mot · GJ02U20 · 1996-01-26 00:00:00 — med anledning av skr. I regeringens skrivelse saknas en övergripande syn ombehovet av att utveckla den sociala dimensionen på deneuropeiska inre marknaden.Den sociala dimensionen är ett samlingsbegrepp. Den omfattar först ochfrämst europeiska arbetsmarknadsparter med inflytande på det politiskasystemet och hur arbetsmarknaden regleras. Den omfattar också lagstiftningoch andra åtgärder för att utveckla gränsöverskridande socialt skydd ochskydd mot social dumpning. Inom ramen för den sociala dimensionen liggeratt verka för full sysselsättning genom bland annat arbetsmarknadspolitik,näringspolitik, utbildningspolitik, regionalpolitik och stöd till de fattigasteländerna inom EU. Finansieringsstöd har byggts upp i form avstrukturfonderna.Denna dimension i det europeiska samarbetet har ännu inte nått så långt attdet råder balans gentemot marknaden. Och utvecklas den inremarknaden vidare, vilket leder till att nationella regleringar och avtal mellanarbetsmarknadens parter blir alltmer otillräckliga.Genom de senaste fördragsändringarna (Enhetsakten och Maas-trichtfördraget) har förutsättningarna för att stärka den sociala dimensionenförbättrats. Löntagarna på europeisk nivå gör sin röst allt bättre hörd,partsstrukturen utvecklas och dialogen mellan arbetsmarknadens parter(övergripande, branschvis och koncernvis) börjar finna sina former.Lagstiftning och avtalsreglering om minimiregler till skydd mot socialdumpning har nått en bit på väg. En sysselsättningspolitik börjar ta form. Degemensamma bidragen till att utjämna regionala skillnader har ökat.Bristerna är lika tydliga. Den mest graverande är givetvis attStorbritanniens konservativa regering, i direkt konfrontation medlabouroppositionen och det brittiska facket, ställt landet utanförMaastrichtfördragets så kallade sociala protokoll för att därmed undvika nyalagstiftade eller avtalade sociala och arbetsmarknadsmässiga minimiformer.Dialogen mellan arbetsmarknadens parter har långt kvar till en situation därdet är tänkbart med fristående avtal för vilka parterna själva tar ansvar ochkan garantera genomförande nationellt. Det finns inte någon arbetsrättsliggrund för sanktioner mot den som inte lever upp till vad som överenskomscentralt och en europeisk rätt till gränsöverskridande konfliktåtgärder saknas.Lagstiftningen om sociala och arbetsmarknadsmässiga miniminormerhämmas fortfarande av krav på enhällighet i ministerrådet inom viktigaområden. Detta påverkar också möjligheterna att nå fram förhandlingsvägeneftersom lagstiftningshotet inte är lika påtagligt som när beslut kan fattas aven majoritet.Även om regeringen i skrivelsen till inte utvecklar en sådanövergripande syn som den som här redovisats deklarerar den sin avsikt attverka för vissa fördragsförändringar som är ägnade att stärka den socialadimensionen.Allmänt sägs att löntagarnas ställning på den gemensamma marknaden börstärkas.Mycket välkommen är deklarationen om att verka för ett slut påStorbritanniens konkurrens genom social dumpning.Betoningen av kollektivavtalens centrala roll och att sådana avtal skallkunna jämställas med lagstiftning i länder som är positiv.Kravet på att internationella sympatiåtgärder skall möjliggöras inom helaEU är viktigt eftersom EU har en gemensam arbetsmarknad. Att regeringenlåser sig för en reglering utanför EU:s ram är däremot inte lämpligt. Hurdenna fråga skall lösas måste övervägas ytterligare i samband med den storadiskussionen om på vilket sätt grundläggande fackliga och medborgerligarättigheter skall garanteras inom EU. Frågan om att skapa en arbetsrättsliggrund för fristående avtal på Europanivå är ett problem som måste lösas.När det gäller förbättrade möjligheter att lagstifta om miniminormerredovisar regeringen ingen uppfattning. I skrivelsen sägs endast att det på"vissa områden" av effektivitetsskäl kan behövas tillämpning av beslut medkvalificerad majoritet i ministerrådet. Regeringen bör enligt min uppfattningverka för att ministerrådet skall kunna fatta beslut om miniminormer inomhela det "sociala" området (arbetsmarknads- och sociala frågor) samt förbolags- och kapitalskatter.När det slutligen gäller konkret politik för att utveckla den socialadimensionen är regeringens initiativ om ett särskilt sysselsättningskapitel ifördraget mycket viktigt. Här hänvisas till det förslag som Sverigesrepresentant i den så kallade reflektionsgruppen lagt fram. Ett element somlyfts fram i skrivelsen till är att samordningen mellan finans- ocharbetsmarknadsministrarna bör stärkas genom en särskild sysselsättnings-kommitté bestående av medlemsländernas statssekreterare inom dessadepartement. Däremot saknas ett resonemang om arbetsmarknadsparternasmedverkan. En sådan medverkan i den europeiska sysselsättningspolitikenförekommer inom ramen för den trepartiska så kalladepermanenta sysselsättningskommittén. Jag vill betona vikten av atttrepartssamarbetet - regeringar, arbetsgivare, arbetstagare - inomsysselsättningsområdet stärks som sysselsättningsfrågan får enstarkare betoning i fördraget. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om fördragsändringar för att utveckla den socialadimensionen.