mot · GJ02U19 · 1996-01-26 00:00:00 — Det gör det rimligt attbeslutsreglerna i viss utsträckning får vara en kompromissmellan två principer: den självklara demokratiska tanken attalla EU-medborgare, oavsett i vilket land de bor, skall vägalika tungt i beslutsprocessen och det starka önskemålet attäven små stater skall ha goda möjligheter att påverka.Sverige har självfallet anledning att bevaka att de svenskamöjligheterna till inflytande förblir goda. Men detsmåstatsperspektiv som präglat argumentationenbehöver modifieras.För det första är inte så litet i EU-kretsen. I ministerrådetsröstfördelning intar liksom en mellanställning. Denrelativa positionen i termer av folkmängd kommer att förskjutas ytterligareeftersom de länder som står på kö vid EU:s tröskel alla är små, medundantag av . Begreppet "småstat" bör kanske reserveras för debaltiska länderna, , , , m fl.För det andra leder detta ofta upprepade påstående om som småstattanken fel när det gäller inflytande och påverkar vår självbild i diminutivriktning. I allt väsentligt är graden av inflytande och framgång i det dagligasamarbetet inom EU inte främst en funktion av antalet röster i ministerrådet,eller ens andra kvantitativa resurser, utan av förmågan att bilda allianser,förankra sina förslag, vara väl förberedd, ha de bästa argumenten och godframförhållning.Hur bör sluta att tänka på sig självt som "litet" och istället försökabli "smart" utvecklas i en av EU 96-kommitténs expertrapporter. Vi kanrekommendera "Förhållandet småstat - stormakt: svenskt identitetsbyte" avstatsvetaren till läsning för regeringen! "Om man idiskussionen inför det nya europeiska engagemanget släpper den klassiskasvenska småstatsmyten och i stället tar fasta på de uppenbarainternationalpolitiska framgångarna blir den logiska slutsatsen att landetnumera främst bör profileras som en smart stat snarare än som en småstat- - - Den formella maktbalansen mellan stora och små stater inom EU vore iett sådant synsätt mindre väsentlig. Balansen mellan på kortsiktigaegenintressen byggda ståndpunkter och den gemensamma förmågan att lyftafram det allmänna bästa ur sådana myopiska [närsynta] ställningstagandenvore mer central", skriver han till exempel (SOU 1995:132 s. 75).För det tredje kan konstateras att någon omedelbar och självklargrundläggande värdegemenskap mellan just småstaterna (efter utvidgningen)inte är uppenbar. Sundelius menar att dessa småstater och skullekomma varandra närmast i själva procedurfrågorna; i hävdandet utav dennationella suveräniteten, i rätten att bli hörd i kommittéarbetet och få användadet egna språket och att ges en tjänstemannakvot i EU-organen. När detdäremot gäller förutsättningarna för en sakpolitiskt grundad samverkanmellan "småstaterna" föreligger stora meningsskiljaktigheter. Det gäller fleraav de profilfrågor som vill prioritera, t ex miljökraven, öppenheten,jämställdheten, sysselsättningen och det rättsliga området (SOU 1995:132,s. 74).Om EU:s medlemstal, som vi önskar, växer till 25 eller meraär det ofrånkomligt att ändra beslutsreglerna. Strävan skall självfallet, även iframtiden, vara att försöka tillgodose alla medlemsländers intressen, men detblir i praktiken mycket svårt att nå resultat om inte möjligheterna att fattamajoritetsbeslut ökar.Ett intressant förslag, som skulle kunna vara ett alternativ till dagens reglerom kvalificerad majoritet, är att beslut i ministerrådet framöver skall kräva enmajoritet av röster i ministerrådet som därtill företräder en majoritet av EU:smedborgare, s k dubbel majoritet. Den danska regeringen har till skillnad frånden svenska satt ned foten och fastnat för att denna modell av dubblamajoriteter bör drivas vid regeringskonferensen. Det ligger i de mindremedlemsländernas egenintresse att de stora även i fortsättningen anser EU-samarbetet så värdefullt att de inte gör upp med varandra vid sidan av EU,vilket skulle kunna bli följden om maktbalansen förskjuts alltför kraftigt tillde storas nackdel efter utvidgningen.Det är