ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GK02A721 · 1996-10-07 00:00:00 — Att den regionala skyddsombudsverksamheten (RSO-verksamheten) är av stor betydelse för de anställda och förarbetsmiljöarbetet på de små arbetsplatserna är idagoomstritt. Genom sitt engagemang och goda kunskaper omarbetsmiljön har de regionala skyddsombuden vunnitförtroende och respekt bland arbetsgivare och anställda på dearbetsplatser som omfattas av verksamheten. De är med sinakunskaper en stor resurs för den lokala fackligaorganisationen. De har med sina krav på förbättringar avarbetsmiljön sparat stora summor pengar åt både företag ochsamhälle, för att inte tala om onödigt mänskligt lidande.Samhällets stöd till den regionala skyddsombudsverksamheten har övertiden ökat till som mest 89 miljoner 1993 fördelat mellan LO, TCO ochSACO. Efter en översyn av ersättningen till den regionala skyddsombuds-verksamheten som gjordes 1989 fastställdes att av influtna medel avarbetarskyddsavgiften skulle avsättas till den regionala skyddsombudsverk-samheten. Under den förra gjordes förändringarav arbetarskyddsavgiften och den procentuella avsättningen till regionalaskyddsombudsverksamheten justerades. fick styrelsen fördåvarande Arbetsmiljöfonden i uppdrag att tillskjuta ytterligare medel.Den nytillträdande regeringen , nödgades av statsfinansiella skäl göraneddragningar på statsbudgetens utgiftssidan, vilket också har berörtregionala skyddsombudsverksamheten. Det minskade anslaget för regionalskyddsombudsverksamhet uppgick till . Tilldet ska läggas de 7 miljoner som minskades 1994. Dessa förändradefinansiella förutsättningar att bedriva regional skyddsombudsverksamhet harinneburit att, för att bibehålla oförändrad verksamhet, har de fackligaorganisationerna tvingats antingen att dra ner på verksamheten eller atttillföra mer av egna medel. har enligt uppgift LO-förbundensegeninsatser nära nog fördubblats från 16 till . Denna utvecklingfår inte fortsätta då det kommer att få oönskade och kostsammakonsekvenser.Efterfrågan och behovet av de regionala skyddsombudens tjänster har ökati ett stort antal branscher. Erfarenheterna visar på stora brister iarbetsmiljönoch okunskap om de regler som gäller inom respektive branscher.Vi anser att de medel som tillförs regional skyddsombudsverksamhetinte bör sänkas ytterligare utan garanteras på minst nuvarande nivå tills detattdet statsfinansiella läget tillåter en förstärkning.Vi anser vidare att finansieringen av den regionala skyddsombuds-verksamheten även i fortsättningen bör ske med medel som hämtas frånproduktionen genom arbetarskyddsavgifter och inte som överstatsbudgeten. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om medel till den framtida regionala skyddsombudsverksamheten.
