mot · GJ02Sf27 · 1996-06-12 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:208 Underhållsstöd till barn till särlevande föräldrar, m. m. InledningUtformningen av systemet för samhällets stöd till barn tillsärlevande föräldrar har varit föremål för enrad av utredningar och reformeringsförslag. Frågan är till sinkaraktär tekniskt komplicerad. Ofta kolliderar olikamålsättningar och intressen när samhällsstödet praktiskt skautformas. En separation mellan två vuxna människor som hargemensamma barn är i nästan alla fall en smärtsam och svårprocess som aktualiserar djupt mänskliga problem ochsvagheter. Det är en process som väldigt många människorgenomgår i vårt moderna samhälle. En hushållsekonomi somfungerar och möjliggör att försörja sig själv och det eller debarn föräldrarna har ansvar för är en grundläggandeförutsättning för att kunna förverkliga andra möjligheter ilivet. Samhällets stöd till barnfamiljer möjliggör för de allraflesta av dessa familjer att hamna ovanför ettfattigdomskriterium.Förmodligen existerar inte någon perfekt lösning av de skilda ochmotstridiga målsättningar och konflikter som finns i denna fråga. Alla hittillsföreslagna system har inte bara fördelar utan också nackdelar.Brister i dagens systemDet nu gällande systemet är förknippat med en rad svåra ochoönskade problem. Ett av dem är kostnadsökningen. Baramellan steg statens kostnader från till 3,3 miljarder kronor.Antalet berörda barn ökade från omkring 275 000till 325 000. Den kanske viktigaste orsaken tillkostnadsökningen är att de fastställda underhållsbidrageninte ökat medan den garanterade stödnivån stigit i takt medprisutvecklingen, vilket lett till att det allmännasutfyllnadsbidrag ökat snabbt.En orsak till att de fastställda underhållsbidragen legat stilla är att ingen avföräldrarna haft något intresse av att de faställs på en hög nivå, dettaeftersomdet allmänna alltid fyllt på till den garanterade nivån - perbarn och månad.Konstruktionen med ett garanterat stöd från det allmänna och decivilrättsliga reglerna om fastställande av underhållsbidrag leder i vissa falltill mycket märkliga konsekvenser. Utformningen medför bland annat attsamhällsstödet blir olika om barnet bor hos den av föräldrarna som har denhögsta respektive den lägsta inkomsten trots att föräldrarna enligtföräldrabalken har ett gemensamt ekonomiskt ansvar.Om den bidragsansvarige föräldern ökar sin inkomst, och därmed bordekunna betala mer än vad som fastställts tidigare, har det inte funnits någonanledning att förnya eller skriva om avtalet om underhåll eftersomboföräldern ändå alltid är garanterad sina av staten. Rent absurt fungerar systemet om barnet självt eller boföräldern har så godekonomi att inget underhållsbidrag fastställs från den andre föräldern. Då blirsamhällsstödet maximalt, d v s per barn och månad! Av detta följeratt om boförälderns inkomster stiger och denne därmed borde kunna stå fören större del av barnets försörjning, så ökar istället utfyllnadsbidraget frånförsäkringskassan, eftersom den andre föräldern då ska betala mindre. Regeringens proposition är ett lovvärt försök att åtgärda några av de bristersom finns i dagens system med underhållsbidrag. Regeringen har valt att inte,som tidigare utlovats, redovisa sina ställningstaganden tillUnderhållsbidrags- och bidragsförskottsutredningens betänkande SOU1995:26 med förslaget till nya regler för samhällets stöd. Vi anserdetta vara en allvarlig brist eftersom den grundläggande tankegången bakomdagens system, att föräldrarna har ett gemensamt ekonomiskt ansvar förbarnen även då föräldrarna inte lever ihop, inte bibehålls utan ersätts med attden förälder som inte bor ihop med barnet ges en skyldighet mot det allmännaatt "återbetala" delar eller hela samhällsstödet.Vi ställer oss avvisande till propositionens principiella lösningar ochförordar istället ett reformerat system för underhållsbidragens fastställandeoch förändrade regler för de utfyllnadsbidrag som skall utgå till de barn somär i behov av ett ekonomiskt stöd utöver barnbidragen och bostadsbidragen.Vi ser det som angeläget att det även kommer att finnas ett sådantstöd så att inte många av boföräldrarna tvingas förlita sig på det ytterstaskyddsnät som socialbidragen utgör.Kritik av regeringensförslagVi anser att det är fel att frikoppla ansvaret för denunderhållningskyldige föräldern från föräldrarnasgemensamma ekonomiska ansvar för barnen, ett ansvar somju också slås fast i . Det är enligt vår meningdetta gemensamma ansvar som ska vara gällande även ombåda föräldrarna inte bor ihop med barnet.Det finns ingen anledning till att ett gemensamt ansvar för gemensammabarn plötsligt