mot · GJ02Ub16 · 1996-03-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:145 Kvalificerad yrkesutbildning m.m. SammanfattningI motionen framförs förslag om att skapa en yrkeshögskolaomfattande en kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning.Till bör även kunna överföras deutbildningar som genomförs sompåbyggnadsutbildningar inom det kommunalautbildningsväsendet och den s.k. YTH-utbildning somgenomförs inom högskoleväsendet. De inom dessautbildningar befintliga platserna utökas med 4 000 nyaplatser tills 20 000 nya platser har tillförtsyrkeshögskolan.Utbildningen skall vara flexibel och ta hänsyn till olika företags ochbranschers behov. Detta innebär bl.a. att vi förespråkar varierande längd påutbildningen, tre olika examensnivåer och stor frihet i andelenarbetsplatsförlagd utbildning. För att garantera att denna del av utbildningenhåller hög kvalitet anser vi att lön skall utgå under denna tid.Det är av stor vikt att den kommitté som skall leda inrättandet avyrkeshögskolan får en sammansättning som garanterar en god kunskap avvilka nationella och internationella krav som ställs på en utbildning av dettaslag.InledningI propositionen föreslår regeringen att en försöksverksamhetinleds med en kvalificerad eftergymnasialyrkesutbildning omfattande 1 700 platser.Underlaget till propositionen finns i den utredning, "-kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning" SOU 1995:38, som denborgerliga regeringen tillsatte, och som presenterade sitt betänkande tidigtvåren 1995. I utredningen föreslås ett antal olika åtgärder för att förstärkadeneftergymnasiala yrkesutbildningen i . I många fall finns även behovav att skapa helt nya eftergymnasiala yrkesutbildningar. Dessvärrekonstaterar vi att regeringen endast har tagit till sig en del av förslagen ochnärmast kommer till med ett "härmed är jag nödd och tvungen"-förslag.Bakgrunden till utredningen, och skälen till den vikt vi fäster vid frågan, ärde brister som finns när det gäller utbildningsnivån generellt inom landet ochdet ökade behov av kunskap och kompetens som dagens arbetsmarknadställer. Dessvärre har regeringen agerat senfärdigt när man har tagit påsig att åstadkomma en mycket tunn proposition. Vårt intryck är att regeringeninte vet vad man vill eller vad man önskar åstadkomma med en kvalificeradyrkesutbildning. Uppenbarligen är det viktiga för Socialdemokraterna att fåfram fler utbildningsplatser (Perssonplanen) än att fylla utbildningen medinnehåll och struktur. De få förslag som presenteras och den modell förutbildningen som anas är fyrkantig och saknar flexibilitet. De flesta frågorsom måste lösas lämnar regeringen över till en nationellorganisationskommitté, som skall arbeta under stark tidspress. Risken äruppenbar att både kvalitetsaspekten och utbildningarnas innehåll inte kan fånödvändig uppmärksamhet.Enligt vår mening borde en proposition kommit till redan i höstasså att utbildningsanordnarna runt om i landet hade haft god tid på sig attförbereda och planera verksamheten som enligt förslaget skall starta hösten1996.Internationella jämförelserI en internationell jämförelse saknar den svenska gymnasialayrkesutbildningen en naturlig koppling mellan arbetsliv ochskola. Samma förhållande gäller även depåbyggnadsutbildningar som bedrivs inom komvux och ilandstingens regi. Om man jämför med sina främstakonkurrentländer framträder ett tydligt mönster: i andraländer satsar arbetslivet mer på yrkesutbildningen - bådeekonomiskt och personellt - än vad som sker i vårt land. ISverige har vi den ansvarsfördelningen attoffentliga myndigheter har huvudansvaret också föryrkesutbildningen. Det är nödvändigt att ändra på dettaförhållande om resultaten skall kunna motsvara de krav ochsnabba förändringar som finns inom arbetslivet.Sverige deltog i den 33:e yrkesolympiadeni . Förutom deltog 27 länder och man tävlade i 46 grenar.Många av dessa länder är främsta konkurrentländer. Olympiaden gårut på att testa de tävlandes praktiska och teoretiska kunskaper. De som