mot · GJ02Fi78 · 1996-05-02 00:00:00 — En lagstiftning om en meroberoende riksbank skulle få liknande effekt.Sverige har i och med medlemskapet i EU förpliktat sig att göraRiksbanken mer oberoende, innan EMU:s tredje fas träder i kraft, oavsett omvi uppfyller kraven för valutaunionen eller inte. Socialdemokraterna har iriksdagen dessutom ställt sig bakom inflationsmålet. Ändå tvekar regeringenatt lägga fram förslag om en mer oberoende riksbank med ett lagstadgat målatt "värna penningvärdet". Man kan fråga sig varför, eftersom en oberoenderiksbank kostar lite men ger mycket. Om blev formelltoberoende, skulle penningpolitikens inriktning inte ändras men däremotskulle förutsättningarna för lägre långräntor framöver förbättras. Menregeringen tvekar till följd av interna socialdemokratiska motsättningar.Tunga socialdemokratiska intressenter vill - till priset av en långsiktigt sämreutveckling - kunna få upp sysselsättningen genom en mer expansivpenningpolitik och högre inflation.Denna möjlighet till politisk styrning av penningpolitiken är dock inte utankostnad och innebär paradoxalt nog att förutsättningarna för en mer expansivpenningpolitik försämras. Ett land med en formell möjlighet till politiskstyrning av måste under en mycket uppvisa en strampenningpolitik och låg inflation innan kapitalförvaltarna kommer att nöja sigmed en lägre ränta på sina placeringar. Med en formellt oberoendecentralbank räcker det sannolikt med en kortare tid.Även med en mer oberoende riksbank hade vi förmodligen haft kvar enräntemarginal gentemot , med tanke på vår inflationshistoria. Mensannolikt hade räntegapet sjunkit snabbare och varit mindre än de 2 procentdet är . Ju förr förslaget om en mer oberoende riksbank läggs påriksdagens bord, desto bättre. Senast måste det ske , så attriksdagen kan fatta ett första beslut före valet . Eftersom det är fråga omen ändring av regeringsformen, behövs beslut av medmellanliggande val. Det andra beslutet skulle därmed kunna tas av den nyariksdagen , innan EMU:s tredje fas träder i kraft. Underlagfinns redan i form av betänkande från 1993.Offentliga finanser i balansSom framgår av diagram 6.1 har statens budgetunderskottökat trendmässigt . Detstrukturella underskottet doldes emellertid . De kraftiga lönekostnadsökningarna 1974 och 1975- delvis en följd av de s.k. Hagaöverenskommelserna -medförde tillfälligt kraftiga ökningar av skatteintäkterna,som konkurrenskraften försvagades dramatiskt ochekonomin gick in i en recession. Under andra hälften av1980-talet skedde samma sak till följd av denspekulationsekonomi som föddes ur hög inflation och högamarginalskatter.Diagram 6.1När ekonomin kollapsade 1989/90, börjadebudgetunderskotten svälla. Den borgerliga regeringeninledde en omfattande sanering av de offentliga finanserna.Som framgår av nedanstående tabell omfattade denborgerliga regeringens program för sanering avstatsfinanserna budgetförstärkningar på 170 miljarder kronor.Tabell 6.1. Den borgerliga regeringensbudgetförstärkningar (miljarder kronor)Tillsammans med de närmare 20 miljarder ibudgetförstärkningar som fogades till listan undervalrörelsen uppgick de genomförda, beslutade ochaviserade budgetförstärkningarna till ,vilket motsvarade av BNP.Den socialdemokratiska löftespolitik som fördes och ändrades i valrörelsen , då man tvingades medgenödvändigheten av åtgärder för att eliminera det strukturella underskottet.Inriktningen på de konkreta åtgärder som Socialdemokraterna vidtagit iregeringsställning har emellertid kvävt tillväxttakten och försvåratbudgetsaneringen. Trots nyårslöften om att det som gjortsskulle vara tillräckligt har regeringen nu tvingats återkomma med ytterligarebudgetförstärkningar.Det genomgående misstaget från den socialdemokratiska regeringen harvarit föreställningen att en krona i tillväxtdämpande skattehöjningar skullevara lika mycket värd som en krona i strukturellt riktiga besparingar. Därmedhar åtgärdsprogrammet, av samma storleksordning som aviserades av