ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GK02Ju801 · 1996-10-07 00:00:00 — Användande av kräkmedel vid bekämpningen av narkotika har stora ansträngningar gjorts för attkomma till rätta med gatulangningen av narkotika.Försäljningsmetoderna har emellertid blivit alltmerraffinerade, varigenom polisens arbete försvårats.Överlåtelserna på gatuplan sker numera i allt störreutsträckning från mun till mun.Det hela tillgår i korthet så att försäljaren förvarar sitt "varulager" avnarkotika i munnen. När en affär gjorts upp tar denne fram narkotikan och gerdenna till köparen som i sin tur stoppar in den i sin mun.Överlåtelsen kan också ske genom en kyss eller liknande, varvid förfarandetsjälvfallet blir ännu svårare att upptäcka. Det är inte ovanligt att langare ochköpare förvarar upp till 20-30 heroinkapslar i munnen, ofta inlindade i folieför att inte lösas upp.För den händelse polisen skulle närma sig sväljer försäljaren eller köparensina kapslar, varefter stora bevissvårigheter uppstår. Det krävs ju i sådana härsammanhang i allmänhet ett beslag för att ett ingripande skall vara effektivt.Den enda metod som står till buds när narkotika svalts är att placeraden misstänkte på en särskild toalett, en s.k. tulltoa, där polisen får väntatillsnarkotikan kommer ut genom avföringen. Problemen med denna metod ärdock stora. Bl.a. kan nämnas att den misstänkte måste övervakas dygnet runt.Detta binder personal och kan endast ske till mycket höga kostnader, intesällan . Erfarenheterna visar också att mångamisstänkta som satts på toalettbevakning lyckas "smyga" ut narkotikan "dennaturliga vägen" för att därefter stoppa in den i munnen igen innanövervakaren hunnit ingripa.Ett sätt som skulle öka polisens möjligheter att uppdaga narkotikalangningpå sätt som beskrivits ovan vore om kräkmedel finge tillföras den misstänkteså att narkotikan kunde tas i beslag innan den hinner alltför långt in ikroppen.I första hand skulle exempelvis s.k. kräksirap kunna användas. Om denmisstänkte vägrar medverkan borde läkare kunna ge kräkmedel intravenöst. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om användande av kräkmedel för att komma till rätta medgatulangningen av narkotika.
mot · GK02Ju802 · 1996-10-07 00:00:00 — Stöld och snatteri är ett av de vanligaste brotten i samhället.Ett stort problem är dock det stora mörkertalet (brott som ejpolisanmäls) och detta beror till stor del på allt krångel isamband med polisanmälan. anmäls knappt femprocent av alla butikstillgrepp och ändå har myndigheternasvårt att klara av handläggningen av dessa ärenden.Grundinställningen från polisen är att alla tillgreppsbrott skall polisanmälasoch om detta skall ske måste handläggningen på något sätt förenklas.Ett sätt kan vara att införa ett bötessystem där böter utfärdas på platsen ochdärefter är ärendet avslutat. Detta förenklade system kan avlasta polis ochåklagare mycket arbete. Det bör endast användas vid mindre förseelser ochinte vid brott av återfallsförbrytare. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till förenklad handläggningvid butikstillgrepp i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GK02Ju803 · 1996-10-07 00:00:00 — utsätts handeln för butiksstölder. För att kunnagripa en person som stulit för ett värde under 800 kronorkrävs att vederbörande har lämnat butikslokalen. Är varornavärda får ett ingripande ske inne i butiken.Det kan inte vara rimligt att varans värde skall avgöra var man får ingripa.Det viktigaste är ju att ingripa när man upptäcker en stöld. