mot · GK02Fi601 · 1996-10-07 00:00:00 — Statens ekonomi har förbättrats snabbare än flertalet troddeoch hoppades och beräknas vara i balans . Motbakgrund av de många årens kraftiga underskott finns detskäl att även fortsättningsvis bedriva en stram budgetpolitik.Den snabba återhämtningen gör emellertid att vi kan spåra ettom än starkt begränsat utrymme för reformer i en relativtnära framtid.Statens ekonomiförbättras...Förbättringen beror som bekant på en kombination avskattehöjningar och besparingar samt ekonomisk tillväxt. Visocialdemokrater har i olika sammanhang betonat att denkommunala verksamheten - vården, omsorgen ochutbildningen - ska värnas framför ersättningar och bidrag.Denna inriktning har i stort sett fullföljts. Det är framför alltskattehöjningar och nedskärningar i de s.k. transfereringarna,som har bidragit till budgetförstärkningen. En mindre del avnedskärningarna har direkt drabbat den offentligaverksamheten, t.ex. kommunernas och landstingensverksamhet....och kommunernasförsämrasMen visst har kommuner och landsting påverkats. Undersenare år har ekonomin försämrats. Av finansplanen framgåratt det preliminära utfallet för kommunsektorn blev -5,9miljarder kronor under 1995.För är tyvärr prognosen dyster, bl a då kostnaderna försocialbidrag förväntas öka ytterligare.Behoven ökarSamtidigt som ekonomin försämras ökar behoven av service.Antalet äldre, framför allt äldre äldre, ökar, vilket ställerstörre krav på vård- och omsorgsinsatser.Förutom de demografiska förändringarna medför den snabba medicinskautvecklingen att allt fler sjukdomar kan behandlas. Fler och fler vårdinsatserkan dessutom göras på personer med hög ålder. Nya och dyrare läkemedelintroduceras och förbättrade hjälpmedel efterfrågas av både äldreoch handikappade. Det finns dessutom en uppenbar risk att om den högaarbetslösheten varar så får det negativa konsekvenser förfolkhälsan hos många grupper.Sammantaget innebär dessa förändringar att trycket på vård- ochomsorgssektorn - som på många håll är mycket hårt belastad -kommer att öka under de kommande åren.Även fortsättningsvis måste självfallet både kommuner och landsting drivaett effektivitetsarbete, men det går ej att bortse från att arbetsbelastningenförden personal som jobbar kvar i vården är mycket hög. I ett antal falltorde det dessutom vara klart att den uttunning som skett av personal inomvården och omsorgen medfört kvalitetsbrister som framtidens vårdtagare ejkommer att acceptera.Hålla fast vid inriktningenI takt med att statens ekonomi förbättras ökar förstås kravenpå reformer. Det är många som har goda skäl att kräva ökadeinsatser. De med låga pensioner har och har haft en utsattsituation. Många barnfamiljer har drabbats hårt av sänktaersättningsnivåer och försämrade bidrag, t.ex. bostadsbidrag.Många ungdomar har tvingats se sina studiebidrag urholkas.Till det ska läggas alla som p g a arbetslösheten inte ens harfått chansen att komma in i de olika trygghetssystemen.Trots det menar vi att regeringen måste hålla fast vid den fastlagdainriktningen, att prioritera verksamhet före bidrag.Verksamhet trots alltviktigare än bidragFör det första därför att en bra fungerande verksamhet trotsallt är viktigare än bidrag och ersättningar.Det är trots allt viktigare att satsa på en bra skolutbildning - en rimligpersonaltäthet, bra böcker och en näringsriktig kost - än att höja barnbidraget.Det är trots allt viktigare att ge kommunerna och landstingen möjlighet attförbättra äldrevården än att höja pensionerna.Målsättningen måste naturligtvis vara att vi klarar av bådauppgifterna, en bra verksamhet och rimliga bidrag/ersättningar, men vi fårinte blunda för att vi inom överskådlig framtid kommer att tvingas till svåraavvägningar mellan olika angelägna behov.Jobb som behövsUnder den förra mandatperioden försvann över 100 000 jobbinom kommunsektorn. Skälet var inte brist på arbetsuppgifterutan brist på pengar. träffade regeringen enöverenskommelse med , som bl.a. innebär att kommunerna skallundvika uppsägningar av personal, mot att staten förbindersig att inte vältra över kostnader på kommunsektorn.Det finns tecken som tyder på att kommunsektorn tvingas till fortsattapersonalnedskärningar. Trots uppgörelsen lär det finnas risk föruppsägningar. Två exempel från vårt eget län kan illustrera problemet:Finspångs kommun beräknar att kostnader motsvarande 100 anställda måstesparas. befarar att underskottet blir ca 300 miljoner iår. I båda kommunerna är det svårt att se någon lösning som inte leder tillfärra anställda.Regeringen har satt upp målet att halvera arbetslösheten . En radolika stimulansåtgärder har genomförts, bl.a. för att få fart på industrin.Den enda sektor där mer pengar med säkerhet leder till fler jobb torde varakommunsektorn. Inom byggsektorn, inom den privata tjänstesektorn, inomindustrin kan stimulanserna ge fler jobb, men det är inte säkert. Det är ocksåmöjligt att rationaliseringar gör att arbetsuppgifter försvinner. Inomkommunsektorn vet vi dock att det finns arbetsuppgifter som behöver utföras.Om det finns pengar.SlutsatsVår slutsats är att kommunernas och landstingensverksamhet måste ges företräde när det återigen finnsutrymme för reformer. Det kan ske på olika sätt. Enmöjlighet är att staten överför mer pengar tillkommunsektorn. En annan, och kanske fördelningspolitisktlämpligare lösning, är att staten övertar det ekonomiskaansvaret för vissa kommunala uppgifter. Frågan är t.ex. omdet är rimligt, att äldre arbetslösa med små utsikter att finnaett jobb skall vara beroende av socialbidrag. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna attkommunsektorns behov av mer resurser skall prioriteras när det återigen finnsutrymme för reformer.