oklart om det är denna insikt som resulterat i formuleringar som "demindre medlemsländernas ställning i samarbetet måste värnas" och "förslagsom underminerar balansen mellan större och mindre medlemsländer böravvisas" (avsnitt 3). Det hade varit intressantare om regeringen presenterat enanalys av inflytandevägar och strategi, liksom varför den inte tagit till sig tex förslaget om dubbla majoriteter.I särskilt viktiga frågor bör, som , krav ställas på kvalificerad majoritet.Krav på enhällighet skulle i detta system kunna begränsas till ettfåtal ärenden som ändringar i och upptagande av nyamedlemmar.Övriga synpunkter på institutionellaförändringarMycket av det regeringen skriver i avsnitt 10 ominstitutionella frågor anser vi är väl avvägt. * RådetRöstviktningen kommenteras mera utförligt iutvidgningsavsnittet ovan.En viss utveckling i riktning mot ökad öppenhet och insyn har skett påsenare tid. T ex har rådet informellt beslutat begränsa möjligheterna atthemlighålla protokollsanteckningar. Vi anser att regeringen i än störreutsträckning bör driva frågan om insyn och avskaffa hemlighetsmakeri irådsarbetet.Regeringen skriver i avsnitt 4 om Demokrati, öppenhet och insyn att"rådets arbetsformer bör reformeras i syfte att förbättra möjligheterna tillvälgrundade ställningstaganden i huvudstäderna efter samråd medparlamentariska organ". Denna ståndpunkt delar vi.Vi anser att när rådet lagstiftar genom majoritetsbeslut bör parlamentet påsikt ges lika beslutsrätt. * ParlamentetEU-parlamentet tillkom för att öka insynen och den folkligaförankringen. Men genom att parlamentet länge saknadereellt inflytande har det varit svårt att väcka ett brett intresse- deltagandet i Europavalen har genomgående varit lägre än ide nationella valen. Det är ett skäl till att börfå en starkare ställning.Vi stöder att , på det sätt som successivt sker, ges ettökat inflytande. I denna process är det centralt att undvika metoder sommedför ökad byråkrati utan att den demokratiska förankringen därmed blirbättre. Ett viktigt skäl till att slå vakt om är att det är denavEU:s institutioner som också ger plats åt politiska partier som imedlemsstaterna befinner sig i opposition. Det ökar förankringen blandmedborgarna.Vi ansluter oss till de europeiska liberalernas vision om att parlamentet påsikt skall bli helt likställt med ministerrådet i lagstiftningsfrågor och att debåda organen skall betraktas som de två delarna i ett tvåkammarparlament.Regeringsskrivelsens formulering (avsnitt 10.4) om att parlamentet "bör hatillgång till förslag till beslut som är bindande för medlemsstaterna" för attkunna "inkomma med synpunkter" ter sig i detta perspektiv närmast löjlig.Det är inte ytterligare en remissinstans behöver, utan en verkligdemokratiskt vald lagstiftande församling. * KommissionenI allt väsentligt instämmer vi i regeringens skrivningar omEU-kommissionen. Vi vill dock ge kommissionen en störreroll i det utrikespolitiska förberedelse-, genomförande- ochuppföljningsarbete som beskrivs i avsnitt 8.2. Om EU skallinrätta "ett gemensamt ansikte" för att företräda unionen motomvärlden i dessa frågor finner vi det mera naturligt att detta,liksom den gemensamma förstärkta analysfunktionen, i såfall läggs på kommissionen. * DomstolenEG-rätten går före nationell rätt. har såledesvittgående befogenheter och avgränsningen mot nationell rättär inte alltid glasklar. Det är som på grundvalav fördragen avgör var gränsen mellan dess egen ochmedlemsstaternas kompetens går. Rätten är stadd i ständigförändring. tolkning av regelverket harinneburit att EG utvecklat sina befogenheter, och i mångafall har domstolen varit pådrivande i integrationsarbetet. kan på så sätt utvidga EG:s kompetens påbekostnad av nationell lagstiftning.Tvärtemot vad som framskymtar i regeringsskrivelsen har domstolen alltsåstörre befogenheter än direkt konventionstolkning. EG-rättens absolutaföreträde har dock börjat ifrågasättas, bl a av författnings-domstolen i medlemsstater är bundna av Europakonventionenför