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna att personal ellersäkerhetsvakter ges tillstånd att ingripa inne i butikslokalen oberoende avstöldgodsets värde i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GK02Ju804 · 1996-10-07 00:00:00 — Beslag av utländska medborgares fordon vid trafikbrott Utländska medborgare som befinner sig på tillfälligt besök iSverige och som underlåter att betala böter för trafikbrottsom de gör sig skyldiga till i samband med vistelsen här ärmed nuvarande ordning i praktiken straffimmuna.För såväl polisen som för övriga trafikanter framstår det som utmanande attmedtrafikanter hemmahörande i andra länder kan komma undan från attbetala böter på ett för dem mycket enkelt sätt. Det är bara för dem att lämnalandet så är de "kvitt" eventuella bekymmer. Så sker i alltför stor utsträck-ning.Förhållandet är oacceptabelt och inverkar demoraliserande på såvältrafikmoralen som på laglydnaden i samhället i stort.I linje med de ansträngningar som gjordes under den borgerliga regeringen,i syfte att komma till rätta med den oroande trafikolycksutvecklingen, är detenligt vår uppfattning nödvändigt att också utländska medborgare på tillfälligtbesök i förmås att följa den svenska trafiklagstiftningen. Det ärdessutom stötande för den allmänna rättskänslan att dessa fordonsförare kanbibringas uppfattningen att man utan risk för påföljd kan bryta mot de reglersom gäller här i landet.Enligt Moderata samlingspartiets uppfattning måste det nu till enlagändring som motverkar denna form av laglöshet i trafiken. En effektivåtgärd skulle kunna vara att i införa en bestämmelse motsvarande densom finns i dansk och norsk rätt och som möjliggör för polisen att som enyttersta utväg kunna beslagta det motorfordon med vilket överträdelsen harbegåtts.Det bör ankomma på regeringen att lämna förslag till sådan lagstiftningsom behövs för att införa bestämmelser om beslag och förverkande avutländska medborgares fordon vid trafikbrott. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär lagstiftning som möjliggör beslag avutländska medborgares fordon vid trafikbrott i enlighet med vad som anförts imotionen.
mot · GK02Ju807 · 1996-10-07 00:00:00 — Rätten att välja offentliga försvarare I RB 21 kap. 5 § andra stycket ges utrymme för denmisstänkte att själv föreslå en offentlig försvarare. Denneskall förordnas om det inte medför avsevärt ökade kostnadereller eljest särskilda skäl föreligger.Med tanke på att det numera över hela landet finns kompetenta advokatermed gedigen utbildning och stor erfarenhet även i komplicerade mål är detbefogat att göra en översyn av RB 21 kap. 5 § andra stycket. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär en översyn av RB 21 kap. 5 § andrastycket i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GK02Ju808 · 1996-10-07 00:00:00 — Inom affärslivet, såväl i som internationellt, är detväsentligt att uppkommande tvister kan lösas snabbt,effektivt och säkert. Det är bakgrunden till attkommersiella tvister i i så hög grad avgörs genomskiljeförfarande. Såväl antalet tvister som omtvistade värdenär betydande.Inom den internationella handeln är skiljeförfarandet den helt dominerandetvistlösningsmetoden. Ofta förläggs därvid skiljeförfarandet till ett tredje,neutralt land. har i det sammanhanget fått en viktig ställning.Över 100 internationella skiljeförfaranden äger rum i Sverige.Åtskilliga av dessa skiljeförfaranden är mellan parter från och före dettaSovjetunionen, å ena sidan, och amerikanska och europeiska parter å andrasidan. Flertalet parter är företag men det förekommer även att stater ochstatsorgan är parter.Den internationella skiljedomsverksamheten skapar betydande "goodwill"för och svenskt rättsväsen. Den involverar också åtskilliga svenskar.Skiljenämndens ordförande är normalt svensk, målen administreras ofta avStockholms och parterna engagerar intesällan jurister och andra experter från Sverige.Ett alltmer besvärande problem när det gäller skiljeförfarande i ärdock skiljemannalagstiftningen som är både föråldrad och bristfällig.Skiljemannalagen är och tillkom sålunda före den gällanderättegångsbalken som trädde i kraft . Internationellt har FN 1985 antagiten modellag för internationella skiljeförfaranden. Modellagen är utarbetadinom FN:s () under aktiv svenskmedverkan.Flertalet utvecklade länder och flera utvecklingsländer har under de senasteårtiondena antagit nya skiljemannalagar. Särskilt aktiv harlagstiftningsprocessen varit då FN:s modellag