mot · GK02Ub211 · 1996-10-07 00:00:00 — Orsaken sägs vara attfinansdepartementet inte kommit överens med Kommunförbundet.Vi anser att frågan måste hanteras ur ett helt annat perspektiv, barnens. Detär rimligt att antaga att dagens sexåringar i de flesta fall mår väl av attbörjaskolan. i dagens skola är ofta så utformade att barns olikamognad och förutsättningar respekteras, som arbetet är tydligtinriktat på att lägga en grund för viktiga baskunskaper och färdigheter.Skolstart bör därför införas, men med möjlighet för föräldraroch skola att ta ställning till om ett barn bör vänta med skolstarten.Vi anser det självklart att skolan anpassar sin verksamhet efter eleverna,men avser inte att föreslå några förändringar vad gäller skolpliktensomfattning. Möjlighet skall dock finnas för elever att intill dess att de fyllt16år få undervisning i för att nå de mål läroplanen ställer. Genomdetta vill vi minska antalet ungdomar som lämnar medotillräckliga grundkunskaper.Nationell skolpeng för kvalitet ochlikvärdighetValfrihet och mångfald inom utbildningsväsendet ärnödvändigt för att skolan skall utvecklas. Skolor med olikainriktning, pedagogik och profil ger sammantaget ökadeförutsättningar att ta tag i de möjligheter som ligger iutbildning av hög kvalitet. Det ligger i sakens natur attvarken ett offentligt skolmonopol eller ett i detaljcentralreglerat skolväsende tar vara på och stimulerar demånga enskilda initiativ som kommer att behövas för attsvensk utbildning skall kunna nå bästa möjliga resultat.Skolans utveckling är beroende av enskilda initiativ ochutrymme för att pröva nya lösningar. Den snabbautvecklingen när det gäller ny informationsteknik och demöjligheter till förnyelse av undervisningen som det erbjuderär bara ett, men tydligt, exempel där inte en enhetlig lösningpassar alla skolor.Självständiga skolor, som förmår att utifrån lokala förutsättningar,kunnande, idéer och erfarenhet finna egna former för skolans verksamhet,har de bästa möjligheterna att nå skolans övergripande mål som de framställsi nationella läroplaner och kursplaner. Ett decentraliserat beslutsfattande äremellertid inte tillräckligt, utan måste kopplas samman med rätten för eleveroch föräldrar att välja skola.Införande av en nationell skolpeng är en logisk konsekvens av vårövertygelse om att nyckeln till skolväsendets utveckling ligger i aktiva,engagerade elever och föräldrar som kan välja mellan olika skolor, med stortutrymme för professionella bedömningar och lokala lösningar.Den nationella skolpengen innebär att staten övertar huvudansvaret för attfinansiera utbildning i och gymnasiet, med ett fast belopp perelev. Medel utdelas direkt till skolorna utifrån antalet inskrivna elever iolikaåldrar eller på olika program. Reformen genomförs i flera steg genom s. k.skatteväxling mellan stat och kommun. Resurser för särskilda behov skallfinnas på nivå, eftersom ett relativt generellt skolpengssystem intekan ta alla hänsyn som krävs för utbildning av elever med mycket speciellabehov.Fördelarna med en nationell skolpeng är flera: En nationell skolpeng innebär att skolor med olika huvudmän och skolori olika kommuner behandlas likvärdigt. Skillnaderna mellan anslagen förutbildning är stora mellan offentliga och fristående skolor och olikamellan kommunerna. Förvisso beror det på att vissa kommuner medvetetvalt att göra en särskild satsning på skolområdet, vilket också framgentskall vara möjligt. Skolpengens syfte är emellertid att garantera allaskolor en lägsta nivå på anslagen, vilket ligger i linje med kravet pålikvärdig utbildning över hela landet. Utifrån den enskilde elevensperspektiv är det rimligt att rätten till en god utbildning inte baragaranteras i ord, utan också befästs i de ekonomiska förutsättningarna. En sådan reform innebär att ansvaret för skolans verksamhetdecentraliseras ytterligare. All erfarenhet visar att verkligt inflytandeförutsätter