mänskliga rättigheter. Om en nationell lagstiftning bedöms strida motdenna konvention kan staten ställas till svars inför . Ävenenskilda medborgare kan instämma stater till . EnligtMaastrichtfördraget är tillämplig inom EG-rätten.Däremot har EU som institution ännu inte tillåtits att skriva underEuropakonventionen. Det medför att enskilda inte kan föra talan införEuropadomstolen då EG-rätt strider mot . Vi anser attdetta förhållande är olyckligt. EG-rättens grundlagar bör förbättras genom attEU får skriva under . Regeringen bör verka för detta vidregeringskonferensen.Den gemensamma utrikes ochsäkerhetspolitikenEU bildades för att bryta en tusenårig europeisk tradition avkrig. Fred i förblir det allra djupaste syftet.Samarbetet i unionen måste vara så tätt att krig mot en annanunionsmedlem framstår som praktiskt och politisktogenomförbart. Ju fler länder som kommer med i unionen,desto större blir det område där interna krig inte kanförekomma.Men EU:s roll som främjare av fred måste få konsekvenser också utanförunionens territorium. Det är t ex djupt olyckligt om europeiska länder genomhistoriska eller andra bindningar hamnar på olika sidor i konflikter i andradelar av världen. Helt oacceptabelt är att olika EU-länder exporterar vapen tillolika sidor i pågående krig.Utvecklingen i ex-Jugoslavien visar hur otillräcklig EU:s utrikespolitiskasamordning har varit. Det är tragiskt att än en gång harmisslyckats att hantera en konflikt av ett slag som rimligen borde ha kunnatlösas på europeisk nivå. Det är en allmänt accepterad analys att dennaoförmåga bottnar i gamla bindningar och allianser från en svunnen tid - devästeuropeiska länderna har inte förmått utforma en utrikespolitik för en nytid och genomföra den med kraft när det verkligen gällt. Vi bejakar dethistoriska faktum att det finns starka säkerhetspolitiska band över Atlantenoch har en i grunden positiv inställning till att demokratierna samordnar sinasäkerhetsarrangemang, men förstår den synpunkt som framförts i bl a ,att borde ha kunnat lösas utan amerikansk inblandning.Det säkerhetspolitiska avsnittet i regeringens skrivelse är ännu ett exempelpå att regeringen, sannolikt på grund av interna motsättningar, håller en lågprofil. Ett centralt stycke (8.1 Beslutsordningen) avslutas inte med någonviljeyttring utan med en truism: vi bör "vara beredda att konstruktivt delta idenna diskussion". Det torde vara svårt att finna någon däremot. Vi menaratt borde lägga större tonvikt vid EU:s betydelse för framtidens fred,bl a genom att tydligt ta ställning för en längre gående utrikespolitisksamordning. Detta förutsätter i sin tur att långt fler beslut kan fattas medkvalificerad majoritet inom ministerrådet.Framtidens säkerhetspolitik måste i högre grad än gårdagens även bygga påicke-militära metoder. Vi ser t ex EU:s vidgning österut som den viktigasteförbättringen av långsiktiga säkerhet som kan tänkas.Genom att fördjupa det utrikespolitiska samarbetet och ge det överstatligainslag kan EU spela en betydligt större roll som fredsfrämjare i världen. Ävenom vi anser att huvuddelen av EU-ländernas biståndspolitik även i framtidenbör förbli en nationell angelägenhet, kan EU:s biståndspolitik bli ett viktigtinstrument i den gemensamma utrikespolitiken. Vi anser att EU:sgemensamma u-landsbistånd i högre grad än nu inriktas på att främjademokrati och mänskliga rättigheter, miljövård, en förbättrad ställning förkvinnorna och en balanserad befolkningsutveckling. En hög beredskap förhjälp vid naturkatastrofer i måste finnas.Nya förutsättningar för svensk säkerhetFörutsättningarna för svensk säkerhetspolitik har förändratskraftigt . Riskerna för ett storkrig mellan östoch väst har minskat medan sannolikheten för att det i vårnärhet uppstår konflikter ur etniska motsättningar,gränstvister och dispyter om rätten till naturresurser snarasthar ökat. Också miljökatastrofer, t ex olyckor medkärnkraftverk i öst, och massflyktsituationer påverkar vårsäkerhet.Sverige bör spela en mycket