mot · GJ02Fi117 · 1996-06-19 00:00:00 — Siffrornaavser avtalad veckoarbetstid, alltså exklusive eventuellövertid och bortsett från tillfällig frånvaro. Med hjälp avdessa uppgifter har också antalet arbetade timmar iolika arbetstidsintervall beräknats.Tabell 1 Avtalad veckoarbetstid februari 1996Knappt hälften av de förvärvsarbetande har en arbetstidpå exakt /vecka. arbetar 35tim/vecka eller mindre medan arbetar 36-39 tim-mar/vecka. Något anmärkningsvärt kan det verka att såmånga som har en avtalad arbetstid på mer än 40timmar/vecka. Enligt uppgift består den gruppen bland annatav personer som har flera arbeten. Där kan också ingåegenföretagare och personer i företagsledande ställning medoreglerad arbetstid.Totalt utförs i landet ca 6,1 miljarder arbetstimmar, vilket ger igenomsnitt per sysselsatt och år eller knappt 37 timmarper vecka.Bortfall av arbetade timmarVi har räknat med att de som arbetar från 36 till 40timmar/vecka sänker sin arbetstid /vecka vid enarbetstidsförkortning. Vidare har vi antagit att de som arbetarmer än /vecka sänker sin arbetstid med 4-5timmar/vecka. Med de förändringarna minskar antaletarbetade timmar till drygt 5,5 miljarder. Denårliga medelarbetstiden sjunker och dengenomsnittliga veckoarbetstiden till 33,5 timmar.Totalt "försvinner" ungefär 550 miljoner eller av antaletarbetstimmar vid en arbetstidsförkortning till . Om inteden totala produktionen skall minska måste kompenseras genomökad produktivitet och fler i arbete.I vårt förslag till en arbetstidsförkortning till ingårockså en skärpning av övertidsreglerna som bör leda till en ytterligareminskning av antalet arbetade timmar. Å andra sidan bör möjligheten finnasatt avtalsvägen senarelägga arbetstidsförkortningen för viss personal för attundvika flaskhalsar. Vi antar här att dessa effekter ungefär tar ut varandra.ProduktivitetsförbättringDet finns många faktorer som påverkar produktiviteten viden arbetstidsförkortning. Teoretiska beräkningar ochempiriska studier av genomförda arbetstidsförkortningar iSverige och utomlands visar på stora variationer alltifrån attproduktiviteten inte förbättras alls till förbättringarmotsvarande av arbetstidsförkortningen ellermer.I det följande diskuterar vi mer ingående de viktigaste faktorerna sompåverkar produktiviteten.Fasta personalkostnaderMed personalkostnader som är fasta oberoende av arbetstidkan avses dels den allmänna administration och depersonalförmåner som följer med varje anställd, delsallmänna ställtider för personalmöten, tid att göra i ordningarbetsplatsen för dagen, etc. Om arbetstiden minskar, såminskar den direkt produktiva arbetstiden i förhållande tilldessa kostnader. Därmed kan också produktiviteten minska.Om t ex de fasta personalkostnaderna är av detotala skulle en arbetstidsförkortning med i genomsnitt 9 pro-cent rent beräkningsmässigt betyda enproduktivitetsminskning på knappt en procent.Även om produktiviteten minskar på arbetsplatserna av detta skäl behöverdet inte betyda att den totala, samhällsekonomiska, produktiviteten minskarunder förutsättning att den minskade arbetstiden ersätts med tidigarearbetslösa. Samhället har, även vid sidan av arbetslöshetsersättningen, storafasta kostnader för varje arbetslös i form av kostnader för arbetsförmedling,rehabilitering, utbildning, m.m. Per person är sannolikt dessa fasta kostnaderbetydligt högre än arbetsgivarnas fasta kostnader för personer i arbete. Vid enframgångsrik arbetsdelning bör de inbesparade fasta kostnaderna förarbetslösa komma företag och hushåll tillgodo i form av lägre skatt. Dettadiskuteras vidare nedan.Trötthet och förslitningI många yrken kan gälla att man inte är lika effektiv på slutetav dagen som i början och att det också påverkarproduktionsresultatet. En kortare arbetstid kan då leda tillökad produktivitet redan på kort sikt. I ett långsiktigtperspektiv kan den också leda till minskad förslitning ochminskade sjukskrivningar, lägre personalomsättning ochbättre trivsel