mot · GJ02Fi111 · 1996-06-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:207 En ekonomisk politik för att halvera den öppna arbetslösheten . InledningArbetslösheten är ett stort misslyckande. Sverigedemonstrerade under några decennier möjligheten att förenavälfärd och en effektiv ekonomi, full sysselsättning och högekonomisk tillväxt. Den växande offentliga sektorn varhörnstenen i en ekonomisk och social omvandling somunderlättade kvinnornas ekonomiska frigörelse ochbegränsade makten i samhället för kapitalintressena tillförmån för folkets breda lager.Den svenska modellen undermineras successivt. Dess hörnstenar vittrarsönder under trycket av en svag ekonomisk tillväxt ochen depression första år. Kapitalets rörlighet ochexpansionen av de finansiella marknaderna har minskat utrymmet för ensocialt progressiv politik. Massarbetslösheten bidrar till att stora gruppermarginaliseras och de fackliga organisationerna försvagas parallellt med attkapitalmakten stärks. Dessutom tilltar könsorättvisorna. Inriktningen pådiskussionerna om arbetsrätten och lönebildningen är ett uttryck för deförändrade maktförhållandena och avspeglar mycket tydligt arbetarrörelsensförsvagade position.Vi är alltså inne i ett brytningsskede. Runt omkring oss har vi sett hur fleraländer offrat den generella välfärden och accepterat ökade klasskillnader föratt sanera dåliga offentliga finanser och stimulera ekonomisk tillväxt.Utvecklingen inom EU med dess krav på harmonisering av arbetsrätt, påavregleringar inom arbetsmarknaden och på bantade socialförsäkringarförstärker denna process.Men denna utveckling måste brytas. Det går att bevara en välutbyggdoffentlig sektor, ett högt skattetryck och ändå stimulera företagandet. Detfinns ingen motsättning mellan jämlikhet och ekonomisk effektivitet. Vimenar också att det går att förena låg inflation och full sysselsättning, bl.a.med hjälp av en aktiv arbetsmarknadspolitik och en jämnareinkomstfördelning.Innehållet i den framtida tillväxten bestäms i stor utsträckning av hur vifördelar kunskaper, inkomster och arbetstider. En jämnare inkomst- ochutbildningsfördelning är en förutsättning för en balanserad och uthålligekonomisk tillväxt. Med andra ord finns det starka samhällsekonomiskamotiv för en "röd" skattepolitik som omfördelar inkomster från kapital tillarbete och från höga inkomstskikt till låglöneskikt. är enkonsumtions- och produktionsomställning i grön riktning nödvändig omsvenskt näringsliv ska kunna hävda sin konkurrenskraft i framtiden.Vänsterpartiet förespråkar i likhet med flera andra partier en grönskatteväxling. Vi menar följaktligen att skattebelastningen bör omfördelas.Arbete måste beskattas mindre och resursförbrukande och miljöförstörandeverksamhet mer.Vänsterpartiet har ställt sig bakom en stor del av arbetet med att sanerastatsfinanserna. har vi betonat att den ekonomiska politiken har fåtten alltför ensidig inriktning på kortsiktig budgetbalans enligtkonvergensvillkoren. Vi har i flera sammanhang - senast i vår ekonomiskavårmotion - hävdat behovet av en mer tillväxtbefrämjande politik. Det räckerinte med besparingar och skattehöjningar om vi varaktigt ska förstärka statensekonomi. Politiken måste också skapa förutsättningar för fler arbetstillfällen.Tyvärr kan vi konstatera att utvecklingen på arbetsmarknaden nu går inegativ riktning, d.v.s. långt från regeringens positiva förväntningar.Regeringen har under tidspress tvingats lägga fram konkreta förslag för attmotverka arbetslösheten. stödjer flera av förslagen, men ställersig mycket kritiskt till de av förslagen som har en borgerlig inriktning, inteminst på delar av arbetsmarknadsområdet. Sammantaget ger förslagen ipropositionen sannolikt små sysselsättningseffekter. I själva verket talarmycket för att arbetslösheten tvärtom kommer att öka under det kommandeåret.Skall ha utsikter att åter komma in i en positiv utveckling krävsstabilitet och långsiktighet. Då krävs det att fackföreningsrörelsen ingår somen aktiv part i