prop · GJ03145 · 1996-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1995/96:145 Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen läggs fram förslag till en försöksverksamhet med viss kvalificerad yrkesutbildning med stark arbetsplatsintegrering. Den nya kvalificerade yrkesutbildningen avses ge de fördjupade teoretiska och praktiska kunskaper som krävs för att självständigt och i lag utföra kvalificerade uppgifter i en modernt organiserad produktion av varor eller tjänster. Försöksverksamheten föreslås omfatta 1 700 nybörjarplatser och inledas i syfte att vinna erfarenheter när det gäller att pröva nya utbildningar, nya pedagogiska former och nya anordnare. Försöket skall vidare belysa arbetslivets och de studerandes intresse och ge underlag för ställningstaganden till hur utbildning av detta slag kan inordnas i utbildningssystemet. Den huvudsakliga inriktningen av utbildningen och dess organisation under försöksverksamheten föreslås anges i lag. Vidare föreslås ändringar i skollagen (1985:1100) i syfte att vidga hem- kommunernas skyldighet att i vissa fall betala interkommunal ersättning för deltagare i påbyggnadsutbildning inom komvux. 1 Förslag till riksdagsbeslut.............................3 2 Lagtext.................................................3 2.1 Förslag till lag om en försöksverksamhet med viss kvalificerad yrkesutbildning................3 2.2 Förslag till lag om ändring i skollagen..........5 3 Ärendet och dess beredning..............................7 4 Kvalificerad yrkesutbildning............................8 4.1 En utgångspunkt..................................8 4.2 En ny kvalificerad yrkesutbildning...............9 4.3 Försöksverksamhet...............................12 4.4 Ledning av försöksverksamheten..................14 4.5 Vissa studieorganisatoriska frågor..............16 4.6 Statsfinansiella effekter.......................17 Påbyggnadsutbildningar m.m.............................18 5.1 Interkommunal ersättning........................18 5.2 En konsekvensändring i skollagen................20 Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet eftergymnasial yrkesutbildning (SOU 1995:38)...................................21 Bilaga 2 Förteckning över remissinstanser................27 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .........................................29 1 Förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till 1. lag om en försöksverksamhet med viss kvalificerad yrkesutbildning, 2. lag om ändring i skollagen (1985:1100). Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om en försöksverksamhet med viss kvalificerad yrkesutbildning Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag ges bestämmelser om en försöksverksamhet med viss kvalificerad yrkesutbildning. Utbildningen kan anordnas av statliga universitet och högskolor, kommuner, landsting och enskilda utbildningsanordnare. Utbildningsanordnarna får anordna utbildningen själva eller i samverkan med andra. Utbildningen anordnas med särskilt statsbidrag, som fördelas efter ansökan. 2 § Utbildningen skall ge sådana fördjupade teoretiska och praktiska kunskaper som krävs för att självständigt och i arbetslag utföra kvalificerade uppgifter i en modernt organiserad produktion av varor eller tjänster. Utbildningen skall präglas av såväl ämnesteoretiskt djup som en stark arbetsplatsintegrering. 3 § Utbildningen skall väsentligen bygga på de kunskaper som eleverna får på nationella program i gymnasieskolan eller motsvarande kunskaper. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om organisationen av utbildningen hos kommuner och landsting samt om deras befattning i övrigt med utbildningen. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att enskilda utbildningsanordnare kan ges i uppgift att utfärda utbildningsbevis och examensbevis efter genomförd utbildning. 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om försöksverksamheten. Denna lag träder i kraft . 