prop · GJ03163 · 1996-01-01 00:00:00 — enligt 21 och 22 §§, upphör att gälla och ett nytt avtal inte träffas . Om det således finns ett avtal om europeiskt företagsråd eller ett avtal om något annat samrådsförfarande och det inte förnyas så behöver inte någon förhandlingsdele- gation utses som på nytt skall försöka träffa ett avtal. I stället skall ett europeiskt företagsråd inrättas enligt 24-35 §§. Det företagsrådet skall enligt 34 § pröva om förhandlingar skall inledas för att träffa ett nytt avtal eller om 24-35 §§ skall tillämpas även i fortsättningen. Om parterna är överens om det kan det inte föreligga några hinder för att förhandlingar inleds och att avtal träffas . Bestämmelserna i 24-35 §§ skall däremot inte tillämpas om 1. ett avtal om europeiskt företagsråd eller något annat förfarande för information och samråd träffas (se direktivets artikel 6.4. ), 2. ett sådant avtal om gränsöverskridande information som avses i 6 § har träffats före lagens ikraftträdande (se direktivets artikel 13), eller 3. arbetstagarnas förhandlingsdelegation i enlighet med 19 § beslutar att inte inleda förhandlingar om europeiskt företagsråd eller något annat sam- rådsförfarande eller avbryter sådana förhandlingar i syfte att inte ingå något avtal (se artikel 5.5). Man bör observera att det här föreligger en skillnad jämfört med vad som gäller om förhandlingarna inte leder till något avtal . Det europeiska företagsrådets sammansättning 24 § Paragrafen innehåller bestämmelser om företagsrådets sammansättning. Den motsvarar direktivets tilläggsföreskrifter 1.c) första stycket och 1.d). Motsvarande bestämmelser avseende sammansättningen av arbetstagarnas förhandlingsdelegation finns i 15 §. Av ledamöterna skall minst en ledamot företräda ett EES-land där gemenskapsföretaget eller företagsgruppen har verksamhet. Till skillnad mot i 15 § anges det i denna paragraf att varje EES- land skall vara företrätt av minst en ledamot. Det innebär att om parterna är överens om det så kan varje EES-land företrädas av t.ex. två ledamöter. Därutöver skall det i företagsrådet finnas ytterligare ledamöter i förhållande till antalet arbetstagare i de olika EES-länderna. En proportionell fördelning skall alltså göras. Två, fyra respektive sex ytterligare ledamöter skall utses beroende på hur många arbetstagare det finns i de olika länderna. Det sammanlagda antalet ledamöter skall dock inte överstiga trettio. I övrigt hänvisas till vad som anförts i författningskommentaren till 15 § och i avsnitt 5.8.2. Enligt tredje stycket skall företagsrådet pröva om sam- mansättningen av företagsrådet skall förändras på grund av förändringar i gemenskapsföretagets eller företagsgruppens verksamhet. Detta gäller om inte parterna kommit överens om något annat. Om således verksamhet tillkommit i ett EES-land eller försvunnit från ett annat eller antalet anställda förändrats på ett sådant sätt att tillämpningen av första och andra stycket leder till att företagsrådet skall ges en annan sammansättning så skall ett nytt företagsråd utses. Gemenskapsföretaget eller företagsgruppen skall lämna uppgifter om antalet arbetstagare enligt 13 § andra stycket. 25 § Paragrafen motsvarar direktivets tilläggsföreskrifter 1.e). Hur de svenska ledamöterna utses 26 § I paragrafen anges hur de svenska ledamöterna i företagsrådet skall utses. Att det skall införas nationella bestämmelser på denna punkt framgår av direktivets tilläggsföreskrifter 1.b). Motsvarande bestämmelse för förhandlingsdelegationen finns i 16 §. I denna paragraf anges dock uttryckligen att ledamöterna skall utses bland de anställda. 