hos personalen. Att detta lett till förbättradproduktivitet har visats bland annat i de försök med förkortadarbetstid som gjorts vid i och vidSödertälje och sjukhus.Drifttider och öppethållandeEn viktig fråga som påverkar produktiviteten är hur enverksamhets drifttid eller öppethållande påverkas av enarbetstidsförkortning. Det här är särskilt viktigt ikapitalintensiva verksamheter, där det gäller att utnyttja detdyra kapitalet så mycket som möjligt. Här kankonsekvenserna av en arbetstidsförkortning gå åt olika håll.I vissa verksamheter kan det vara svårt att hitta bra alternativ till enförkortad drifttid eller öppethållande när arbetstiden förkortas, till exempelpåett traditionellt kontor om allas arbetstid minskar med ,vilket ersätts med två nyanställda med samma arbetstider. Det kan då leda tillatt det behövs mer lokaler, datorer, etc, vilket försämrar produktiviteten. I deflesta fall torde det dock vara möjligt att bibehålla nuvarande drifttider genomen mer flexibel organisation.En arbetstidsförkortning kan också öka möjligheterna att i stället förlängadrifttiden genom att införa ytterligare ett skift eller låta personalen arbetameromlott. Troligen blir sådana lösningar mest aktuella och lönsamma vid enkraftigare arbetstidsförkortning i ett sammanhang än vid små förkortningar pånågra minuter om dagen.FlexibilitetOvannämnda punkter visar på vikten av flexibilitet när detgäller hur en arbetstidsförkortning genomförs. Iverksamheter där man har stora dagliga ställtider kan det t exvara bäst att arbetstidsförkortningen får formen avfyradagarsvecka. Där ställtiderna spelar mindre roll kankortare arbetsdag vara bättre för att minska trötthet.Produktiviteten kan också förbättras om det är möjligt för arbetsgivaren attta ut arbetstiden mer flexibelt. Det kan gälla alltifrån att kunna varieraarbetstidsuttaget kortsiktigt vid tillfälliga arbetstoppar till säsongs- ochkonjunkturanpassad arbetstid. Möjligheten till ett sådant flexibelt uttag kanibland strida mot arbetstagarnas intresse att ha en jämn, planerad ochförutsebar arbetstid. Det kan visserligen vara attraktivt att arbeta mindre medoförändrad lön vid lågsäsong eller lågkonjunktur. Men om detta skall tas igenmed arbete kanske vid högsäsong eller högkonjunkturkan en sådan flexibilitet bli betydligt mindre attraktiv.En allmänt förkortad arbetstid kan avsevärt förbättra möjligheterna för enutökad flexibilitet. En sådan skulle kunna vara ett led i en kompromiss mellanarbetsgivare och arbetstagare. Arbetstagaren får en väsentligt förkortadmedelarbetstid. En del av denna bekostas genom en förbättrad produktivitettill följd av att arbetstagaren ställer upp på en viss ökad flexibilitet iarbetstidsuttaget. En sådan kan t.ex. utformas som en arbetstidsbank därarbetstiden kan variera mellan t ex 32 och utan att någonextra ersättning för övertid behöver utgå. Det maximala saldot, positivt ellernegativt, i en sådan bank kan maximeras till ett visst belopp, t ex 100 timmar.Slutsatser - antagandenDet är omöjligt att i detalj förutsäga hur produktiviteten iolika verksamheter kommer att utvecklas i den av ossföreslagna arbetstidsförkortningen /vecka. Motbakgrund av ovanstående genomgång och tidigareerfarenheter anser vi det rimligt att räkna med en ickeoväsentlig ökning av produktiviteten. Som ett räkneexempelhar vi i vår kalkyl räknat med att produktivitetsökningen igenomsnitt motsvarar av arbetstidsförkortningen.Det betyder att det minskade antalet arbetade timmar, ca 9,2procent, kompenseras till av en ökadproduktivitet. Om den totala produktionen inte skall minskamåste mellanskillnaden, , ersättas medett nytillskott av arbetade timmar.Ersättning av arbetskraftEtt nytillskott av arbetade timmar kan i princip komma fråntre olika källor, nämligen arbetslösa, personer som stårutanför arbetskraften samt deltidsarbetande som ökar sinarbetstid.Många som arbetar deltid (enligt en undersökning) vill öka sinarbetstid, främst av ekonomiska skäl. De