mot · GK02Kr260 · 1996-10-07 00:00:00 — Kultur, medier, trossamfund och fritid InledningModerata samlingspartiet vill verka för en större frihet påkulturens område. Vi har i vår motion Kulturpolitiken avCarl Bildt m.fl. (m) angivit de principer vi anser bör gälla förde kulturpolitiska insatserna. Den statliga styrningen ochkorporativismen som genomsyrar kulturpolitiken hämmarfria initiativ och nyskapande. Skatter och olika regler ochpålagor försvårar det konstnärliga utövandet och görproduktionen orimligt kostnadskrävande. Därigenom hindrasmånga människor från att ta del av kulturen, och denkulturella sektorn utarmas på sikt.Arbetsmarknadspolitiska aspekter får inte styra de kulturpolitiska insatser-na eller kulturutövandet. Kulturpolitiken måste stå på egna ben för attgarantera mångfald, konstnärlig frihet och kvalitet. Statens och kommuner-nas stöd och engagemang i kultursammanhang måste också grundas på envilja att skapa förutsättningar för kvalitativt högtstående kulturupplevelserför den enskilde.Begränsa rollStatens kulturråd har haft en dominerande rollvid bedömning av kulturverksamheter, tilldelande av statligamedel och uppföljning av de områden där staten genom sinaregelverk och medel har ett avgörande inflytande. Genområdsstyrelsens konstruktion finns inte någon möjlighet attutkräva normalt politiskt ansvar, och då den största delen avbidragen fördelas genom bedömningsgrupper, varsmedlemmar ofta har en personlig relation till detverksamhetsfält som de är satta att ta ställning till, har dettahos många kulturaktiva skapat en känsla av skepsis motKulturrådet. fungerar också som utrednings- ochberedningsorgan åt regeringen och har dessutom fåttuppdraget att vara beredande organ åt Stiftelsen , som tillkom just med den avsikten att vara ett heltoberoende organ. Vi vidhåller vår mångåriga kritik motKulturrådets dominerande roll och de risker det medför fören nödvändig förnyelse av kulturen. I konsekvens med detavvisar vi också de nya uppdrag som regeringen vill lägga pårådet i årets kulturproposition och föreslår istället som ettförsta steg för en minskning av kulturbyråkratin och enökning av pluralismen rejäl minskning av anslag bör uppgå till 12 883 000 kronor.Renodla statens uppgifterFörutom att vi ifrågasätter dominerande rollsom distributör av offentliga bidrag, så finns det åtskilligt avdet som ryms inom anslagsposten Allmän kulturverksamhetsom starkt kan ifrågasättas om det bör vara statliga uppgifter.Det får inte vara så att det som inte efterfrågas eller får lokaltstöd alltid skall kunna räkna med att överleva genom statligaanslag, som sedan framräknas rutinmässigt som årliga anslagi de anslagssökandes och budgetar. Det är intesjälva minskningen av anslag som är ett primärt intresse,även om vi ständigt måste hantera medborgarnas pengar påett ansvarsfullt sätt, utan de omprövningar, den förnyelse ochden kreativitet som detta framtvingar. Det var vårförhoppning att förslag skulle leda tillklarare mål och en ordentlig vitalisering av svenskt kulturliv.Den statliga delen av en nationell kulturpolitik är väsentlig,men med de förslag som ligger kommer som under desenaste åren förnyelsen att ske utanför den statliga sektornistället för tillsammans med denna och med de problem somfinns i för kulturskapandet betydelsefulla regelverk, bl.a.inom utbildnings-, skatte- och socialförsäkringsområdena.Statens ansvarsområde måste närmare definieras ochavgränsas. Av det skälet föreslår vi en minskning av anslagettill ett bantat kulturråd under denna utgiftspost.Inrättande av tjänster som länskonstnärer avvisas. Detta anser vi vara enangelägenhet på regional nivå. Anslaget bör uppgå till 81 288 000 kronor.Nationella uppdragVi anser att principen med utdelande av nationella uppdragär riktig. Det skulle kunna utökas till att gälla flerverksamheter som finns spridda över landet. Staten träffar ettrelativt detaljerat avtal med den institution som har bästkompetens för uppdraget, oavsett huvudman och