27 § I första stycket anges att företagsrådet bestämmer sin egen arbetsordning. Bestämmelsen motsvarar tilläggsföreskrifterna 1.c) tredje stycket. I andra stycket anges att företagsrådet inom sig skall utse ett arbetsutskott om högst tre ledamöter om företagsrådets storlek föranleder det. Bestämmelsen motsvarar direktivets tilläggsföreskrifter 1.c) andra stycket. Det framgår inte av direktivet hur stort företagsrådet skall vara för att ett arbetsutskott skall utses. Det är rimligt att anta att om företagsrådet består av i vart fall ett tiotal eller fler ledamöter så kan det vara lämpligt med ett arbetsutskott. Om det finns ett arbetsutskott är det detta som gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget skall underrätta om sådana särskilda omständigheter som i avsevärd utsträckning påverkar arbetstagarnas intressen (jämför 30 §). Paragrafen har fått sin lydelse på förslag av Lagrådet. Rätt till samråd och information 28 § I paragrafen regleras i vilka frågor som det europeiska företagsrådet har rätt till information och samråd. Bestämmelsen motsvarar direktivets tilläggsföreskrifter 1.a). rätt till information och samråd är begränsad till frågor som rör hela gemenskapsföretaget eller hela företagsgruppen, eller frågor som rör minst två verksamheter i olika EES-länder. Om gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget inte har säte i EES-länderna, skall informationen och samrådet omfatta frågor som rör samtliga verksamheter eller företag som finns inom EES-länderna eller frågor som rör verksamhet i minst två EES-länder. Frågorna skall med andra ord vara gränsöverskridande och omfatta verksamhet i minst två EES-länder. Begränsningen tar således sikte på kretsen av frågor. Det förtjänar att påpekas att det nationella förhandlingssystemet inte påverkas av att 23-35 §§ blir tillämpliga. 29 § Paragrafen motsvarar direktivets tilläggsföreskrifter 2. I första stycket läggs fast att det europeiska företagsrådet har rätt till i vart fall ett sammanträffande med gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget. Även i detta fall kan parterna dock träffa avtal om fler sammanträffanden. Om sådana särskilda omständigheter inträffar som avses i 30 § kan ytterligare sammanträffanden bli aktuella. I andra stycket anges att företagsrådet skall tillställas en rapport om de förhållanden som mötet skall behandla. Rapporten skall vara skriftlig. I tredje stycket räknas upp de frågor som skall behandlas på mötet. När det gäller den sista punkten om kollektiva uppsägningar är det inte nödvändigt att de förestående kollektiva uppsägningarna avser arbetstagare vid verksamheter i två länder för att frågan skall betecknas som gränsöverskridande. Det räcker att uppsägningarna grundas på omständigheter som rör gemenskapsföretaget eller före- tagsgruppen som helhet eller i vart fall verksamheter eller företag i två EES- länder. Uttrycket kollektiva uppsägningar har valts i anslutning till direktiv- texten och får ges den innebörd som följer av EG-rättens regler. 30 § Paragrafen motsvarar direktivets tilläggsföreskrifter 3. Paragrafen anger att företagsrådet alternativt arbetsutskottet skall un- derrättas, om särskilda omständigheter inträffar som påverkar arbetstagarnas intressen. Det ges därutöver närmare regler om rätt till skriftlig rapport och sammanträffanden motsvarande reglerna i 29 §. I dessa fall skall gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget särskilt underrätta arbetsutskottet eller företagsrådet, och vända sig till arbetsutskottet, om ett sådant är utsett, i stället för till företagsrådet. En mycket viktig fråga är i vilket skede av sin beslutsprocess som gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget skall underrätta arbetsutskottet om de särskilda omständigheterna. Man kan tänka sig olika svar på den frågan; allt från att det kan ske t.o.m. efter det beslutet är fattat och verkställt till att bestämmelsen får anses innefatta ett krav på gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget att vänta med beslutet till dess ett samråd med arbetsutskottet har ägt rum, om ett sådant begärs. Det har hävdats att direktivet i denna situation förutsätter att samrådsförfarandet äger rum innan beslut fattas (se Bruun-Nielsen-Töllborg, Juridisk 1994/95 nr 5 s. 924). Svaret på frågan sammanhänger ytterst med hur direktivet