tävlarhar lämnat gymnasieskolan och varit ute i arbetslivet några år.Resultatet för svensk del var nedslående. I nästan alla grenar och momenthamnade långt ner på skalan. Vid den totala sammanräkningenhamnade det svenska laget på en delad 22:a plats. En del kan förklaras medatt deltog och därmed saknade rutin och träning. Enannan förklaring är att de tävlande var elever från den äldre tvåårigagymnasiala yrkesutbildningen. Resultatet är en tydlig signal tillbeslutsfattare,skola och arbetsliv att vi måste förbättra vårt utbildningsväsende och särskiltsvensk yrkesutbildning.Man kan dra ytterligare ett par slutsatser av resultatet. Länder som har ettdualt system, "lärlingsutbildning", där skolan förmedlar de teoretiskakunskaperna och företagen de praktiska kunskaperna, klarar sig bra ikonkurrensen. De länder som har en yrkesutbildning där eleven får godaämnesteoretiska kunskaper motsvarande högskoleutbildning och därarbetslivet sedan står för den praktiska färdighetsträningen, t.ex.sydostasiatiska länder, klarar sig mycket bra. Länder som , som hareller har haft ett slutet skolsystem innebärande att skolan förmedlar bådeteoretiska och praktiska kunskaper, klarar sig mindre väl. Vår slutsats är attvimåste bryta upp det gamla systemet.Utbildningarna måste kunna hävda sig internationellt, och tåla att jämförasinternationellt, både när det gäller gymnasieskolans yrkesförberedandeprogram och den (blivande) kvalificerade eftergymnasiala yrkesutbildningen.För att lyckas krävs det att skola/utbildningsanordnare och arbetsliv tar ettbetydligt större ansvar för samverkan än vad man har gjort.Arbetsplatsförlagdutbildning, APU, igymnasieskolanPå de yrkesinriktade programmen i den nya gymnasieskolanskall av undervisningstiden vara förlagd eller flera arbetsplatser. Andelen arbetsplatsförlagdutbildning är i en internationell jämförelse mycket låg. Det ärskolan som har ansvaret att rekrytera och anskaffautbildningsplatser. Tyvärr visar rapporter frånKommunförbundet och att många skolor inte kanfå ut sina elever på arbetsplatsförlagd utbildning, APU, i denomfattning som regering och riksdag har beslutat. Dettaförhållande är utomordentligt allvarligt. Skall vi ha enkvalificerad yrkesutbildning av internationell kvalitet såmåste skola och arbetsliv ta ett större ansvar för attförverkliga den arbetsplatsförlagda delen av utbildningen.Med den erfarenhet som vi har av APU:n i gymnasieskolan är detförvånande att regeringen föreslår en liknade modell när det gäller denarbetsplatsförlagda delen av den kvalificerade eftergymnasiala utbildningen.Regeringen föreslår att en tredjedel av utbildningen skall arbetsplatsförläggasoch två tredjedelar skolförläggas. Förutom att modellen i sig är fyrkantig,saknar den också incitament för att arbetslivet skall ta en aktiv del avutbildningens innehåll, kvalitet och rekrytering av utbildningsplatser. Skallden nödvändiga integrationen mellan arbetsliv och skola komma till stånd närdet gäller kvalificerad yrkesutbildning, räcker det inte med att föreslå atteleverna i den arbetsplatsförlagda delen endast skall erhålla studiemedel ochstudielån. Det krävs en struktur vad gäller ansvaret för utbildningarna somförutsätter och stimulerar företag och branscher till ett aktivt engagemang.Risken med den traditionella modellen är uppenbar: det kommer att blipraktik istället för modern yrkesutbildning.Lön skall utgåVår uppfattning är att lön skall utgå till "lärlingen" påarbetsplatsen. Vi ser ett par skäl till detta. Det främsta är attföretagens intresse av kvalitet i utbildningen ökar om"lärlingar" inte bara har plats, utan faktiskt också förväntasbidraga i produktionen. Ersättningen måste emellertid liggapå en sådan nivå att företagen inte ser kostnaderna som etthinder. Vi förutsätter att avtal kan träffas så att denstuderandes ekonomi motsvarar minst vad det ordinariestudiemedelssystemet ger. Att "lärlingen" snabbt sätts in iarbetet är en förutsättning för att utbildning skall få ett rejält"inslag av lärande i arbetet".Stelbent