geografisktläge, om att den ikläder sig samordnings- och ledaransvaretför en viss sektor. Uppdraget skall vara tidsbegränsat ochkunna utvärderas.När regeringen väljer vilka institutioner som kan komma ifråga föruppdraget bör även deras ekonomiska stabilitet vägas in. Det innebär t.ex. bör kräva att kan visa att man har enbalanserad budget innan man kommer ifråga. Eftersom kommun somär huvudman för också ingår i stiftelsen bordedet vara möjligt att man själv fick bestämma hur uppdraget skall fördelas.Vi föreslår att frågan om nationellt uppdrag i denna form inom musei-området inte aktualiseras . Anslaget bör uppgå till 5 miljonerkronor.Ökat lokalt ansvar förteater, dans och musikRiksteatern skapades i ett läge när de kringresande privatateatersällskapen mer eller mindre hade försvunnit och detinte fanns några regionala teaterensembler. fickden viktiga uppgiften att producera teater för hela landet.Sverige har ett i princip täckande nät av länsteatrar,några med flera scener och dessutom turnerande. Vidare harflera av de andra institutionsteatrarna, såsom stadsteatrarna ivåra tre största städer, etablerat annexscener ochturnéverksamhet. Länsteatrarna har ofta ambitionen attturnera i den egna regionen. De fria teatergrupperna svararnumera för en omfattande turnéverksamhet som betydermycket inte minst för spridningen av barn- och skolteater.Det är enligt vår mening inte rimligt att behålla en verksamhet vid Riks-teatern på oförändrad nivå när det nu finns ett regionalt teaterutbud. Det ärockså uppenbart att förenings- och arrangörsdelen av på mångaorter känner sig bundna av utbudet från den producerande delen. Vi anser attvuxenteaterverksamheten vid kan upphöra och att Riksteaterngenom sina s.k. specialensembler, som Tyst teater och , skallerbjuda lokala arrangörer det som inte regionteatrarna har kapacitet till. Avanslaget bör också till teaterföreningarna föras medel för förbättratpublikarbete. Anslaget till bör uppgå till 103 832 000 kronor.Rikskonserters verksamhet bör likaledes omprövas. Vi anser till skillnadfrån regeringen att Rikskonserters produktion kan minska ytterligare. I likhetmed anser vi också att den löpande fonogramutgivningenbör ske på samma villkor som för övriga skivproducenter. Specialutgivning ianslutning till projekt bör kunna ske efter vanlig upphandling med normalakonkurrensregler. Om inte Rikskonserter skall ha ett eget ansvar för blås-musiken som genre bör någon typ av nationellt ansvar genom avtal tilldelasnågon av de kvarvarande professionella orkestrarna. Anslaget till Rikskon-serter bör uppgå till 34 957 000 kronor.Ny bidragskonstruktionVi tillstyrker regeringens förslag om ett reformerat bidrag tillregional kulturverksamhet. Vi instämmer också i att bidragetskall vara destinerat till olika typer av verksamhet; teater-,dans- och musikinstitutioner, museer, länsbibliotek ochresurscentrum för film och video. Vi vill kraftigt understrykaatt bidraget skall kunna tillfalla varje institution somuppfyller en del av det nationella ansvaret oberoende avhuvudman, under förutsättning att verksamheten stöds avlokal huvudman. Vi ställer oss också bakom idén medriktade bidrag och hur denna resurs stegvis byggs upp.Vi instämmer i förslaget att stödet till de regionala och lokala symfoni- ochkammarorkestrarna skall vara oförändrat. Vi tillstyrker också att större kravkan ställas på orkestrarna vad gäller bl.a. konsertverksamhet utanför hem-orten och samverkan med det övriga musiklivet. Då bör också i konsekvens-ens namn länsmusiken få ett påpekande om att de skall ta sitt ansvar fördenna samverkan.I likhet med en enig teaterutredning anser vi att erfarenheterna avSkådebanan är sådana att det som kvarstår av dess verksamhet skall upphöraoch att motsvarande medel för publikverksamhet kan tillföras arrangörer viaanslaget till Riksteatern.Jazz och modernamusikformerI behandlades i flera avsnittsnedfördelningen mellan genrer inom det regionalamusiklivet och de synpunkter på detta