aktiv roll när nya säkerhetsarkitekturutformas. Enligt vår uppfattning är följande inslag centrala för att förbättraSveriges säkerhetspolitiska situation:o EU utvidgas österut vilket bidrar till ekonomisk utvecklingoch demokratisk stabilitet.o Genom att EU reformeras och görs mera handlingskraftig iutrikespolitiska frågor ökar dess möjligheter att agera ikrissituationer.o Den transatlantiska länk som Nato utgör mellan Europaoch är bra och bör bestå.o bör i största möjliga utsträckning inlemmas i detsäkerhetspolitiska samarbetet i Europa.o EU bör inom ramen för det utrikespolitiska samarbetet haresurser som kan användas för bl a FN-operationer.Beslutsformerna inom GUSPVår uppfattning är att fler beslut inom den gemensammautrikes- och säkerhetspolitiken skall kunna fattas medmajoritetsbeslut. Vi vill gå längre än regeringen är beredd attgöra.Ett aktuellt och intressant exempel är bojkottåtgärderna mot isamband med de svåra kränkningar av de mänskliga rättigheterna sominträffade för sedan. Det var givetvis viktigt att reageradesnabbt och tydligt mot de avskyvärda dödsdomarna mot oliktänkande. Menistället för en sådan reaktion följde av diskussion mellan olikaEU-länder om vilka proteståtgärder som var lämpliga. kom på ettolyckligt sätt i fokus genom att vi som enda land inte kallade hem vårambassadör. Helhetsbilden blev att EU spelade bort en möjlighet att i ettkritiskt skede spela en viktig utrikespolitisk roll.Vi delar uppfattningen att majoritetsbeslut inte får tillämpas i frågor avvitalt nationellt säkerhetspolitiskt intresse. Men detta undantag måstedefinieras relativt snävt. En huvudregel om majoritetsbeslut måste ocksåkompletteras med en bestämmelse om reservationsrätt, som innebär att ettenskilt land kan ställa sig utanför aktioner som det landet inte vill delta i.Gemensam europeisk insatsstyrka för nyakristyperNato skapades för att genom ömsesidiga säkerhetsgarantierskydda medlemmarna mot anfall utifrån. liberalerna anser, liksom regeringen, attdet inte finns anledning för att övergeden alliansfria utrikespolitiken. bör i det läge som nuråder i varken ta emot eller utfärda några militärasäkerhetsgarantier.Det kan emellertid uppkomma andra krissituationer där militär personalbehövs, men där bör kunna göra gemensamma insatser utan . Enligt vår mening bör samverka kring en insatsstyrkasom kan användas vid 1) av FN eller (f d ESK) beslutade insatser förfredsbevarande och fredsskapande, 2) humanitära insatser vid svältkata-strofer, översvämningar och jordbävningar, 3) miljökatastrofer och 4) vidbekämpning av terrorism och andra extrema former av organiseradbrottslighet som använder militära metoder inom EU:s territorium.Tredje pelaren - samarbete omrättsliga och "inrikes" frågorBrottsligheten blir alltmer internationell till sin karaktär. Detbör leda till att länder vidgar sitt polissamarbete.Narkotika- och vapensmugglare, utpressare, ekonomiskabrottslingar och andra lagöverträdare skall veta att de löpersamma risk att gripas oberoende av i vilket europeiskt landde än befinner sig. Vi bejakar Europol-samarbetet och sergärna att det utvecklas till ett överstatligt samarbete så att tex ett lands polis kan fullfölja en polisjakt över ennationsgräns, gemensamma brottsregister kan upprättas ochgemensamma insatsstyrkor mot vissa brottstyper kanupprättas.Det har i den svenska debatten förekommit påståenden om att"" skulle tvinga svenska poliser att bl a åsiktsregistrera misstänkta,liksom att i förspaningsregister införa en del andra uppgifter som framstårsom klart stötande från liberala utgångspunkter. Som så ofta är fallet närtvärsäkra påståenden om vad EU har för planer är i sving är detta påståendefel på flera sätt. För det första har den svenska polisen länge framförtönskemål om att få utveckla sina spaningsregister i denna riktning, långtinnan vi gick med i EU. Liknande tankar finns på andra håll i Europa.Folkpartiet liberalernas uppfattning är att man skall vara mycket restriktivmed vilka uppgifter som skall få finnas