mot · GK02Jo519 · 1996-10-07 00:00:00 — beslöt 1978 att vidta politiska åtgärder pådjurförsökens område. Det uttalade syftet var att Sverigemåste verka för att begränsa djurförsöken, eftersomexperiment på djur är etiskt problematiskt. För att verkställabeslutet om att begränsa djurförsöken inrättades , vars främsta uppgift blev att främjaforskning och utveckling av alternativa metoder tilldjurförsök. En sådan utveckling betraktades som detviktigaste medlet att få bukt med djurförsöksverksamheten.För att öka insynen i djurförsöksverksamheten inrättadessamtidigt djurförsöksetiska nämnder. I nämnderna ingickbåde forskare, som arbetade med djurförsök, ochförsöksdjurspersonal, samt representanter för det allmännaintresset, bl.a. från djurskyddsorganisationer.När sålunda reglerade djurförsöksverksamheten på nämnda sätt,dels genom att öronmärka pengar för alternativa metoder, dels genom att låtaplanerade djurförsök genomgå en etisk förhandsprövning (de första årendelades ansökningarna upp i anmälningar och ansökningar, och det varendast ansökningsärenden som behandlades av nämnderna), var vi pionjärer.Sverige var först i världen att ge statliga anslag till alternativa metoder tilldjurförsök, och även först med att inrätta djurförsöksetiska nämnder sominfördes på regional nivå och med uttalat lekmannainflytande. Skälet tilldetta var en omfattande debatt om djurförsök under 1970-talet.Efter tio år och en genomförd statlig utredning om de djurförsöksetiskanämnderna infördes ett antal förändringar i lagstiftningen, när den nyadjurskyddslagen togs 1988. Huvudmannaskapet för de djurförsöksetiskanämnderna överfördes från Lantbruksstyrelsen till . De djurförsöksetiska nämnderna fick en ändrad sammansättninggenom att lekmannainflytandet stärktes och jurister företrädesvis meddömande erfarenhet utsågs till ordföranden i de sju nämnderna (en i varjehögskoleregion, med två i där flest ärenden behandlas). Idjurskyddsförordningen infördes en skyldighet för de djurförsöksetiskanämnderna att avstyrka djurförsök om de inte kunde anses vara av allmäntintresse, eller om likvärdig kunskap kunde uppnås med andra metoder.Djurförsöksdebatten i landet och omvärlden har ökat i omfattning under1980- och 1990-talen. Många människor har uttalat etiska invändningar motplågsamma djurförsök, och även mot speciella typer av djurexperiment somanses minde befogade än andra, och medlemmar har strömmat tillorganisationer mot djurförsök i hela världen.Centrala försöksdjursnämnden har kritiserats för att vara alltför passiv iförhållande till sin uppgift, begränsning av djurförsöken. Nämnden har haften styrelsesammansättning som försvårat ett enhetligt agerande, med ett antalrepresentanter för djurförsöksintressen. När det gäller huvuduppgiften attstödja forskning och utveckling av alternativa metoder till djurförsök, harnämnden fördelat, i vissa fall i samarbete med läkemedelsindustrin, närmare40 . Flera utvärderingar, dels av projektens vetenskapligakvalitet, dels om forskningen lett till försöksdjursbesparing, har gjorts undersenare år. Något närmare studium av verklig försöksdjursbegränsning harinte skett i dessa utvärderingar utan undersökningar har begränsat sig tillenkäter till dem som erhållit anslag.Experiment på djur är en djurskyddsfråga. Det räcker inte att vara enförvaltande myndighet utan åtgärder måste vidtas och följas upp, somverkligen har potential att leda till de förändringar som lagstiftaren uttalatsigför. Detta kräver ett målmedvetet arbete i alla led där djurförsökförekommer, och ställer krav på kontinuerlig utvärdering och analys avresultaten. har inte i tillräcklig grad tillämpatett sådant arbetssätt. Följden är att djurförsöksverksamheten i iliten utsträckning styrs av uttalade mening att de ska begränsas.Införlivande av alternativa metoder i tillämpningsföreskrifter och aktivspridning av dem på myndighetsnivå i de fall där de bäst behövs, antingenför att djurförsöken är plågsamma eller att många försöksdjur används, harinte skett på ett systematiskt sätt. Aktiv spridning av alternativa metoder ochuppföljning av huruvida utvecklade och tillgängliga alternativ tagits i brukhar inte heller prioriterats. Först har medel anslagits tillutveckling av alternativa metoder inom högskoleutbildningen trots attutbildningen utgör en spjutspets i arbetet för att begränsa djurförsöken,eftersom det är där blivande forskares attityder