mot · GJ02A14 · 1996-02-09 00:00:00 — med anledning av förs. 1995/96:RR7 revisorers förslag angående den statliga personalpolitiken revisorer har granskat den personalpolitiskareform för staten som beslutade om åren 1985 och1987. Granskningen har haft karaktären av en utvärdering. Idokumentet framför revisorerna sina förslag på ytterligareförändringar och förbättringar av den statligapersonalpolitiken. På flera områden har nämligen revisorernafunnit att det, trots reformen, finns flera brister i den statligapersonalpolitiken och dålig måluppfyllelse.Vad gäller tre områden i revisorers förslag angående statligpersonalpolitik finns det anledning att redan nu ställa krav på snabbaförändringar. Det gäller tidsbegränsade chefsförordnanden och chefsavveck-ling, utnämningar av verkschefer samt rekryteringspolitiken och ledarskapet iregeringskansliet.Revisorerna föreslår en mer effektiv utnämningsmakt genom störreöppenhet och möjlighet till insyn och efterkontroll vid tillsättningar avverkschefer. har också tidigare efterlyst detta. Det går att hållamed revisorer om betydelsen av en på alla sätt riktig chefstillsätt-ning inom det statliga området. På den privata sidan är det naturligt och påde flesta håll en praxis att genomarbetade kravspecifikationer sätts upp förden aktuella tjänsten och att de sökandes kvalifikationer och personlighetmatchas mot dessa krav. Detta förfarande borde användas också inom detstatliga området på ett bättre sätt än vad som görs . Vid tillsättande avstatliga verkschefer har de politiska meriterna ofta ett avgörande värde. Detfinns anledning att övriga meriter ges större vikt än vad som sker . Ettsätt är att förbättra matchningen genom ordentliga kravspecifikationer och enuppsatt policy på området rekrytering. Vad gäller öppenheten vid statligatillsättningar finns ett problem som har sin grund i offentlighetsprincipen.Öppenhet i förfarandet är viktigt, men får inte ske på bekostnad av desökandes integritet, varför regeringen bör se över offentlighetsprincipen pådetta område och hur den ska hanteras. Allt för att undvika att människordrar sig för att söka aktuella tjänster. Konkurrens genom många sökande ärviktigt.Under de senaste åren har många exempel framkommit där direktörer inäringslivet visat omdömeslöshet genom att höja sina egna löner samtidigtsom de förordat återhållsamhet för sina anställda. Detta är framför allt enfråga för ägarna, de anställda och kunderna att göra något åt. Men när nuäven personer på ledande befattningar inom den statliga sektorn visas åtnjutamer omfattande förmåner hamnar frågan i annat ljus. Detta är en fråga som ihögsta grad berör den statliga personalpolitiken. För enskilda medborgarehandlar dessa höga löner och fallskärmar om hur personer, som ofta tidigareinnehaft höga statliga befattningar, genom offentliga uppdrag påskattebetalarnas bekostnad ordnar sin ekonomiska framtid. Så får det intevara. Chefskapet i statliga bolag, eller verk, får inte ses som en sortsstatligaförläningar. Vidare får inom det statliga området inte förekomma sådanaavtal om avgångsvederlag liknande det som avtalats fram av Apoteksbolagetsstyrelse. Frågan om avgångsvederlag för statliga bolag bör noga ses över viddet arbete regeringen nu av revisorerna föreslås göra, för att ta fram nyamodeller för chefsavveckling och tidsbegränsade chefsförordnanden. Detmåste finnas en personalpolicy som tillser konsekvens och fasta riktlinjer förlönesättning och avtal med chefer på det statliga området. Dessa skäl talarför att en särskild central enhet bör inrättas för policy- ochförhandlingsfrågor avseende chefsrekrytering och avtal med chefer iregeringskansli, statliga verk och bolag.Revisorerna lyfter på ett tydligt sätt fram frågan om matchning mellansökanden och arbetets krav när de diskuterar rekryteringspolitiken ochledarskapet inom . Det visar sig att kraven är mycketouttalade vad gäller handläggare inom kansliet och att bl a kravet påledarförmåga saknas vid tillsättning av chefer till departementen. Detta ärmycket anmärkningsvärt. Vid jämförelser med många andra arbetsplatserskulle detta vara otänkbart. fyller en viktig funktion förarbetet i både riksdag och regering, och krav bör därför ställas på engenomtänkt rekryteringspolicy och övrig personalpolicy. Vad som fram-kommit om ett oklart personalansvar är också allvarligt, inte minst ur deanställdas synvinkel och behov av riktlinjer för och trygghet i sitt arbete. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om utnämningar av verkschefer,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om chefsavveckling och avgångsvederlag,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en särskild central enhet för policy- ochförhandlingsfrågor avseende chefsrekrytering och avtal med chefer iregeringskansli, statliga verk och bolag,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om rekryteringspolitiken och ledarskapet iregeringskansliet.