarande. I beslut skall lika antal företrädare för konsumentintressen och företagarintressen deltaga. Om det framkommer skiljaktiga meningar vid en överläggning tillämpas föreskrifterna i 16 kap. om omröstning i tvistemål. -------------------------------------------------------------------- Ordföranden kan ensam på nämn- Ordföranden får ensam på nämndens dens vägnar företaga förberedande vägnar vidta förberedande åtgärder åtgärd och pröva ärende av mindre och avgöra ärenden av mindre vikt. Ordföranden får överlåta sådana uppgifter till hand- läggare vid Kammarkollegiet som utför kansligöromål åt . 14 §6 Till böter eller fängelse i högst skall den dömas som uppsåtligen 1. organiserar en paketresa utan att, innan han marknadsför resan, ha ställt säkerhet som krävs enligt denna lag eller 2. säljer eller marknadsför en paketresa, som organiseras av någon annan såsom arrangör, utan att ha ställt sådan säkerhet. Till böter skall den dömas som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1. lämnar oriktig uppgift vid fullgörande av uppgiftsskyldighet som ålagts honom med stöd av 5 § eller 2. underlåter att fullgöra sådan uppgiftsskyldighet. -------------------------------------------------------------------- För en gärning som avses i För en gärning som avses i andra stycket 1 skall inte första stycket skall inte någon någon dömas till ansvar, om gär- dömas till ansvar i den utsträck- ningen är belagd med straff i ning gärningen omfattas av ett . Inte heller vitesföreläggande enligt 4 a §. För skall någon dömas till ansvar för en gärning som avses i andra en gärning som avses i andra stycket 1 skall inte någon dömas stycket 2 i den utsträckning till ansvar, om gärningen är be- gärningen omfattas av ett lagd med straff i . vitesföreläggande enligt 5 §. Inte heller skall någon dömas till ansvar för en gärning som avses i andra stycket 2 i den utsträckning gärningen omfattas av ett vitesföreläggande enligt 5 §. Allmänt åtal för brott mot denna lag får väckas endast efter medgivande av Kammarkollegiet. 15 §7 -------------------------------------------------------------------- Kammarkollegiets beslut Kammarkollegiets beslut enligt enligt 5 § får inte överklagas. 4 a § eller 5 § får inte överkla- Andra beslut av kollegiet gas. Andra beslut av kollegiet enligt denna lag får överklagas enligt denna lag får överklagas hos regeringen genom besvär. Kammarkollegiet får förordna att ett beslut om säkerhet skall gälla . beslut får inte överklagas. Har en säkerhet tagits i anspråk för betalning som bort utgå ur en annan säkerhet, får resegarantinämnden ta upp ärendet till ny prövning. Denna lag träder i kraft . De äldre bestämmelserna i 8 § gäller dock fortfarande i fall då en händelse som avses där har inträffat före ikraftträdandet. **FOOTNOTES** 3 Senaste lydelse 1994:405. 4 Senaste lydelse 1992:1673. 5 Senaste lydelse 1986:1162. 6 Senaste lydelse 1994:405. 7 Senaste lydelse 1994:405. 3 Ärendet och dess beredning Resegarantilagen (1972:204) trädde i kraft . Lagen har därefter ändrats ett antal gånger, bl.a. då lagen anpassades till EG:s direktiv på paketreseområdet (SFS 1992:1673). Flera av resebranschens organisationer begärde i det sammanhanget att resegarantilagen skulle ses över. Chefen för beslöt att det inom skulle tillsättas en arbetsgrupp med uppgift att se över resegarantilagen. Uppdraget redovisades i promemorian Nya former för resegarantier (Ds 1994:109). En sammanfattning av arbetsgruppens promemoria finns i bilaga 1. De lagförslag som arbetsgruppen lägger fram finns i bilaga 2. Arbetsgruppens förslag har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr C94/2268). har i en skrivelse framfört önskemål om att resegarantilagen skall utvidgas så att lagen även täcker s.k. stolsförsäljning. Mot bakgrund av synpunkter som framkommit vid remissbehandlingen och under ärendets beredning i departementet gjordes inom en bearbetning och komplettering av arbetsgruppens förslag. Dessa förslag redovisas i promemoria Nya former för resegarantier - modifierat och kompletterande förslag. Med anledning av dessa nya förslag har Civil- departementet hållit ett remissmöte om resegarantilagen. Vad som härvid framkommit redovisas i ett protokoll från mötet. Promemorian och protokollet finns tillgängliga i . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet har framfört vissa synpunkter på utformningen av 6 § samt att det bör införas en övergångsbestämmelse till 8 §. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts i lagtexten. 4 Behovet av ändringar i resegarantilagen Det främsta skälet till att den första, tidsbegränsade resegarantilagen infördes var de missförhållanden som rådde inom sällskapsresebranschen på 1960- talet. Branschen expanderade kraftigt , en expansion som inte var helt problemfri. Många företag kunde inte fullgöra sina åtaganden gentemot resenärerna med de s.k. skandalresorna som följd. I och med att resebranschen utvecklades och stabiliserades försvann skandalresorna. Resegarantilagen anses ha bidragit till utvecklingen. Skandalresorna ersattes emellertid av s.k. resebyråkrascher, då reseföretag till följd av ekonomiska svårigheter ställde in sin verksamhet och trädde i likvidation eller försattes i konkurs. Resegarantilagstiftningen gjordes permanent . Resebranschen har ansetts vara särskilt känslig för störningar av olika slag. Faktorer som konjunktursvängningar, resmålens popularitet, väder- leksförhållanden, politiska oroligheter på något populärt resmål m.m. kan snabbt rubba förutsättningarna för reseverksamheten. Konsumenterna betalar regelmässigt i förskott för paketresor, men har begränsade möjligheter att på förhand bedöma företagens förmåga att fullgöra sina åtaganden och därmed att undvika de förluster som ett företags betalningsinställelse kan medföra. För att skydda konsumenterna skall de företag som anordnar eller förmedlar resor som omfattas av lagen ställa säkerhet för sin verksamhet. Kravet på säkerhet anses i sig bidra till att säkerställa att endast företag med tillräckliga ekonomiska resurser startar reseverksamhet. I den mån företagen ändå inte lyckas fullgöra sina åtaganden skall resenärerna kunna kompenseras ekonomiskt. En riskbedömning är inbyggd i resegarantisystemet. skall bedöma företagens ekonomiska åtagande vid varje enskild tidpunkt. Den egentliga riskbedömningen förutses emellertid de banker och försäkringsbolag stå för som skall utfärda säkerheterna. Dessas bedömning av risken för att en säkerhet kan komma att tas i anspråk avgör om reseföretaget över huvudtaget får någon säkerhet men också provisionens storlek och kravet på realsäkerhet. Sedan den första resegarantilagstiftningen infördes har resandet i viss mån ändrat karaktär. Även om s.k. paketresor i traditionell mening fortfarande står för en stor andel av det totala resandet har denna typ av resor minskat. Många företag väljer att i större utsträckning ordna transporterna med reguljärt flyg. Det blir allt vanligare att företagen erbjuder arrangemang med stor valfrihet i fråga om reslängd, resmål, tilläggstjänster m.m. Detta medför att resorna i någon mån blir dyrare. Vidare är det nu svårare för företag och myndigheter att utifrån företagens marknadsföringsmaterial avgöra om arrange- utgör paketresor samt för företagen att lämna underlag för beräkning av säkerhetens storlek. De betalningsvillkor som reseföretagen tillämpar har generellt sett ändrats. Tidpunkten när slutbetalning skall ske tenderar att tidigareläggas. Detta medför att den tidsperiod då den enskilde resenären riskerar att förlora pengar blir allt längre. Det medför också att allt större förskottsbetalningar ackumuleras hos företagen, förskottsbetalningar som skall garanteras genom de säkerheter företagen har att ställa. Det nuvarande skyddet för resenärerna är anordnat på så sätt att varje reseföretag skall ställa en säkerhet innan paketresorna marknadsförs. Säkerheten skall i princip motsvara företagens ekonomiska åtagande gentemot resenärerna. Den skall som regel bestå av en betalningsutfästelse utfärdad av en bank eller ett försäkringsbolag, vilken fullgörs vid anfordran. Varje enskilt företag ansvarar endast för sina egna åtaganden. Det är därför oundvikligt att det totalt garanterade beloppet är avsevärt större än vad som sannolikt någonsin kan bli aktuellt att utnyttja. De ställda garantierna skall med nuvarande system räcka till att ekonomiskt skydda samtliga resenärer. Principen att varje företag svarar för sina egna åtaganden ställer stora krav på företagens vilja och förmåga att budgetera framtida