antogs.Bristerna i den svenska skiljemannalagstiftningen har sedan längeuppmärksammats, både i och internationellt. I behandladejustitieutskottet en motion om översyn av skiljemannalageni samband med att frågor om anslag till domstolsväsendet togs upp(1990/91:JuU16). Utskottet sade sig dela motionärernas uppfattning att enöversyn att lagen var erforderlig och utgick från att en sådan skulle kommaatt inledas . I ett särskilt yttrande till utskottets betänkandeunderströks vikten av att en översyn kom till stånd inom en snar framtid.1992 tillsatte regeringen en utredning med uppgift att bland annat se överskiljemannalagstiftningen. Ett delbetänkande (SOU 1994:81) med förslag tillny lag om skiljeförfarande presenterades 1994. Förslaget remissbehandladessamma år. Regeringen har ett således fullständigt beslutsunderlag och börkunna lägga fram ett förslag under /97.Att inte förmår fullfölja det inledda lagstiftningsarbetet haruppmärksammats både inom landet och internationellt. Internationellt äventyras roll som ledande skiljedomsland. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till ändring i lagen omskiljemän i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GK02Ju810 · 1996-10-07 00:00:00 — föreslog att en funktionshindrad somsökte rättshjälp i ärende angående ensocialförsäkringsförmån enligt lagen om stöd och service tillvissa funktionshindrade, LSS, enligt lagen (1993:389) omassistansersättning, och enligt socialtjänstlagen(1980:620), SOL, skulle ha samma bedömning om sinabehov av biträde som gäller för en patient som begärersättning för behandlingsskada. Då handikappreformeninfördes gjordes dock inte något tillägg till rättshjälpslagen.Fortfarande gäller för att citera : "Den allmännarättshjälpen i sin nuvarande utformning kan därför inte anses getillfredsställande möjligheter för människor med funktionsnedsättning atthävda sin rätt till samhällsstöd". I lagrådsremissen inför prop 1996/97:9framhölls att det kan finnas behov av rättshjälp i vissa socialförsäkringsmåloch andra mål som rör funktionshindrade personer.Den enskilde är i ett stort underläge eftersom han har Riksförsäkringsverketeller en kommun till motpart. De råd som förvaltningsdomstolarna kan ellerfår ge motsvarar inte på något sätt det behov av juridiskt biträde som denenskilde har. Tillämpningen av LSS och innebär i flertalet mål i förstahand svåra juridiska bedömningar och först i andra hand bedömning av omden enskilde bevisat sitt vårdbehov.Den enskilde funktionshindrade har därför som Handikapputredningenframhöll ett stort behov av rättshjälp. Bästa sättet att undanröja detta behovskulle vara att införa en rätt till offentligt biträde i dessa mål. Dettaskulledock medföra sådana kostnader att det inte är möjligt attgenomföra en sådan reform.Men i vissa situationer är det särskilt stötande att den enskilde inte får sittjuridiska biträde ersatt av det allmänna. Det är då han beviljats en insats avförsäkringskassa eller förvaltningsdomstol, men detta beslut överklagas avRiksförsäkringsverket eller en kommun.I varje fall då eller en kommun överklagar ett beslutdär en förmån beviljats, borde den enskilde därför ha rätt till offentligtbiträde. Det är inte ovanligt att okunniga kommunala handläggare överklagarhelt självklara beslut och därigenom - bortsett från hur det drabbar enskilda -förorsakar statsverket meningslösa kostnader.Om kostnaden för den enskildes biträde betalades av verket ellerkommunen behöver ytterligare medel inte anslås av . Verket ellerkommunen skulle tänka sig för lite innan de överklagar. Som det är nu kan deöverklaga utan risk för att själva få några kostnader, somdomstolsväsendet får avsevärda kostnader på grund av varje överklagande.Kostnaden för ett biträde är endast en bråkdel av vad ett överklagande kostar idomstolshanteringen. Därtill kommer att handläggningen i domstolarna flyterbättre om den enskilde företräds av ett kunnigt biträde. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om rättshjälp hos förvaltningsdomstol.