denborgerliga regeringen, kommit att domineras av massiva skattehöjningar.Enligt vår bedömning krävs det ytterligare budgetförstärkningar för att nåde uppsatta målen. Vi anser det dock inte ändamålsenligt att strama åtbudgeten ytterligare under innevarande budgetår mot bakgrund av attkonjunkturen är svag. , då tillväxten kan väntas bli något bättre,föreslår vi nettoförstärkningar av budgeten på utöverregeringens förslag. föreslår vi förstärkningar av budgeten på12 miljarder kronor och för netto utöver regeringensförslag.Till detta kommer att vi föreslår att huvuddelen av regeringensskattehöjningar undanröjs och ersätts av långsiktigt nödvändiga besparingar.Trygghet - inte rundgångDet hårda skattetrycket är ett av den svenska ekonominsgrundläggande strukturella problem. Alltför höga skatterpressar ner den privata sektorn och hämmar företagande ochtillväxt. Men det höga skattetrycket utgör också ett socialtproblem, då det omöjliggör för stora grupper att leva på sinainkomster.De svenska hushållens nettoinkomster kläms från flera håll. Å enasidan får allt större grupper allt högre skatter - vårpropositionen innehållerskattehöjningar för alla hushåll. Å andra sidan har värdet på de bidrag somutgår från det allmänna stadigt minskat. Situationen blir till slut ohållbarintebara därför att hushållsekonomin blir allt svagare utan också till följd av denmaktlöshet många människor känner, när de först förlorar sina möjligheteratt försörja sig själva för att sedan leva i osäkerhet om det offentligalevererar vad som utlovats.Problemet blir tydligt, när barnfamiljer tvingas söka socialbidrag baradärför att fattar beslut om att skjuta på utbetalningen avbarnbidraget . Om marginalerna i hushållsekonomin är såsnäva att en så marginell förändring leder till att man inte längre klarar denegna ekonomin, går det inte att hävda att tillvaron är trygg.Socialbidragsberoendet har stigit stadigt ochomfattar ungefär en halv miljon hushåll. I vissa grupper är dettaberoende i det närmaste institutionaliserat. Enligt Socialdepartementetmottog en tredjedel av alla ensamstående mödrar socialbidrag någon gång1994.Om denna utveckling skall kunna vändas är det nödvändigt att detgenomförs en genomgripande förändring av det svenska samhället där fokusoch inriktning av såväl den ekonomiska politiken som socialpolitiken flyttasfrån det offentliga till den enskildes ansvar.I ett fritt samhälle är den enskildes egna insats den avgörande grunden förden egna tryggheten. Den viktigaste källan till trygghet i ett sådant samhälleär den enskildes insikt att han, på gott och ont, har det avgörande ansvaretför det egna livet och kan påverka sin och sina närmastes försörjning. Därförär den sociala tryggheten så intimt sammankopplad med en fungerande ochväxande ekonomi och arbetsmarknad. Samhällen där ekonomin stagnerar,med dåliga utsikter att kunna försörja sig på ett riktigt arbete och dåligaförutsättningar för ett långsiktigt sparande, blir otrygga. Reformer som igrunden stärker ekonomins och arbetsmarknadens funktionssätt är därförockså god socialpolitik.Socialpolitiska frågor brukar normalt uppfattas som fördelningsfrågor.Men det är en felsyn att tro att fördelningspolitik utgör lösningen påfattigdomsproblemet. Det offentliga skall naturligtvis ha ett sista ansvar fördem som inte kan försörja sig själva, men försök att fördela en allt mindreekonomisk kaka leder inte till ett växande samhälle och en trygghet för detstora flertalet. Åtgärder som får ekonomin att fungera bättre och som stärkerincitamenten för arbete och kompetensutveckling är minst lika viktigt för attöka den sociala tryggheten som fördelningspolitik.Det är också centralt att öka valfriheten i samhället för att göra det möjligtför den enskilde att ha kontroll över de stora besluten i den egna vardagen.Den valfrihetens kontrarevolution som inleddes med regeringsskiftet 1994måste brytas och utvecklingen av valfriheten i skola, omsorg och sjukvårdöka.Ett av målen för den ekonomiska politiken