systemVi motsätter oss den fixa modellen 2/3 på utbildningsplatsenoch 1/3 på arbetsplatsen. Här måste ett flexibelt system istället skapas. För vissa branscher och yrken kommer det attkrävas betydligt mer av arbetsplatsförlagd utbildning och förandra mindre. Hur mycket och av vad kan beslutas nationellteller, med fördel, lokalt.Utbildningens längdDet är i som man skaffar sig en kvalificeradeftergymnasial yrkesutbildning. I propositionen föreslås attden nya yrkesutbildningen skall vara tvåårig och leda framtill en yrkesexamen. Det är gott och väl att man skall få enexamen - men frågan är om det inte borde vara fleraexamina. På samma sätt som olika branscher och yrkenställer olika krav på ämnesteoretisk kompetens ochfärdighetsträning så ställer det också skilda krav påyrkesutbildningens längd. För vissa yrken och branscherkommer kravet att vara exempelvis medan det för andrakommer att vara . Även här krävs det med andra ordmer av nytänkande och flexibilitet i systemet. Därför tänkervi oss ett system där utbildningarnas längd kan komma attvariera mellan ett och tre år.Vad vi menar med ett flexibelt system är att skall vara ettalternativ till den eller . Den nyayrkeshögskolan skall också vara ett alternativ för personer från arbetslivetsom behöver vidareutbildning av sådant slag som inte finns på vanlighögskole- eller universitetsnivå. För dem behövs, i många fall, utbildningarsom till en början inte innehåller så omfattande moment av teoretiskt slag attde ger upp, men som successivt leder till en betydande kompetenshöjning. Enintressant iakttagelse är att examensfrekvensen är högre vid fackhögskolornaän vid andra högskolor. Vi menar att detta tyder på att det genom varierandeutbildningsformer är möjligt att åstadkomma ett kunskapslyft generellt isamhället. Med rätt modell är vi övertygande om att den kvalificeradeeftergymnasiala utbildningen kommer att få allt större betydelse i framtidenoch att den kommer att fylla ett stort tomrum i utbildningssystemet, somaldrig kan ersättas av stora insatser av "arbetsmarknadsutbildning".En annan aspekt av den flexibilitet som vi tidigare talat om är att det inomramen för utbildningen skall vara naturligt för personer som redan äretablerade i arbetslivet att söka sig till . De har redanfärdighetsträningen men behöver en djupare ämnesteoretisk kompetens ellerär i behov av annan kunskap. I det fallet behövs inte alltid lärande påarbetsplatsen men den praktiska yrkeserfarenheten, förutsatt att den ärrelevant, skall kunna tillgodoräknas när man tar sin examen. För de teoretiskadelarna av utbildningen ser vi inga hinder för ett nära samarbete mellanutbildningar inom ram och högskolor och universitet.Sammantaget medför den modell som vi har skisserat att studenterna får enallsidig kompetens, blir attraktiva i arbetslivet och utbildningens status höjs.Yrkesinriktadepåbyggnadsutbildningar ochYTHI den ovan nämnda utredningen föreslog utredaren att allyrkesinriktad utbildning inom gymnasieskolan och komvux,som bygger på avslutad utbildning på nationellt program igymnasieskolan eller på motsvarande förkunskaper och somomfattar heltidsstudier, skall föras över tillyrkeshögskolan. I propositionen tar inte regeringen ställningtill detta förslag, utan väljer att låtapåbyggnadsutbildningarna ligga kvar inom komvux,som man marginellt utvidgar kommunernasskyldighet att betala interkommunal ersättning.I den modell som vi ovan skissat när det gäller längd och innehåll av denkvalificerade eftergymnasiala utbildningen är det självklart att flertaletpåbyggnadsutbildningar skall ingå i den nya . gårungefär 9 000 elever i påbyggnadsutbildningar och platserna skall, enligt våråsikt, successivt flyttas över till . Många av utbildningarnakommer med lätthet att ingå i denna. Det är en fördel både för den nationellaorganisationskommittén och för de regionala kommittéerna genom att dessautbildningar redan har timplaner, kursplaner och mål för utbildningen, vilkakan ligga som grund för att snabbt komma igång med utbildningarna