eget ekonomiskt ansvar. Ett rakt finansieringssystem ökarskolornas självständighet och förbättrar deras möjligheter att uppnå denationella målen. En nationell skolpeng förbättrar möjligheten att starta alternativa ochfristående skolformer. Deras närvaro är i sin tur en viktig faktor i ochmotor för utvecklingen av skolan, en utveckling som leder till högrekvalitet överlag. En nationell skolpeng innebär att elevers och föräldrars möjlighet attvälja skola stärks. Onödiga förhandlingar och onödig byråkrati mellankommunerna och med fristående skolor försvinner. Statens och föräldrars möjligheter att ställa krav på skolorna stärkseftersom det blir svårare för skolorna att ursäkta tillkortakommandenmed hänvisning till kommunala beslut. Kommunerna ges bättre förutsättningar att koncentrera sig på nödvändigmyndighetsutövning och andra centrala uppgifter när skolorna övertarmer av ansvaret för skolverksamhetens genomförande. En nationell skolpeng tydliggör skolans uppgifter och resurser, vilket ärbetydelsefullt i den omdaning där barnomsorg och skolverksamhet oftaintegreras.Införandet av en nationell skolpeng kan också ses som ettsätt att "öronmärka" resurser för utbildning eller skapa enviss garanti för att alla skolor garanteras en viss ekonomiskminiminivå. Erfarenheterna visar att det kan vara befogat.På senare tid, och delvis som en effekt av den besvärliga ekonomiskasituation som många kommuner hamnat i, har det visat sig attskolverksamheten inte är någon fredad zon. haranslagen till skolan reducerats med mellan . Bakom sådanadata finns exempel på stadsdelar eller områden som tvingats göra betydligtstörre besparingar inom skolverksamheten. Att alla verksamheter påverkas avden ekonomiska verkligheten och att därför krav på besparingar ellereffektiviseringar ställs också på skolan kan vara motiverat. Det måste dockfinnas ett samband mellan de mål och riktlinjer staten fastställer förskolverksamheten och de resurser skolorna får för att förverkliga dem. Detblir tydligare med en nationell skolpeng.Några belysande data ur "Jämförelsetal för skolhuvud-män, sept. 1995" belyser frågan. Kostnaden per elev varierar mellan kommu-nerna:Kostnad per elevMin.Max.MedelMedianTotalt exkl. skolskjuts34 700:-77800:-47400:-46400:-Totalt exkl. skolskjuts ochlokaler26 100:-60 100:-34900:-35000:-Kostnad för undervisningen17900:-40200:-23500:-23600:-Detta innebär att kostnaderna har ett spann på ca en faktortvå. Spännvidden minskar inte om man bortser frånlokalkostnaderna. Även när man jämför likartade kommunerbestår variationerna.Kostnad per elev exkl.skolskjutsMin.Max.MedelStorstäder50 000:-51 400:-51 100:-Förortskommuner38 600:-54 700:-46 200:-Större städer43 000:-60 100:-47 900:-Medelstora städer38 300:-65 100:-45 700:-Industrikommuner38 400:-56 300:-46 300:-Landsbygdskommuner36 600:-53 900:-45 000:-Glesbygdskommuner46 000:-77 800:-54 200:-Större övr. kommuner34 700:-57 000:-45 500:-Mindre övr. kommuner39 200:-57 800:-47 300:-De i medeltal dyraste skolorna finns i storstäderna och iglesbygdskommunerna. De de facto dyraste skolorna ligger imedelstora städer och i glesbygdskommunerna. Förutom istorstäderna har kommunerna med högst kostnad för skolanmellan kostnader än kommunernamed lägst kostnader inom samma grupp. Störst spridningfinns i de medelstora städerna och glesbygdskommunerna.De skillnader tabellen visar motsvaras inte av skillnader i studieresultat.Detta antyder att de belopp skolan erhåller till stor del baseras på andrakommunala överväganden.Gymnasiereformen måste ses överDen nya gymnasieskolan innebär att alla utbildningar ärtreåriga, indelade i program med stort utrymme för lokalagrenar och individuella val. Samtliga nationella programinnehåller en gemensam kärna av allmänna ämnen. Dettainnebar framförallt stora förändringar för de yrkesinriktadeutbildningsvägarna som dels förlängdes, dels tillfördes enansenlig mängd undervisning