2.2 Förslag till lag om ändring i skollagen (1985:1100) Härigenom föreskrivs att 11 kap. 20, 21 och 24 §§ och 12 kap. 6 § skollagen (1985:1100)1 skall ha följande lydelse. -------------------------------------------------------------------- Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 11 kap. 20 §2 -------------------------------------------------------------------- En kommun eller ett landsting Kommuner och landsting är skyl- är skyldig att till sin diga att till sin gymnasiala gymnasiala vuxenutbildning ta vuxenutbildning ta emot en behörig emot en behörig sökande från en sökande från en annan kommun, om annan kommun, om hemkommunen har 1. hemkommunen har åtagit sig åtagit sig att svara för att svara för kostnaderna för ele- kostnaderna för elevens vens utbildning, eller utbildning eller om det är fråga 2. det är fråga om en sådan ut- om sådan utbildning som avses i bildning eller utbildningsplats 24 §. för vilken kommunen eller har rätt till ersätt- ning enligt föreskrifter som utfär- dats med stöd av 24 §. 21 §3 -------------------------------------------------------------------- Den som vill delta i gymnasial Den som vill delta i gymnasial vuxenutbildning skall ansöka om vuxenutbildning skall ansöka om detta hos styrelsen för detta hos styrelsen för utbildningen i sin hemkommun. Om utbildningen i sin hemkommun. Om ansökan avser en utbildning som ansökan avser en utbildning som en en annan kommun eller ett annan kommun eller ett landsting landsting anordnar eller låter anordnar eller låter anordna, anordna, skall styrelsen skall styrelsen skyndsamt sända skyndsamt sända ansökan vidare ansökan vidare till styrelsen för till styrelsen för utbildningen utbildningen där. Till ansökan där. Till ansökan skall styrelsen skall styrelsen foga ett yttrande foga ett yttrande av vilket det av vilket det framgår om framgår om hemkommunen åtar sig hemkommunen åtar sig att svara för att svara för kostnaderna för ele- kostnaderna för elevens vens utbildning, såvida det inte utbildning, såvida det inte på på grund av tidigare grund av tidigare överenskommelse överenskommelse är onödigt eller är onödigt eller regeringen har för- det är fråga om sådan utbildning eskrivit något annat. som avses i 24 §. Åtagande att svara för kostnaderna skall alltid lämnas om den sökande med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl att få gå i en annan kommuns gymnasiala vuxenutbildning och påbyggnadsutbildning. I sådant fall äger 5 kap. 33 § motsvarande tillämpning beträffande ungdomar fram till och med det första kalenderhalvåret det år då ungdomarna fyller . 24 §4 -------------------------------------------------------------------- Beträffande sådan gymnasial vux- Regeringen eller den myndighet enutbildning som anordnas endast som regeringen bestämmer får med- på ett begränsat antal platser i dela föreskrifter om skyldighet för landet och för vilken det finns hemkommunen att betala ersättning ett allmänt intresse av att den för gymnasial vuxenutbildning till står öppen för sökande från hela den kommun eller det landsting landet får regeringen meddela som anordnar utbildningen. I såda- föreskrifter om skyldighet för na fall skall 5 kap. 33 § tillämpas hemkommunerna att betala i fråga om ungdomar fram till och ersättning till den anordnande med det första kalenderhalvåret det kommunen. I sådana fall skall år då ungdomarna fyller . 5 kap. 33 § tillämpas beträffande ungdomar fram till och med det första kalenderhalvåret det år då ungdomarna fyller . 12 kap. 6 §5 Varje kommuninnevånare är behörig att delta i särvux om han är bosatt i landet och i övrigt uppfyller föreskrivna villkor, 1. det år han fyller , eller -------------------------------------------------------------------- 2. när han har slutfört 2. när han har slutfört utbildning i den frivilliga utbildning i gymnasiesärskolan. Regeringen får föreskriva att också den som inte är bosatt i landet skall vara behörig att delta. Föreskrifter om ytterligare behörighetsvillkor och om urval mellan behöriga sökande meddelas av regeringen. Bestämmelserna i denna paragraf gäller inte den som är intagen i krimi- nalvårdsanstalt. Denna lag träder i kraft . **FOOTNOTES** 1 Lagen omtryckt 1991:1111. 