formas.De djurförsöksetiska nämnderna behandlar mellan 1 500 och 1 700ansökningar och har bedömt planerade djurförsök . Mycketfå av ansökningarna har avslagits - det rör sig om någon promille. Viduppföljning av avstyrkta försök har det visat sig att ett antal av dem haråterkommit till nämnden i omskriven form och därvid godkänts. Nämndernaär rådgivande och kan därför inte hindra genomförande av försök oavsettnämndens utlåtande. I ett relativt stort antal fall beslutar nämnden om attgodkänna ansökan med tillägg av modifieringar eller särskildarekommendationer. Det har påtalats att ingen systematisk uppföljning gjortsav om djurförsöken utförts med hänsynstagande till de råd nämnden gett.Den lokala tillsynen fungerar olika; den avslutade tillsynsutred-ningen har liksom flera utredningar av dåvarande Lantbruksstyrelsen, senareJordbruksverket, pekat på mycket stora brister i tillsynen. På de orter därdjurförsök utförts är tillsynsinsatserna av mycket varierande karaktär. Denlokala tillsynsmyndigheten i ansåg sig inte ha någon tillsyns-skyldighet för försöksdjuren efter att 2 § djurskyddslagen ändrats 1990,vilket dock JO i ett utlåtande tillbakavisat. Icke desto mindre har ambitions-nivån för djurförsökstillsynen under varit mycket låg i Uppsala.Den djurförsöksetiska prövningen är till övervägande del en pappersexercisdär kopplingen till försöksdjurens verklighet kan var mycket abstrakt. Få avnämndledamöterna besöker regelbundet institutionerna för att bilda sig enuppfattning om hur djurförsöken går till. ska de fatta beslut omgraden av lidande som djuren kan tänkas utsättas för i en rad skildasituationer, och när nämnden har gjort sin bedömning gäller 2 § djurskydds-lagen som stadgar att "Djur som använts för ändamål som avses i 19 § förstastycket (om användning av djur för vetenskapligt ändamål m.m. våranmärkning) skall inte anses vara utsatt för onödigt lidande eller sjukdom vidanvändningen om denna har tillstyrkts av en djurförsöksetisk nämnd." Dettaförhållande jämte den otillräckliga offentliga tillsynen försämrar starktförsöksdjurens rättsskydd, och gör att djurskyddslagen diskriminerar försöks-djuren ytterligare jämfört med djur som använts av människan i andrasammanhang, utöver rättigheten att utföra experiment på djur som definieratssom försöksdjur.Problemet är Centrala försöksdjursnämndens sätt att utöva sitt huvud-mannaskap och de djurförsöksetiska nämndernas handläggning av olikaärenden. Råden har kritiserats för att inte i tillräcklig grad ta hänsyn tilldjurens lidanden, och vissa nämnder har ställt större krav än vad råden handen i sina utlåtanden om enskilda ansökningar, vilket naturligtvis ärbra från djurens synvinkel, medan andra nämnder inte ens motiverar varförman vid tillstyrkan av en ansökan underlåter att hänvisa till de allmännaråden. De sju djurförsöksetiska nämnderna fungerar mycket olika i en radavseenden, vilket också kritiserats , bl.a. av ledamöter i , eftersom det innebär att prövningen inte är enhetlig.Försöksdjurens rättsskydd i prövningshänseende varierar därför från regiontill region. har dock inte velat förenhetligarutinerna runt prövningen, och har själv ett stort handikapp när det gäller attbedöma och utvärdera djurförsöksverksamheten kontinuerligt genom attansökningarna inte samlas in, granskas och arkiveras av nämnden. SedanLantbruksstyrelsens huvudmannaskap upphörde arkiveras handlingarnaendast hos varje djurförsöksetisk nämnd. mot plåg-samma djurförsök är ensam om att begära in och arkivera alla ansökningarfrån de djurförsöksetiska nämnderna och har ett nära nog komplett arkivsedan verksamhetens början . Det är naturligtvis allvarligt attansvariga myndigheter inte anser det befogat att samla alla handlingar.Centrala försöksdjursnämnden och de djurförsöksetiska nämnderna har nuverkat i . Eftersom de inrättats för att skydda försöksdjuren, ärdet angeläget att verksamheten utvärderas och utreds av oberoende instans.Det är önskvärt att revisorer ser över verksamheten, men även atten statlig utredning tillsätts för att göra en utvärdering av hittillsvarandearbete och lämna förslag till hur arbetet ska bedrivas . HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär en oberoende utredning för attutvärdera Centrala försöksdjursnämndens och de djurförsöksetiska nämnder-nas verksamhet samt lämna förslag till framtida inriktning i enlighet med vadsom anförts i motionen.