i allmänna ämnen.Det råder stor enighet om nödvändigheten av en god teoretisk grund i allautbildningar. Skälet till den omfattning den gemensamma kärnan gavs (ca 30procent av undervisningstiden) var att socialdemokraterna ansåg att allautbildningar skulle ge allmän behörighet till högskolan. Debatten förebeslutet handlade om i vilken utsträckning en sådan strävan skulle gå ut överundervisningen i specifika karaktärsämnen och huruvida alla elever skullekunna motiveras att klara högt ställda mål vad gällde de teoretiska inslagen iolika ämnen.Med facit i hand kan konstateras att många elever inte klarar förkunskaps-kraven alternativt studierna på ett nationellt program. Det individuellaprogrammet har därför fått rykte som "uppsamlingsplats" för elever medstudieproblem, vilket är att beklaga, dels därför att det inte ligger något feliett program som inriktas på att rätta till bristande förkunskaper, dels därföratt många elever önskar en individuell utbildningsväg av andra skäl änstudieproblem. Allvarlig är emellertid mängden rapporter från gymnasie-skolorna om svårigheterna med en bredare intagning som kravenpå resultat skärpts.Vi menar att volymen på den gemensamma kärnan måste ifrågasättas.Antalet obligatoriska ämnen bör minskas och alternativa kurser i svenska,engelska och matematik utarbetas så att elever vid yrkesinriktade programges möjligheter att välja kurser i dessa ämnen som är bättre profilerade motprogrammens karaktärsämnen. Dessutom föreslår vi att gymnasieskolornages möjligheter att reducera timplanerna för olika ämnen till en viss nivå, föratt använda dem som förstärkning av vissa ämnen eller för ämnes-övergripande undervisning. Användningen av "gemensam tid" bör avgörasav berörda lärare i samverkan, och ett syfte med förslaget är att stimulerakontakter och samarbete mellan ämneslärare och lärare i yrkesämnen. Våraförslag vad avser gymnasieskolan redovisas mer i detalj i en särskildkommittémotion.Lärarutbildningen behövermoderniseras och fler lockas tillarbete i skolanI debatten om utbildning utpekas lärarna ofta som ettproblem. Att generalisera om 125 000 lärare och skolledarelåter sig emellertid inte göra. Ett bekymmer är emellertid attvar tionde lärare saknar lärarutbildning. I ärandelen lärare utan pedagogisk utbildning högst bland lärarei matematik, naturorienterande ämnen, musik, bild resphemspråk. Åtminstone vad avser matematik ochnaturorienterande ämnen är det väl känt att studieresultatenär otillräckliga, med problem för rekrytering av naturvetareoch tekniker som följd. Ett växande problem är vidare attmedelåldern bland svenska lärare är mycket hög, vilketkommer att innebära stora pensionsavgångar , medalla de problem det innebär. Lärare med lång erfarenhet avundervisning är en tillgång i skolan.Det finns bara två sätt att förebygga framtida lärarbrist. Det ena handlarom kommunernas ansvar vad gäller arbetssituationen för lärare, lönenivåer,kontinuerlig fortbildning osv. Blivande lärare rekryteras främst bland eleversom väl känner de arbetsförhållanden som råder i skolan. Upplevs yrket somspännande och intressant, med goda utvecklingsmöjligheter kommer flerungdomar att söka sig till läraryrket. Om elevernas erfarenheter präglas avmotsatsen kan inga externa rekryteringsinsatser i världen rätta till problemen.Motsvarande gäller också vuxna med annan utbildning och/eller yrkeserfa-renhet och förutsättningarna att locka dem till yrkesarbete i skolan.Det andra sättet rör synen på och värdet av lärarutbildning. Vi anser attaviserade förändringar av lärarutbildningen måste utgå från de förändringarskolarbetet står inför. Morgondagens lärare måste bli mer av handledare föreleverna i skolarbetet än föreläsare och kunskapsbank. Gedigna ämnes-kunskaper och ett intresse av att tillsammans med eleverna lära mer och nyttär goda kriterier för morgondagens lärare.Lärarutbildningarna håller på att ses över. Vår