i denna typ av register.För det andra är grunden för Europols register ingenting annat än de olikanationella polisregistren, där uppgifterna förs in i överensstämmelse medrespektive lands . Den existerande svenskapolisregisterlagen följer dataskyddsrekommendationer somsäger att polisen inte får samla in uppgifter som enbart grundar sig på ras,politisk uppfattning, sexuell läggning eller religiös uppfattning. Förbud motregistrering på grund av politisk uppfattning är dessutom grundlagsskyddat.Redan idag får uppgifterna lämnas ut till andra länders poliser och Interpol.Den på svenska något missvisande beteckningen "Inrikes" och rättsligtsamarbete regleras i den s k tredje pelaren som är mellanstatlig och inteöverstatlig till sin karaktär. Samarbetet tenderar därför att utvecklas förlångsamt, med många beslutsnivåer och krav på enhällighet.För att förverkliga unionens mål, särskilt den fria rörligheten för personer- - - skall medlemsstaterna betrakta följande områden som frågor avgemensamt intresse:1. Reglerna för personers överskridande av medlemsstaternas yttre gränseroch för kontrollförfaranden i samband med detta.3. Invandringspolitiken och politiken mot medborgare i tredje land när detgällera) villkoren för inresa till och rörlighet inom medlemsstaternas territoriumför medborgare i tredje land,b) villkoren för bosättning inom medlemsstaternas territorium förmedborgare i tredje land, inklusive villkoren för familjers återförening ochtillträdet till arbetsmarknaden,c) kampen mot olaglig invandring, bosättning och arbete inommedlemsstaternas territorium när det gäller medborgare i tredje land.4. Kampen mot narkotikamissbruk, i den mån detta område inte omfattas av7-9.5. Kampen mot bedrägerier i internationell skala, i den mån detta områdeinte omfattas av 7-9.6. (Ur artikel K1 )Det är därför angeläget att de första sex artiklarna iunionsfördragets avdelning K1, liksom tullsamarbetet, försöver till första pelaren. Artikel K1 handlar om att förverkligaunionens mål särskilt den fria rörligheten för personer. Dettaskulle innebära att alla frågor som berör asylpolitik,migration, narkotikabekämpning, bedrägerier i internationellskala och civilrättsligt samarbete, plus tullsamarbetet,gjordes till föremål för överstatligt beslutsfattande. Detskulle också ha fördelen att de lagar som skall styraverksamheten skulle underställas också Europaparlamentetsprövning och att tvister skulle hänskjutas till EG-domstolenför avgörande.Vi anser att regeringen har fel när den (avsnitt 9.1) vill "verka för attsamarbetet i huvudsak skall förbli mellanstatligt". Det står i klar konflikt medde inledande orden om betydelsen av att uppnå fri rörlighet. Den tulipanarossom regeringen önskar skapa genom att "överväga om inte institutionernasroll kan förstärkas - - - och därmed få till stånd ett mer effektiv ochresultatorienterat arbetssätt" finns inte i sinnevärlden.Från att i avsnitt 9.1 slå fast att det kan övervägas att överföra lämpligadelar av asyl- och invandringsfrågor till gemenskapslagstiftning, skriverregeringen i avsnitt 9.3 att bör överväga förslag om detta. Vivälkomnar den gradvisa övergången till en klok ståndpunkt i denna fråga.En human europeisk flyktingpolitikEU bör utveckla en gemensam asylpolitik så att ansvaret förflyktingströmmarna fördelas mera jämnt mellan Europasstater. Praxis för beviljandet av asyl varierar mellan EU-länderna. I verkligheten har flyktingpolitiken successivtstramats åt i hela . En samordning avmedlemsstaternas minimiansvar är därför nödvändig, omåtminstone några länder i praktiken skall kunna bedriva enmer generös flyktingpolitik. liberalerna vill varapådrivande för att de minst generösa länderna inte skall fåsätta för EU:s gemensamma politik. Det får inte bliså att de minst generösa länderna sätter . Detta måsteprägla tillämpningen också av och den s kDublin-konventionen, som rör flyktingpolitiken.Vi vill alltså värna asylrätten på grund inom ramenför en gemensam europeisk flyktingpolitik. EU:s flyktingpolitik