ska reduceras till att vardera föräldern åläggs en form av ett"halvt" ansvar efter en separation, och i den mån detta halva ansvar inte kantas, det allmänna åtar sig att fylla ut detta halva ansvar. Omyndiga barn (och ivisa fall barn ) innebär ett ekonomiskt ansvar, som inte börändras för att föräldrarna väljer att separera.I regeringens förslag är det dessutom så att den underhållskyldige förälderninte betalar sin del av underhållsstödet till barnet utan "återbetalar" det tillförsäkringskassan. Att den underhållsskyldige föräldern betalar till kassankan vara motiverat av flera skäl exempelvis av administrativa skäl, men börinte vara förstahandslösningen. Det är som några remissinstanser påpekatbättre om föräldern betalar direkt till det egna barnet och inte till enmyndighet.Utöver denna grundläggande invändning mot regeringens förslag finns ettantal andra brister i propositionen, något som även en del av remissinstanser-na påpekat. De är bl a:- att inte den ekonomiska förmågan hos boföräldern beaktas vid utbetal-ning av samhällsstödet,- att inte ställning tas till umgängesresor,- att återbetalningsskyldighet fastställs och dessutom räntebeläggs trots attbeloppet inte går att driva in på grund av underhållsförälderns bristandeekonomiska resurser,- oklarhet när man ska använda bestämmelser vid beräk-ning av underhållsbidrag samt- att fler föräldrar hamnar inom systemet.Barn - ett gemensamtföräldraansvarVår utgångspunkt är densamma som föräldrarbalken,föräldrarnas gemensamma ansvar för sina barn och dengemensamma ekonomiska skyldigheten för att sörja förbarnens ekonomiska behov.Enligt skall föräldrarna gemensamt sörja för underhåll avbarnet efter vad som är skäligt med hänsyn till barnets behov och föräldrarnassamlade ekonomiska möjligheter. Detta ska även gälla adoptivföräldrar och ivissa fall styvföräldrar. Föräldrarnas försörjningsskyldighet är dock inteabsolut utan beroende av föräldrarnas ekonomiska förmåga och barnetsbehov.När föräldrarna av någon anledning inte klarar att sörja för sina barn upptill den nivå som enligt beräkningar harkommit fram till är rimliga schablonbegrepp, är det dock det allmännasansvar att gå in och försörja barnen så att de når upp till den rimligaförsörjningsnivån. Detta stöd ska dock inte vara generellt utan behovsprövat,eftersom det förhoppningsvis endast kommer att behöva användas mersparsamt än dagens system.Vi förordar en modell som tar hänsyn till behoven och där utfyllnads-bidraget just fyller ut den del mellan barnets behov och vad de bådaföräldrarna och eventuella styvföräldrarna kan betala.Vid en sådan bedömning av om det föreligger något behov av ettutfyllnadsbidrag ska föräldrarnas, styvföräldrarnas och barnets inkomsterbeaktas.Vi tycker också det är riktigt att skärpa kraven på återbetalning somföreslås i propositionen avsnitt 5.4.Det är även viktigt att skärpa bestämmelserna om styvföräldrarsekonomiska ansvar för sina styvbarn så att det gäller även för de situationerdär de biologiska föräldrarnas ekonomiska insatser inte räcker för att gebarnet en försörjning motsvarande den nivå dagens bidragsförskott ger.UnderhållsbidragetVi förordar att den nuvarande modellen för beräkning avunderhållsbidrag ersätts med den modell som förespråkas ibetänkandet SOU 1995:26, en s k nettokvotdelningsmodell.Det innebär att underhållsbidragets storlek bestäms genomatt man fördelar kostnaderna för barnet mellan föräldrarna irelation till storleken av deras nettoinkomster. Därefterkontrolleras att varje förälder kan försörja sig själv. Om dådet preliminära underhållsbidrag man kommit fram till är såstort att den bidragsansvarige inte får kvar tillräckligt medpengar för att klara sin egen försörjning, måsteunderhållsbidraget minskas. Är det så att boföräldern efterdet preliminära underhållsbidraget inte har tillräckligtmycket pengar kvar för att klara sin försörjning kan denbidragsansvarige föräldern, om han eller hon kan, få betalamer i underhållsbidrag.När underhållsstödet till barnet ska bedömas måste man utgå från barnetsbehov. Detta behov bör man, som , beräkna utifrån schabloner sommotsvarar vad ett barn i en viss ålder kostar.Enligt vår uppfattning bör inte utfyllnadsbidrag utgå om barnet på grund avegna inkomster eller tillgångar saknar behov av underhåll från föräldrarna. Ejheller bör utfyllnadsbidrag utgå om föräldrarna själva har förmåga att försörjasina barn.FörbehållsbeloppenEn förälder bör alltid få förbehålla ett visst belopp för sinegen försörjning. Hur stort detta belopp ska vara kan dockdiskuteras. I princip anser vi att ensamstående föräldrar skafå förbehålla sig ett större belopp än andra medanmöjligheterna