2 Senaste lydelse 1993:326. 3 Senaste lydelse 1993:326. 4 Senaste lydelse 1993:326. 5 Senaste lydelse 1992:598. 3 Ärendet och dess beredning Regeringen bemyndigade det statsråd som har till uppgift att föredra ärenden om skolväsendet att tillkalla en särskild utredare med uppgift att utreda frågor om den kvalificerade eftergymnasiala yrkesutbildningen (Utredningen om kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning, dir. 1994:36). Utredaren skulle bl.a. beskriva och definiera behovet av kvalificerad yrkesutbildning på eftergymnasial nivå och pröva vilka insatser som behövs för att stimulera tillväxten av sådan utbildning. Utredaren, utbildningschefen , överlämnade betänkandet - Kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning (SOU 1995:38) med förslag om uppbyggnad av en kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning m.m. till statsrådet . En sammanfattning av betänkandet redovisas i bilaga 1. Betänkandet har remiss- behandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr U95/1362/V). I propositionen En politik för arbete, trygghet och utveckling (prop. 1995/96:25) redovisade regeringen huvuddragen i en kraftfull satsning på en kvalitativ och kvantitativ förstärkning av utbildningsväsendet. Regeringen betonade betydelsen av att bygga ut den kvalificerade yrkesutbildningen och anmälde sin avsikt att återkomma med förslag om en försöksverksamhet . I propositionen Förslag till tilläggsbudget till statsbudgeten för /96 (prop. 1995/96:105) begär regeringen medel för en försöksverksamhet med kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning under innevarande budgetår. I denna proposition behandlas de frågor som krävs för ställningstagande till förslag att inleda en försöksverksamhet med kvalificerad yrkesutbildning. Den svenska utbildningspolitiken har inneburit en strävan mot en högskola som präglas både av forskningens och den högre utbildningens villkor och av arbetsmarknadens och yrkeslivets omedelbara krav. En sammanhållen högskola för den eftergymnasiala utbildningen är en bärande idé i utbildningspolitiken. högskolereform innebar att ett stort antal utbildningar fördes samman med universitet och högskolor i den nya högskolan. Som ett gemensamt tillträdeskrav ställdes avslutad gymnasieutbildning. har högskolan breddats påtagligt, inte minst vid de mindre och medelstora högskolorna. Kortare yrkesinriktade utbildningar har utvecklats med utgångspunkt i arbetsmarknadens behov. Vidare har t.ex YTH-utbildningarna och de kortare ingenjörsutbildningarna tillkommit. All eftergymnasial utbildning är dock inte högskoleutbildning. Eftergymnasial utbildning anordnas också inom den kommunala vuxenutbildningen i form av påbyggnadsutbildningar, inom folkhögskolan och vid de s.k. kompletterande skolorna. Utbildningsutbudet på eftergymnasial nivå är mycket brett men såväl högskolans utbildningar som påbyggnadsutbildningarna saknar oftast en stark arbetslivsintegrering. Få utbildningar har nämnvärda inslag av lärande i arbete, dvs. att en del av utbildningen sker i och genom arbete på en arbetsplats. svarar varken högskolan eller den övriga eftergymnasiala utbildningen fullt ut mot alla de nya behov som skapas bl.a. av ett alltmer kunskapsintensivt arbetsliv. Enligt regeringens bedömning är det viktigt att tillgodose behoven inom vissa branscher av en ny kvalificerad yrkesutbildning med stark arbetslivsanknytning. Det är angeläget att öka utbudet av utbildning som är yrkesinriktad, som bygger på de kunskaper som gymnasieskolan ger och som vänder sig till både redan yrkesverksamma och elever, vilka kommer direkt från gymnasiet. I det följande föreslås därför en