kan inte göra det då det saknasjobb. Vid en allmän förkortning av arbetstiden för dem som jobbar mer än 35timmar ökar chanserna för deltidsarbetande som jobbar mindre attöka sin arbetstid upp till . Om av dem somarbetar ökar sin arbetstid med i genomsnitt 3timmar , skulle det betyda att antalet arbetade timmar ökar medungefär 0,2 procent.Till och med stod av befolkningen från 16 till64 år "till arbetsmarknadens förfogande". Det vill säga de antingenförvärvsarbetade eller sökte aktivt arbete. Den procentandelen har sjunkittill . En del av minskningen beror på att fler studerar och attantalet förtidspensionerade ökat. Det är också fler som inte bryr sig om attsöka arbete därför att det inte finns några arbeten att få. Det är inte orimligtatt räkna med att fler kommer att söka arbete aktivt om tillgången ökar pågrund av en arbetstidsförkortning. Vi kalkylerar med en ökning på knappt enprocentenhet.Med dessa förutsättningar skulle det behövas att ungefär 5,5 procentenheterav de arbetslösa kommer i arbete för att "fyll upp luckorna" efter enarbetstidsförkortning enligt kalkylen i tabell 2.Tabell 2 Kalkylexempel arbetstidsförkortningArbetslösa - utbytbarhetFör att uppnå en balanserad arbetstidsförkortning utan atttotalproduktionen minskar skulle enligt räkneexemplet itabell 2 av antalet arbetstimmar ersättasav registrerade arbetslösa som får arbete. Det skulle gejobb till av de nära 13 procentav arbetskraften som är arbetslösa eller finns iarbetsmarknadspolitiska åtgärder - detta under förutsättningatt de arbetslösa som får arbete i genomsnitt är likaproduktiva som de som redan har arbete.I diskussionen om sysselsättningseffekterna av en arbetstidsförkortningspelar frågan om arbetskraftens utbytbarhet en stor roll. De tillgängligaarbetslösa har inte alltid samma utbildning, kompetens, skicklighet ocherfarenhet som de arbetande vars arbetsinsatser minskar. De bor inte alltidheller på samma ställe. En större del av personer med lägre utbildningsnivå ärarbetslösa - storleksordningen av dem med utbildning upp tillgymnasienivå mot av dem med högskoleutbildning.Arbetslösheten är också högre bland ungdomar med liten yrkeserfarenhet ochbland äldre som inte fått möjlighet till fortbildning, liksom bland invandrare,människor med sjukdoms- och sociala problem, etc. De som har den bästakompetensen har i allmänhet lättare tagit sig tillbaka till arbete och inteblivitkvar i arbetslöshet.Mot de här invändningarna kan ställas att den totala arbetslösheten ärför svenska förhållanden extremt hög, , medan den låg i storleksordningen inklusive arbetsmarknads-politiska åtgärder. Det gör att det är rimligt att anta att det bland dearbetslösaändå finns ett stort antal individer med väl så god kompetens som de somredan är i arbete. Även geografiskt är arbetslösheten väl spridd. Den öppnaarbetslösheten, som var i hela riket, understeg inte5,i något län. Även i de flesta yrkesgrupper, med vissa undantag,finns betydande "reserver" av arbetslösa.Vi anser det mot den här bakgrunden inte orimligt att räkna med attomkring av de arbetslösa, av nära 13, medrelativt kort varsel skulle kunna på ett bra sätt fylla upp de luckor somuppstårvid en arbetstidsförkortning.Flaskhalsar - kompetensutvecklingTrots det stora antalet arbetslösa måste man räkna med attdet vid en så kraftig arbetstidsförkortning som vi föreslåruppstår flaskhalsproblem av olika slag. Här kan den avregeringen föreslagna utbildningssatsningen fylla en stor roll.Att öka antalet utbildningsplatser med nära 100 000 kommeratt kännas mycket mer meningsfullt, både för den enskildeindividen och samhället, om det finns ett sug efter arbetskraftoch en reell chans att utbildningen verkligen leder till jobb.Den chansen ökar betydligt med en arbetstidsförkortning.För vissa s k nyckelpersoner kan det vara svårare att på kort sikt ersätta enarbetstidsminskning. I debatten har t ex pekats på grupper som civil-ingenjörer, vissa företagsledare och yrkesarbetare. Med