mot · GK02Jo746 · 1996-10-07 00:00:00 — Kalkningsverksamhet i sjöar och vattendrag Anslaget till kalkning har sjunkit stadigt under de senasteåren. Såväl i budgetpropositionen som ikompletteringspropositionen och nu i åretsbugetproposition finns besparingar påkalkningsverksamheten. säger sig regeringen viljaskapa ett ekologiskt hållbart samhälle och flera ministrartalar varmt om biologisk mångfald. Kalkningen är etteffektivt och nödvändigt medel för att bevara många djur ochväxter, den biologiska mångfalden. Minskar kalkningenriskerar många arter som ArtDatabanken i fört upppå sin lista över hotade arter att försvinna. Många hotadearter klarar inte låga pH-värden.Miljöpartiet de gröna anser att kalkningsverksamheten måste fortsätta ochvill inte bara att kalkningen av de vatten som kalkas ska fortsätta. Vianser att verksamheten måste utökas och att fler sjöar och vattendrag skallkalkas än idag.Kalkningen nödvändigEffekterna av kalkning på försurade ytvatten är väl kändaoch innebär en ökad möjlighet för växter och djur att fortlevai den omfattning som rådde före försurningen. Fiskeriverketframhöll därför i sin aktionsplan för biologisk mångfald att"Kalkningen av antropogent försurade vatten bör fortsätta isådan utsträckning att inga arter eller miljöer hotas avutslagning" (1995). Denna målsättning har singrund i regeringens propositioner angående godkännande avRiokonventionen om biologisk mångfald (1992/93:227) och"En strategi för biologisk mångfald" (1993/94:30).Utsläpp och nedfall av försurande ämnen är sannolikt vårt allvarligastemiljöproblem med negativ påverkan på bl.a. mark, grundvatten, sjöar ochvattendrag samt vår hälsa, livskvalitet och möjlighet att nyttja naturresurser-na. Vid en genomgång av den genomsnittliga höjningen av pH efter kalk-ningen i 700 kalkade vatten noterades att pH ökat från i genomsnitt 5.8 förekalkning till 6.4 efter kalkning i dessa vatten (1995).Hittills har ca 20 000 sjöar och vattendrag försurats med all-varliga kemiska och biologiska skador som följd. Den genetiska mångfaldenhar utarmats då unika genetiska populationer - i många fall rödlistade arter -har utrotats. Direkta och indirekta effekter av försurningen har inneburitförhöjda halter giftiga metaller i mark, vatten och fisk. Fisken i hälften avvåra sjöar har, delvis som en effekt av försurningen, nu så höga kvicksilver-halter att unga kvinnor inte rekommenderas att äta vissa sötvattensarter.Trots den ca 40-procentiga reduktion som skett av svaveldioxidutsläppen iEuropa krävs ytterligare reduktioner om innannaturen i stora områden kan börja återhämta sig.Sedan kalkningsverksamheten startade har 1,7 miljarder satsats isvensk natur och ca 7 500 sjöar och vattendrag kalkats och därmeddelvis avgiftats. Effekterna har varit mycket goda, biologiskt och förmänniskors livskvalitet, hälsa och ekonomi. Norska och svenska beräkningarvisar att kalkning är samhällsekonomiskt lönsamt.Fortfarande finns det dock över 10 000 försurade sjöar och över 100 000km försurade vattendrag. Kostnaden för att via kalkning hålla Sverigesförsurade sjöar och vattendrag vid liv beräknas till per år.ÅterförsurningEn minskning av kalkningsverksamheten - om än tillfällig -innebär att de naturvärden som mödosamt byggts upp gårförlorade. En återställning kommer att innebärabetydande merkostnader. I många fall kommer den inte ensatt vara möjlig då biologisk mångfald för alltid gått förlorad.Dessutom är riskerna mycket stora vid en återförsurning fören mycket snabb och kraftig återlösning av i det kalkadevattnet fällda lagrade metaller med okända effekter för växt-och djurliv inbegripet oss själva.Effekterna av återförsurning är dåligt kända. Endast i undantagsfall harredan kalkade