förnyelsearbetet. Dessutom kräver det en bredare politisk bas.Vänsterpartiet är villigt att bidra till ett konstruktivt samarbete för att taSverige ur den krissituation vi befinner oss i. På avgörande punkter skiljer sigemellertid bedömningar från regeringens uppfattningar omden ekonomiska politikens inriktning.Sammanfattande kritik avregeringens ekonomiskapolitikFör det första anser vi att den ekonomiska politiken måste fåen mer sysselsättningsstimulerande inriktning. Vi avvisadede ytterligare budgetförstärkningar som den ekonomiskavårpropositionen innehöll och menar att måsteprioritera den fulla sysselsättningen. föreslåren något mer expansiv finans- och penningpolitik. Dessutomanser vi att inriktningen på att kvalificera för ettdeltagande i EMU:s tredje steg försvårar möjligheterna attbekämpa arbetslösheten. EMU-anpassningen tvingar EU:smedlemsländer att föra en mycket restriktiv ekonomiskpolitik i en situation där konjunkturen redan är i nedåtgåenderiktning.För det andra anser vi att den offentliga sektorn måste få ett störreekonomiskt utrymme. Den offentliga konsumtionen har minskat kraftigtunder senare år och beräknas fortsätta minska fram . Därmed fortsätter sysselsättningsminskningen. Men det bidrarinte bara till ökad arbetslöshet utan också till att behoven av vård och omsorgblir allt sämre tillfredsställda. Neddragningarna inom offentlig verksamhetdrabbar dessutom kvinnor i större utsträckning än män. menaratt det finns starka samhällsekonomiska motiv för att ge kommunsektorn ettstörre ekonomiskt utrymme. Det är helt irrationellt att avskeda personal frånoffentlig verksamhet för att därigenom bara ytterligare öka belastningen påarbetslöshetsförsäkringen.För det tredje anser vi att det behövs mer av strukturella åtgärder motarbetslösheten. Även om en betydande del av arbetslösheten kan förklaras avefterfrågeraset i svensk ekonomi första år kvarstår enstrukturell arbetslöshet som måste motverkas med strukturella åtgärder.Tyvärr tar regeringen inga sådana initiativ i sysselsättningspropositionen.Regeringen hänvisar frågan om stöd till tjänstesektorn till en utredning.Tyvärr har dessutom utredningsuppdraget snävats in till en fråga omsubventionerad hemservice, s.k. pigtjänster. Även arbetstidsfrågan gömsundan i en utredning. menar att vi redan nu borde ta initiativför att påbörja en arbetstidsförkortning och att det finns behov av riktadeinsatser till offentlig och privat tjänstesektor. Såväl en arbetstidsförkortningsom stödet till tjänstesektorn skulle stärka kvinnornas ställning påarbetsmarknaden.För det fjärde anser vi att fördelningspolitiken måste få en merframträdande plats. I ökar de ekonomiska klyftorna. Enligt en nyligenpublicerad rapport från SCB växer andelen fattiga snabbt. Den ekonomiskanedgången och den växande arbetslösheten har naturligtvis förstärkt 1980-talets trend mot ökade inkomstskillnader, dels mellan olika socialainkomstgrupper och dels mellan kvinnor och män. Dessutom har regeringensekonomiska politik haft negativa fördelningspolitiska effekter. Vi visade i vårekonomiska vårmotion att förslagen i den ekonomiska vårpropositionenytterligare bidrog till att öka de ekonomiska klyftorna. Låginkomstgruppernahar relativt till sina inkomster fått bära en större del avbudgetsaneringsprogrammet än höginkomsttagarna, vilket också framgår avregeringens proposition. Den här utvecklingen måste brytas. Det finns ingenmotsättning mellan budgetsanering och rättvis fördelningspolitik, tvärtom.Vänsterpartiet försvarar den produktiva rättvisan. En rättvisfördelningspolitik omfördelar inkomster till mer konsumtionsbenägnagrupper, d.v.s. stimulerar hemmamarknaden utan att den offentliga ekonominförsvagas.För det femte anser vi att jämställdhetsfrågor måste lyftas fram på ett heltannat sätt än , även när det gäller frågor om arbetslöshet ochsysselsättning. Regeringen har gjort ett antal utfästelser om att det politiskautvecklingsarbetet framöver ska granskas ur ett kvinnoperspektiv. Tyvärr kanvi