ett flexibeltgenomförande av en arbetstidsförkortning bör det vara möjligt att avtalsvägenför undanta sådana grupper i avvaktan på mer långsiktigautbildningssatsningar som ökar utbudet.Ekonomiskt balanserad förkortningI det här avsnittet diskuterar vi närmare de ekonomiskakonsekvenserna av en arbetstidsförkortning förföretag, anställda och samhälle.Löneutveckling/kompensationLönekompensationen är en central fråga som alltid diskuterasi samband med planer på förkortad arbetstid. Tvåytterlighetslinjer kan urskiljas. Den ena är att löntagarnaskall ha full lönekompensation för förkortningen. Detbetyder att timlönen höjs lika mycket som arbetstiden sänksså att månadslönen blir oförändrad. För detta brukar anförastvå argument, dels att den enskilde löntagaren inte skallförlora ekonomiskt, dels att den totala efterfrågan i ekonomininte skall sjunka, vilket skulle leda till lägre produktion ochskatteinkomster. Invändningen mot en så storlönekompensation är att den leder till ökade kostnader förföretagen, vilket försämrar deras konkurrenskraft ochdärigenom också kan leda till en produktionsminskning. Föratt undvika detta bör, enligt den andra ytterlighetslinjen,timlönen hållas oförändrad vid en arbetstidsförkortning,vilket leder till en sänkt månadslön för de anställda.Vi anser att det är rimligt att timlönen vid en arbetstidsförkortning börkunna öka i samma takt som produktiviteten förbättras till följd avförkortningen. Då ökar inte företagens kostnader och deras konkurrenskraftförsämras inte. I vårt kalkylexempel ökar produktiviteten i genomsnitt av arbetstidsförkortningen. Om den totalt arbetade tiden sänksmed ger detta ett utrymme för ökade timlöner på ungefär 2,7procent. Löneökningens storlek bestäms i centrala och lokala förhandlingaroch kan varieras efter förutsättningarna för en ökad produktivitet på de olikaarbetsplatserna. Detta ger också ett incitament för löntagarna att medverka tillflexibla lösningar som förbättrar produktiviteten.Konsekvenser för offentliga finanserEn arbetstidsförkortning enligt vårt kalkylexempel påverkarden offentliga sektorns finanser på två sätt. Å ena sedansjunker skatteunderlaget och därmed den offentliga sektornsskatteinkomster, å andra sidan minskar utgifterna förarbetslöshetsersättning och arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Minskningen av antalet arbetade timmar för de arbetande sänkerskatteunderlaget vid en arbetstidsförkortning. Lönesumman, dvs deförvärvsarbetandes löner, förblir i princip oförändrad eftersom minskningen iantalet arbetade timmar vid arbetstidsförkortningen kompenseras av högretimlöner och av att tidigare arbetslösa får arbete. Däremot försvinner ca 30miljarder i beskattningsbara arbetslöshetsersättningar som de arbetslösatidigare uppbar. Det leder till en minskning av inkomsterna från kommunaloch statlig skatt med ca 11 miljarder kronor.Om av de arbetslösa, motsvarande ca 230 000personer, får arbete tack vare arbetstidsförkortningen, minskar å andra sidanstatens utgifter för arbetslöshetsersättning med ca ochadministrations- och kringkostnader med ca 2 miljarder, dvs totalt ca 32miljarder kronor. Netto förstärks härigenom de offentliga finanserna meddrygt 20 miljarder kronor.SkattesänkningFör att inte inkomstbortfallet för enskilda löntagare skall bliför stort och för att undvika att den totala efterfrågan minskarbör nettoförstärkningen av de offentliga finanserna användastill att sänka skatterna för löntagarna. Ett lämpligt sätt attgöra detta är att sänka de allmänna egenavgifterna med ca3,. Egenavgifter uttas med 4,95 procentoch skall enligt aviserade planer höjas till år1998. Det är således en stor del av egenavgifterna som skullekunna tas bort vid en arbetsdelning. Att sänka just deavdragsgilla egenavgifterna är fördelningspolitisktfördelaktigt, eftersom de högre avlönade betalar en högreprocentuell inkomstskatt och därför har större nytta avavdragsrätten och dessutom inte behöver betala egenavgifteröver