mot · GK02Ju812 · 1996-10-07 00:00:00 — tas en tvistemålsavgift om ut. Denna harnyligen höjts. Jag anser att det kan ifrågasättas om inteavgiften bör ses över ytterligare. Tvistemål kan gälla de mestskilda saker och tvistemålssumman kan variera avsevärt.Tvistemålen innebär dessutom så storarbetsinsats. Inte sällan måste dokument översättas till andraspråk, etc. Större tvistemål tar även relativt varfördessa upptar stora personella resurser. finnsbesparingsbeting på domstolarna och ärendebalanserna ärmånga gånger höga. Kritik framförs inte sällan frånallmänheten om att ärendehantering tar alltför lång tid.Jag anser förvisso att tvistemålsavgiften inte skall vara på en så hög nivåatt den enskilde av den anledningen drar sig för ett tvistemål. Emellertid börifrågasättas om inte avgiften är så pass låg att det finns ett visstöverutnyttjande av möjligheten. En höjd avgift skulle möjligen leda till ettmindre antal tvistemål. Därutöver bör det övervägas om tvistemålsavgiftenskulle kunna sättas i relation till tvistesumman. Det förefaller orimligt attsamma tvistemålsavgift tas ut oavsett om tvistesumman är eller100 , inte minst mot bakgrund av att det för domstoleninnebär betydande resurser som tas i anspråk för större tvister. Jag anser attmöjligheten till differentierad tvistemålsavgift beroende på tvistesumman börutredas.I ett läge där samtliga statliga myndigheter åläggs besparingsbeting kan enhöjd tvistemålsavgift leda till viss intäkt för statskassan som mindreresurser inom domstolsväsendet behöver tas i anspråk för tvistemål. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om höjd tvistemålsavgift,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utredning av tvistemålsavgift.
mot · GK02Ju9 · 1996-10-04 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:26 Fortsatt giltighet av tvångsmedelslag och lagen om hemlig kameraövervakning Denna ettåriga, tillfälliga () lag återkommer tillriksdagen i form av en proposition. degröna har varje gång vi fått uttala oss avslagit propositionenmed två grundläggande skäl för avslag.1. Bestämmelserna i åsidosätts. kan på helt egnagrunder vidta omfattande ingripanden genom straffprocessuella tvångsmedelvid förundersökning. Brottets karaktär är allmänt specificerade såsom brottmot rikets säkerhet och andra grova brott, betecknade allmänfarliga. Försök,förberedelse och stämpling till dessa brott är skäl till ingripande.Miljöpartiet de gröna anser att får alldeles för stora befogenhetermed hjälp av denna lag. Det räcker inte att själva anför att lagen ärutomordentligt värdefull för deras arbete. De anför också att lagen utnyttjats istor omfattning, vilket ger anledning till oro.Vad vi ska ha en säkerhetspolis till, vad som skall vara dess mål, vilkafaror som finns med verksamheten och vilka principer som måste lagfästasför att förhindra att verksamheten går i en riktning som inte är önskvärd ärfrågor som är centrala för en demokrati och som måste debatteras.SÄPO:s agerande och analyser går inte att ifrågasätta eftersom deras skältill ingripande inte behöver presenteras för den anklagade och de rent faktiskaomständigheterna kan endast undantagsvis motbevisas. definierar självsina uppgifter och maktbefogenheter under absolut sekretess.2. Lagens tillfälliga karaktär: har i tidigare utlåtande förordatatt de bestämmelser som anses nödvändiga tvångsmedelslag i såfall skall permanentas och ingå i . Tidsbegränsning av lagarbör användas med försiktighet och endast då det är oundgängligennödvändigt.Regeringen tillkännager nu att en utredare ska tillsättas för att utreda frågorom kriminalpolisiära arbetsmetoder inom straffprocessuella tvångsmedelsamt lämna förslag till hur lags bestämmelser kan permanentas ocharbetas in i . I utredningsuppdraget ingår även att ändranuvarande bestämmelser om hemlig kameraövervakning som antagits avriksdagen. Efter endast ska denna lag ändras för att få lägre kriteriersåsom användning vid lägre straffminimum än fängelse samt lägregrad av misstanke än skäligen misstänkt. tar avstånd från dessaförslag. tillfälliga tvångsmedelslag upphör förhoppningsvis genomutredningen, men denna är klar först . HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1996/97:26.