som förts fram frånolika grupper. omnämns i detta sammanhangjazzmusiken och ett av förslagen från utredningen vartillskapandet av genrecentrer. Detta avfärdas utan motiveringi kulturpropositionen.Det tog ungefär för filmen att få sitt erkännande som en egenkonstform. Den lika gamla jazzmusiken väntar ännu på sitt erkännande -åtminstone i regeringens propositioner. Genom jazzen har många ungagenom årtiondena kommit i kontakt med musiken, och ofta har den varitbörjan på en väg in i en vidare musikvärld. På samma sätt har rockmusiken- också den styvmoderligt behandlad i de flesta sammanhang - kommit attge en betydelsefull fritid åt många ungdomar. En del av dem har där kunnatfå utlopp för såväl sin energi som sitt skaparsinne. har enförnyelse av jazzintresset via rock och mellanformer kunnat förmärkas. Avdetta syns inget i den proposition som skulle utgöra inledningen till enkulturlivets förnyelse.Dessa musikformer baseras på ett brett folkligt stöd, ett omfattandeutövande och överlever och utvecklas av de eldsjälar och frivilliga som är såviktiga och vars betydelse utpekades av . Det måste i över-enskommelserna mellan anslagsgivare och de regionala musikföreträdarnaingå som uppgift att jazzmusiken och de nya yngre musikformerna får enchans att utvecklas efter sina meriter och på villkor som är likvärda medövrig musik.Nej till bibliotekslagVi har i vår partimotion avvisat regeringens förslag ombibliotekslag. Detta är en uppgift som kommunerna hittillsklarat utan statlig inblandning. Lagen tillför ingenting utaninnebär endast ett stadfästande av redan rådandeförhållanden.Vi tar avstånd från regeringens förslag med en höjning av litteratur-anslaget, vilket inkräktar på den kommunala självstyrelsen ochgenom sin aviserade utformning även negativt påverkar bibliotekariernasinköpsfrihet. Läsbefrämjande åtgärder är dessvärre behövliga för ungamänniskor, men utgör ytterligare ett bevis på bristerna i skolan. Det är bl.a.genom insatser på lärarutbildningens läspedagogiska del som de storaframstegen kan göras.Regeringens påstående att man genom en bok för alla når nya grupper avläsare är inte verifierat. Det är snarare välutbildade människor med eko-nomiskt sinnelag som är de som utnyttjar den subventionerade utgivningen.Vi anser därför att utgivningen av vuxenlitteratur En bok för alla skallupphöra, medan en utgivning av barnböcker kan anses vara befogad inteminst genom det höga kostnadsläget i som drabbar även böcker förbarn. Anslaget bör minskas med 5 miljoner kronor.Regeringen föreslår att ett nytt statligt stöd om anvisasför inköp av i första hand barn- och ungdomslitteratur. Vidare föreslås att5 skall anvisas för läsfrämjande åtgärder. Staten bör inte taöver kommunernas ansvar för någon del av biblioteksverksamheten. Viavvisar förslagen.I förslaget till bibliotekslag 10 § finns en uppräkning "länsbibliotek,lånecentraler, högskolebibliotek och andra statliga forskningsbibliotek m.m.skall avgiftsfritt...." Vi föreslår att orden m.m. utgår för att skapa störreklarhet i lagtexten. Vår grundinställning som vi redovisat i annatsammanhang är att det inte skall införas någon bibliotekslag.Sverige är ett av de länder där den kontinuerliga tillgången på klassiker ibokhandeln är lägst. Det kan gå årtionden mellan utgivning av såväl svenskasom översatta utländska verk, vilket leder till att tillgången även antikvarisktär näst intill obefintlig. En god tillgång till det litterära arvet är ett av defrämsta kännetecknen på en kulturnation, och som en sådan vill vi räkna oss.Det finns ett lagerhållningsstöd, som dock inte primärt är inriktat påklassiker.Med stöd från utges en klassikerserieför gymnasieskolan av flera förlag i samverkan. Antalet titlar uppgår nu till100, vilket varit målsättningen. Emellertid sker försäljningen av dessautgåvor endast till skolor. Vi finner det vara en självklarhet att de skallhållastillgängliga i bokhandeln. Till anslaget C 2 bör anvisas 36 253 000 kronor.Svenska språketDet