mot · GK02A722 · 1996-10-07 00:00:00 — Arbetet är en grundläggande förutsättning för att enmänniska ska kunna leva ett utvecklande ochtillfredsställande liv. Men det är också i arbetslivet vi finnerde mest utmanande exemplen på demokratiska brister.Många människor vantrivs på sina arbetsplatser. Istället föratt vara en skapande och utvecklande process har arbetetblivit ett tvång, en meningslös handling utförd mot betalning.Det dåliga arbetet riskerar att leda till minskatsjälvförtroende och ett försämrat socialt liv. Detta görmakten över arbetet till en av de största och viktigastedemokratifrågorna.Den anställde skall ha rätt att på jämlika villkor delta i såväl utförandetsom planeringen och organiseringen av arbetet. Det innebär rätten attutvecklas i sitt arbete och rätten till flexibel arbetstid. Det kräver enarbetsorganisation som sätter den enskilda människan i centrum.Med den mångfald av olikartade arbetsplatser som finns kommer denorganisation som krävs för att ge de anställda makt över sina egna arbeten attvariera kraftigt från fall till fall. Det är sålunda svårt eller omöjligt attcentralt lagstifta om en modell. Lagstiftningen måste istället skapa en grundför att avtalsvägen lösa de olika detaljerna i frågan. Därför börmedbestämmandelagen skärpas så att det krävs av företagen att de slutermedbestämmandeavtal och upprättar demokratiseringsplaner. Genommedbestämmandeavtalen kan arbetsgivarna och de lokala fackligaorganisationerna tillsammans utveckla det demokratiska inflytandet överarbetet.Demokratiseringsplanernas uppgift är att beskriva hur företagen avser attge de anställda delaktighet i planerings- och organisationsfrågor påarbetsplatsen. De är tänkta som ett konkret stöd i det lokala demo-kratiseringsarbetet i likhet med de jämställdhetsplaner som företagen nuupprättar. Samma regler vad gäller företagens storlek och liknande som förjämställdhetsplanerna bör tillämpas även för demokratiseringsplaner.Lagen om styrelserepresentation bör förändras så att löntagarnasrepresentation i framförallt mindre företag kan förbättras. Genom EU ochandra internationella fora bör verka för regleringar om förbättratinflytandet för de anställda i de transnationella företagen. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utökat medbestämmande.
mot · GK02A801 · 1996-10-07 00:00:00 — Delegationen för jämställdhet mellan män och kvinnortillsattes av regeringen för att verka för utjämning avkönsskillnaderna i samhället. Jämställdhetslagen som träddei kraft tillsatte också en jämställdhetsombudsman(JämO) samt en nämnd. Verksamheten har svällt ut och tillvilken nytta? Dessutom har en rad ministrar, "kvinnliga",hunnit skutta upp och ner från olika taburetter. Frågan är bara- vem av dem har varit mest jämställd?Kommunerna har belastats med att ta fram en jämställdhetsplan. Åtskilligakommuner reagerade, men har fogat sig i att producera ytterligare dokument.Ett intressant ämne som JämO försökt sig på att trava in på ärsextrakasserier på arbetsplatsen, vilket endast lett till "konsten att skapaproblem". Här har man försökt att klassa män som råa, maktgalna busar samtatt kvinnorna är hjälplösa offer.Fortfarande, trots alla lager och uttalanden har kvinnorna generellt settlägre lön än män med likvärdiga arbeten. I stället för JämO kan de fackligaföreträdarna (nästan till ) göra mera, till exempel att integynna manliga sökande vid tillsättande av attraktiva befattningar.Det är hög tid att rensa bort tjafs ur de skattefinansierade jämställdhets-aktiviteterna. Avskaffa JämO med kringsorganisationer och stoppa menings-lösa utredningar! Brott mot jämställdhetslagen skall behandlas vid domstolpå sedvanligt sätt. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar avskaffa JämO och dess kringorganisationer ienlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GK02A802 · 1996-10-07 00:00:00 — Äldre i arbetsför ålder Vid tillsättande av statliga tjänster framgår avregeringsformen att den sökande som kan anses vara främstvad gäller förtjänst och skicklighet skall ges företräde. Medförtjänst förstås bland annat antalet tjänsteår. Tillsättningsker emellertid ofta på subjektiva grunder. Det har vidareutvecklats en praxis att man vid tillsättande av statligatjänster som regel kräver högskolekompetens.Problemet är att det finns akademiska utbildningar som startade , t.ex. informationsteknik. Först fick man här sina förstaegna professurer . Vi har sålunda, med detta kompetensområde som exempel,endast haft professorsledd inhemsk forskning under ett fåtal år.Krav på högskoleutbildning inom dessa nya kompetensområden kaninnebära att personer men med yrkeserfarenhet eller merautestängs från ledigförklarade tjänster. Detta är - för att låna ett aktuelltuttryck - åldersrasism i sin prydno.Kravet på högskoleutbildning måste således ske med urskiljning. Inomklart avgränsade etablerade kompetensområden (t.ex. läkare, veterinär) ärakademisk examen en förutsättning för yrkesutövning. Men det finns nyaområden. t.ex. inom sociologi och humaniora, där en lång praktisk och välvitsordad erfarenhet under en rimlig övergångstid måste jämställas med ellerkanske rentav ges företräde framför högskoleexamen. Regeringsformen talarentydigt för detta.Kravet på högskoleutbildning får inte vara ett instrument för att redan frånbörjan sortera bort äldre arbetskraft, som drabbas hårt av arbetslöshet ochsom av bland annat ovan relaterade skäl inte har någon chans att kommatillbaka till arbetsmarknaden. Den s.k. 55-plus kategorin har försatts i ett"förberedande pensionärsstadium". Behandlingen av dessa personer är mångagånger kränkande. En så självklar sak som lika rätt till arbete och en jämnåldersfördelning på en arbetsplats har man på bred front ansett sig kunnafrångå!Det finns skäl befara att många av dessa äldre i arbetsför ålder kan kommaatt stödja de nya enfrågepartier, som skymtar inför kommande val och somendast företräder särintressen. Detta är knappast önskvärt för denparlamentariska situationen i landet.I anslutning till vad som framförts bör reglerna - liksom efterlevnaden avdessa - för överklagandenämnderna bli föremål för översyn och kontroll. Detverkar som om överklagandeärenden ofta blir tämligen summarisktbehandlade. De utmynnar endast i absoluta undantagsfall till denöverklagandes fördel och handläggningen tar dessutom oacceptabelt lång tid.Slutligen finns det anledning att erinra om att Jämställdhetslagen skallgälla lika för bägge könen. Man måste eftersträva en jämn fördelning mellanmän och kvinnor inte bara på en arbetsplats utan även nedbrutet påavdelningar på denna arbetsplats, så snart dessa representerar ett avgränsatkompetensområde. Här synes förekomma en egenmäktig subjektivitet sombör ägnas ökad uppmärksamhet. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om krav på högskolekompetens,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om överklagandenämnden.
mot · GK02A803 · 1996-10-07 00:00:00 — Många åtgärder har vidtagits under innevarandemandatperiod för att öka kunskapen om arbetsmarknaden urkönsperspektiv. Politiken måste i alla sina delar komma attgenomsyras av könsperspektiv. Ett viktigt steg var attförsöka ge bättre underlag för sittjämställdhetsarbete genom att det gavs allmänna direktiv tillsamtliga kommittéer och särskilda utredare. Direktiven är attanalysera och redovisa jämställdhetspolitiska konsekvenserav de förslag som lämnas, s.k. mainstreamning.Nu när vi ska halvera den öppna arbetslösheten gäller det både kvinnorsoch mäns arbetslöshet men då fordras ytterligare kunskap för att vidta rättåtgärder. När utgångspunkten i olika arbetsmarknadspolitiska initiativ är attde nya jobben kommer i de små och medelstora företagen, ökar samtidigtbehovet av en könsanalys av den framtida arbetsmarknaden. Risken finnsannars att åtgärder som vidtas för att minska arbetslösheten samtidigtförstärker könsuppdelningen på arbetsmarknaden och att resurserna inriktaspå mäns arbetslöshet.Bakgrunden till min oro är vetskapen om att små företag har enbenägenhet att oftare anställa män än kvinnor. Inriktningen på att skapa jobbi små företag måste ses ur ett könsperspektiv och samordnas med andraansvarsområden för att öka träffsäkerheten i åtgärderna. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att belysa hur de små företagens brist påkönsperspektiv vid anställning missgynnar kvinnor.
