mot · GK02Kr209 · 1996-10-07 00:00:00 — I finns cirka tusen hembygdsgårdar med omkring 6 000 historiskabyggnader.Den traditionella hembygdsparken visar främst upp landsbygdens äldre byggnader.Menhembygdsrörelsen tar också hand om industribyggnader, arbetarbaracker,biografer,osv.Hembygdsgårdarna är en levande förmedlare av det lokala kulturarvet till ortensinnevånare, såväl inföddasom inflyttade med andra kulturbakgrunder, mellan generationer men också tilltillfälliga besökare som vill tadel av regionala särdrag av vår svenska kultur. kan visa ortensidentitet och vara en förankringmellan historien och . genererar också sysselsättning bådedirekt och i form av den ökadesysselsättning som kulturturismen skapar.Hembygdsgårdens styrka men också dess svaghet är att den förvaltas av ideellakrafter. Den endabidragsgivaren vid sidan av medlemmarnas egna insatser har varit kommunerna ochmed kommunernas alltsnävare ekonomiska läge har föreningarna hamnat i en allt svårare ekonomisksituation.De statliga medlen som är avsedda för kulturmiljövård har endast i undantagsfall kommit hembygdsgårdarnatill del. I de riktlinjer, som ligger till grund för fördelningen av medel tillkulturmiljövård och specifikbyggnadsvård, är en av förutsättningarna att byggnaderna skall ligga kvar påursprunglig plats.När hembygdsgårdarna och friluftsmuseerna började anläggas vid seklets börjanvar i dennaturliga förebilden. Tanken var då att samla de äldsta och mest unikabyggnaderna i trakten till ett museum.Det var byggnader som annars skulle ha rivits, förfallit eller genomgåttkraftiga förändringar. Utifrån nutidakulturhistoriska betraktelsesätt var detta ett felaktigt tillvägagångssätt, dådagens strävan är att bevarabyggnader på ursprunglig plats i sin historiska kontext. Tyvärr går tiden inteatt vrida tillbaka och trots att dessabyggnader är flyttade har de utan tvivel ett högt kulturhistoriskt värde. Detvore dessutom olyckligt om detuppstår ett A- och ett B-lag inom hembygdsrörelsens byggnadsbestånd där debyggnader som har bevarats påursprunglig plats tillmäts ett högre värde än de hus som har flyttats ochutgjort stommen i hembygdsgårdarnasedan seklets början.En annan förutsättning är att bidragen skall bekosta särskilda åtgärder s.k.antikvariska överkostnader och iutgångspunkten endast en viss procent av överkostnaden. När det gäller vård ochunderhåll av byggnader i enhembygdsgård är traditionella byggmaterial och metoder det enda acceptabla. Alla kostnader är därmedantikvariska och kan rent principiellt inte ses som en överkostnad.Hembygdsföreningarnas byggnader faller "mellan två stolar" i det nuvarandekulturhistoriskabidragssystemet. Hembygdsgårdarna har utifrån sin särart svårt att kunnatillgodogöra sig de medel som i dagfördelas. Möjligheten att specialdestinerade medel till hembygdsgårdar för vårdoch underhåll av byggnader bördärför prövas.Hembygdsrörelsen i består av drygt 1 700 hembygdsföreningar, som äranslutna till regionalaläns/landskapsförbund. De regionala förbunden är sedan medlemmar i . Cirka 1 000hembygdsföreningar förfogar över uppskattningsvis 6 000 byggnader. Behovet avunderhåll är omfattande överhela landet.Med långsiktig årlig fördelning av bidrag i storleksordningen 2,5 miljonerkronor per län börhembygdsgårdarnas kulturarv i form av byggnader kunna säkras, men även ett lägre årligt bidrag och/eller entidsbegränsad stimulansåtgärd kan mobilisera ideella krafter och ge tiofalt iekonomisk utdelning. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna behovet av ettsärskilt anslag för vård avhembygdsgårdarnas kulturbyggnader.