försöksverksamhet som syftar till att på ett nytt sätt utnyttja den samlade kompetens som finns inom högskolan och kommunerna men även att engagera andra utbildningsanordnare främst inom arbetslivet. Syftet med försöksverksamheten är också att utveckla och pröva nya utbildningar samt att pröva nya pedagogiska former och modeller för att anordna utbildning. Försöket skall vidare belysa arbetslivets och de studerandes intresse för en ny kvalificerad yrkesutbildning med stark arbetslivsanknytning. Slutligen syftar försöket till att finna former för hur utbildning av detta slag kan inordnas i utbildningssystemet. 4.2 En ny kvalificerad yrkesutbildning -------------------------------------------------------------------- | Regeringens förslag: En ny kvalificerad yrkesutbildning på | | eftergymnasial nivå skall utvecklas. Den skall bidra till att | | tillgodose arbetslivets behov av kompetens för en modernt | | organiserad produktion av varor och tjänster. Utbildningen | | skall förena en praktisk inriktning med fördjupade teoretiska | | kunskaper. Den skall därför ges formen av lärande i arbete på en| | arbetsplats under cirka en tredjedel av utbildningstiden. Utredningens förslag: Det finns behov av att utveckla en kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning för att möta arbetslivets behov av kompetent arbetskraft. Utbildningen skall inte vara akademisk i traditionell mening och den skall i väsentliga delar handla om att praktiskt tillämpa känd kunskap och känd teknik. För detta krävs att utbildningen har en tydlig förankring både i vetenskap och i arbetslivet. Eleven skall lära sig att behärska både den teoretiska grunden och den praktiska tillämpningen. Detta förverkligas genom att lärandet sker i arbete i en lärande organisation på en arbetsplats under en tredjedel av utbildningstiden. Remissinstanserna delar med få undantag utredningens bedömning av behovet av en ny kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning. När det gäller utbildningens karaktär är remissinstanserna delade i synen på utredningsförslagen. Ett stort antal yttranden, t.ex. från SAF, , AMU-Gruppen, T- skolornas rektorskonvent, flera länsstyrelser samt många kommuner, bl.a. och , delar i stort utredningens uppfattning. Andra, exemplevis , anser att utredningen i alltför hög grad skiljer mellan praktik och teori. Integrationen mellan teori och tillämpning bör i stället stärkas anser t.ex. /och . Man delar inte uppfattningen att det skulle finnas en grundläggande skillnad mellan högskolans forskningsanknutna utbildning och en arbetslivsanknuten yrkesutbildning och anser att utredningen ger uttryck för en förlegad kunskapssyn. menar att utredningen "genom att måla upp ett sådant motsatsförhållande mellan forskningsanknytning och arbetslivsanknytning/tillämpad kunskap hamnar i de organisatoriska förslag som enligt förbundet inte gagnar utvecklingen av angelägna utbildningsområden". finner bristen på forskningsanknytning oacceptabel och kommun anser att all utbildning borde vara forsknings- och arbetslivsanknuten. Telefonaktiebolaget däremot vill se som ett komplement till högskolan och anser att den bör utvecklas "med armbågslucka" till den nuvarande högskolan. Annars riskerar den att "akademiseras" i dålig mening. Ett stort antal remissinstanser, däribland RRV, verkstadsindustrier och , uttrycker tvivel på möjligheterna att förverkliga en utbildning som till en tredjedel skall genomföras i form av lärande i arbete på arbetsplatser. Enligt Verkstadsindustrierna ökar företagens möjligheter att medverka "i den mån utbildningen på arbetsplatsen kan förläggas så att den inte stör utan helst lämnar ett positivt bidrag till den ordinarie verksamheten". Flera yttranden ifrågasätter att arbetslivet kommer att ställa upp i den omfattning som krävs, men tvivel uttrycks också i fråga om möjligheterna att förverkliga en kvalitativt god utbildning i dessa former. Därför föreslår bl.a. CTH och i att lön