måste vara att minskarundgången mellan hushållen och den offentliga sektorn genom att växlabidrag mot lägre skatter. Därigenom ökar effektiviteten i ekonomin,som det blir möjligt för fler personer att ta eget ansvar. Enövergripande målsättning för en socialt inriktad ekonomisk politik måstevara att genomföra förändringar som för människor ur bidragsberoende ochgör att betydligt fler hushåll kan leva på sitt arbete.Skatterna måste därför sänkas för vanliga hushåll, framför allt för låg- ochmedelinkomsttagare. Genom att ge dessa hushåll mer pengar kvar iplånboken att själva bestämma över ges de bredare och bättre möjligheter attplanera sin tillvaro, och därmed stärks hushållens egen trygghet ochansvarstagande.Om det skall vara möjligt att sänka skatterna är det nödvändigt att minskade offentliga utgifterna. Det kan ske genom ändrade regler i bidrags-systemen, men långsiktigt framför allt genom att människor till följd av ettnytt arbete eller rehabilitering blir i stånd att försörja sig själva.Dagens socialförsäkringssystem driver upp de offentliga utgifterna, vilketsnävar in den privata sfären av ekonomin. Genom de alltför högareservationslönerna driver de dessutom upp arbetslösheten.Socialförsäkringssystemen bör stöpas om för att ge den enskilde möjlighetatt i högre grad själv ta ansvar för kostnader som uppstår vidtillfälliga inkomstbortfall. Genom sänkt beskattning av arbetsinkomster ökarmöjligheten för större inslag av självrisk i form av karensdagar och lägregenerell kompensationsnivå. Principen bör vara att varje individ har enobligatorisk försäkring och att man till denna själv skall ha rätt och möjlighetatt komplettera med tilläggsförsäkringar.Sänkt skatt - tillväxt, nya jobb ochminskat bidragsberoendeHögskattepolitik föder bidragsberoendeSverige har världens högsta skatteuttag. avden totala produktionen i tas ut i form av skatter ochobligatoriska avgifter. Detta är följden av en utveckling somtog sin början , då alltmer komatt avvika från andra länder beträffande storleken på denoffentliga sektorn. Kollektiva lösningar prioriterades påbekostnad av de enskilda medborgarnas och familjernasmöjligheter att själva välja inom centrala områden somutbildning, vård och omsorg. Genom att också produktionenorganiserades av det allmänna bortföll den stimulerandekonkurrens som skulle ha kunnat vidmakthålla och utvecklasåväl effektivitet som kvalitet. Den offentliga sektornsverksamheter kom att ta i anspråk större resurser än vad somannars hade varit nödvändigt. Diagram 6.2 visarskattetryckets utveckling i jämfört med andra länder.Diagram 6.2.Samtidigt byggdes generösa transfereringssystem upp. Dekom att utnyttjas inte bara av dem som behövde detgemensamma stödet utan också av många som såg enmöjlighet att sko sig på andras bekostnad. Även om dereformer som genomfördes framför allt under perioden1991-1994 har lett till att "friskfrånvaron" och annat ejavsett utnyttjande av transfereringssystemen har minskat, harnya problem vuxit fram. Under harförtidspensioneringen använts för att dölja en växandearbetslöshet. exploderadearbetslösheten i samband med att den svenska modellenkollapsade. Det ledde till att kostnaderna förarbetslöshetsförsäkringen ökade kraftigt. Över en miljonmänniskor är utan arbete till följd av ett par decennierspolitiska missgrepp. Det kostar mycket i form av skatter ochavgifter som finansierar de arbetslösas uppehälle.Sammantaget kan arbetslösheten beräknas kosta åtminstone25.000 kronor per hushåll i genomsnitt.Den genomsnittliga skatten på arbete (inkomstskatt, socialavgifter,löneskatter och moms) är mycket hög. Till det kommer uttag av fastighets-skatt, energiskatter och ytterligare indirekta skatter. Av en total ersättningförutfört arbete får man normalt bara behålla en dryg tredjedel efter alla skatteroch obligatoriska avgifter.Den genomsnittliga inkomsten är . Detmotsvarar en total arbetsersättning på , eftersom arbetsgivarenförutom lönen betalar sociala avgifter som uppgår till avlönesumman. Som