mot · GK02A805 · 1996-10-07 00:00:00 — Jämställdhetsperspektiv inom statlig verksamhet Samtliga statliga utredningar ska särskilt beaktajämställdhetsperspektivet då de lägger sina förslag.Motsvarande krav bör också ställas på de statligamyndigheterna när deras verksamhet förändras.Arbetslösheten är vårt lands största problem. Åtgärder måste sättas in föratt bromsa den oroande utvecklingen mot att vi fastnar i en hög ochbestående arbetslöshet. krävs det krafttag för att minska arbetslöshetenoch för att slå vakt om kvinnors ställning på arbetsmarknaden. Arbets-lösheten riskerar annars att stiga och jämställdhetsarbetet ta flera steg bakåt.Olika larmrapporter om den stigande arbetslösheten visar att det ärkvinnorna som håller på att tappa greppet på arbetsmarknaden. Till stor delberor det på nedskärningar i den del av arbetsmarknaden där kvinnorsställning varit stark, den offentliga sektorn. I () bedömningar av arbetsmarknadsutsikterna sägsatt närmare 25 000 offentligt anställda riskerar att mista sina jobb fram till1998. En stor del är nedskärningar i den statliga sektorn. Dessa ska läggastill de cirka 40 000 statligt anställda som redan sagts upp som en följd av attden statliga sektorn har genomgått den största struktur-rationaliseringen i modern tid.Till viss del har detta sin förklaring i den nödvändiga saneringen av statensfinanser. Främst är det dock ett medvetet och nödvändigt led i strävan attomstrukturera och effektivisera statliga myndigheters verksamhet. Men attkonsekvensen av denna strävan också skulle innebära att kvinnor tappar sittfotfäste är inte acceptabelt. I en rapport som harpresenterat visar att majoriteten av de jobb som försvunnit från staten ärkvinnojobb. av den senaste tidens uppsägningar har drabbatkvinnorna, trots att dessa enbart utgör av de statligt anställda.Även i arbetslöshetsstatistiken slår detta könsperspektiv igenom. 1995betalade Statstjänstemännens a-kassa ut ersättning till 12 000 fler än 1993.Antalet kvinnor ökade med 9 000, antalet män med3 000.Siffrorna som återges ovan talar sitt tydliga språk. Kvinnornas ställning påarbetsmarknaden är hotad. Som arbetsgivare måste staten gå före och genomhandling vara ett föredöme för andra arbetsgivare, offentliga som privata. Ettsätt kan vara att regeringen, då den utfärdar verksförordningar ellermotsvarande tydligt talar om att det ingår i varje myndighets skyldighet attbeakta jämställdhetsperspektivet då man avser att förändra sin verksamhet.En regel för statliga myndigheter som redan statliga utredningar har. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att i samtliga verksförordningar ställa krav på att myndigheternasärskilt skall beakta jämställdhetsperspektivet då verksamhet förändras somleder till uppsägningar.
mot · GK02A810 · 1996-10-07 00:00:00 — är det riksdag beslutade att anta dengrundlagsändring som gav landets kvinnor rösträtt och nästaår är det tog principbeslut om likastatliga löner för kvinnor och män.Sommaren 1996 inleddes med att fackförbundet presenterade enundersökning som brutalt avslöjade att det fortfarande förekommer löne-diskriminering i en rad kommuner. Kvinnor som utför samma jobb som mänhar i genomsnitt av männens löner.Alla människors lika värde är förutsättningen för utvecklandet av ettmodernt samhälle. Var än orättvisor uppstår ska de med kraft bekämpas.Frihet förutsätter rättvisa. Lönediskrimineringen mellan män och kvinnor ären oacceptabel orättvisa i det svenska folkhemmet, en orättvisa sombegränsar många kvinnors frihet. Olika insatser görs för att minska löneskill-naderna, men det är ofta för lite och går för sakta.Kvinnors sociala kompetens måste värderas vid lönesättning, på sammasätt som mäns tekniska kompetens har ett lönemässigt värde. Det är ettfaktum att kvinnors arbete värderas lägre än männens. Det är orimligt att oljaoch sot ger s.k. smutstillägg, men inte blod och avföring.Det behövs en lönepolitisk strategi för att komma tillrätta med kvinnorslåga löner. Det är naturligtvis i grunden en fråga för arbetsmarknadens parter,men den behöver politiskt stöd. Politiska direktiv och kvinnliga förhandlarepå arbetsgivarsidan är konkreta åtgärder. Lika konkret är att ålägga allaarbetsgivare att kartlägga löneskillnader mellan män och kvinnor påarbetsplatsen. Dessutom är det rimligt att det sker en lagstiftning om attarbetsgivare ska göra en analys av löneskillnader mellan män och kvinnorsom utför lika eller likvärdigt arbete. Det är tid att införa arbetsvärdering ialla kommuner och att besluta om höga företagsböter för de arbetsgivare sombryter mot likalönlagen.Ytterst handlar det om jämlikhet, rättvisa och frihet.Lönediskriminering hör inte hemma i ett modernt samhälle. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om jämlik lönesättning.