i dennya strukturen. Vi vill i det sammanhanget peka på att flera av dessautbildningar bör tillföras moment i utbildningen med arbetslivsanknytning.Utredaren föreslog att universiteten och högskolan även i fortsättningenskulle vara huvudman för den yrkestekniska högskoleutbildningen, YTH. Videlar inte denna uppfattning eftersom det finns påtagliga likheter bl.a. i frågaom kunskapssyn och arbetslivsanknytning mellan YTH och den pedagogiskaramen för . Denna likhet förstärks genom den modell somvi har skissat i ett tidigare avsnitt av motionen, där personer bl.a. skall hamöjlighet att gå direkt från arbetslivet till utbildning inom yrkeshögskolansram för att sedan efter examen gå tillbaka till arbetslivet.Idag finns ett tusental elever vid YTH på ett tjugotal platser runt om ilandet. För att bli antagen till en YTH-utbildning krävs bl.a. att den sökandeskall ha yrkesverksamhet på heltid eller motsvarande längre tidpå lägst halvtid inom det branschområde som svarar mot sökt inriktning. Ettav huvudmålen för verksamheten vid YTH är att tillgodose industrins behovav arbetskraft för vissa kvalificerade funktioner. Det finns m.a.o. storalikheter mellan YTH och den tänkta både när det gällerbakgrund och innehåll, framförallt för den grupp som kommer frånarbetslivet. Det finns enligt vår mening många goda skäl till att även YTH,liksom de yrkesinriktade påbyggnadsutbildningarna, successivt förs över tillyrkeshögskolan.Detta innebär att regeringen får återkomma till när det gäller deekonomiska konsekvenserna av att föra över påbyggnadsutbildningar tillyrkeshögskolan, eftersom kommunerna står för en del av kostnaden ochdessutom erhåller medel via det statliga utjämningsbidraget. När det gällerYTH är det mindre komplicerat eftersom högskolorna får medel för dennautbildning direkt av staten.ExamenRegeringen föreslår att den som genomgått den tvåårigautbildningen skall erhålla kvalificeradyrkesutbildningsexamen.Vi föreslår i enlighet med vår flexibla utbildningsmodell att det skall finnasminst tre olika examina som bygger på utbildningens längd och innehåll.Dessa kan med fördel benämnas: yrkeshögskolediplom för utbildning somomfattar , yrkeshögskoleexamen för utbildning som omfattarminst och yrkesexamen för utbildning som omfattar minst tre år.Kompetenskonton/kompetensförsäkringKompetensutveckling är viktig. Orsaken är att den tekniskautvecklingen ställer större krav på de anställda. Klarar intesvensk arbetsmarknad att hålla hög nivå på de anställdaskunnande finns det risk för att jobben försvinner utomlands.Anställda som inte ges chans att förnya sina kunskaper löperrisk att slås ut. Men det måste också vara den enskildesansvar att utbilda sig själv. I det perspektivet kommeryrkeshögskolan att fylla en viktig funktion.För att fungera i ett modernt flexibelt arbetsliv bör finansieringen avvidareutbildning i högre grad bygga på att den yrkesverksammeindividen själv tar ekonomiskt ansvar för att tillgodose sina behov av nykompetens. Det innebär att arbetstagaren själv måste ha ekonomiskaförutsättningar att köpa de utbildningstjänster som behövs, kunna klarainkomstbortfallet och kunna klara perioder med lägreinkomst med studier för nya arbetsuppgifter. Bl.a. av den anledningen behövsett system med kompetenskonton, där arbetstagare, företag och stattillsammans bygger upp en tillgång som kan användas för t.ex.vidareutbildning. Det skulle ge både individ och arbetsliv nya möjligheter attintressera sig för och påverka individens och arbetslivetskompetensutveckling. Ett sådant sparande där individ och arbetsplats avsättermedel från bruttolön och lönekostnad kan ge möjlighet att efter t.ex. fem åravsätta tid till ett halvårs, eller ett helår på deltid, satsning på utvecklingochny kompetens. Vi menar att ett system med kompetenskonton börinföras så att yrkesverksamma på ett naturligt sätt kan gå in i bl.a.yrkeshögskolan.4 000 platserRegeringen föreslår att en försöksverksamhet skall omfatta 1700 nybörjarplatser och inledas i syfte attvinna erfarenheter