framgår av tabell 6.2 kvarstår efter alla skatter cirka6.700 kronor. Det totala skatteuttaget uppgår således till ungefär12.600 kronor.Tabell 6.2. Skattebelastningen på engenomsnittsinkomstTill en icke obetydlig del finansierar dessa skatter bidrag sominte är ett stöd till utsatta individer och grupper utan sombehövs för att inkomsten efter skatt skall räcka till förhushåll med normala inkomster. Detta bidragsberoende ärkombinerat med en situation där de enskilda hushållensvalmöjligheter när det gäller utbildning, vård och omsorg harinskränkts. Bristen på valfrihet och beroendet av bidragförsämrar i sig den svenska ekonomins förmåga att växa ochskapa förutsättningar för nya arbeten.Den genomsnittliga beskattningen av arbete är således extremt hög iSverige. Till det kommer att kunskap, kompetens och initiativkraft beskattasextra hårt genom höga marginalskatter. Skattereformen 1991 tvingades framav en insikt om att de höga marginalskatterna hadeskadat svensk ekonomi. Arbete, företagande och utbildning hade lönat sigför dåligt. Den s.k. värnskatten och egenavgifter som är ren inkomstskattinnebär att är på väg tillbaka in i marginalskatteeländet. Det harföranlett ledningarna för och , två av stora och mestkunskapsintensiva företag, att varna för effekterna i form av utflyttning ochsämre kompetens här hemma.Beskattningen av företag som sådana är i konkurrenskraftig sett iett internationellt perspektiv. Beskattningen av företagandet är emellertid såhård att villkoren för expansion, tillväxt och nya arbeten är otillräckliga.Detta bottnar i en oförmåga hos Socialdemokraterna att inse att företagförutsätter företagare och att expansion och nya arbeten förutsätter att deenskilda människor som driver dagens företag och funderar på att startamorgondagens upplever att villkoren är tillräckligt bra.Sammantaget skapas genom vår politik utrymme för att förbättraförutsättningarna för arbete och företagande genom skattesänkningar som1999 uppgår till . I det följande redovisas deninriktning av skattepolitiken vi förordar. De konkreta förslagen återfinns i enkommittémotion med anledning av prop. 1995/96:198 (motion1995/96:Sk45). Fördelningen av de skattesänkningar vi föreslår framgår avtabell 6.3.Tabell 6.3. De moderata skattesänkningsförslagens fördelningSänkt skatt på arbete - man skall kunna leva påsin lönOffentliga transfereringar motiveras dels med att det finnsbehov av en omfördelning av individernas inkomster överlivscykeln, dels med behovet av riskförsäkringar vad gällersjukdom och arbetslöshet. I det förra fallet rör det sig i storutsträckning om omfördelningar, som kunnat klarats lika välav individerna själva om de hade fått utrymme för dettagenom bl.a. lägre skatter. När det gäller riskförsäkringarnafinns det ett naturligt gemensamt ansvar för att alla skallkänna trygghet vid exempelvis arbetslöshet och sjukdom.Här har emellertid, som påpekats tidigare, systemen varit sågenerösa att de överutnyttjats med stora kostnader för andramedborgare som följd. Med en annan skattepolitik ges störremöjligheter att skaffa sig en tillräcklig ekonomisk buffert föratt klara kortvariga inkomstbortfall utan offentligt stöd.Därigenom kan stödet koncentreras till dem som verkligenbehöver det.För att skapa utrymme för att medborgarna normalt skall kunna leva på sinlön krävs att skatten för låg- och medelinkomsttagare sänks rejält. Med tankepå behovet att sänka det höga skatteuttaget på arbete är det dessa skatter sommåste prioriteras. Den ytterligare höjning av egenavgiften till sjukför-säkringen som föreslås i vår måste avvisasoch den höjning som trätt i kraft undanröjas. Den nya löneskatt sominförts - den så kallade allmänna löneavgiften - slopas. Därtill skapas medvåra budgetalternativ utrymme för att sänka skatten på arbete ytterligare.1999 uppgår detta till nästan 20 miljarder kronor.Till en del bör detta utrymme avdelas för barnfamiljerna genom att detinförs ett extra grundavdrag per barn vid den kommande beskattningen