skall utgå från företagen under elevernas arbetsplatsförlagda utbildning. SAF å sin sida framhåller att näringslivet är villigt, i första hand genom att ställa utbildningsplatser till förfogande, att medverka till finansieringen av KEY-utbildningarna, men att det är varje enskilt företag som avgör om det vill medverka. Företagarna framhåller att förslaget inte är orealistiskt, att det är nödvändigt att företagsförlägga mycket av utbildningen, och att det är nödvändigt att ta särskild hänsyn till de små företagens villkor. Skälen för regeringens förslag: Några olika faktorer har drivit på förändringen av produktionen av varor och tjänster. En har att göra med utvecklingen av informationstekniken. En andra är utvecklingen mot allt kunskapsintensivare produktion. En tredje faktor avser arbetets organisation. De tre faktorerna är inte oberoende, utan de både förutsätter och driver på varandra. De produkter, de produktionsmetoder och den arbetsorganisation som kännetecknade industrisamhället genomgår en genomgripande förändring. Många av de yrken och funktioner som utbildats under ett drygt sekels industrisamhälle har fått ett nytt innehåll eller finns inte ens kvar. Det som kommer i stället är i hög grad präglat av informationstekniken och dess möjligheter, men också av att den nya tekniken förändras oerhört snabbt. Att de mönster som vi kan urskilja skulle bestå är osannolikt. Definierade yrken och yrkeskrav är i hög grad en funktion av en jämförelsevis stabil och allmängiltig produktionsteknik och arbetsorganisation. Det är ovisst om vi någonsin kommer tillbaka till ett sådant läge. Förändringarna i arbetslivet medför ökade krav på medarbetarnas för- ändringsbenägenhet, kvalitetsmedvetande och förmåga att se helheter och processer. Kunskaper i matematik och naturvetenskapliga ämnen, kunskaper om datortekniken och användningen av dessa kunskaper på den egna arbetsplatsen, kunskaper i ekonomi och vana vid ekonomiskt tänkande samt samhälls- och kulturkunskap tycks krävas i ökande utsträckning. Kraven på medarbetarnas sociala och personliga kompetens ökar. Språk och kommunikation, dvs. förmågan att tala, läsa, skriva och använda information -- på svenska, liksom på främmande språk -- anges ofta som en nyckelkompetens. Förmågan till problemlösning, kritiskt och kreativt tänkande samt förmågan att sätta sig in i nya situationer och problem liksom förmågan att förhandla och att arbeta i lag anges i många undersökningar som centrala kompetenser i framtidens arbetsliv. Förändringarna är generella, de påverkar hela arbetslivet. De innebär att nya krav ställs på hela utbildningssystemet och i synnerhet på yrkesutbildningen. Krav ställs också både på fortbildning och vidareutbildning av redan anställda och på en högre utbildningsnivå hos dem som går ut på arbetsmarknaden . Den nya gymnasieskolan har utformats mot denna bakgrund. Förändringsarbetet inom högskolan och annan eftergymnasial utbildning drivs på många håll i detta perspektiv. Remissinstanserna delar med få undantag utredningens uppfattning att utvecklingen skapat ett behov av eftergymnasial utbildning med stark arbetslivsanknytning som f.n. inte tillgodoses på ett bra sätt. Åsikterna är däremot delade när det gäller utredningens syn på den föreslagna utbildningen i förhållande till högskoleutbildningen. Regeringen delar uppfattningen som förts fram i flera yttranden att utredningen överdrivit skillanden mellan högskolans forskningsanknutna utbildning och en arbetslivsanknuten utbildning. De flesta som utbildar sig inom högskolan gör det inte primärt med syfte att bedriva eget vetenskapligt arbete. Högskolans utbildning är i många fall direkt yrkesförberedande med arbetslivspraktik som en del av utbildningen, exempelvis lärar-, journalist-,socionom- och sjukgymnastutbildningarna. Däremot kan det också enligt regeringens uppfattning finnas behov av en ny kvalificerad yrkesutbildning på eftergymnasial nivå som kan bidra till att