när det gäller att pröva nya utbildningar,nya pedagogiska former och nya anordnare.Försöksverksamheten skall omfatta intagning av elever underåren 1996, 1997 och 1998.Vi har i inledningen kritiserat regeringen för att vara senfärdig och attförutsättningarna för att komma i gång till därför inte är de allrabästa.Trots det anser vi att regeringens ambition för , och även för deandra åren, är alltför låg. Vi föreslår i stället att det 1996 inrättas 4 000nybörjarplatser och sedan ytterligare 4 000 platser vardera av åren 1997 och1998. Det är viktigt att utbildningarna följer arbetslivets årsrytm. Det innebärkonkret att schemaläggning, undervisningsskyldighet och terminsindelningskall vara av underordnad betydelse. Dessa för skolan viktiga frågor skallersättas med rörlighet och anpassningsförmåga till arbetslivets villkor.Utbildningar skall kunna startas under årets alla månader.Vår målsättning är att det skall finnas 20 000 platser ikvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning.Dessa platser är utöver de som redan finns i påbyggnadsutbildningarnaoch YTH.Organisation och styrelseVi har inga större invändningar mot föreslaget att inrätta ennationell ledningsgrupp. Däremot är det angeläget att detrekryteras personer till ledningsgruppen som har godakunskaper om kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildningoch vilka krav som skall ställas på den. Vi ser ingenanledning till att det skall vara ett visst antal personer frånarbetsmarknadens parter och politiska företrädare, utan detväsentliga är vad dessa personer har att tillföraledningsgruppen. När det gäller de lokala styrelserna skallnäringslivet ha majoritet i dessa.Chalmers tekniska högskolaoch stiftelsehögskolan iJönköpingI förslaget till lagtext skriver regeringen att utbildningen kananordnas av statliga universitet och högskolor, kommuner,landsting och enskilda utbildningsanordnare. Innebärförslaget att och Högskolan iJönköping, som är ombildade till stiftelser, inte får vara medi försöksverksamheten? Det senare skulle vara märkligt,eftersom förutsättningarna är utmärkta för att få till stånd enkvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning i detsmåföretagstäta och i med sinindustritradition. Naturligtvis skall alla utbildningsanordnare,på den nivån, ha lika möjlighet att bedriva kvalificeradeftergymnasial yrkesutbildning. Kvaliteten är för ossviktigare än vem som är huvudman för utbildningen. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av en kvalificerad eftergymnasialyrkesutbildning,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utbildningens innehåll och dess fördelning mellanskola och arbetsplats,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att lön skall utgå som utbildning ärförlagd till en arbetsplats,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utbildningens längd,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om möjligheterna att söka till den kvalificeradeeftergymnasiala yrkesutbildningen,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en överflyttning av påbyggnadsutbildningar ochYTH till ,7. att begär att regeringen återkommer med enredogörelse för de ekonomiska konsekvenserna av en överflyttning avpåbyggnadsutbildningar och YTH till ,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om examen och examensbenämningar eftergenomgången yrkeshögskola,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av nya finansieringsformer(kompetenskonton) för att möjliggöra ett livslångt lärande,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utöka antalet platser inom den kvalificeradeeftergymnasiala yrkesutbildningen till 4 1996 och sedan medytterligare 4 000 platser 1997 och 1998,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om den nationella ledningsgruppen och de lokalastyrelsernas sammansättning,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att alla utbildningsanordnare, oberoende avhuvudman, skall ha möjlighet att anordna kvalificerad eftergymnasialyrkesutbildning.