måstekompletteras med en ny konvention för att också ge skydd t ex imassflyktsituationer. bör välkomna att man inom EU kommitöverens om att överväga gemensamma minimiregler vid utredning avasylärenden. Vi tror att en samordning av flykting- och asylpolitiken - engemensam praxis - är en förutsättning för en liberalisering av politiken inomhela EU.En union för miljönDen europeiska unionen kan och bör spela en viktig roll föratt förbättra allas vår gemensamma livsmiljö. Vi delarregeringens syn att miljöhänsyn bör beaktas i alla tillämpligapolitikområden. Det finns också många konkreta åtgärder fören bättre miljö som unionen genast skall börja med. Att ta inde öst- och centraleuropeiska länderna som medlemmar ärockså ett led i miljöarbetet.Regeringen nämner utan precisering i skrivelsen att det är viktigt atttillämpa majoritetsbeslut på områden där det krävsenhällighet. anser att det bästa exemplet på en sådan fråga ärekonomiska styrmedel i miljöpolitiken. Vi vill att verkar för att dettill miljöbestämmelserna i artikel 130 S förs en ändring som gör det möjligtatt med kvalificerad majoritet införa avgifter för att motverkagränsöverskridande miljöproblem. Den danska regeringen har för avsikt attdriva en sådan förändring, vilket självfallet också bör göra.Av ändringen bör framgå vilka föroreningar som kan avgiftsbeläggas, attintäkten tillfaller det enskilda medlemslandet och att avgifterna i fråga ärminimiavgifter. Den allmänna skatte- och finanspolitiken faller självklartäven i fortsättningen under den nationella kompetensen.Sverige bör således vid regeringskonferensen föreslå att minimiavgifter pågränsöverskridande miljöföroreningar skall kunna införas efter majoritets-beslut. Det bör ankomma på regeringen att utreda för vilka föroreningar somregeln skall vara tillämplig, men koldioxid samt försurande och gödandeutsläpp till luft och vatten bör ingå. Detta bör meddelas regeringen genom etttillkännagivande från riksdagen.Hållbar utveckling av fördragetEftersom regeringskonferensen framför allt handlar omändringar i grundläggande regler måste förstärkningen avmiljöpolitiken komma till uttryck genom att viktiga principerskrivs in i fördragstexten och genom att ändringar avbeslutsregler genomförs. När behandladeregeringens skrivelse 1994/95:167 om det svenskamiljöarbetet i EU föreslog att kravet på en hållbarutveckling skulle skrivas in i fördragstexterna.Besluten från i innebär ettåtagande att verka för en hållbar utveckling. I skrivelsen omregeringskonferensen omnämns besluten från och att de börpåverka . Men regeringen blir inte mer konkret om hur det skagå till än att ett miljömål för jordbruket bör skrivas in i Romfördragetsartikel39.Vid behandlingen av skrivelsen 1994/95:167 anförde jordbruksutskottet(1993/94:23): "Enligt utskottets mening bör verka för att principenom en hållbar utveckling införs i EU:s grundläggande fördragstexter. "anser att principen måste komma till uttryck i fördragstextengenom ett tillägg i artikel 2 om hållbar utveckling och medborgarnas rätt god miljö som ett av EU:s mål. Samhällssektorernas ansvar bör dessutomslås fast i de artiklar som reglerar respektive sektor. Detta bör riksdagengenom ett tillkännagivande meddela regeringen.En union för jobb - bekämpaarbetslösheten!20 miljoner människor är arbetslösa i Västeuropa.Arbetslösheten är vår kontinents största sociala, ekonomiskaoch mänskliga problem. De nedbrytande effekterna påindividernas självkänsla och framtidstro gör att centralaliberala värden hotas. medborgare förväntar sig attEU används som instrument för att få fler i arbete.Fler och fler tycks se något ödesbestämt i höga arbetslöshet. Imånga länder gäller debatten mer hur man skall dela på de jobb som redanfinns än hur antalet jobb skall ökas. Vi socialliberaler har analyserat fråganoch vet att den ödestron är fel. Vi är besjälade av en stark tro på och vetskapom möjligheten för länder att bryta sig ur långtids- ochmassarbetslöshet. Med rätt politik kan vi ändra på utvecklingen.