mot · GK02Ju902 · 1996-10-07 00:00:00 — Åtalade personer som frias i domstolar kan få skadestånd föratt de suttit oskyldigt anklagade. Men om det senareframkommer att personen i fråga är skyldig krävs ingenåterbetalning av skadeståndet.Ex: En man misstänks för grovt rån och blir anhållen och häktad, mensläpps i brist på bevis. Åtal väcks inte och förundersökningen läggs ned. Hantilldöms ett skadestånd för tiden i häktet. Men misstänks mannenför nya rån och kan bevis binda honom också till det första rånet. Han fällsav domstolen. En pappa åtalas för att ha utnyttjat sin dotter sexuellt. Hanfriasav tingsrätten och får ett skadestånd. Men pappan fortsätter att förgripa sig pådottern och döms för bl a våldtäkt och grovt sexuelltutnyttjande av underårig. Han döms också att utge ett skadestånd till dottern.Det utbetalda skadeståndet till pappan kan inte överföras till dottern. Dettaskadestånd är utmätningsfritt.Det är störande att en person kan få behålla stora skadestånd, trots attdenna senare fälls i domstol för samma brott. Justitiekanslern bör fåregelbunden information från domstolarna i sådana fall där skadeståndbetalats ut och personen förekommer i en ny brottsutredning. I berättigadefall skall naturligtvis dessa summor återkrävas av staten. Likaså bör enlagändring ske så att dessa skadestånd blir utmätningsbara när sammapersoner döms att betala skadestånd till offren.Att statens pengar ska användas till skadestånd som kan betraktas sombelöningar till dömda personer är mycket oetiskt. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att Justitiekanslern får regelbunden information från domstolarnaom nya fall där tidigare skadestånd betalats ut,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utbetalade skadestånd skall återkrävas om ny dom har bevisatden anklagade skyldig till brottet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utbetalade skadestånd skall vara utmätningsbara om ny domhar bevisat den anklagade skyldig, när samma personer döms att betalaskadestånd till offren.1
mot · GK02Ju904 · 1996-10-07 00:00:00 — Bakom varje brott finns ett eller flera brottsoffer. Även i defall brottet anses som mindre grovt kan det ge upphov tillsåväl mänskligt lidande som avsevärda ekonomiska förluster.I en del fall kan det vara svårt att avgöra vem som stulit det ena eller detandra. Ett sådant fall kan vara då två eller flera går in i en butik och stjälvaror. Ofta har en av tjuvarna rollen att dra uppmärksamheten till sig ochunderlättar därmed för de andra att plocka till sig varor.Även om någon från butiken lyckas stoppa någon av dem som varit inneoch stulit kan det, trots att han eller hon har varor gömda på sig, i väskaellerbarnvagn, vara svårt att få vederbörande fälld. Det kan till och med blisamma resultat om butikspersonalen ser att någon passerar kassan utan attbetala. Ofta skyller den som ertappas på de andra. "Jag fick varorna av deandra. Jag trodde att de andra skulle betala" eller "jag sa åt honom eller henneatt betala". Det är otillfredsställande att kunna undgå ansvar för brott genomatt på detta sätt skylla på varandra. Här bör lagstiftningen skärpas. Detta börnaturligtvis vara fallet vid tillgreppsbrott men också vid betydligtallvarligarebrottslighet då våld riktas mot människor.När gärningsmannen grips på bar gärning eller där det är uppenbart attpåträffade varor är stulna bör varorna möjligt lämnas tillbaka till denrätte ägaren. Återlämnandet bör ske före eventuell rättegång eller ett beslutattinte väcka åtal. Det är otillfredsställande att, i fall där det är uppenbart att detrör sig om stulna varor, vänta i kanske innan stöldgodset lämnastillbaka till den rätte