mot · GK02So651 · 1996-10-07 00:00:00 — Om vi skall lyckas att bekämpa narkotikan krävs inte bara enbra narkotikapolitik utan också en god social välfärdspolitik.De senaste årens nedskärningar har skapat en ökadsegregation både inom skolan, i boendet och påarbetsmarknaden. Detta har skapat en grogrund för missbruk.De som drabbats hårdast är ungdomar och då särskiltinvandrarungdomar.Svensk narkotikapolitik har genomgått stora förändringar . , under hotet av en aidsepidemi, drogskampanj narkomanvård i gång. Det lades ner mycket pengar på attkontakta missbrukare och erbjuda dem hivtest, vård och behandling. Detupprättades narkomanvårdsgrupper i många kommuner och det växte upp ettstort antal behandlingshem. Parallellt med detta skärptes narkotikalagstift-ningen så att ett litet innehav kunde leda till fängelse. Det blev kriminellt att bruka narkotika. Möjligheten att tvångsvårdamissbrukare utökades. Så kom krisen och besparingarna och repressionenfick gå hand i hand in . Trots detta har situationen knappastförbättrats.Fältarbetare och de som arbetar bland unga människor har de senaste årensett tydliga tecken på ett kraftigt ökat missbruk i dessa grupper. För attmotverka detta behövs konkreta åtgärder. föreslår därför att enarbetsgrupp tillsätts för att kartlägga ungdomarnas narkotikamissbruk. Ensådan arbetsgrupp kunde utveckla strategier för hur vi ska möta ökningenoch då inte bara ur ett svenskt perspektiv utan även i ett internationellt.Dettadå förhållandena i EU och övriga världen har en stor inverkan och måstepåverka omfattningen av narkotikapolitik.I alla världsdelar är den internationella och välorganiserade narkotika-brottsligheten spridd. För att bekämpa den behövs ett utvidgat internationelltpolisiärt och ekonomiskt samarbete. Det är de fattigaste bönderna som i dagodlar och kokaplantan. De måste ges ekonomiska förutsättningar attodla andra lönsamma grödor.Vi har i nästan konsensus när det gäller narkotikapolitiken. Det ärsjälvklart mycket bra att man från olika grupper i samhället deklarerar sinuppslutning kring denna politik. Det är emellertid helt nödvändigt att dennauppslutning måste gälla hela narkotikapolitiken och inte bara de restriktivainslagen. En politik som inte bygger på en helhetssyn riskerar att förlora itrovärdighet i konfrontationen med den starka legaliseringsrörelse som finnsföreträdd i en rad europeiska länder.I måste rättsväsendet öka sina insatser i kampen mot denekonomiska brottsligheten. Stora resurser måste satsas där det är känt att denekonomiska brottsligheten finns, ofta i utkanten av helt laglig affärsverk-samhet. Restaurang- och klubbverksamhet samt sexindustrin drar ofta till sigknarkpengar.Sverige skall kraftfullt säga nej till legaliseringskraven som kommerutifrån . Legal narkotika skulle öka tillgången på narkotika, vilket isin tur skulle innebära att allt fler människor riskerar fastna i ett beroende.Det förebyggande arbetets viktigaste del består i att satsa resurser på unga iriskzonen. I kulturellt, socialt och ekonomiskt utsatta miljöer måste speciellaresurser satsas. Narkotikan får snabbast fäste där fattigdom råder. Att görabesparingar på dessa områden är att föra en cynisk och kortsiktig politik.Det förebyggande arbetet skall syfta till att informera ungdomar om drogerså att de avstår från att pröva dem. Informationen skall vara saklig. Omungdomarnas egna erfarenheter inte stämmer med den information de tar delav kommer de inte heller att tro på saklig och korrekt information.Polisen bör stävja gatuförsäljningen och den kriminalitet som den omgersig med. Däremot skall polisen inte i första hand jaga missbrukare för att påså sätt försvåra missbruket. En sådan arbetsmetod stöter bara bort miss-brukaren ur samhällsgemenskapen.Under det senaste året har det skett mycket dramatiska förändringar inomvårdsystemet. De mycket hårda besparingarna inom en rad kommuner har isärskilt hög grad drabbat missbrukarvården. Utnyttjandet av behandlingshemhar minskat kraftigt. De särskilda uppsökargrupperna har avvecklats påmånga håll. Detta drabbar särskilt hårt utsatta grupper i risksituationer,exempelvis långvarigt arbetslösa ungdomar. På en del håll har man gett uppmålsättningen att rehabilitera alla missbrukare och målet att erbjuda dem ettdrogfritt alternativ. Passivitet och resignation har börjat spridas både blandvårdare och missbrukare.Det finns få områden som är mer modebetonade än missbruksvården.Trender kommer och går. Vid varje givet tillfälle har det funnits en domine-rande uppfattning om vad som är bra och effektivt. Få av dessa före-ställningar har kunnat beläggas vetenskapligt. Varje människa sommissbrukar har en speciell historia och specifika behov. Att svara upp motdetta kan bara en väl utbyggd och till individernas olika behov anpassadnarkomanvård.Inom skolan har besparingarna på många håll kommit att drabba ANT-verksamheten, vilket innebär att de förebyggande insatserna skärs ned sam-tidigt som ungdomen utsätts för ett ökat tryck att börja använda narkotika.Inom kriminalvården hotas de projekt som inriktas på att erbjuda deintagna ett genomtänkt rehabiliteringsprogram under drogfrihet.De humanitära och samhällsekonomiska kostnaderna för en nedrustadnarkomanvård är mycket stora. Utebliven rehabilitering av de svåraste miss-brukarna innebär att den mycket dyrbara och sannolikt ineffektiva tvångs-vården ökar. Missbrukare, som inte kan få plats på ett behandlingshem eller iett metadonprogram, hamnar i stället ofta i fängelse. Kriminaliteten ökar medstora samhällskostnader som följd.Ur ett samhällsekonomiskt perspektiv är den nuvarande utvecklingenutomordentligt allvarlig. Att skära ned vården av tunga missbrukare ger storabesparingar på kort sikt men de dyker upp som kostnadsökningar längrefram, vilket drabbar andra sektorer av samhället.Vänsterpartiet föreslår att regeringen utreder hur man med riktade insatseroch förändrade statsbidrag kan öka och effektivisera de drogförebyggandeinsatserna.All erfarenhet visar att samhällen som misslyckas med att föra en socialtinriktad politik när det gäller att klara drogproblem också blir samhällen medstora inslag av våld och enorma kostnader för polis, domstolar ochfängelser. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om inriktningen av svensk narkotikapolitik,2. att hos regeringen begär att en arbetsgrupp tillsätts som skallfölja utvecklingen i världen och och komma med förslag till riktadeåtgärder som minskar tillgängligheten och därmed missbruket,3. att hos regeringen begär en översyn av hur vården skallutformas för unga med missbruksproblem så att de får vård och behandlingefter egna behov.