vatten lämnats för återförsurning och endast i ett dokumenteratfall har ett vatten som kalkats återförsurats. Dettavatten indikerar dock att återförsurningen kan få allvarliga konsekvenser. Iförsta hand kommer metallernas rörlighet att öka och man befara att metall-halterna i många fall kan komma att överskrida de halter som noterades förekalkningsinsatserna. Artrikedomen kommer att reduceras och näringsnivånatt minska.Effekter för den biologiskamångfaldenMånga vattenlevande organismer är känsliga för låga pH-värden. Speciellt gäller detta många av de rödlistade hotadearterna.Effekter på fiskI är två av de 58 förekommande sötvattenslevandefiskarterna klassade som akut hotade: vårlekande siklöja ochmal. I kategorin 2 Sårbara arter är tre arter upptagna:groplöja, grönling och sandkrypare. Bland de sällsynta ochhänsynskrävande arterna inräknas 10 fiskarter samtflodkräfta. Bland de hänsynskrävande arterna kan nämnaslax, öring, storröding, hornsimpa och harr.Olika fiskarters beroende av pH är väl känt. Försurningsskadorna börjarvanligen uppträda då pH faller under 6.0 och ökar i styrka ju lägre pHsjunker. Vid pH är det sannolikt att ca 2/3 av alla fiskarters reproduktionkommer att påverkas. Vid sidan av de direkta effekterna av sänkt pH kan manförvänta sig att både aluminiums giftighet och kvicksilverhalten kommer attöka. Hur detta kommer att påverka fiskfaunan är svårt att bedöma, sannoliktär det i första hand strömvattenlevande arter (lax, öring och harr) sompåverkas, som fisk blir otjänlig som föda i ett stort antal sjöar.Hos laxartad fisk har man visat att förekomsten av genetiskt unika popula-tioner är vanlig i många vattensystem. En ökad återförsurning i vattendrag,speciellt i de norra delarna av landet, kan därför förväntas kraftigt bidra till enförlust av genetisk variation och i flera fall en total utslagning av genetisktunika populationer. Med hänsyn tagen till den stora förlusten av populationerär det rimligt att anta att ett flertal genetiskt unika stammar av framför alltöring kan komma att försvinna. Förhållandet hos sjölevande fiskbestånd ärsämre dokumenterat. Det är dock rimligt att anta att förlusten av randpopula-tioner, dvs populationer som lever på gränsen till sitt utbredningsområde,allvarligt kan påverka den totala genetiska variationen hos arten i landet. Detär dock relativt säkert att en avsevärd förlust av genetisk variation kommer attuppstå då större områden tillåts återförsuras.Effekter på bottenfaunaUnder har 276 arter av vattenlevandesmådjur påträffats i de 13 undersökta kalkade sjöarna. Avdessa 276 arter var 197 sådana som kräver ett högre pH-värde än det som rådde före kalkning. Totalt noterades 445populationer som inte hade kunnat utvecklas utan kalkning. Av de 112 vattenlevande ryggradslösa djur som är upptagna på röda listanöver hotade arter anses 3 vara försvunna från landet. Av de resterande 109har 51 påträffats inom de projekt som bedriver förNaturvårdsverkets räkning. Av dessa 51 arter har 22 påträffats i kalkadevatten. Endast 7 av de 51 arterna har påträffats vid pH under 5.5 vilket indi-kerar att flertalet hotade och sällsynta arter är försurningskänsliga.Vid sidan av att ha ett egenvärde utgör många vattenlevande smådjur viktigföda för fågel, fisk, fladdermöss, groddjur och andra insekter. Tyvärr hör fleraav de viktigaste födoorganismerna som snäckor, kräftdjur och dagsländorockså till de mest försurningskänsliga. Det är med befintliga data inte möjligtatt beräkna de sekundära förluster i biologisk mångfald som en reduktion avdessa födoorganismer kommer att medföra.Förekomst av flodkräfta har utgjort ett starkt motiv till kalkning och därförär många vatten som hyser flodkräfta kalkade. Ungefär 