mot · GJ02A38 · 1996-03-28 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:148 Lokal samverkan mot arbetslösheten Regeringens proposition om lokal samverkan motarbetslösheten har ett vällovligt syfte. Det handlar om attfinna former för förbättrad lokal samverkan inomarbetsmarknadspolitiken. Det är bara att beklaga attregeringen varit så senfärdig med denna typ av initiativ. Utepå fältet har man efterfrågat detta . Nioav tio kommuner bedriver projekt i samarbetemed arbetsförmedlingen och i övrigt har alla kommunerinformella kontakter med arbetsförmedlingen.Långtidsarbetslösa, ungdomar och socialbidragstagare är devanligaste målgrupperna i de gemensamma projekten. Drygtvar tredje kommun samarbetar också med försäkringskassanpå det arbetsmarknadspolitiska området och nästan likamånga med . Ett stort antalkommuner samarbetar dessutom både med facket och mednäringslivet på orten. Samarbetet verkar fungera bra på deflesta håll. Mot denna bakgrund är regeringens förslag om ett18 månaders försöksprojekt i ett antal kommuner relativttafatt. Därför vill vi kristdemokrater gå längre genom att tatillvara de erfarenheter som redan gjorts och utifrån dessaförbättra samarbete och effektivitet i åtgärder påarbetsmarknadspolitikens område. De önskemål till lokalsamverkan som finns uttryckta eller redan i någonform realiserats bör uppmuntras och underlättas.Verkligheten har som sagt tvingat kommuner och arbetsförmed-lingar att ha ett omfattande samarbete. Kommunerna har genom regeringenspolitik fått ansvar för bland annat arbetslösa ungdomar och fördatorteken, vilket kräver ökad samverkan. Likaså kräver försörjningsansvaretför medborgarna ett kommunalt ansvar för dem som genom arbetslöshet hardet allra sämst ställt och är beroende av socialbidrag. Samarbetet förhindrasdock av stela och oflexibla regelsystem. Insatserna tenderar att blikortsiktiga. Reglerna hindrar också att insatser sätts in vid arbetslöshetensbörjan, när de skulle gett bäst utdelning och betytt mest för individen.Finspång är ett exempel på en kommun där man har en utveckladsamverkan mellan kommunala, landstingskommunala och statliga instanser.En verksamhet som inledningsvis fungerat bra. Det stora problemet är dockatt när man exempelvis tillsammans arbetat med en lyckad rehabiliteringsaknas det ändå en arbetsmarknad. Regeringens politik avseende exempelvissänkningar av lönebidrag är därvidlag en försvårande omständighet. Detvisar att regeringen fortfarande saknar en helhetssyn på arbetsmarknads-politiken och samverkan med kommunerna.Kommunerna efterfrågar förutom ökad flexibilitet från sida också en möjlighet att använda arbetslöshetskassornas medel såatt de arbetslösa kan utbilda sig eller vara aktiva i någon åtgärd underarbetslöshetstiden. Detta är något som tangerar den så kallade östgöta-modellen. Det vill säga att medel ställs till förfogande så att kommuner ochlandsting kan skriva avtal med länsarbetsnämnderna om kompetens-utveckling och utbildning istället för avskedanden ut i öppen arbetslöshet.Kommunförbundet och tidigare har i rapporterredogjort för pessimistiska prognoser avseende hur många kommunala jobbsom försvinner fram . Det är uppenbarligen en ekonomiskförlust såväl för kommuner som för staten att öka på arbetslöshetsköernamed personer från dessa sektorer. Dessutom är det slöseri med mänskligaresurser. Från sida vidhåller vi uppfattningen att läns-arbetsnämnderna skall kunna sluta avtal om kompetenshöjning/utbildning förpersonal inom kommuner och landsting som annars skulle stå helt arbetslösa.Det är helt nödvändigt att få ökad flexibilitet vad gäller de arbetsmarknads-politiska åtgärderna. Beslutsfattandet om vilken åtgärd som är bäst måstekunna fattas på den lokala nivån och med dessarbetsmarknadspolitiska arsenal skall fungera som stöttning och inte somparagrafryttare. Regeringen är själv mycket vag över vad man i praktikenmenar med lokal samordning eller decentralisering av arbetsmarknads-politiken. Av effektivitetsskäl vill man se mer av lokala lösningar, men manvågar ändå inte ta konsekvenserna av en sådan inriktning. Det enda man görär att initiera ett mindre försöksprojekt och föreslå att arbetsförmedlingarnages