mot · GK02A811 · 1996-10-07 00:00:00 — Offentliga sektorn och kvinnorna Vi s-kvinnor och "mansligister" ställer upp på regeringensoch mål att halvera den öppna arbetslösheten tillår 2000. Vi vet att det enda sättet på kort sikt för att halveraarbetslösheten för kvinnor är att låta dem gå tillbaka till denoffentliga sektorn: kommuner, landsting och staten. I denoffentliga sektorn finns hur mycket eftersatt arbete som helstatt utföra och de som arbetar där håller på att arbetaihjäl sig.Som arbetsmarknaden ser ut är det inte realistiskt att tro att det ärnäringslivet eller de små företagen som ensamma kan ta emot de arbetslösakvinnorna, ca 250 000 kvinnor. Därför måste vi satsa på att kvinnornadels blir kvar, dels går tillbaka till den offentliga sektorn.Vi kräver inte att nya pengar ska tillföras den offentliga sektorn. Vi tarockså ansvar för ekonomi. Däremot kräver vi att de medel som idagfinns för 100 000 arbetslösa kvinnor i form av a-kassa, utbildningsstöd,socialbidrag m.m. disponeras på ett annorlunda och mer effektivt sätt. Dåklarar vi 4-procentsmålet.Vi hävdar att det bästa, mest effektiva, mänskligaste och billigaste sättet attnå målet är låta kvinnorna arbeta och inte leva på bidrag.Kostnaderna för arbetslösheten 1997 beräknas uppgå till 73,5 miljarderkronor i a-kassa och arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Därutöver tillkommerbåde bostadsbidrag och socialbidrag på minst 6 miljarder. Som etträkneexempel vill vi visa att 100 000 arbetslösa kvinnor med en månadslönpå kostar a-kassan ca 10 miljarder. Om vi iställetanställer en kvinna i offentlig sektor, med en avtalsenlig lön på 13 000kronor, skulle hon och de totalt 100 000 kvinnorna kosta ca 11 miljarderkronor (avtalsförsäkringar oräknade). Skillnaden blir ca 1-1,5 miljarderkronor. Skillnaden menar vi kan finansieras genom arbetsmarknadsmedel,utbildningsbidrag eller av medel som sparas av anslaget för socialbidrag. Vitror att de nya kommunala arbetsförmedlingsnämnderna som snart startar,med representanter och kunskaper både från arbetsmarknadspolitiken ochkommunens socialkontor, ger goda förutsättningar för att ge kvinnornajobben tillbaka. Det behövs dock bättre förutsättningar att flexibelt disponeraolika arbetsmarknadspolitiska anslag.När kvinnorna är tillbaka i arbete kan vi ta itu med frågan om kvinnorsarbetsmarknad på lång sikt, dvs att kvinnor behöver utbildning ochkompetensstimulans för att finnas på hela arbetsmarknaden och i denya jobben som kommer att skapas genom arbetsmarknadspolitiska åtgärderoch genom att ekonomi blir bättre. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att kvinnorna erbjuds arbete och lön i stället för bidrag,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att kvinnorna erbjuds arbete i den offentliga sektorn,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att en omdisponering av arbetsmarknadsmedel görs,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att verka för att inga uppsägningar görs i offentlig sektor.