422 flodkräft-vatten i främst hade kalkats . De mest känsliga avdessa vatten var små, försurade brunvattensjöar. Dessa vatten är också desom kan antas ha minst intresse för en fortsatt kalkningsverksamhet. Det ärdärför rimligt att anta att antalet flodkräftpopulationer kommer att reduceraskraftigt om kalkningen upphör.Effekter på kolonisationskällorEn väsentlig uppgift för dagens kalkningsverksamhet är attbibehålla källor för framtida återkolonisation av arter tillsförsurningen reducerats till under kritisk nivå. Genom atttillåta dessa kolonisationskällor att återförsuras kommer deskador som uppstår inom ett vattensystem att varairreversibla. Det är därför viktigt att förstå att de vatten ivilka en "normal" biologi upprätthålls med hjälp avkalkning, ofta utgör en potentiell källa för återkolonisation idet aktuella vattensystemet. En förlust av biologin i dessavatten kommer i många fall att innebära en förlust av arter ihela vattensystem och därmed en sannolik förlust avgenetiskt material. Sådana skador går inte att "reparera" medutsättningar, dels är den för området anpassade genetiskauppsättningen borta, dels kan ofta rehabiliteringen motverkasav det skadade ekosystemet. Detta har t ex visat sig vidförsök att återintroducera flodkräfta i skadade vatten.Snäckor, iglar och kräftdjur har svårt att återkolonisera försuradevatten efter kalkning. Det beror troligen på att avstånden mellan kalkadevatten är för stora. Om avstånden mellan kalkade vatten ökas, kan förlusten ibiologisk mångfald antas öka exponentiellt med ökande avstånd. Detta berorpå att många vattenlevande smådjur inte alls kan flyga eller är dåliga flygaresom inte kan överbrygga stora avstånd.Effekter på mark och metallutlösningMarkförsurningen har i vissa områden pågått så länge attmycket allvarliga mark-kemiska effekter är att förvänta;framför allt då metallers rörlighet och giftighet. Nyastrategier måste tas fram i många kalkningsprojekt för attmöta den nya komplexa problembilden. Mark- ochvattenförsurningen liksom kalkningsåtgärderna måste ses iett gemensamt sammanhang på ett helt annat sätt än vad somidag är fallet.Lösligheten hos många metaller är direkt beroende av pH-värdet. Försur-ningen av markerna i avrinningsområdet har därför medfört en ökad transportav metaller från marken ut i vattnet. Undersökningar av återförsurningenseffekter har visat att metallhalterna i vattnet kan stiga kraftigt då kalkningenavbryts. Orsaken till detta har inte klarlagts, men är sannolikt en effekt avattmetaller som lösts ut från den försurade marken i avrinningsområdet fällts ut idet kalkade vattnet och därmed fastlagts i sedimenten. När vattnetåterförsuras kan dessa metaller åter gå i lösning och därmed ge en kraftigtförhöjd halt i vattnet.Sannolikt kommer en sådan förhöjning av metallhalterna att påverka biolo-gin på flera olika sätt. I många vatten kan man förvänta sig direkt toxiskaeffekter på olika organismer som är känsliga för höga metallhalter. Det ärockså rimligt att anta att förhöjda metallkoncentrationer kommer att påverkaackumulationen av metaller i såväl lägre som högre stående djur. Därmedantas såväl bottenfauna, fisk, fågel och däggdjur komma att påverkas.En ökad grad av återförsurning kommer med största sannolikhet att haavsevärda effekter på kvicksilverhalten i fisk i många vatten. Meili (1995)visade att kvicksilverhalten i framför allt gädda sjönk i de flesta vatten efterkalkning. Återförsurningen av sjöar med en från början hög kvicksilver-belastning kommer sannolikt att resultera i ett större antal vatten där kost-rekommendationer kan komma ifråga.SlutsatsEffekterna av kalkningen för den biologiska mångfalden harvarit mycket goda. Utan kalkningsverksamheten