konstatera att sysselsättningspropositionen inte lever upp tillförväntningarna. Trots att den ekonomiska krisen har drabbat kvinnor myckethårdare än män och att arbetslösheten nu ökar mer för kvinnorna läggerregeringen - med ett litet undantag för "starta-eget-bidrag" till kvinnor - intefram några konkreta förslag för att motverka den negativa utvecklingen. Visaknar åtgärder för att stödja kommunsektorn och vi saknar förslag i riktningmot en arbetstidsförkortning.För det sjätte anser vi att det behövs mer kraftfulla åtgärder för att stärkanäringslivets omvandling i högförädlande och grön riktning. Vänsterpartietmenar att kompetensutvecklingsprogrammet är av avgörande betydelse föromvandlingen av näringslivet och utvecklingen av arbetslivet, men företagensansvar för finansieringen måste stärkas. har föreslagitvinstavsättningar till framtidsfonder för att finansiera program förarbetslivsutveckling. De fonder för småföretagssatsningar ochmiljöinvesteringar som regeringen föreslår i propositionen är steg i rättriktning, men alldeles otillräckliga. menar att en successivskatteväxling borde inledas, helst redan i samband med höstensbudgetproposition. Dessutom menar vi att regeringen i alltför storutsträckning sätter sin tillit till förändringar i arbetsrätt och lönebildning.Regeringens ambitioner på dessa områden går helt på kollisionskurs medfackföreningsrörelsen. Vi menar att trygga anställningsvillkor och en vettiglönestruktur är viktiga medel för att pressa fram effektivitetshöjandeinvesteringar och förändringar i näringslivet. blir inte effektivare avotryggare arbetslivsförhållanden eller ökad lönespridning.För det sjunde är vi skeptiska till flera av de förändringar som föreslåsinom arbetsmarknadspolitiken. Arbetsmarknadspolitiken har historiskt haft enmycket stor betydelse för att möjliggöra full sysselsättning utan negativaeffekter i form av flaskhalsar och hög inflation. Samhället bar kollektivt dekostnader som enskilda individer ställdes inför i samband med omflyttning,omskolning och arbetsplatsbyte. Arbetsmarknadspolitiken var en viktig del aven politik för uthållig tillväxt och högre levnadsstandard.Den moderna arbetsmarknadspolitiken är ett bra exempel på hur aktivastatliga ingrepp förstärker den samhällsekonomiska effektiviteten och förenarsociala och företagsekonomiska önskemål. Denna inriktning påarbetsmarknadspolitiken måste finnas kvar, även om kommunerna kan spelaän större roll än genom att stat och kommuner samverkar. Detsamhällsekonomiska perspektivet på arbetsmarknadspolitiken måste hävdas.Det är också viktigt att kommunerna ges tillräckligt med resurser för att levaupp till kraven på arbetsmarknadsområdet.Under trycket av massarbetslösheten har arbetsmarknadspolitiken fått enmer passiv roll. AMS åtgärdssystem har blivit överbelastat allt eftersom denekonomiska politiken ensidigt inriktats på inflationsbekämpning.Vänsterpartiet är starkt kritiskt till att arbetsmarknadspolitiken förvandlastillen del av socialpolitiken, även om vi ser behovet av extraordinära åtgärder iutpräglade kristider. Vi motsätter oss att 40 000 arbeten i offentlig regi skallutföras till löner på a-kassenivå.Regeringens förslag till finansiering av nivåhöjningen i a-kasseersättningenvia avindexering innebär i praktiken en successiv sänkning av nivåerna. Enbortre parentes i systemet och höjda arbetsvillkor innebär att många kommeratt stå utanför försäkringsskydd, utan att några realistiska alternativföreslås.Vänsterpartiet menar att detta är exempel på ett systemskifte som låter dearbetslösa bära de tyngsta bördorna av arbetslöshetskrisen.Mot bakgrund av dessa uppfattningar kan inte bifallaregeringens inriktning på den ekonomiska politiken.Inriktningen påVänsterpartiets ekonomiskapolitikDet krävs en ny och mer expansiv inriktning på politiken omvi ska ha utsikter att komma tillbaka till full sysselsättning.De senaste åren har den ekonomiska politiken varit mycketrestriktiv. Finanspolitiken har präglats av skattehöjningar