resor, att lämna fullständiga uppgifter om sin verksamhet för beräkning av det ekonomiska åtagandet gentemot resenärerna och att ställa beslutade säkerheter. Vidare ställs stora krav på tillsynsmyndigheten i fråga om beräkningen av den säkerhet företagen skall ställa samt på snabbhet och effektivitet i handläggning och tillsyn. Resegarantilagen har i olika sammanhang kritiserats. Kritiken från resebranschens sida har främst rört kostnaderna för att ställa säkerhet och det kapital som måste bindas för att bankerna skall utfärda erforderliga säkerheter. Vidare har det framförts att systemet är krångligt och oflexibelt. Från myndighetshåll har man framhållit svårigheterna med att administrera systemet, att ge resenärerna ett fullgott skydd samt den tid det tagit i vissa fall innan ersättning har kunnat betalas ut till resenärerna. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens bedömning: Någon ändring av garantisystemet görs inte| | . Arbetsgruppens förslag: Arbetsgruppens förslag innebär att en individuell säkerhet skall uppgå till för alla arrangörer och återförsäljare av utländska arrangörers paketresor. Vidare skall ett belopp per resa betalas in till gemensam fond, lämpligen per resa. Under förutsättning att inte alltför stora utbetalningar behöver göras ur fonden kan den uppgå till . Beloppet som betalas in till fonden kan därefter sänkas. Remissinstansernas synpunkter: Vid remissbehandlingen har , , och Interkulturell Utbildning framhållit att lösningen med en individuell säkerhet och fond kan ha många fördelar. Den största fördelen med modellen är att den - fullt utbyggd - ger konsumenterna ett bättre skydd. Konsumenterna kan tillförsäkras full ersättning och ersättningen kan betalas ut snabbare. Administrationen blir också enklare. , , och har dock framfört kritik i fråga om uppbyggnaden av fonden. Det räcker med en eller ett par större konkurser för att uppbyggnaden allvarligt skall äventyras. , , och Svenska () anför också att fonden skulle behöva vara större. Förslaget beaktar inte möjligheten att ett av de allra största reseföretagen skulle försättas i konkurs. Ett sådant företag ställer under högsäsong garanti för . Vid en sådan konkurs skulle systemet fallera även med en fullt uppbyggd fond. Kritik har också riktats av , , , Föreningen () och mot att avgiften till fonden är ett fast pris per resa. Det har framförts att det är orimligt att samma belopp betalas för en enklare helgkryssning med hotellövernattning som för en jordenruntresa. Det skulle innebära en snedvridning av konkurrensen på marknaden. , Kammarkollegiet och RTS har framhållit att arbetsgruppens förslag att sänka den individuella säkerheten från till medför att det etableringshinder som det nuvarande minimibeloppet innebär i stort sett försvinner, vilket kan vara till men för konsumenterna. har å andra sidan invänt att den individuella garantisumman på innebär ett etableringshinder för nya aktörer på marknaden, vilket gynnar redan etablerade aktörer. och har framfört att det skulle vara lämpligare med en differentierad individuell garanti. Vidare förordas av , och att alla resenärer skall kunna få ersättning ur fonden. är dock av motsatt uppfattning. RTS har också framhållit att de möjligheter företag som arrangerar endast ett fåtal paketresor har att ställa säkerhet genom sina branschorganisationer måste upphöra med den lösning arbetsgruppen föreslår och att ekonomiskt starka företag kommer att få svara för ekonomiskt svaga. Promemorians förslag: Arrangörer och återförsäljare av utländska arrangörers resor som är skyldiga att ställa säkerhet, skall hos Kammarkollegiet ställa en individuell säkerhet som motsvarar den grundsäkerhet som med hänsyn till reseverksamhetens art och omfattning bestäms . De skall vidare till en gemensam säkerhet, som administreras av Kammarkollegiet, betala in en avgift, beräknad på den tilläggssäkerhet som fastställs enligt dagens system. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fastställer det belopp som skall betalas in till den gemensamma säkerheten. Synpunkter vid remissmöte: Kammarkollegiet anser att det nu redovisade förslaget är en rimlig variant av fondlösning. och Youth for Understanding är i huvudsak positiva och anser att förslaget är bättre än nuvarande system. i och Svenska avstyrker förslaget av bl.a. följande skäl. Den föreslagna gemensamma säkerheten står inte i proportion till de fåtal fall då ställd resegaranti inte räcker till. Den kritik som resebranschen tidigare framfört mot nuvarande resegarantisystem finns . Administrationen i nuvarande system är inte stor och kan knappast bli mindre med det nya systemet. Den tid som det tar i vissa fall innan ersättningen kan betalas ut kan förkortas genom att, såsom arbetsgruppen föreslår, ansökningstiden förkortas från . Ett bättre sätt att stärka konsumentskyddet är att ge tillsynsmyndigheten bättre möjligheter att se till att lagen följs och att se över reglerna om hemtransporter vid en inträffad konkurs. anser att man inte bör stänga möjligheten för en framtida försäkringslösning. Skälen för regeringens bedömning: Resegarantilagen syftar ytterst till att ge konsumenter på reseområdet ett skydd mot förluster som en researrangörs betalningsinställelse eller betalningsoförmåga kan medföra. För att åstadkomma detta skydd skall de företag som anordnar eller förmedlar resor som omfattas av resegarantilagen ställa säkerhet för sin verksamhet. Säkerheten, som skall ställas innan resorna marknadsförs, skall motsvara företagets ekonomiska åtagande gentemot resenärerna vid varje enskild tidpunkt. Varje enskilt företag ansvarar bara för sina egna åtaganden. För arrangörer med stora säsongsmässiga variationer i verksamhetens omfattning gäller att företaget vanligtvis måste ställa dels en säkerhet som skall gälla tills vidare, dels en eller flera tidsbegränsade tilläggssäkerheter. Erfarenheterna av det nuvarande garantisystemet är från konsument- skyddssynpunkt i huvudsak goda. En viss osäkerhet ligger dock i att konsumentskyddet i viss utsträckning styrs av enskilda reseföretags vilja och förmåga att ställa säkerhet. Från denna utgångspunkt skulle en gemensamt uppbyggd säkerhet i form av en fond eller liknande vara till fördel för resenärerna genom att den innebär en mer betryggande säkerhet. Förslaget om en sådan fondlösning har emellertid kritiserats från andra aspekter. Det har bl.a. hävdats att det finns en risk för att det tar alltför att bygga upp en betryggande fond. Det har också framhållits som en nackdel att avgifter till säkerheten skall betalas in i efterskott i stället för att säkerheten beräknas på förhand. Det modifierade garantisystem som utarbetats under ärendets beredning sägs visserligen innebära en del förbättringar jämfört med fondlösningen men en del av kritiken kvarstår. Om man ser på frågan från resebranschens synvinkel har, åtminstone tidigare, kritik framförts mot det nuvarande garantisystemet för att det är för dyrt, krångligt och oflexibelt. Man har hävdat att systemet har inneburit en alltför stor kapitalbindning. Denna kritik kvarstår emellertid inte längre med samma styrka. Såväl små, medelstora som stora reseföretag menar att det system som finns i står sig väl i jämförelse med andra länders system och också i jämförelse med de förslag som har lagts fram. Däremot har man fortfarande ett intresse av att få ett mer effektivt system bl.a. i fråga om utbetalning av ersättningar och när det gäller att sätta press på företag i branschen som inte fullgör sina skyldigheter. Vid en avvägning av de synpunkter som framkommit i detta lagstiftningsärende, har regeringen stannat för att inte nu föreslå någon ändring av garantisystemet. Inom resebranschen sker emellertid en ständig utveckling och förändring och skiftningarna kan komma mycket snabbt. Det är t.ex. inte otänkbart att en försäkringslösning kan komma fram på frivillig väg. Vi avser att följa utvecklingen och är beredda att på nytt överväga garantisystemet om det behövs. I det följande tar vi upp några andra förslag som syftar till att bredda och fördjupa konsumentskyddet på reseområdet. -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: Resegarantilagens tillämpningsområde | | utvidgas så att förutom paketresor även andra resor som sker | | tillsammans med en paketresa omfattas. Syftet är att skydda | | resenärer som köper resor som arrangeras av en paketresearrangör| | men där resan bara består av själva transporten. Arbetsgruppen har inte behandlat frågan om utvidgning av resegarantilagens tillämpningsområde.