i detta hänseende kommer att tolkas inom ramen för EU:s rättsordning. Se avsnitt 5.5.1. I den svenska översättningen anges att gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget skall underrätta om omplaceringar . Detta uttryck motsvaras i den engelska språkdräkten av uttrycket relocations . Det som avses i artikeln torde vara större omflyttningar av hela enheter eller arbetsplatser, företeelser som ligger närmare det svenska ordet omlokalisering än omplacering. Ordet omlokalisering har därför valts i lagtexten. Regler för det europeiska företagsrådet eller arbetsutskottet 31 § Paragrafen motsvarar direktivets tilläggsföreskrifter 6. Kostnaderna för experthjälpen skall enligt 35 § bäras av gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget i den utsträckning de är skäliga. I övrigt hänvisas till kommentaren till 18 § andra stycket. 32 § Första stycket motsvarar direktivets tilläggsföreskrifter 4 andra stycket. Andra stycket har ingen motsvarighet i direktivet. Se avsnitt 5.8.2. Enligt första stycket har företagsrådet eller arbetsutskottet rätt att träffas inför sammanträffanden med gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget utan att gemenskapsföretagets eller företagsgruppens företrädare är närvarande. har därutöver enligt andra stycket rätt att sammanträ- da enskilt ytterligare en gång . Bestämmelsen har som Lagrådet påpekat samband med regleringen i 35 § om gemenskapsföretagets och det kontrollerande företagets ansvar för företagsrådets och arbetsutskottets kostnader. För att detta samband tydligare skall framgå har Lagrådet förordat att innehållet i andra stycket i stället skall regleras i 35 § eller att kostnadsansvaret bör framgå redan av 32 §. Regeringen har föredragit att omformulera denna paragraf så att det tydligt framgår att det är fråga om enskilda sammanträden som sker på gemenskapsföretagets eller det kontrollerade företagets bekostnad. Om det är ar- betsutskottet som träffas har även de ledamöter i rådet som företräder arbetstagarna vid verksamheter som direkt berörs (se 30 § andra stycket) rätt att vara med på det interna mötet. 33 § Paragrafen motsvarar direktivets tilläggsföreskrifter 5. Den behandlas i avsnitt 5.8.2. Paragrafen har formulerats i enlighet med Lagrådets förslag. Som har framgått i avsnitt 5.6.2 är arbetstagarorganisationerna i representanter för arbetstagarna även enligt denna lag. Är arbetsgivaren bunden av kollektivavtal är informationsskyldigheten därför fullgjord om den eller de kollektivavtalsbärande fackliga organisationerna har informerats om utgången av informationen och samrådet som förevarit. Finns det inget kollektivavtal skall samtliga lokala fackliga arbetstagarorganisationer informeras.Om det inte finns några arbetstagarrepresentanter skall samtliga arbetstagare informeras. 34 § Paragrafen motsvarar direktivets tilläggsföreskrifter 1.f). Paragrafen har fått sin lydelse i enlighet med Lagrådets förslag. När företagsrådet funnits skall det pröva om det skall inledas förhandlingar för att i stället försöka träffa ett avtal enligt 21 eller 22 §. Bestämmelsen ger således företagsrådet en rätt och påför gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget en skyldighet att förhandla om ett avtal. Om parterna är överens kan det inte vara något som hindrar att för- handlingar inleds och att ett avtal träffas innan fyraårsperioden gått ut. 35 § Paragrafen motsvarar direktivets tilläggsföreskrifter 7. Denna bestämmelse motsvarar regleringen i 17 § om kostnaderna för förhandlingsdelegationen. Se även avsnitt 5.9. 36 § Paragrafen har ingen direkt motsvarighet i direktivet. Den behandlas i avsnitt 5.12. Paragrafens första stycke erinrar om att arbetstagarnas för- handlingsdelegation och ett europeiskt företagsråd är juridiska personer. Som har påpekats i avsnitt 5.12 innebär andra stycket att arbetstagarnas förhandlingsdelegation upphör att finnas till när ett europeiskt företagsråd har börjat verka. 