mot · GJ02Bo7 · 1996-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:38 Länsindelningen i och m.m. regionala verksamhet och indelning är i trängandebehov av en genomgripande översyn både aveffektivitetsmässiga och demokratiska skäl särskilt i etteuropeiskt perspektiv.Regionalt förändringsbehovAnsvaret för den regionala utvecklingen i liggerförutom på de politiska organen även på alla berörda såvälnäringsliv som intresseorganisationer och myndigheter påalla nivåer. Den regionala nivån har en nyckelroll eftersomden har sin bas i den kommunala demokratin. Samtidigtkrävs viss statlig nationell medverkan av både övergripandeoch sektoriell karaktär. Dessutom är samverkan mellan denoffentliga och privata sektorn oumbärlig liksom en offensivsatsning på internationellt engagemang i första hand iEuropa.Reformens inriktning måste vara att stärka det regionala demokratiskautvecklingsansvaret främst på den statliga maktens bekostnad men också attfrämja samverkan, allt för att stimulera den framtidautvecklingen.Kommunernas verksamhet är självklart basen för regionens verksamhet.Därvid måste den regionala nivån ses som en resurs som främjar kommunensegen verksamhet framförallt genom de uppenbara samordningsfördelarna.På den statliga sidan har nu ansvaret för den statligaövergripande planeringen. Så kommer det också att förbli men med eneffektiv och nedbantad organisation. För övrigt finns flera statliga sektors-organ som exempelvis polis, åklagare, kronofogde, vägverk, banverk ochpostverk. Även här pågår en regionalisering.Nya regionala organ måste bildas, främst då regionparlament jämte utskottsamt erforderliga tjänstemannaorgan. Den närmare utformningen får an-passas till verksamheten och närmast då till det regionala utvecklings-ansvarets olika delar, alltså näringsliv och sysselsättning, fysisk planering,miljö, kommunikationer, hälso- och sjukvård, utbildning och forskning,kultur samt turism.Utgångspunkten för en lämplig organisationsmodell måste vara vad som ärbäst för regionen. Ökad centralisering är av ondo. Decentralisering måsteeftersträvas och är fullt möjlig i dagens IT-samhälle. Modellen måste byggapå fördelad lokalisering av aktuella organ över hela regionens yta medutnyttjande av både regionala och statliga pusselbitar. Vissa förebilder finnsfaktiskt redan inom EU.Lämplig regionSkåne är en utomordentligt lämplig region att starta enmoderniserad regional utveckling. Landskapet får anses välförberett för att som en enad region möta ett nytt århundrade.Men många problem måste lösas under vägen.Utgångspunkten måste vara att skapa ett fungerande regionalt självstyremed den organisatoriska uppbyggnad som är lämpligast för regionen; allt ilinje med tidigare angivna allmänna riktlinjer.En skånsk modell måste bygga på fördelad lokalisering av aktuella organöver hela regionens yta. Då blir många orter aktuella, som exempelvisMalmö, , och . I detta sammanhanggäller det också att tillgodose näringslivets berättigade intressen.Naturligtvismåste en skånsk enighet eftersträvas även i lokaliseringsfrågan som helhet.Det regionala självstyret får naturligtvis byggas upp successivt. Lämpligenkan göras till något av en "friregion" efter mönster från tidigare fri-kommuner och frilandsting. Därefter - med utnyttjande av vunna erfarenhe-ter - blir det dags att permanenta den regionala självstyrelsen med ett region-parlament som bär huvudansvaret för utveckling.En stark skånsk region med demokratisk förankring och en balanserad ochdecentraliserad lokalisering av dess regionala och statliga organ är bäst förSkåne-regionen och dess verksamhet och därmed också nationen.Här bör tilläggas att tillskapandet av en skånsk region bör ses som ettförsta steg på regionaliseringsvägen. Slutmålet bör vara en sammanhållenstörre sydsvensk region. Även med detta perspektiv bör lokaliseringsfråganbedömas. En sådan storregion skulle tillgodose även näringslivets behov inteminst när regionerna ges allt