mot · GK02Jo788 · 1996-10-07 00:00:00 — måste intensifiera arbetet mot svårnedbrytbara,giftiga ämnen. Inte minst nya vetenskapliga rön de senasteåren gör avgiftningen av kretsloppssamhället till en mycketangelägen uppgift. Undersökningar har visat på tidigareokända egenskaper hos många svårnedbrytbara kemikalier,bland annat att dessa ämnen stör hormonsystemet hosmänniskor och djur, och därmed också kan påverkalivsavgörande processer som fertilitet och fosterutvecklingvid mycket låga doser. De dystraste prognoserna talar om attmänniskan inom några årtionden delvis kan ha förlorat sinförmåga att fortplanta sig.I juni 1995 enades länderna runt , inklusive men medundantag av , om att alla utsläpp av farliga ämnen ska haupphört inom en generation (Fjärde Nordsjödeklarationen, 1995).Beslutet, som kommit att kallas generationsmålet, är en milstolpe på vägenmot kretsloppssamhället. (Ett motsvarande beslut har även tagits vadgäller skyddet av .) krävs tydliga politiska signaler till allatillverkare och användare av riskabla kemikalier.För att hindra utsläpp av farliga ämnen krävs att tillverkningen av sådanaämnen upphör. riksdag har redan tidigare uttalat denna inriktning ioch med antagandet av kretsloppspropositionen (1992/93:180). Vad gällersvårnedbrytbara, naturfrämmande ämnen anges att "...den enda acceptablahalten av långlivade ämnen i miljön är noll. Målet gäller inte bara utsläpp ikonventionell mening ... utan också att användningen av sådana ämnenmåste upphöra, eftersom all materialhantering oundvikligen medför att dethanterade materialet förr eller senare hamnar i avfallet eller sprids direkt imiljön. "Den definition av begreppet farliga ämnen som Nordsjökonferensenenades om är mycket vid. Den rymmer alla ämnen som ger, eller kan ge,skador på miljö och människor , även sådana effekter som ärokända. Prioritet ges de ämnen som är svårnedbrytbara, toxiska ochbioackumulerbara, i synnerhet halogenerade organiska ämnen.Gruppen haloorganiska ämnen omfattar alla organiska ämnen som ocksåinnehåller klor, brom, fluor eller jod. I praktiken är de klorerade organiskaföreningarna helt dominerande till antal och mängd. Därför har arbetet imiljöpolitiska sammanhang av naturliga skäl kommit att fokuseras på justklororganiska föreningar.Vissa klororganiska föreningar finns naturligt i ekosystemet, dock mednågot undantag i mycket små doser. Genom lanseringen av den s k klor-alkali-processen för framställning av klorgas, har människan spätt på ochmångfaldigat produktionen av klororganiska föreningar. Klorgas används ien rad sammanhang som blekmedel, desinfektionsmedel eller för tillverkningav olika material och bekämpningsmedel. När den ytterst aggressivaklorgasen kommer i kontakt med organiskt material bildas en rad olikaklororganiska föreningar, varav en majoritet är giftiga.Nyttjandet av klorgas har givit upphov till en rad miljökatastrofer. DDToch PCB har varit nära att utrota flera djurpopulationer, freoner och andraantropogena klorföreningar står bakom uttunningen av ozonskiktet, kloreradelösningsmedel har skapat farliga arbetsmiljöer för miljoner människor, ochså vidare. Dioxiner och furaner - bland de mest farliga ämnen vi känner till -tillhör de klorföreningar som uppstår vid i stort sett all användning avklorgas.Klorföreningar spelar en betydande roll i den internationellakemikaliepolitiken. Den process som pågår i FN:s regi att skapa ettjuridiskt bindande, globalt avtal mot havsföroreningar har i första handinriktats mot tolv välkända miljögifter ("the Dirty Dozen"). Samtliga dessatolv är klorföreningar.Kemikalieinspektionen och fick 1993 i uppdrag attutreda situationen för klor och klorföreningar. Av redovisningen framgår attklorproduktionen i är mycket omfattande. Omkring 700olika klorföreningar används inom landet. Dessa 700 ger i sin tur upphov tilltusentals andra reaktionsprodukter. Kemikalieinspektionen konstaterar attnaturen inte har förmåga att bryta ned klorföreningar i den takt sommänniskan tillför dem. Ökande halter har därför efter hand byggts upp imiljön. Många klorföreningar har dessutom förmågan att lagras upp,bioackumuleras, i levande organismer. Det gör att toppkonsumenter inäringskedjorna, bland annat människan, i stor utsträckning drabbas avklorföreningar. kan man konstatera att alla människor på jorden har ettbetydande antal klorföreningar upplagrade i sina fettceller.Problemet att förutsäga och förebygga negativa effekter av klorföreningargör det nödvändigt att följa försiktighetsprincipen