taket på 7,5 basbelopp.Konsekvenser för individerI genomsnitt medför vårt förslag till arbetstidsförkortning attmånadsinkomsterna efter egenavgifter blir oförändrade föralla arbetande. Vi har då räknat in tidigare arbetslösa ochpersoner utanför arbetskraften som berörs avarbetsdelningen. För enskilda individer blir dockkonsekvenserna olika beroende på om man förearbetsdelningen var arbetslös, arbetade deltid eller fulltid.Detta illustreras i tabell 3.Tabell 3 Konsekvenser för individer av enarbetstidsförkortning till /vUngefärlig förändring av månadsinkomst i procent (exkl.normalt årligt löneökningsutrymme)En arbetstidsförkortning enligt vårt kalkylexempel leder tillatt de som arbetade deltid eller var arbetslösa fårökade inkomster. Detta "betalas" av dem som före arbets-delningen arbetade full tid. De får en sänkning avmånadsinkomsterna efter egenavgifter med ungefär 6procent. Kalkylen bygger på att både hel- ochdeltidsarbetande får del av den höjda timlönen sommotsvarar produktivitetsförbättringen. Kanske kommer manvid de fackliga förhandlingarna att tycka att det är merrättvist att timlöneökningen bara läggs ut på dem som går neri arbetstid. Den skulle då bli något större, igenomsnitt i exemplet.Sänkningen av månadsinkomsten på för dem som arbetarfull tid skall ses i ljuset av att arbetstiden minskar med 12 procent.De flesta människor kommer sannolikt att anse att detta är en "bra affär" bådeför dem själva och i ljuset av att de därmed hjälper arbetslösa att fåjobb. Förutom den ökade livskvalitet en sänkt arbetstid ger, kan den kortarearbetstiden för många troligen också leda till ekonomiska besparingar somhelt eller delvis kompenserar lönesänkningen. Det gäller sådant som mindrebehov att köpa färdiglagad mat, mer tid att själv göra reparationer på huset,möjlighet att göra arbetsinsatser på dagis och därmed få lägre avgifter, etc.GenomförandeI föregående avsnitt har vi på ett mer teoretiskt plan med ettkalkylexempel skisserat de ekonomiska förutsättningarna fören arbetstidsförkortning till medbibehållen produktionsnivå. I det här avsnittet diskuterar vihur en sådan arbetstidsförkortning skulle kunna genomföras ipraktiken.Vi anser att en arbetstidsförkortning och arbetsdelning av den härstorleksordningen bör genomföras med en kombination av lagstiftning,fackliga avtal och ett "kontrakt" mellan inblandade parter.Ändringen av arbetstidslagen, där normal arbetstid i en första etapp sättstill , syftar till att ge en allmän ram och målinriktning förförändringsarbetet. Med arbetstidslagen i botten kan sedan parterna påarbetsmarknaden förhandla om det praktiska genomförandet. Vi föreslår attarbetstidslagen liksom skall vara dispositiv när det gällerveckoarbetstiden, dvs det skall vara möjligt för parterna att genomkollektivtal göra olika slags avvikelser från lagen. Sådana avvikelser kangälla takten i genomförandet, undantag för vissa grupper, särskilda regler förpersoner med skift- och nattarbete, m.m. Eftersom förhållandena varierarstarkt mellan olika verksamheter är det viktigt att det finns en storflexibiliteti genomförandet.En grundläggande förutsättning för att en arbetstidsförkortning skallkomma till stånd är givetvis att det finns en stark folklig opinion för detta.Ensådan opinion gör att det kan skapas politisk majoritet i för enlagändring och ett starkt tryck i avtalsförhandlingarna för att genomföralagstiftningen. Samtliga inblandade parter - regering, arbetsgivare ocharbetstagare - bör så fort som möjligt träffas i någon form av"Saltsjöbadsöverläggningar" för att sluta ett "kontrakt" där strategin förarbetet dras upp och de insatser som förväntas av de olika parternaspecificeras.