viktigaste gemensamma verktyget för en kultur är detspråk kring vilket folket kan samlas. Det är den kulturbäraresom förmedlar tankar, erfarenheter, muntliga traditioner,mångsekelgamla visor och litteratur mellan generationer ochgrupper. Språket är ett kitt för kulturell gemenskap och ettviktigt instrument för att inte drabbas av sociala handikapp.De folk som så har assimilerats att de förlorat sitt språk harupphört att existera, medan de som slagit vakt ommodersmålet har överlevt såväl ockupationer som landsflyktom så dessa har varat i sekler.Språket har ett eget liv. Det förnyas och utvecklas. Ett levande folkligtspråk är aldrig statiskt. Så länge denna utveckling sker efter språkets egnavillkor och struktur finns en förbindelsetråd genom tiden. GustavVasas bibel av var fortfarande fullt förståelig för dem som levde på1700-talet. Däremot har sedan längegivit svårigheter vid läsandet för senare dagars ungdomar utan en språkligbearbetning. Vid de senaste utgivningarna av underbara resa hade verbformerna bearbetats. Detta tillhör trotsallt den språkliga naturliga utvecklingen. Det gör däremot inte den direktaförvanskning som svenska språket "begåvats" med främst genom reklam-och dataspråken.Särskrivningar av ord, direkt felaktiga satsförkortningar, osvenskt böjdafrämst anglo-amerikanska ord och för vårt språk främmande imperativiskauttryck har snabbt påverkat språket.Alltför snabba eller stora förändringar leder till att sambandet mellangenerationer och generationers litteratur går förlorad. Oklart och slarvigtspråk i offentliga handlingar, massmediernas sätt att blanda tal- ochskriftspråk och t.ex. problemen med dubbelbetydelser skapar svårigheter fördem som skall tillägna sig språket - unga och invandrare. Sådant bör intefortgå opåtalat.Även här vill vi upprepa att detta är skolans absolut viktigaste uppgift; attge eleverna ett väl slipat redskap för livet - en god språkbehandling. Baraden som kan svenska bra kan på ett godtagbart sätt tillägna sig andra språk.Så sent som avslog riksdagsmajoriteten en motion om att geSvenska språknämnden i uppdrag att utarbeta en plan för åtgärder på om-rådet. föreslår regeringen själv samma sak. Bäst blir självfallet resultatetom detta samordnas med den lärarutbildning och de skolplaner som behövsför ett effektivt genomförande.Konstnärlig gestaltning avden gemensamma miljönRegeringen föreslår att de statliga bidragen för konstnärligutsmyckning i den offentliga miljön också skall kunnaanvändas för andra miljöer än "de statliga". Som exempelnämns bostadsområden samt skol- och fritidsmiljöer. Ävenom syftet är vällovligt innebär den föreslagna ordningen attstaten förväntas svara för praktiskt taget all offentligutsmyckning. Vår uppfattning är att staten bör renodla sittansvar för olika kulturverksamheter och inte ikläda sig nyaansvar och utgifter. Vi föreslår därför en minskning avanslaget med 10 miljoner kronor.VidgadeutställarmöjligheterDet kan ifrågasättas om man skall inskränka rätten att betalautställningsersättning till att gälla och Folkrörelsernas konstfrämjande. Även andrakonstfrämjande och konstbildande organisationer bör kunnakomma ifråga. Ännu viktigare är det att man när nu ersätt-ningen görs rikstäckande ser över de kvalifikationskrav somhittills gällt så att risken för korporativism ochvänskapskorrumption minimeras.Ersättningar och bidrag tillkonstnärerDen individuella visningsersättningen skall fördelas på ettsådant sätt att alla yrkesverksamma konstnärer som uppfyllerrimliga kvalitetskrav skall kunna komma ifråga. Vi anser attmedlen skall fördelas av och avvisarförslaget att BUS skall ges myndighetsstatus. Det kan ocksåfinnas anledning att pröva BUS ställning när det gällerförmedlingen av vidareförsäljningspengarna mot bakgrundav deras höga utdebitering av hanteringskostnader.Långtidsstipendier är värdefulla då de ger konstnärer möjlighet att prövasig fram och se hur långt deras konstnärskap når. Vi anser för vår del att femår är en tillräckligt