strikt. Dokumentationenom klorföreningar, både vad gäller ämnens inneboende egenskaper och deraseffekter på hälsa och miljö, är så pass omfattande att mer generella åtgärderär nödvändiga. Den mellanstatliga myndigheten för skydd av iNordamerika (International Joint Commission, IJC) har under en följd av årutarbetat åtgärder mot giftiga, svårnedbrytbara klorföreningar. Sjösystemet ärallvarligt drabbat av ekologiska störningar till följd av luftnedfall ochutsläppfrån industrier.I sina rekommendationer till USAs och regeringar har IJC sedan1992 förordat en allmän avveckling av klor i industriella processer.Motiveringen är att det exakta förhållandet mellan orsak och verkan vidmiljögiftsskador aldrig kan utredas till fullo - de mekanismer som föreliggerär alltför komplexa med tanke på antalet ämnen och påverkansfaktorer.Därför, konstaterar IJC, är det nödvändigt att behandla sådana ämnen i gruppsnarare än som isolerade kemikalier. IJC konstaterar vidare att när klorgasanvänds som råvara i en tillverkningsprocess finns ingen möjlighet att heltkontrollera eller förutsäga vilka klororganiska föreningar som uppkommer -och i vilka kvantiteter. Därav drar IJC slutsatsen att användningen av kloroch klorföreningar bör undvikas i alla tillverkningsprocesser.Det är hög tid att åtgärda de problem som kloranvändningen fortfarandeleder till i . Kunskapsbristen som fortfarande finns får inte leda tillpassivitet. Snarare bör det omvända gälla. Eftersom så stora mängderklorföreningar existerar med outredda konsekvenser, bör en utfasning av allindustriell kloranvändning ske. En rad beslut har redan tagits för att reduceraanvändningen av klor. Ett stort antal klorerade bekämpningsmedel harantingen förbjudits eller dragits tillbaka av tillverkaren efter uppmaning frånKemikalieinspektionen. Den svenska massa- och pappersindustrin hargenomgått en radikal omvandling, och använder numera inte längre klorgasför blekning av pappersmassa. Avvecklingen av CFC, HCFC och kloreradelösningsmedel går mot sin fullbordan.Dock återstår ett antal åtgärder som är nödvändiga för att eliminerautsläppen av farliga klorföreningar från samhället till miljön: av klorgasproduktionen i går numera tilltillverkning av PVC-plast. har uttalat att en avveckling avPVC skyndsamt bör inledas. Massaindustrin har visserligen lämnat klorgas som blekkemikalie, menanvänder fortfarande betydande mängder klordioxid. Endast en mindredel av utbudet på marknaden består av helt klorfri massa (TCF). Det är avstor vikt att industrin snabbt avvecklar den återstående användningen avklorkemikalier. Klordioxiden leder visserligen inte till lika allvarligarestprodukter som klorgasen men förekomsten av klor i processflödenorsakar ändå en rad komplikationer från miljösynpunkt. Närblekeriprocessen sluts uppstår behovet av hantering av utsepareradeavfallsprodukter. Om restprodukter innehållande hög halt av klor leds tillförbränning är risken uppenbar för bildning av giftiga klorföreningar,som exempelvis dioxiner. Även annan avfallshantering gör att giftigaklorföreningar kan nå omgivningen. Klordioxiden gör det också renttekniskt svårare att uppnå en sluten process, eftersom klorföreningarnaleder till korrosion av utrustning. Vid sidan av de problem som uppstår iblekeriet, innebär fortsatt användning av klordioxid även att klorfram-ställning tillåts fortsätta i stor skala, med de problem som är förknippademed detta. Perkloretylen vid kemtvätt kan ersättas genom alternativa tvättmetoder.Här är det viktigt att genom politiska beslut se till att kloranvändningenupphör. Klorinnehållet i avfall ger stora problem vid både förbränning ochåtervinning. För att återvinning av exempelvis polyten och plåt skallkunna ske acceptabelt måste klorhalten i det återvinningsbara materialethållas så låg som möjligt. Detta kräver förebyggande åtgärder redan vidtillverkning av varorna, så att organiska klorföreningar överhuvudtagetinte förekommer i varor och produkter som skall återvinnas. Ytterligare åtgärder krävs för att eliminera klorföreningar i metallbear-betande industri. Dispensmöjligheter för användning av trikloretylen börupphöra , eftersom alternativ nu finns tillgängliga. Klorparaffinerbör avvecklas minst i den takt som angivit. Klorerade tillsatsämnen i plastprodukter bör uteslutas möjligt.En strategi för en minskad kloranvändning bör utarbetas.Detta bör ges regeringen till känna. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en strategi för minskad kloranvändning bl.a. i massaindustrin.