större frihet i sin resursanvändning. Samverkan handlar om minst tvåparter. Hur föreställer sig regeringen att kommunerna skall se på det faktumatt arbetsförmedlingen ges frihet men kommunerna och de arbetslösa självaverkar stå utanför? Kommunerna skall i de föreslagna försöksprojekten biståmed av de finansiella medlen. Kommunerna bör då också hamöjlighet att till exempel erbjuda arbetslivsutveckling till personer som ärarbetslösa men inte berättigade till arbetslöshetsersättning eller KAS. Dekommunala medel som satsas måste kunna betala sig genom minskadekostnader för socialbidrag.Den tvehågsenhet som regeringen uppvisar vad gäller lokalt kontranationellt ansvar för arbetsmarknadspolitiken hindrar utvecklingen av nyaåtgärder för att minska arbetslösheten. Regeringen borde istället gå längreoch ta till sig de erfarenheter som görs lokalt och de önskemål de lokalakommunföreträdarna framför. Det ökade ansvar regeringen det senaste åretgett kommunerna och även i denna proposition antyder bör följas upp medökad beslutanderätt över finansiella resurser. Kommunerna är de som i sistahand har ansvaret för sina medborgare och bör också ges så rimliga chansersom möjligt att ta detta ansvar. Vi motsätter oss inte en försöksverksamhetmen anser att den skall vidgas till de kommuner som önskar delta. Dessutombör regeringen återkomma med mer långtgående förslag i enlighet med vadsom anförts.Arbetsmarknadspolitiska kommittén, som lämnat sitt slutbetänkan-de, har föreslagit att de arbetsförmedlingsnämnder som finns i varje kom-mun, och där kommunen har representation, skall omvandlas till styrelser förarbetsförmedlingarna, och därmed få ökat inflytande. Man skriver i sittbetänkande att alla kommuner har långsiktiga strategier för att öka syssel-sättningen. Ett ökat kommunalt inflytande över arbetsmarknadspolitikenskulle möjliggöra att koppla ihop dessa kommunala satsningar med destatligt styrda arbetsmarknadspolitiska satsningarna. Av någon anledning villkommittén i denna del inte gå så långt som att samordna finansiella medel.Däremot när det gäller stöd till mer utsatta grupper vill man bildasamverkansorganisationer på lokal nivå mellan , arbets-förmedlingen och kommunen. Denna organisation skulle ha ansvar förplanering och beställning av rehabiliterings- och andra arbetsförberedandeinsatser. Alla tre instanserna föreslås få "frihet att under resultatansvaravsätta medel för denna typ av verksamhet". Man skriver vidare: "Attsamtliga tre organisationer på lokal nivå finns med i samverkan tordeinnebära att riskerna för kostnadsövervältring mellan myndigheter mini-meras. ... Förutsättningarna för att bryta sektoriseringen är bland annatgemensamma mål, gemensam finansiering och gemensam lokalisering. "Regeringen bör ta till sig arbetsmarknadspolitiska kommitténs förslag pådenna punkt, men också bredda samverkans- och finansieringssamordnings-möjligheter ytterligare genom att som tidigare nämnts även tillse att a-kassemedel kan användas flexibelt i den lokala samverkan. Bristen påfinansiell samordning hindrar den samordning som i övrigt fungerar väl.En bättre helhetssyn på arbetsmarknadspolitiken och dess medel krävs.Revirtänkande mellan stat och kommun måste bekämpas genom praktiskthandlande. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att ta till vara de erfarenheter som görs ikommunerna gällande lokal samverkan,2. att beslutar att arbetsmarknadspolitiska medel och a-kassemedel inom den föreslagna försöksverksamhetens ram fåranvändas till kompetensutveckling/utbildning för personal i offentligverksamhet när alternativet är öppen arbetslöshet,3. att beslutar att kommunerna inomförsöksverksamhetens ram ges rätt att erbjuda ALU till personer sominte är berättigade till a-kassa eller KAS,4. att beslutar att försöksverksamhet få genomföras hosde kommuner som ansöker om denna möjlighet,5. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring attkommuner, försäkringskassor och arbetsförmedlingar kan bildasamverkansorganisationer i enlighet med vadArbetsmarknadskommittén föreslagit,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att a-kassemedel skall kunna användas i denlokala samverkan.