till s k särskilda förbehåll bör minskas.I dagens system finns ett förbehåll för hemmamake, s k hemmamake-förbehåll. Detta bör enligt vår mening helt avskaffas.Den allmänna inställningen är att varje vuxen individ ska försörja sig själv.Det är också trygghetssystemen uppbyggda efter. När den enskilde av olikaanledningar inte kan försörja sig själv inträder olika socialförsäkringar ellerandra trygghetsnät. I övrigt är alltid syftet att den vuxne individen ska klarasig själv eller att så fort som möjligt återgå till arbetsmarknaden.Detta synsätt ska självklart även gälla vuxna föräldrar. Att ansvaret för enmake/maka ska gå före ansvaret för barnet är ur principiell utgångspunktenligt vår mening helt felaktigt. Barnens försörjning måste gå föremake/makas försörjning. När förbehållsbeloppet bestäms ska inte makes ellersambos försörjningsbehov beaktas.Likaså är det vår uppfattning att förbehållet för hemmavarande barn skaavskaffas. Det finns enligt vår mening ingen anledning till att barn skabehandlas olika, hemmavarande barn ska inte särbehandlas mot ickehemmavarande barn.I dag får den bidragsansvarige föräldern förbehålla ett belopp för dethemmavarande barnet som tillsammans med vad barnet kan erhålla från sinandra förälder ger en nivå som motsvarar bidragsförskottsnivån på 1 173kronor . Barntillsynskostnader kommer på detta belopp. I praktikenhar alltså det hemmavarande barnet ett större anspråk på föräldernsförsörjning än vad icke hemmavarande barn har. Detta finner vi oacceptabeltförutsatt att utgångspunkten är att alla barn ska behandlas lika och ha likastora anspråk på föräldrarnas förmåga att försörja dem. I den mån en föräldersförmåga inte räcker till för att försörja alla barnen bör bristen fördelasmellandem.Utfyllnadsbidrag vid behovSom ovan nämnts finner vi en behovsprövad modell förutfyllnadsbidraget vara mer motiverat på detta område än ettgenerellt system. En sådan modell måste ta sin utgångspunkti barnets behov av underhåll från föräldrarna.Har barnet egna inkomster eller föräldrarna sådana ekonomiska resurser attde kan försörja sina barn själva ska inte rätten till utfyllnadsbidrag prövas.Däremot ska rätten till utfyllnadsbidrag prövas när föräldrarna inte har dennaförsörjningsmöjlighet tillsammans. Utfyllnadsbidraget bör då motsvaraskillnaden mellan barnets behov av underhåll och vad föräldrarna ska skjutatill enligt bestämmelserna i föräldrabalken.Först beaktas barnets behov av underhåll, sedan beaktas underhållsbidraget,sedan beaktas boförälderns andel av försörjningen, därefter bedöms om detföreligger en brist eller ej.Föreligger brist inträder utfyllnadsbidrag. Föreligger ingen brist inträderinget utfyllnadsbidrag. Detta är modellen i principiell utformning.Vid fastställandet om en brist föreligger eller ej bör en ny makes ellersambos inkomster endast beaktas till hälften när denne bor tillsammans medboföräldern. Om boföräldern eller dennes nya partner får underhållsbidrag förett eller flera barn ska inkomsten höjas med detta belopp. Om boförälderneller den nya partnern bidra till försörjningen av eget barn ska inkomstenminska.Med ett behovsprövat utfyllnadsbidrag skulle ett mindre antal barn än i dagerhålla detta stöd och dessutom skulle det vara lägre än detstöd som utgår . Det allmännas kostnader för stödet kan alltså minskas.Försäkringskassa bör vara den myndighet som får det praktiska ansvaret föratt bedöma ansökningar om utfyllnadsbidrag efter behov. Försäkrings-kassorna bör också vara den instans som hjälper de enskilda föräldrarna atträkna ut och träffa avtal om underhållsstöd till sina barn. Kassorna ska dockinte avgöra underhållsstödets storlek utan detta ska, då oenighet mellanföräldrarna föreligger, advokat, juridisk rådgivare eller i sista hand domstolaravgöra.Totalt uppskattar vi besparingseffekten av våra sammanlagda förslag tillreformering av dagens system till omkring 700 miljoner kronor.SammanfattningVåra principer är sålunda att barn är föräldrars gemensammaansvar även efter en separation mellan föräldrarna.Samhällets stöd till barn till särlevande föräldrar börinskränkas till ett behovsprövat utfyllnadsbidrag.Underhållsbidraget bör beräknas efter den s knettokvotsmodell som redogjorts för ovan. Vissa förbehållbör avskaffas. Regeringen bör till höstriksdagen återkommamed en ny proposition som utgår från ovan angivna principerför stöd till barn till särlevande föräldrar. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1995/96:208,2. att (vid bifall till yrkande 1) hos regeringen begärförslag till ändring av systemet för statens stöd till barn till särlevandeföräldrar enligt de principer som redovisas i motionen.