37 § De arbetstagarrepresentanter som är verksamma enligt denna lag skall enligt artikel 10 i direktivet vara tillförsäkrade samma skydd som nationell lagstiftning eller praxis ger arbetstagarnas representanter. Genom denna paragraf görs vissa regler i förtroendemannalagen tillämpliga på arbetstagarrepresentanter som utför uppgifter enligt denna lag. Paragrafen har behandlats i avsnitt 5.10. Hänvisningen till vissa bestämmelser i förtroendemannalagen utesluter givetvis inte att hela den lagen i och för sig kan bli tillämplig, om förutsättningarna härför är uppfyllda. Den som är utsedd av en lokal kollektivavtalsbärande arbetstagarorganisation till facklig förtroendeman omfattas direkt av förtroendemannalagen, när organisationen har underrättat arbetsgivaren om det fackliga uppdraget. Paragrafen hänvisar till vissa delar av förtroendemannalagen. Det gäller till en början regeln i 3 § första stycket om att arbetsgivaren inte får hindra en förtroendeman att fullgöra sitt uppdrag. Hänvisningen gäller vidare 4 § som rör rätten till bibehållna anställningsvillkor och det s.k. efterskyddet, dvs. föreskriften att arbetstagaren när uppdraget har upphört skall vara tillförsäkrad samma eller likvärdig ställning i fråga om arbetsförhållanden och anställningsvillkor som om arbetstagaren inte hade haft något uppdrag. Vidare omfattas reglerna om rätt till ledighet och betalning under ledigheten i 6 och 7 §§. Begränsningen i 7 § första stycket förtroendemannalagen av rätten till bibehållna anställningsförmåner - endast ledighet som avser den fackliga verksamheten på förtroendemannens egen arbetsplats ger en sådan rätt - får i detta sammanhang ingen betydelse. All ledighet som avser verksamhet i en förhandlingsdelegation eller ett företagsråd får anses röra den egna arbetsplat- sen. Hänvisningen gäller slutligen företrädesrätten enligt 8 § till fortsatt an- ställning vid uppsägning på grund av arbetsbrist och permittering. 38 § Paragrafen motsvarar artikel 8.1 i direktivet. Den har behandlats i avsnitt 5.11. Första stycket gör det möjligt för gemenskapsföretaget eller det kon- trollerande företaget i en företagsgrupp att föreskriva tystnadsplikt, om det är nödvändigt. Stycket har getts en restriktiv utformning av hänsyn till arbetstagarnas intresse av största möjliga öppenhet. Bestämmelsen i andra stycket tillåter en arbetstagare att trots tystnads- plikten föra informationen vidare till andra ledamöter av företagsrådet och till dess experter, under förutsättning att uppgiftslämnaren underrättar mottagaren om tystnadsplikten. I sådana fall gäller tystnadsplikten också för mottagaren. Enligt tredje stycket skall reglerna om tystnadsplikt gälla även för ledamöter av arbetstagarnas förhandlingsdelegation och andra organ för samråd och information enligt lagen. 39 § Paragrafen innehåller regler om skadeståndsskyldighet för den som bryter mot lagen eller mot ett avtal som omfattas av lagen. Den behandlas i avsnitt 5.12. Som framgår av 6 § gäller skadeståndsskyldigheten också brott mot sådana avtal som avses i den paragrafen. I det första stycket hänvisas det till skadeståndsreglerna i medbestäm- mandelagen. Hänvisningen innebär bl.a. att skadeståndskyldigheten kan omfatta såväl allmänt som ekonomiskt skadestånd. Det andra stycket jämställer vid tillämpningen av de reglerna gemen- skapsföretag eller kontrollerande företag i en företagsgrupp med arbetsgivare samt europeiskt företagsråd och arbetstagarnas förhandlingsdelegation med arbetstagarorganisation. Även andra organ för information till och samråd med arbetstagare jämställs med arbetstagarorganisationer. Tredje stycket anger att innan arbetstagarnas förhandlingsdelegation har bil- dats företräds arbetstagarna av berörda arbetstagarorganisationer. 