ochbesparingar. Penningpolitiken har präglats av räntehöjningar,förutom under det sista halvåret.Budgetförstärkningspolitiken har varit nödvändig. Den harockså varit lyckosam. Men ska vi komma vidare medbudgetsaneringen och dessutom få upp sysselsättningenmåste den ekonomiska politiken innehålla ingredienser somstimulerar den offentliga och privata konsumtionen, somsänker räntenivåerna ytterligare och som håller tillbakasparbenägenheten. Vi anser att stödet till vård, omsorg ochskola måste öka, dels för att motsvara kommande behov ochdels för att upprätthålla sysselsättningen.Arbetslösheten i ökade mycket snabbt , menlångtidsarbetslösheten är fortfarande relativt begränsad i ett europeisktperspektiv. Det talar för att det fortfarande borde finnas möjligheter attkomma ur massarbetslösheten någorlunda snabbt. Men det förutsätter å andrasidan en mycket starkare efterfrågeutveckling, d.v.s. en politik som tillåter entillväxt av hemmamarknaden utan att statsfinanserna urholkas. Vänsterpartiethar bl.a. föreslagit ett höjt grundavdrag för låg- och medelinkomstgrupper iutbyte mot en något skärpt marginalskatt för högre inkomstskikt. Eninkomstomfördelning via en rättvisare fördelningspolitik stimulerarhemmamarknaden utan att den offentliga ekonomin försvagas. Riksbankenmåste också ta ytterligare steg för att sänka ränteläget. De lågainflationsnivåerna i talar entydigt för atträntemarginalen mot på borde kunna elimineras.Fortsatta räntesänkningar är nödvändiga för att få ned den historiskt högarealräntan. Den höga realräntan är sannolikt den mest hämmande faktorn föratt få fart på hemmamarknaden och hävda sysselsättningen.Vi påtalade redan efter den ekonomiska vårpropositionen att det finns dragi regeringens politik som är motsägelsefulla och kontraproduktiva ur syssel-sättningspolitisk synpunkt. Vi tror alltså inte att den öppna arbetslöshetenkommer att halveras med den inriktning på den ekonomiska politiken somredovisas.Regeringen menar visserligen att det krävs ytterligare åtgärder för attrealisera målet om en halvering av arbetslösheten och antyder följaktligen attsådana åtgärder kommer att presenteras . Men vilarregeringens konjunkturbedömningar på bräcklig grund. Enligt regeringensbedömning i den ekonomiska vårpropositionen förutsätts det en ekonomisktillväxt på 2-2,om arbetslösheten skall halveras. Det krävsockså en relativt betydande minskning av det privata sparandet.Det finns inte mycket som talar för att dessa förutsättningar kommeratt uppfyllas. Flera oberoende prognoser ger en mer dyster bild. Tillväxten förinnevarande år blir sannolikt lägre än vad regeringen förutspått och denprivata konsumtionen utvecklas fortsatt svagt, framför allt mot bakgrund avmänniskors osäkerhet och dystra framtidsförväntningar. Vi befinner oss i enond cirkel där en fortsatt hög arbetslöshet stimulerar ett fortsatt högt privatsparande och en fortsatt låg privat konsumtion.Regeringen berömmer sig i inledningen av propositionen av att nuhar en mycket låg inflationsnivå och höga bytesbalansöverskott.Vänsterpartiet delar uppfattningen att inflationen bör hållas låg. Men dennuvarande extremt låga inflationsnivån är snarare ett uttryck för det kritiskatillståndet på hemmamarknaden och den höga arbetslösheten. konsumentprisindex justerat för skattehöjningar och skattesänkningar,har inte ökat alls . Det finns alltså risk för deflation.Dessutom avspeglar de höga bytesbalansöverskotten ett stort privatsparandeöverskott, vilket i sig utgör ett stort problem i vår ekonomi.Problemet är att sparandet är för stort och att fördelningen mellan privat ochoffentligt sparande är mycket skev. Staten underlättade skuldsaneringen iprivat sektor första år genom att ta på sig en storskuldbörda. måste balansen återställas.Ett program försysselsättningVi är beredda att diskutera alla konstruktiva förslag för attunderlätta nyföretagandet och få ner arbetslösheten. Inomnärings- och skattepolitiken finns förslag som borde kunnaförankras i flera