ägaren. Det kan vara gods som påträffas på denmisstänkte, i väskor, barnvagnar, bilar, förvaringsboxar eller vidhusrannsakan. I många fall drar utredningen ut . I andra fall blirresultatet att man inte kan styrka vem som gjort vad och gärningen leder intetill åtal. De stulna varorna tillfaller i sådana fall gärningsmännen. Detta ärmycket stötande.Vid stölder i t.ex. klädesaffärer hinner stulna kläder ofta bli omoderna ochdärmed mindre värda innan de eventuellt återlämnas till den rätte ägaren.Förutom lång tids ovisshet orsakar detta förfaringssätt betydande och onödigaförluster för den drabbade. Detta är oacceptabelt och bör rättas till.Slutligen bör det åläggas brottsutredarna att fortlöpande hålla brottsoffreninformerade om hur utredningen framskrider. I de fall utredningen kommerfram till att inte åtala, bör detta besked innehålla information om möjlighetenför brottsoffret att begära överprövning. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till sådan lagändring att detgår att komma till rätta med brott där de olika gärningsmännen skyller påvarandra i enlighet med vad som anförts i motionen,2. att hos regeringen begär förslag till lagändring som möjliggörett snabbt återlämnande av stöldgods till den rätte ägaren i enlighet med vadsom anförts i motionen,3. att hos regeringen begär en översyn av reglerna förinformation till brottsoffret om hur pågående utredning fortskrider samt hurman begär överprövning av ett fattat beslut i enlighet med vad som anförts imotionen.
mot · GK02Ju905 · 1996-10-07 00:00:00 — Under den borgerliga regeringen inrättades brottsofferfondeni syfte att förbättra brottsoffrens situation. Finansieringenskulle ske genom att fångarnas ersättning minskades med ett20-procentigt avdrag samt genom en avgift på ,som tas ut av åtalad som döms för brott där fängelse ingår istraffskalan. Socialdemokraterna motsatte sig detta medmotiveringen att fångarna behövde sina pengar för eget bruk.Trots sin tidigare inställning bibehölls dock avdraget från fångarnasersättning efter den socialdemokratiska regeringens tillträde hösten 1994.Regeringen gjorde en förändring så att influtna medel ställdes till regeringensdisposition för brottsförebyggande arbete, vilket har varit gällande från den 1juli 1995.Brottsförebyggande rådets övergripande mål är att främja brottsföre-byggande insatser genom att arbeta med utveckling, utvärdering ochinformation och därigenom bidra till att minska brottsligheten och ökatryggheten i samhället. uppgift är däremot att främjabrottsoffrens rättigheter och deras behov och intressen. Myndigheten skallsärskilt prova frågan om brottskadeersättning.Enligt vår bestämda uppfattning bör den ursprungliga finansieringsformenav brottsofferfonden skyndsamt återställas. Härigenom skulle vi på ettpåtagligt sätt ånyo lyfta fram brottsoffren och tydligt markera att statsmaktenstår på brottsoffrens sida, vilket också var det bakomliggande syftet med attinrätta brottsofferfonden. Inte minst är det angeläget att förbättraförutsättningarna för ekonomiskt bidrag till olika ideella organisationer, t.ex.brottsofferjourer och kvinnojourer, som utgör ett värdefullt socialt ochstödjande arbete på brottsofferområdet.Enligt vår uppfattning framstår regeringens omdisposition av de frigjordamedlen från brottsofferinriktad verksamhet till brottsförebyggande insatsersom missriktad. Brottsförebyggande arbete ligger inom polismyndighetensansvarsområde varför medlen till detta arbete bör inbegripas i den budget,som ställs till förfogande. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att återställa den ursprungliga ordningen avseende finansieringenav brottsofferfonden.