frånoch med 1997. Det innebär ett avdrag på per barnvid sidan av dagens barnbidrag. Vid genomsnittlig kommunalskatt uppgårskattesänkningen till och barn.Det återstående utrymmet bör utnyttjas för att sänka den kommunalainkomstskatten, som är den tyngsta skatten för låg- och medelinkomsttagare.Valet står då mellan att höja grundavdragen eller att sänka utdebiteringen.Sammantaget gör vi bedömningen att en sänkning av utdebiteringen börprioriteras. kan kommunalskatten då sänkas med ca och50 öre utöver vad som kan följa av kommunernas egna åtgärder. Detekonomiska utrymmet kan föras över till kommunerna i samband med att ennationell skolpeng införs.Sammantaget innebär detta att skatten på arbete för främst låg- ochmedelinkomsttagare sänks med ca . För ett hushåll medtvå barn och med en sammanlagd inkomst på sänks skattenmed nästan (nästan ). För attmöjliggöra detta återställs matmomsen till (som den generellamomsen efterhand bör sänkas till), vilket minskar omfattningen av de totalaskattesänkningarna med . För det hushåll sombeskrivits ovan minskar därmed skattesänkningen med ca permånad. Sammantaget förbättras dess ekonomi med ca permånad.Dessutom bör fastighetsskatten sänkas till och effekterna avårets fastighetstaxering lindras genom en halvering av markvärdena somunderlag för fastighetsskatt. De kraftiga energiskattehöjningar som föreslåsavvisas.Den höga beskattningen av arbete i ger särskilt starka negativaverkningar för den privata tjänstesektorn. Tjänster som efterfrågas avhushållen är oftast av sådan karaktär att det finns alternativ till att anställanågon eller till att anlita ett företag för att utföra arbetet. Det voresjälvfalletatt föredra om en så kraftig sänkning av beskattningen av arbete somerfordras för att möjliggöra en ökad efterfrågan av tjänster från hushållenskulle kunna genomföras med generell verkan. Det medför emellertid ett såkraftigt skattebortfall att det inte är realistiskt i närtid.Det är därför nödvändigt att i ett första steg genomföra selektiva åtgärderså att skattekilen på arbete sänks kraftigt för tjänster med stortarbetsinnehållsom skulle kunna efterfrågas av de enskilda hushållen. Det kan exempelvisgälla barn- och äldreomsorg, reparationer och underhåll av egna bostäder ochandra tjänster som underlättar förvärvsarbete.Enligt vår uppfattning bör den långsiktiga lösningen vara en generellsänkning av skatten på arbete och vissa särskilda åtgärder inriktade på denprivata tjänstesektorn som passar in i ett homogent skattesystem. Till dessdetta blir möjligt får selektiva åtgärder väljas. De hinder som finns förframför allt sänkt eller slopad moms gör att vi föreslår att en modell medskattereduktion för vissa hushållstjänster införs och att dess omfattningbestäms till av kostnaden för det utförda arbetet. Dessutom bör enavdragsrätt för styrkta barnomsorgskostnader införas och frågan om ettpermanent avdrag för reparation och underhåll av egna bostäder utredas.Goda villkor för företagande och nya jobbDet finns en bred samstämmighet om att det är i företagen denya arbetstillfällena kan växa fram. Den politiska uppgiftenär att skapa så goda villkor för företagandet att det blir entillräckligt omfattande expansion med tillräckligt många nyajobb.Här står regeringen fullständigt tomhänt. Visserligen återfinns iregeringens vårproposition rubriken , men förslag som skulle kunna åstadkomma detta saknas helt.Tvärtom har den socialdemokratiska regeringen på ettantal områden, bland annat skattepolitiken, drivit en politik som harförsämrat villkoren för företagandet. Den dubbla beskattningen av kvarhållnaoch utdelade vinster i bolagen har återinförts liksom fastighetsskatten påkommersiella lokaler och förmögenhetsskatten. En ny fastighetsskatt påindustrilokaler har införts. Energiskatterna har höjts kraftigt, och reglernaföruppbörd av mervärdesskatt har skärpts, vilket dränerat likviditeten ochorsakat stora löpande kostnadsökningar. föreslås ytterligare skatte-höjningar, som ökar kostnaderna och