partier. Vi har själva föreslagitegenavgiftslättnader och räntesubventioner för mindreföretag. låg också bakom den konstruktionsom förslaget till förändrade momsredovisningsperioderslutligen fick i skatteutskott. Därigenom bidrog vitill att rädda småföretagen från den kraftigalikviditetsindragning som det ursprungliga förslaget skulleha medfört. Vi kan också biträda förslag om en lindrad ellerslopad så kallad dubbelbeskattning under förutsättning att detsker på ett fördelningspolitiskt acceptabelt sätt. En sådanskattelättnad bör då läggas i företaget och inte i ägarledet.Vi ser också positivt på förslaget om att avskaffa dubbelbeskattningen förmindre företag. Skattelättnaden bör dock tillfalla företagen och inteaktieägarna.Svenskt näringsliv behöver förnyas. Vi behöver fler företag och nyaprodukter. Trots att de totala investeringarna i forskning och utveckling ärmycket stora i - av BNP - är andelen kunskaps-intensiva företag liten. Ska vi få fler jobb och kunna hävda välfärden iframtiden måste förnyelsen av näringslivet ta fart. Stat och kommuner kanbidra till förnyelsen genom att satsa på att bygga ut nätverk i näringslivet,flera forskningsbyar, regionala högskolor och genom att hävda den bredautbildningen, inte minst vuxenutbildningen. Människor måste ges generösamöjligheter att ställa om sig till nya omständigheter i livet, nyaarbetstillfällenoch kvalifikationskrav. Arbetsmarknadspolitiken ska vara offensiv och enhuvudlinje i en samlad politik för förnyelse och tillväxt i näringslivet.Vänsterpartiet avvisar alla förslag på subventionerade pigjobb. Däremotvill vi gärna diskutera hur den arbetskraftsintensiva tjänstesektorns villkorskall förbättras, och då syftar vi på såväl kommunernas verksamhet som denprivata tjänstesektorn. I vår ekonomiska vårproposition föreslog vi ensänkning av arbetsgivaravgifterna med totalt för offentligoch privat tjänstesektor. Det är i tjänstesektorn det finns en potential förflerjobb. Det är också i tjänstesektorn som flertalet kvinnor arbetar. Vi beklagaratt regeringen inte visar något intresse för dessa frågor.Det är de kvalificerade arbetstillfällena inom tjänstesektorn som visarsnabbast tillväxt, t.ex. inom utbildnings- och informationssfären. Det ärviktigt att tillbakavisa missvisande uppfattningar om att tjänstesektorn enbartkan erbjuda lågkvalificerade låglönejobb. De samhällsekonomiska motivenför att subventionera tjänsteproduktionen är starka. I grunden handlar det omatt ge tjänsteproducerande och varuproducerande verksamhet likvärdigaekonomiska förutsättningar.På tre övergripande områden menar följaktligen attregeringens politik är otillräcklig för att komma till rätta med Sverigesavgörande problem, den svaga ekonomiska utvecklingen och den högaarbetslösheten.Hemmamarknaden måste stärkas genom en mer konjunkturstimulerandepolitik.Den ekonomiska politiken är för restriktiv. Den privatakonsumtionen är för svag och det privata sparandet för högt.Vänsterpartiet föreslår en något lättare finanspolitik och enhögre nivå på de statliga utgifterna. Vi föreslår ett höjtgrundavdrag för låginkomsttagare. Vi avvisar de ytterligarebudgetförstärkningar som regeringen och komöverens om i den ekonomiska vårpropositionen . Vimenar också att regeringen är för ensidigt inriktad på EMU-anpassning, något som försvårar arbetslöshetsbekämpningen.Regeringen presenterar inga åtgärder för att komma till rätta med denstrukturella arbetslösheten.En stor del av arbetslösheten beror på att det svenska nä-ringslivet har för få kunskapsintensiva och för mångaråvarubaserade företag, på att tjänstesektorns expansionförhindras av oförmånliga kostnadsvillkor och på att arbets-tiderna fördelas på ett orimligt sätt. menar attdet behövs en aktiv statlig näringspolitik inriktad påförnyelse och omvandling i näringslivet, ett stöd till offentligoch privat tjänstesektor och en omfördelning avarbetstiderna. En arbetstidsreform är enligt vår mening heltnödvändig om vi ska komma tillbaka till full sysselsättning.Regeringens