som ger en trygghet under en överblickbar period.Med bibehållen anslagsnivå kan med vårt alternativ dubbelt så mångakonstnärer komma i åtnjutande av stipendium vilket också gagnarmångfalden. Vi menar att dessa stipendier skall ges till i första hand ungalovande konstnärer. Stipendierna skall vara förenade med krav på att visaupp resultat i form av en utställning, konsert eller liknande.Biblioteksersättningen har länge fördelats så att ett del av beloppet hartillfallit den enskilde författaren baserat på stickprovsstatistik från ettmindreantal bibliotek. Det finns ett tak för hur mycket en författare kan få. Där-utöver fördelas en del av biblioteksersättningen av styrelsen för Sverigesförfattarfond, som har en majoritet tillsatt av berörda upphovsmanna-organisationer. För att minska risken för korporativism och vänskapskorrup-tion bör regeringen inför kommande förhandlingar med överväga om inte en större del av ersättningen skall fördelasbaserat på utlåningsstatistik, med utnyttjande av modern datateknik.I regeringens proposition 1996/97:3 aviseras ett förslag om tombandsskatt.Formellt anges det vara en avgift för att "kompensera upphovsmännen förtillåten privatkopiering av deras verk". Det torde dock vara omöjligt att finnaett system för att intagna avgifter skall kunna nå rätt konstnär. Vi löper riskatt få ännu ett skatte-, byråkrati- och bidragssystem infört. Förslaget avvisas.Vidare anges att man skall utreda om följerätten skall kombineras med enoffentligrättslig avgift på vidareförsäljning av konstverk som saknar upp-hovsrättsligt skydd. Vi finner inte heller detta vara befogat och avvisar ävendenna nya skatt på kulturen.Ökade möjligheter tillkulturmiljövård ochkulturstödVi anser att den verksamhet som skall finansieras under dettaanslag är värdefull och vill föreslå en utökning med 16miljoner kronor. Däremot motsätter vi oss att inte helabeloppet går till bidrag. Även de somregeringen föreslår skall användas av RAÄ för uppbyggnadav kun- skapsunderlag bör tillfalla kulturmiljövården.Vi förordar att vårdavtal tecknas mellan myndigheter och fastighetsägaresom ger de senare rätt till avdrag på fastighetsskatten mot att de vårdar debyggnader, parker, broar eller anläggningar som har kulturhistoriskt värde.Det bör utredas om vi i kan införa ett system liknande NationalTrust i Storbitannien. Där kan ett hus eller egendom tas över av NationalTrust, som är en privat fornminnes- och naturskyddsorganisation. Ägarenbidrar med en donation som skall täcka en del utgifter. Ägaren och dennesfamilj får bo kvar i huset, men skall i gengäld vara villiga att öppna det förallmänheten. skall vårda egendomen och kan vidta åtgärderför att bibehålla egendomens karaktär. Målet är inte att skapa museer, utanatt bibehålla levande hem. Endast egendomar vars arkitektur eller historia ärav intresse och vars ekonomiska framtid är säkrad kan accepteras.Stiftelsen är oberoende av staten och finansieras genom donationer, gåvor,arrenden, försäljning m.m. samt inträdesavgifter som är den viktigasteinkomstkällan. Man har två miljoner medlemmar. Man accepterar ocksåstatsbidrag och har fått anslag för bevarande av vissa egendomar. har man vissa skattelättnader, undantag frånkapitalvinstskatt, gåvoskatt och arvsskatt. o.s.v.Bättre utställningsgarantiEftersom regeringen föreslår att handläggningen av ärenden ianslutning till den statliga utställningsgarantin bör varaavgiftsfinansierad och avgiftssystemet i princip även skalltäcka eventuella fall av skada eller förlust bör relativtfrikostiga kriterier kunna tillämpas när det gäller vilkautställningsarrangörer som kan få del av garantin. Kravet attmuseerna skall ha verksamhet som helt eller delvisfinansieras med statliga medel kan inte vara helt avgörande.Klara mål för arkitekturoch designI regeringspropositionen om arkitektur och formgivningbeskrivs dessa områdens betydelse som oerhört viktiga. Deberör "de flesta politikområden" säger man. Vad som dockframgår konkret av