mot · GK02A813 · 1996-10-07 00:00:00 — Skydd mot sexuella trakasserier Motionen delad mellan flera utskottFlera utredningar visar på att många kvinnor blir utsatta försexuella trakasserier på arbetsplatser och vid läroanstalter.Av de utsatta är kvinnor och av förövarna är 95procent män. En starkare lagstiftning mot sexuellatrakasserier är nödvändig. är det endast trakasseriersom är förbjudet i jämställdhetslagen 22 §. Det innebär attden som utsätts för just sexuella trakasserier inte får stöd ijämställdhetslagen utan måste göra en polisanmälan. finns inga sanktioner mot studerande som sexuellt trakasserar enannan studerande eller lärare. Däremot kan andra hindrande eller störandebeteenden i undervisningen bestraffas. Att inte betrakta sexuella trakasseriersom hindrande eller störande är absurt och måste rättas till så attlagstiftningen överensstämmer med verkligheten.Det tycks ligga en dimridå kring vad som är att betrakta som sexuellttrakasseri. Enligt EU:s definition är sexuellt trakasseri ett oönskatuppträdande av sexuell art, eller annat uppträdande baserat på kön somskadar kvinnors och mäns värdighet på arbetet. Trakasserierna kan innefattaovälkommet fysiskt, verbalt eller icke verbalt uppträdande.Det viktigaste kännetecknet för sexuella trakasserier är att de är oönskadeav den som utsätts för dem. Det är varje individs ensak att avgöra vad som ärkränkande. Sexuell uppmärksamhet övergår i sexuella trakasserier om densom står för beteendet fortsätter, trots att det har gjorts klart att mottagarenanser att den sexuella uppmärksamheten är kränkande. Skyddet mot diskriminering är sämre i den svenska jämställdhetslagen änden faktiskt ska vara enligt EU:s direktiv för likabehandling. Den beskrivnadefinitionen bör föras in i svensk jämställdhetslag. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar om sådan ändring i 22 § jämställdhetslagen att etttillägg görs så att även sexuella trakasserier förbjuds,2. att beslutar om sådan ändring i 11 kap. högskoleförordningenatt sexuella trakasserier inbegrips såsom störande beteende,13. att beslutar om sådan ändring att EU:s definition av sexuellatrakasserier på grund av kön införs i jämställdhetslagen.
mot · GK02A816 · 1996-10-07 00:00:00 — Enligt jämställdhetslagen 10 § behöver det inte upprättasnågon jämställdhetsplan på arbetsplatser med färre än tioanställda. Detta innebär att ett mycket stort antalarbetsplatser inte behöver göra någon jämställdhetsplan.Enligt vår mening måste det övergripande målet vara attjämställdhetslagen och dess olika instrument skall omfattasamtliga arbetsplatser på arbetsmarknaden.Kvinnor upplever ofta att de saknar inflytande och befogenheter inte minstpå små arbetsplatser där man ofta står i en direkt beroendeställning tillchefen eller ledningen för verksamheten. Det måste därför vara lika ange-läget för dessa arbetsplatser att det finns en plan innehållande kompetens-utvecklingsambitioner, lönejämförelser, föräldraledighetspolicy och reglerför organisationsförändringar m.m.Det kan inte vara svårare att göra en plan för att det är färre anställda. Föratt förstå vidden av hur många arbetsplatser som har mer än tio anställda kannämnas, att av landets cirka 870 apotek har 500 färre än tio anställda. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ändring i jämställdhetslagen.