större betydelse inom EU.Regeringens behandlingRegionaliseringsproblematiken är svår och mångfacetteradoch kräver ett helhetsgrepp för att man ska kunna uppnå ensamlande och balanserad lösning.Regeringen har misskött den känsliga Skånefrågan. Handläggningsord-ningen är fullständigt obegriplig. Först startar man med den statligastyrningen, separat och först ska man återkomma till det regionalautvecklingsansvaret. Detta trots att huvudfrågan rimligen måste vararegionernas framtida självstyre. Den inflammerade lokaliseringsfråganuppskjuts visserligen och överlämnas till en särskild utredare. Men iställetför en förutsättningslös beställning införs en totalt onödig styrning i direk-tiven angående lämplig residensort. Härmed har man lyckats reta gallfeber påmånga skåningar även inom de egna socialdemokratiska leden.Den i propositionen föreslagna sammanslagningen av länen och länsstyrel-serna i är positiv och ett steg i rätt riktning. Men beklagligtvisintresserar sig regeringen bara för denna del av Skånefrågan och ger ingengaranti för kommande acceptabla regeringsförslag.Riksdagens ansvarRiksdagen har ett avgörande ansvar för Skånefrågans rättabehandling särskilt i nuvarande läge. Detta kräver ensammanhållen handläggning i av Skånefrågan.Alltså: regeringens avlämnade februariproposition om statligstyrning och regeringens kommande majproposition omregionalt självstyre måste behandlas tillsammans ochsamtidigt i . Detta är en grundläggandeförutsättning för att riksdagsledamöterna ska kunna taställning till Skånefrågan.En sammanhållen handläggning är nödvändig för att kunna bedömahelheten. Statlig styrning och regionalt ansvar hänger ju oskiljaktigt ihop ochlokaliseringen av erforderliga organ måste vara en följd av den samladeverksamheten.Om en sådan sammanhållen handläggning förvägras är risken uppenbar attdet enda resultatet av hela regionfrågan kan bli en sammanhållen skånsk"länsstyrelse" med ökad statlig makt utan någon ökad regional självstyrelse iSkåne. I en sådan situation anser nog många riksdagsledamöter att det är bästoch säkrast att stoppa hela Skånefrågan.Preliminär inställningMot denna bakgrund yrkas preliminärt avslag på dennaproposition i avvaktan på den till maj aviseradepropositionen och gemensam handläggning i . Omen sådan handläggning ej kommer till stånd står detpreliminära avslaget fast. Vid en gemensam handläggningtorde det slutgiltiga ställningstagandet - om en acceptabelhelhetslösning då föreligger - bli bifall till bådapropositionerna.Utskottets rollUtskottet har en unik chans att främja en acceptabelhelhetslösning av Skånefrågan.Så kan ske på följande sätt. Utskottet bör i sitt betänkandefastslå att utskottet som en självklarhet utgår från attregeringen återkommer i regionfrågan och då med enproposition som fullföljer den demokratiskt välförankradeRegionberedningens linje, alltså genom en rejäl satsning pådet regionala utvecklingsansvaret.Samtidigt borde fastläggas en ståndpunkt kring principerna för lokaliseringav de statliga och regionala organisationerna som kan ansluta sigtill. Av särskild betydelse är därvid principen om en fördelad lokaliseringmellan flera orter inom regionen. Detta måste gälla både beträffandelänsstyrelse och sektorsorgan samt de regionala organen. Visserligen harregionen resp. staten eget ansvar för lokaliseringen av var och en sina organ,men inför det konkreta lokaliseringsbeslutet bör samråd ske mellan stat ochregion för att uppnå bästa möjliga lokaliseringsresultat.Ett sådant utskottsbetänkande skulle fungera som bästa (och enda) garantiför att tillförsäkra ett rejält regionalt självstyre. skulleocksåmöjligheterna till enighet i dramatiskt öka även i lokaliseringsfrågan.Detta borde vara av högsta intresse för både skåningarna, utskottet, riksdagenoch regeringen. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt avslår proposition 1995/96:38 om länsindelningen iSkåne och m.m. såvitt gäller sammanläggningen tillSkåne län.