Ändringar i arbetstidslagenVi föreslår att en ny arbetstidslag med en kortarenormalarbetstid skall beslutas och träda i kraft underinnevarande mandatperiod. De flesta avtal påarbetsmarknaden går ut under loppet av . Ett beslutom en ny lag och ikraftträdande under1998 skulle ge parterna på arbetsmarknaden godamöjligheter att förhandla fram nya arbetstidsregler i de nyaavtalen.Den viktigaste förändringen i arbetstidslagen gäller § 5 där det stadgasatt den ordinarie arbetstiden får uppgå till högst . Denna paragraf bör fortfarande vara dispositivför att möjliggöra för arbetsmarknadens parter att finna flexibla lösningar förett smidigt genomförande av en arbetstidsförkortning inom olika branscher.Vi föreslår vidare att § 8 som reglerar övertiden ändras så att övertid får tasut med högst under ett kalenderår när det finns behov att ta ut enökad arbetstid. Det är en sänkning från dagens , som motiveras avatt effekterna av den generella arbetstidsförkortningen inte skall motverkas avett ökat övertidsuttag. Detta behöver inte innebära en minskad flexibilitet urproduktionens synpunkt eftersom vi, som tidigare nämnts, föreslåratt den ordinarie arbetstiden skall kunna tas ut på ett mer flexibelt sätt.Dettakan regleras mellan parterna i avtal, t ex i form av en arbetstidsbank.Förutom de här ändringarna bör en allmän översyn av arbetstidslagen ledatill ytterligare förändringar, bland annat som en anpassning till EG:s direktiv.Till exempel bör, i enlighet med EG-direktivet, en paragraf om dygnsvilainföras så att ingen arbetstagare får arbeta per dygn.Kontrakt om arbetstidenFör att en arbetstidsförkortning skall få avsedd effekt ochleda till en minskad arbetslöshet är det viktigt att alla berördaparter drar åt samma håll och gör gemensamma an-strängningar för att genomföra omställningen. Det skullekunna ske genom att regeringen inbjuder arbetsmarknadensparter till överläggningar med syfte att sluta ett "kontrakt"om en arbetstidsförkortning med ungefär de förutsättningarvi föreslagit ovan. Detta kontrakt skulle tjäna som vägvisareför decentraliserade förhandlingar på branschnivå och sedanlokal nivå när nuvarande avtal på arbetsmarknaden går ut, ide flesta fall under loppet av år 1998.I det följande anges vad varje part skulle kunna ställa upp med i ett sådantkontrakt.Staten: lagen, skattesänkning, utbildningStatens viktigaste bidrag skall vara att ta fram en nyarbetstidslag och genomföra en sänkning av egenavgifterna.I den nya arbetstidslagen anges normalarbetstiden /vecka ochreglerna för övertid skärps, som vi angivit ovan. Anpassning görs också tilldet nya EU-direktivet där detta har ett större skyddsvärde änarbetstidslagen. Det gäller bland annat bestämmelserna om dygnsvila.Arbetstidslagen skall fortfarande i huvudsak vara dispositiv för att möjliggöraett flexibelt genomförande för parterna.Sänkningen av inkomstskatten, i form av sänkta egenavgifter, är statensbidrag till att arbetstidsförkortningen inte skall innebära för högtinkomstbortfall för löntagarna och därigenom dra undan efterfrågan iekonomin. Sänkningen finansieras av minskade kostnader för arbetslöshet.Ett tredje viktigt åtagande för staten är att ställa upp med utbildning ochkompetenshöjande insatser av olika slag för att snabbt kunna slussa utarbetslösa i arbetslivet när efterfrågan på arbetskraft ökar till följd avarbetstidsförkortningen.Löntagare: flexibilitet, löneåterhållsamhetLöntagarnas bidrag är att i samband medarbetstidsförkortningen acceptera en ökad flexibilitet iarbetstider och att inte kräva större höjningar av timlönernaän vad som motsvarar produktivitetsökningen.En ökad flexibilitet i arbetstidernas förläggning kan avse både tillfälligaarbetstoppar och längre säsongs- och konjunkturvariationer. En ökadflexibilitet kan bli betydligt lättare att acceptera för arbetstagarna om denkombineras med en väsentligt förkortad normalarbetstid. En ökad flexibilitetkan på många arbetsplatser ha stor betydelse för ett ekonomiskt acceptabeltutfall av arbetstidsförkortningen.Timlönerna bör inte höjas mer än vad som motsvarar den beräknadeproduktivitetsvinsten av en arbetstidsförkortning. Dessa kan givetvis varieramellan olika branscher och arbetsplatser beroende på i vilken formarbetstidsförkortningen genomförs.