bestämda uppfattning är attutbildningarna vid flertalet lärarhögskolor inte tillräckligt kopplas vare sigtill berörd högskola i övrigt eller till de förväntningar som finns ute iskolorna. Vi anser att det är fullt rimligt och t. o. m. önskvärt med olikaingångar till läraryrket och med lärarutbildningar av olika karaktär. Denenhetlighet som länge eftersträvats när det gäller lärares utbildning måsteöverges, till förmån för utbildningar med olika profiler men med engemensam kärna av skolkunskap och pedagogik. Ingen lärare kan vara bra påallting, men olika lärare som var för sig är gediget kunniga i några ämnenkan komplettera varandra. Vi förutsätter att framtidens lärare ges kvalificeradledarskapsutbildning där bl.a. förmågan att samarbeta har en betydelsefullroll.Skärpt uppföljning och utvärderingKvalitetskontrollen inom skolväsendet måste skärpas.Utvecklingssamtal och skriftliga omdömen skall förekommaunder hela skoltiden. Betyg skall ges tidigare och ifler steg.Det är inte bara enskilda elevers studieresultat som skall följas ochutvärderas. För skolornas utveckling är ett konsekvent uppföljnings- ochutvärderingsarbete nödvändigt. Alla grundskolor skall genomföra nationellaprov i centrala ämnen det femte resp nionde året. Resultaten skall göras välkända för elever och föräldrar, liksom de insatser skolledningen ansererforderliga med anledning av resultaten.De statliga myndigheterna på skolområdet, resp Statens institutför handikappfrågor i skolan (), slås samman och ett särskilt friståendeorgan för utvärdering och uppföljning av skolverksamheten inrättas. Det nyainstitutet skall initiera och ansvara för kontinuerlig utvärdering, uppföljningoch tillsyn av elevernas studieresultat, undervisningens kvalitet, skolornasverksamhet etc. All utvärdering skall ges allmän publicitet, liksom institutetsförslag till åtgärder. Frågan om kommunerna som en del av sinmyndighetsutövning skall åläggas visst ansvar för lokala skolinspektörerskall utredas. Erfarenheter från de kommuner som har sådan verksamhet ärgoda. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av ökade kunskaper om barns förmåga och vilja att lära,2. att hos regeringen begär förslag om införande av skolstart ålder i enlighet med vad som anförts i motionen,3. att hos regeringen begär förslag om möjligheter för elev atterhålla grundskoleundervisning till och med för att nåkursplanernas mål i enlighet med vad som anförts i motionen,4. att hos regeringen begär förslag om ett införande av ennationell skolpeng i enlighet med vad som anförts i motionen,5. att hos regeringen begär förslag om förändringar avomfattningen av antalet kärnämnen och framtagande av alternativa kurser isvenska, engelska och matematik i gymnasieskolan i enlighet med vad somanförts i motionen,6. att hos regeringen begär förslag innebärande en möjlighet tilllokal justering av timplanerna i gymnasieskolan i enlighet med vad somanförts i motionen,7. att hos regeringen begär förslag om nya regler för antagningentill högskolan i enlighet med vad som anförts i motionen,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förändringar inom lärarutbildningen,9. att hos regeringen begär förslag om ökad användning avskriftliga omdömen och betyg i enlighet med vad som anförts i motionen,10. att hos regeringen begär förslag om nationella prov,obligatoriska för alla skolor, i det femte och nionde läsåret i ienlighet med vad som anförts i motionen,11. att hos regeringen begär förslag innebärande ensammanslagning av och iskolan () i enlighet med vad som anförts i motionen,12. att hos regeringen begär förslag innebärande bildandet av enfristående myndighet för uppföljning, utvärdering och tillsyn av skolan ienlighet med vad som anförts i motionen,13. att hos regeringen begär förslag om kommunernas framtidaansvar för lokal utvärdering och tillsyn av skolverksamheten i enlighet medvad som anförts i motionen.