politik får orimliga fördelningspolitiska effekter.Vänsterpartiet har tidigare visat att budgetsaneringspolitikenhar förstärkt inkomstklyftorna och ökat könsorättvisorna. Vimenar att saneringen av statens ekonomi måste ske på ettmer rättvist sätt. får låginkomsttagarna bära de tyngstabördorna. De fortsatta neddragningarna inom offentlig sektortränger ut kvinnor i arbetslöshet och bidragsberoende. Enmer rättvis fördelningspolitik omfördelarkonsumtionsutrymme och stimulerar hemmamarknaden. Ettstörre utrymme för kommunerna stärker kvinnornasarbetsmarknad och gynnar den ekonomiska tillväxten.Jämställdhet och rättvis fördelning skapar förutsättningar fören balanserad ekonomisk utveckling.Vänsterpartiet föreslår- en aktiv och efterfrågestimulerande ekonomisk politik,- en strukturpåverkande politik via aktiv näringspolitik ocharbetstidsreformer,- en mer rättvis fördelningspolitik via skattesänkningar förlåginkomsttagare, skattehöjningar för höginkomsttagareoch ett större ekonomiskt utrymme för kommunsektorn.Vänsterpartiet föreslår att samlat 20-miljarderspaket för nya jobb- Stöd till kommunsektorn i form av sänkta arbetsgivaravgifter 5,0 mdr- Stöd till privat tjänstesektor via sänkta arbetsgivaravgifter 5,0 mdr- Sänkta egenavgifter på näringsinkomster för egenföretagare 0,6 mdr- Sänkta arbetsgivaravgifter för försök med 6-timmars arbetsdag 1,5 mdr- Kreditstöd i form av en skatterabatt för småföretag 1,0 mdr- Ett grönt investeringsprogram 1,5 mdr- Aktiv arbetsmarknadspolitik, kommuner, utb. kvinnor, invandrare och arbetshandikappade 3,0 mdr- Näringspolitik, FOU-stöd, nätverk 1,2 mdr- Akuta jobbinsatser för arbetslösa ungdomar 1,2 mdrTotalt: 20,0 mdrEn successiv arbetstidsförkortning är en nödvändig del avsysselsättningsprogrammet. Dessutom föreslår Vänsterpartietett kompetensutvecklingsprogram i arbetslivet genomframtidsfonder finansierade via vinstavsättningar inäringslivet under inflytande av parterna påarbetsmarknaden. Programmet omfattar ca 2 miljarderkronor. Vi föreslår också ett system med obligatoriskapraktikplatser grundade på praktikantavtal mellan parterna.Dessa praktikantplatser skall omfatta ungdomar under 25 årsamt invandrare. Systemet kommer att omfatta ca 50 000platser.Programmet finansieras genom att föreslår ett något högreskatteuttag än regeringen på ca och genom att deytterligare budgetförstärkningarna från avvisas.Förslagen isysselsättningspropositionenSysselsättningspropositionens förslag räcker inte för attarbetslösheten skall minska. I motion tillproposition 1995/96:222 utvecklas utförligareställningstaganden till de konkreta förslag som regeringenpresenterat. Dessutom presenteras en del alternativa förslag,bl.a. vad gäller arbetstidsfrågan.Det finns enskilda förslag i sysselsättningspropositionen som ävenVänsterpartiet framfört i tidigare sammanhang, senast efter den ekonomiskavårpropositionen. Det gäller t.ex. förslaget om sänkta arbetsgivaravgifter ochatt arbetande kapital i mindre företag även fortsättningsvis blir befriat frånförmögenhetsskatt.Det är bra att regeringen går vidare med ett utbildningsprogram, även om vikan se att kommunerna kan få svårigheter att klara av de ökadeutbildningsvolymerna. Det är viktigt att kvalitetskraven tillgodoses.De största förändringarna föreslås inom arbetsmarknadspolitiken. AMSverksamhet rustas ner och i stället läggs tyngdpunkten i kommunerna, detgäller såväl utbildningsverksamheten som sysselsättningsskapandeverksamhet. Det lokala ansvaret för organisation och utformning avverksamhet stärks. Regeringens förslag om kommunala arbeten, t.ex. förlångtidsarbetslösa , har en rent socialpolitisk karaktär. Vi anser attdet är helt oacceptabelt att offentliga arbeten utförs till löner påa-kassenivå.Det är viktigt att kommunerna tillförs tillräckligt med resurser för att kunnaklara alla nya åtaganden inom arbetsmarknads- och utbildningspolitiken.Tyvärr saknar vi förslag i sysselsättningspropositionen för att vidgakommunsektorns ekonomiska utrymme.