försvagar tillväxtkraften.Det egna riskbärande kapitalet är grunden för varje nytt arbete. Det ärorimligt att avkastningen av eget kapital i bolagssektorn beskattas , medan avkastningen på lånat kapital samt eget kapital ihandelsbolag och enskild firma beskattas med 30 procent.Dubbelbeskattningen försämrar riskkapitalförsörjningen för främst mindreoch medelstora företag. I stället för att rätta till den bristande neutralitetenåterkommer regeringen med tanken att en sjätte skall kunnagå in med riskkapital. Detta förslag har redan avvisats i en särskildpartimotion. Dubbelbeskattningen av utdelningar och kvarhållna vinsterleder till inlåsningseffekter. Det finns en tendens att företagen behållervinster av skatteskäl i stället för att dela ut dem så att de kan återinvesteras iföretag med bättre tillväxtförutsättningar vad gäller både det ekonomiskautfallet och antalet nya arbetstillfällen. Slutligen leder dubbelbeskattningentill ett ökat utlandsägande av de svenska bolagen. Det är i sig inget negativtmed ett större utländskt ägande i svenska företag, men det bör inte tillkommasom en följd av snedvriden skattestruktur. Dubbelbeskattningen måste slopasomedelbart.Regeringens förslag om ytterligare skärpt förmögenhetsskatt på riskkapitalmåste avvisas. Tankarna på att införa förmögenhetsskatt på mindre noteradebolag får inte genomföras. Regeringens förslag och ambitioner visar varförförmögenhetsskatten i sin helhet måste slopas. Den försämrar förut-sättningarna för kapitalbildning och leder till utflyttning och kapitalflykt.Sammantaget förlorar i ekonomiska termer minst lika mycket somskatten inbringar. Till det kommer förlusten av den kompetens som följermed entreprenörer och företagare, när de flyttar från landet. Det finnsemellertid ytterligare skäl. Efter ett inledande motstånd föreföllSocialdemokraterna ha accepterat tanken på att arbetande kapital inte skallförmögenhetsbeskattas. Det uppstår då snedvridningar, om förmögenhets-beskattningen behålls och utvidgas för andra tillgångar. Med regeringenspolitik blir sannolikt resultatet att förmögenhetsskatten först skärps förbörsnoterade aktier i allmänhet och sannolikt för mindre, noterade bolag.Därefter kommer skatten att behöva återinföras på allt arbetande kapital.Också de andra försämringarna för företagandet måste undanröjas ochförslagen om ytterligare höjda energiskatter och utvidgad arbetsgivarperiod isjukförsäkringen måste avvisas.Särskilda insatser måste göras för de mindre aktiebolag som växer snabbtoch är vinstrika och därmed har de främsta förutsättningarna att skapavälstånd och nya arbeten. De drabbas särskilt hårt av de så kalladefåmansbolagsreglerna. Dessa bör lindras kraftigt genom att grunden förreglerna - att enbart tillåta utdelningsbeskattning av en viss "normal"avkastning - vänds så att den avkastning som kan redovisas efter ettmarknadsmässigt löneuttag av ägarna i sin helhet betraktas som utdelnings-inkomst.Även i en miljö med neutral beskattning av kapitalavkastning kan detfinnas anledning att ha ett särskilt riskkapitalavdrag. Den teknik som valdesav regeringen är emellertid för snäv och har dessutom för liten tidsmässigomfattning. Ett riskkapitalavdrag bör dessutom gälla investeringar viasärskilda riskkapitalbolag och utsträckas i tiden till fem år.Kunskap och arbete måste löna sigHösten 1994 beslutade den nya regeringen att höja denstatliga inkomstskatten från . Samtidigtaviserades höjda egenavgifter i sjukförsäkringen. Eftersomsjukförsäkringen redan var fullt finansierad, innebär detta irealiteten att avgiftshöjningen har samma effekter som en reninkomstskattehöjning. Den kommunala utdebiteringen hardessutom tillåtits stiga med uppemot en procentenhet räknatsom genomsnitt för hela landet och betydligt mer i enskildakommuner och landsting.Sammantaget innebär detta att marginalskatterna har stigit för alla. Denhögsta marginalskatten ligger på i det närmaste , vilket står istark kontrast med det uttalade målet för marginalskattereformen 1991.