40 § Paragrafen behandlas i avsnitt 5.13. Enligt paragrafens första stycke skall tvister i frågor som omfattas av denna lag följa den processordning som anges i arbetstvistlagen. Enligt andra stycket jämställs avtal som avses i lagen med kollektivavtal vid tillämpning av arbetstvistlagen. Alla tvister enligt lagen skall enligt tredje stycket handläggas av Arbetsdomstolen som första domstol. Fjärde stycket föreskriver att mål om tillämpningen av tystnadspliktsregeln i 38 § skall handläggas skyndsamt. Paragrafen skall tillämpas också vid tvister om sådana avtal som avses i 6 §. 41 § Paragrafen hänvisar till reglerna om tvisteförhandling och rättegång i 64, 65 och 68 §§ medbestämmandelagen. Den har behandlats i avsnitt 5.13. Hänvisningen till 64 § medbestämmandelagen innebär att parterna måste förhandla innan talan väcks. Görs inte det, kan Arbetsdomstolen inte ta upp tvisten till prövning. Detta följer av 4 kap. 7 § arbetstvistlagen. Enligt den bestämmelsen får talan inte upptas till prövning av Arbetsdomstolen förrän förhandling, som kan påkallas enligt medbestämmandelagen eller som anges i kollektivavtal, har ägt rum i tvistefrågan. Preskriptionsfristen börjar löpa då förhandlingen avslutades. Paragrafen skall tillämpas också vid tvister om sådana avtal som avses i 6 §. Ikraftträdandedatumet är den senaste tillåtna tidpunkten enligt artikel 14 i direktivet. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 5.14. sammanfattning av betänkandet Ny lag om europeiska företagsråd (SOU 1995:115) I detta delbetänkande lämnar sitt förslag till en helt ny lag om europeiska företagsråd. Lagförslaget bygger på ett EG-direktiv om rätt till samråd med och information till anställda i stora företag och koncerner som har etablerats i flera EES-länder. Samrådet och informationen skall ske mellan företaget och det europeiska företagsrådet, som består av representanter för de anställda. Om det rör sig om en koncern, skall företagets skyldigheter fullgöras av det kontrollerande företaget, dvs. i normalfallet kon- cernens moderbolag. Syftet med direktivet är att förbättra arbetstagarnas rätt till samråd och information i sådana företag och koncerner. En utgångspunkt för vårt arbete har varit att i så stor utsträckning som möjligt använda oss av det invanda arbetsrättsliga svenska systemet. Ett exempel på detta är att vi har låtit de kollektivavtalsbärande fackliga organisationerna bära en del rättigheter som de inte har enligt direktivet. Många bestämmelser i direktivet är sådana att direktivets syfte inte kan uppnås, om de inte införs på ett förhållandevis likartat sätt i de olika EES- länderna. En annan utgångspunkt för vårt arbete har därför varit att låta lagförslaget ligga så nära direktivet som möjligt, när det gäller bestämmelser av gränsöverskridande natur. Lagen är liksom direktivet uppbyggd på följande sätt. Om företaget eller koncernen har träffat ett avtal om samråd och information redan innan lagen träder i kraft, gäller inte lagen över huvud taget för företaget eller koncernen. Om det inte finns något sådant avtal, gäller bestämmelserna i 1 - 19 §§ och 31 - 37 §§ för de förhandlingar som arbetstagarnas förhandlingsdelegation och företaget eller det kontrollerande företaget kan föra om ett avtal om samråd och information. Om ett avtal om europeiskt företagsråd eller om ett annat förfarande träffas, gäller bestämmelserna i 31 - 37 §§ för detta avtal. Om arbetstagarna begär ett avtal om europeiskt företagsråd, men företaget eller det kontrollerande företaget inte går med på denna begäran inom , skall de s.k. stupstocksreglerna i 20 - 30 §§ börja gälla. Dessutom gäller i sådana fall bestämmelserna i 31 - 37 §§. Slutligen skall nämnas att bestämmelserna i 13 § om hur arbetstagarnas förhandlingsdelegation skall utses troligen kommer att tillämpas i betydligt större utsträckning än övriga bestämmelser i lagen. Detta hänger samman med att bestämmelserna i den svenska lagen skall tillämpas när det gäller hur de svenska ledamöterna i arbetstagarnas förhandlingsdelegation skall utses, oavsett om företaget eller koncernen är svensk eller utländsk. I de inledande bestämmelserna anges att lagen gäller för företag eller koncerner som har verksamhet