tillgodose arbetslivets behov av arbetskraft men den kompetens som krävs för att genomföra produktionen av varor och tjänster. En produktion som ofta har kunnat genomföras av personer med yrkesutbildning på gymnasial nivå, men där det ställs krav på högre kompetens. En sådan utbildning behöver förena en praktisk inriktning med fördjupade teoretiska kunskaper och lyfta fram sådana dimensioner av kunskap som färdighet och förtrogenhet. Den behöver innefatta både sådan teori som ingår i högskoleutbildning och påbyggnadsutbildning och sådan kunskap som vinns direkt i produktionen. Det krävs att utbildningen förmår integrera de båda kunskapsbaserna. Samspelet mellan teori och arbetsliv är en förutsättning för att utbildningen skall hålla en hög kvalitet och svara mot arbetslivets och de studerandes behov och ställer stora krav på den pedagogiska utformningen. En ny kvalificerad yrkesutbildnings huvudinriktning skall vara att eleverna skall lära sig att använda kunskap för att bemästra problem i produktion av varor och tjänster. Kritiskt och kreativt tänkande samt att lära sig se helheter och processer är därför väsentliga inslag i denna utbildning liksom inom högskolan. För att deltagarna skall få del av och kunna tillgodogöra sig den kunskap som genereras i produktionen och få erfarenhet av villkoren i arbetslivet i branschen, måste en betydande del av lärandet ske på arbetsplatser. Utbildningen bör därför ges formen av lärande i arbete på en arbetsplats under cirka en tredjedel av utbildningstiden. Många remissinstanser har ifrågasatt möjligheterna att förverkliga en arbetsplatsförläggning av utbildningen i den omfattning som utredningen föreslagit. Såväl SAF och Företagarna som och flera yrkesnämnder tillstyrker emellertid utredningens förslag. Den nya kvalificerade yrkesutbildningen skall bara anordnas inom områden där den motsvarar ett behov av arbetskraft med denna typ av kompetens. Arbetsgivarnas intresse och beredskap att ställa utbildningsplatser till förfogande kommer att i hög grad avgöra utbildningens inriktning och omfatting. Om arbetslivets företrädare bedömer att det föreligger ett utbildningsbehov, som kan tillgodoses med denna typ av utbildning, kommer det sannolikt också att finnas en beredskap att medverka i utbildningen och svara för erforderlig undervisning och handledning på arbetsplatser. Från den utgångspunkten är det nödvändigt att arbetslivets företrädare är aktiva och medverkar till initiativ till ny utbildning och vid utformningen av utbildningen tillsammans med företrädare för utbildningsanordnarna. Det finns anledning att här markera den betydelsefulla skillnaden mellan praktik och lärande i arbete. För att ett lärande i arbete skall kunna komma till stånd krävs en modern arbetsorganisation och att arbetsplatsen åtminstone håller på att utvecklas mot en lärande organisation. I en sådan organisation ingår egen förkovran liksom - efter förmåga - handledning av medarbetare i allas dagliga uppgifter. På sådana arbetsplatser strävar man medvetet mot att hos medarbetarna utveckla den kompetens som fordras för att stödja andras lärande. Förutsättningar skapas på så sätt för ett kvalificerat stöd också till de elever som har en del av sin utbildning förlagd till arbetsplatsen. Just möjligheterna att förverkliga en pedagogisk sammanhängande helhet av teoretiska kurser och lärande i arbete är en av de centrala frågorna i försöksverksamheten. Medan praktiken syftar till att illustrera tillämpningen av utbildningens teoretiska moment avser lärande i arbete att tillföra och bearbeta nytt kunskapsstoff. Självfallet innebär dessa krav på den arbetsplatsintegrerade utbildningen restriktioner för möjligheterna att snabbt få fram en stor utbildningsvolym. Inom försöksverksamheten kan man ta tillvara den kompetens rörande lärande organisationer och lärande i arbete som finns utanför utbildningssystemet t.ex inom och som utvecklas inom EU- programmet Växtkraft mål 4.