skullemånga såväl vanliga som rödlistade arter ha försvunnit urmånga sjöar. Ekosystemen hade varit förstörda och endast dearter som klarar att leva i pH på värden lägre än skullefinnas kvar. Många rödlistade arter är känsliga för lågt pHoch försvinner redan vid en liten förändring.En fortsatt kalkningsverksamhet är alltså av nöden om inte detta skaspolieras. Likaså visar de positiva erfarenheterna att fler sjöar borde kalkas.Det är också viktigt att skapa möjligheter för djur att återkolonisera vatten.De kalkade vattnen får heller inte ligga för långt ifrån varandra, eftersomåterkolonisation då kan bli omöjlig.Vissa år då vårfloden är stor behövs mer pengar än torra år, varför det ärnödvändigt att bidragen får fördelas över åren så som behovet är, det vill sägasparade belopp ett torrt år kan utnyttjas år då behovet är stort. I budget-propositionen anses att besparing är möjlig eftersom medel inte utnyttjats.Enligt uppgift beror det just på olika behov olika år. varsnöfattig och kalkningsbehovet därmed mindre. En buffert är nödvändig,eftersom kan bli snörik och behovet större än budgeterat. Det kaninnebära att bufferten kan vara borta , och med detföreslagna anslagets storlek finns bara medel att klara en torr vinter. Motivetför neddragningen är således inte relevant.I regeringens budgetproposition ges i uppdrag att ta framen nationell plan för fortsatta statliga kalkningsinsatser. Vidare står det:"Denna plan bör beakta behovet av att säkerställa den biologiska mångfaldensamt risker vid försurning och återförsurning i relation till statsfinanserna. "(Vår kursivering.) Formuleringen är mycket förvånande. Arters vara ellericke vara påverkas inte av det statsfinansiella läget, utan av pH-värdet.Naturvårdsverkets uppgift måste vara att visa effekterna för den biologiskamångfalden av försurning och återförsurning. Vilken ambition regeringen villha för att bevara den biologiska mångfalden kan inte vara en uppgift förNaturvårdsverket. Ansvaret för det åvilar miljöministern och regeringen. Vianser att plan för fortsatta statliga kalkningsinsatser skallbeakta förutsättningarna för utnyttjandet av naturresurserna i sjöar ochvattendrag samt risker vid försurning och återförsurning i relation till skade-verkningarna. Det är också angeläget att planen innehåller en långsiktigsammantagen strategi för hur försurningens skadeverkningar på mark,grundvatten och ytvatten skall motarbetas tills nedfallet sjunker under dekritiska belastningsgränserna. Det är också dags att få en stor allsidig belysning av kalkningsverksam-heten. Vi föreslår därför att en tvärvetenskaplig utredning tillsätts för attutröna försurningens effekter och kalkningens värde för flora och fauna samtde hälso- och socioekonomiska effekterna.Idag kalkas endast hälften av de sjöar som skulle behöva kalkning. Sverigehar aktualiserat frågan om försurningen i EU, vilket mött intresse. Eftersomförsurningsskadorna inte minskar i landet är det viktigt att kalkningsverksam-heten ökar, vilket även internationellt visar att tar dessa problem påallvar.I de grönas förslag till budget föreslås att anslaget förkalkningsverksamhet utökas med jämfört medregeringens förslag, totalt . För åren 1998 och 1999beräknar vi en förstärkning utifrån regeringens förslag med 100 miljonerkronor . HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utöver regeringens förslag bör anslås för kalkningsverksamhet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om plan för fortsatta kalkningsinsatser,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en tvärvetenskaplig utredning för att utröna försurningens effekteroch kalkningens värde för flora och fauna samt de hälso- ochsocioekonomiska effekterna.