i minst två EES-länder. Företaget eller koncernen skall vara så stora att det finns sammanlagt minst 1 000 arbetstagare, varav minst 150 arbetstagare i vart och ett av minst två EES-länder. Med EES-länderna menas alla stater som är bundna av utom . Om det redan finns ett avtal om gränsöverskridande samråd och information i företaget eller koncernen, när lagen träder i kraft, gäller lagen inte alls. En viktig bestämmelse finns i 11 § och anger att företaget (i en koncern det kontrollerande företaget eller moderbolaget) aktivt skall verka för att ett europeiskt företagsråd eller liknande inrättas. Detta ansvar har vi valt att lägga hos företaget och inte - som det sägs i direktivet - på den centrala ledningen. I en koncern skall ansvaret fullgöras av det företag som är kontrollerande i förhållande till andra företag inom koncernen, vanligtvis moderbolaget. Flera bestämmelser i lagen handlar om hur det skall avgöras om ett företag kan utöva ett bestämmande inflytande över andra företag och därmed vara ett s.k. kontrollerande företag. I lagen ges bestämmelser för hur arbetstagarnas förhandlingsdelegations skall utses. Vi har valt att i så stor utsträckning som möjligt använda oss av det system som har utvecklats i lagstiftningen om styrelserepresentation för de anställda. Reglerna skall användas så fort svenska arbetstagare utses, oavsett om företaget eller koncernen är svensk eller utländsk. Skäliga kostnader för att arbetstagarnas förhandlingsdelegation skall kunna utföra sina uppgifter skall ersättas av företaget. Förhandlingar och avtal om europeiskt företagsråd Företaget eller det kontrollerande företaget (moderbolaget) skall påkalla förhandlingar med arbetstagarnas förhandlingsdelegation i syfte att träffa ett avtal om europeiskt företagsråd. Parterna är fria att ingå vilka avtal de vill, men vissa frågor måste behandlas, t.ex. vilka företag eller verksamheter som omfattas av avtalet. Parterna kan också komma överens om ett annat förfarande för samråd och information. Om parterna inte kommer fram till ett avtal, slår lagens stupstocksregler till. I dem ges detaljerade föreskrifter om hur arbetstagarnas europeiska företagsråd skall se ut, vilka frågor som företagsrådet skall ha rätt till samråd och information om o.s.v. Avslutningsvis ges flera bestämmelser om rättskapacitet, skydd för ar- betstagarrepresentanter, tystnadsplikt, rättegång m.m. Lagen föreslås träda i kraft . Avsikten är att direktivet skall införlivas i alla EES-länder . Förslag till Lag (1996:000) om europeiska företagsråd 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om inrättande av europeiskt företagsråd eller ett annat förfarande för samråd och information i företag eller koncerner som har etablerats i minst två EES-länder. Syftet är att ge arbetstagarna i sådana företag en förbättrad rätt till information och samråd. Med EES-länder avses i denna lag - dels staterna i Europeiska Unionen med undantag för och , - dels de övriga stater som omfattas av . 2 § Arbetstagarnas förhandlingsdelegation bildas enligt bestämmelserna i 12 - 13 §§. Arbetstagarnas förhandlingsdelegation har till uppgift att tillsammans med företaget, eller det kontrollerande företaget i en koncern, träffa ett avtal om europeiskt företagsråd eller om ett annat förfarande för samråd och information. 3 § Denna lag gäller för företag och koncerner som - dels bedriver verksamhet i minst två EES-länder, - dels har minst 1 000 arbetstagare i EES-länderna, varav minst 150 arbetstagare finns i vart och ett av minst två EES-länder. Antalet arbetstagare beräknas som ett medeltal av antalet helårs hel- tidsanställda under de två närmast föregående verksamhetsåren. 4 § Denna lag gäller inte för företag eller koncerner där det vid tiden för lagens ikraftträdande finns gällande avtal om gränsöverskridande information till och samråd med arbetstagare, som omfattar alla arbetstagare i EES-länderna. Sådana avtal får förnyas utan att lagen därmed blir tillämplig.