propositionen är att formgivning i förstahand ses som något som har samband med byggande ochstadsmiljö. Man ökar t.ex. anslaget till Arkitekturmuseet.Förvisso är detta ett viktigt område som har beröringspunktermen föga konkret att göra med design- ochformgivningsområdet.I var dessa områden beskrivna på ett annat sätt. Därlyftes behovet av ett designmuseum i fram liksom ökatengagemang för formgivning. I propositionen sätts det statliga designrådet påframtiden och alla diskussioner om betydelse i design-Sverigeförbigås med total tystnad.I stället sägs att ett antal institutioner verkar inom området. Vi moderateranser att design och formgivning behöver fler kunskapscentra i änRöhsska museet. Det är bra att museet får sitt nätverksansvar men det räckerinte. All designkunskap och kompetens som finns i olika områden behöverbli synliga för landet i sin helhet. Design- och formgivningsområdet behöverdärför en egen översyn något som för övrigt föreslogs av Kulturutredningen.En bättre museistrukturNär det gäller museerna är det otillfredsställande attregeringen inte lägger fram något heltäckande förslag omansvarsfördelningen. De grupperingar som föreslås för desjöhistoriska och museerna borde delsöverarbetas för att bli konsekventa, dels fullföljas med ettgenomarbetat förslag till ansvarsmuseer på andra områden.Inte minst viktigt är det att de olika friluftsmuseernasverksamhet kan samordnas i en sådan organisation, därSkansen skulle kunna fungera som ansvarsmuseum. Dennuvarande förvirringen där begreppen statliga museer,centrala museer och ansvarsmuseer förekommer sida vid sidakunde då också få en lösning.Vi vill understryka vikten av att samtliga museer som får statliga bidragges i uppdrag att utarbeta gallringsplaner. De medel som avsatts för riktadeinsatser på museiområdet kan med fördel användas för att stimulera dettaarbete. Behovet av kompetensutveckling inom museivärlden är väldokumenterat. Den forskning som bedrivs skall i större utsträckningfinansieras genom forskningsrådsmedel. De ideella krafternas insatser för-tjänar att uppmärksammas och uppmuntras. Sponsorsinsatser kan ytterligarestimuleras med förnuftigt utformade skatteregler.Den föreslagna uppdelningen av och Statenshistoriska museer hälsar vi med tillfredsställelse. Vi anser också att konser-veringsverksamheten och den arkeologiska uppdragsverksamheten borde hagetts en annan huvudman. Eftersom bägge arbetar inom områden där detfinns konkurrens måste stränga krav ställas på genomskinligheten i derasekonomiska redovisning och sakligheten i deras kalkylunderlag när delämnar offerter i olika upphandlingssituationer. Det kan lättast åstadkommasi en separat organisation. Att det skulle få negativa effekter på produktion,kompetens och metodutveckling är inte sannolikt.Det bör klargöras om det nätverksansvar som regeringen föreslår skallläggas på också innebär en förändrad roll när det gällerföremålsinsamlandet på formgivningsområdet, eller om SAMDOK-arbetetskall fortsätta oförändrat. Skulle rollen ändras är det föreslagna anslagetotillräckligt.Vi har i vår partimotion 1996/97:Kr207 Kulturpolitiken yrkat avslag påförslaget om ett samlat etnografiskt centralmuseum i Göteborg.Bevara länsmuseernasoberoendeVi motsätter oss kulturpropositionens förslag tillrollfördelning mellan och länsmuseerna. Närstatsbidraget till de regionala museerna infördes betonadeslänsmuseernas roll som fria kulturinstitutioner. Det fannsskrivningar om att man skulle biträda eftersomdet då endast fanns en tjänst som länsantikvarie. harlänsantikvarien en lång rad av medarbetare och avsevärtstörre kapacitet än länsmuseerna. Detta borde kunna innebäraatt det skapades en ny princip för samarbete. Vi betraktarlänsantikvarien och landsantikvarien som två självständigaparter i samverkan. Biträdesuppgiften tas bort.Länsantikvarien svarar själv för allt arbete i samband medsjälva myndighetsutövningen och landsantikvariens resurserfokuseras på kunskapsuppbyggnad och levandegörande.