mot · GJ02Fi102 · 1996-05-14 00:00:00 — med anledning av skr. 1995/96:194 Utvecklingen inom den kommunala sektorn InledningSkrivelsen bekräftar att kommuner och landsting spelar enavgörande roll för de goda levnadsvillkor som en stormajoritet fortfarande - trots 1990-talets arbetslöshetskris -har i . Den visar också hur de som arbetar ikommunsektorn förmått upprätthålla en mycket höggenomsnittlig standard på de offentliga tjänsterna trots starkapåfrestningar i form av ökande behov, sviktandeskatteunderlag och minskade statsbidrag. Men skrivelsenvisar också att det nu är dags att vända den nedåtgåendetrenden för kommunsektorns andel av totalekonomin.I skrivelsen nämns att de offentliga utgifterna motsvarade avBNP. Siffran är ganska ointressant eftersom större delen av de offentligautgifterna är inkomst-överföringar som inte säger något om den andel avsamhällets resurser som förbrukas i den offentliga sektorn. ochstatlig konsumtion samt myndigheternas investeringar utgjorde 462,1miljarder kronor, vilket är av det årets BNP på 1 634,9 miljarderkronor. Andelen har fallit trots att de eftersatta behoven inomskolan, vården och omsorgerna i genomsnitt är långt större än inom denprivata konsumtionen.Kommunen ochsysselsättningen119 000 arbetstillfällen () har försvunnit frånkommunsektorn . Till det kommeratt antalet anställda i kommunala företag till1994 minskat med ca 9 000 - motsvarande . Denhelt dominerande andelen av de som fått gå från kommunalajobb har gått ut i öppen arbetslöshet eller är föremål förarbetsmarknadspolitiska åtgärder. De flesta som blivitarbetslösa är kvinnor. Den privata sektorn - som tappatfyrdubbelt så många jobb - har naturligtvisinte förmått suga upp de arbetslösa offentliganställda. Densammantagna besparingen av den reduceradekommunsektorn för den offentliga sektorn totalt har blivitmarginell på grund av de höga kostnaderna förarbetslösheten. har i uträkningarfunnit att den verkliga samhällsbesparingen med att säga uppkommunalt anställda är mycket låg. I sina beräkningar harKommunalarbetarförbundet inte tagit med ökade kostnaderför t.ex. sjukvård eller mänskligt lidande. Regeringen bör setill att det tas fram kalkyler och analyser över deoffentligfinansiella följderna av kommunala besparingar ochökad arbetslöshet bland offentliganställda. börsom sin mening ge regeringen detta till känna.Kommunerna har trots stora besparingar visat att man förmår förnya sinaverksamheter på ett ofta mer radikalt sätt än vad stora privatföretag klarar av.I arbetet med lokala har en mångfald goda idéer kommit fram. Vivill i det sammanhanget påminna om alla de kommunala ansökningarna tillden miljöfond som inrättades efter en uppgörelse mellan regeringen ochVänsterpartiet . (Se motion till vårpropositionen).Både i näringspolitik och arbetsmarknadspolitik spelar kommunerna enviktig roll i förnyelsen.JämställdhetsdirektivetI ett allmänt utredningsdirektiv (dir. 1994:124) påbjuds attalla statliga utredningar och kommittéer skall belysa sinaförslag ur ett jämställdhetsperspektiv. Konsekvenserna förjämställdheten mellan könen skall redovisas och förslag tillåtgärder listas. Kön skall ses som en politisk dimension ochde politiska förslagen skall analyseras ur ett könsperspektivinnan besluten fattas. 1994/95:100, bilaga 6 står:Jämställdhetspolitiken kan inte formas isolerad från andrapolitikområden. Den berör alla delar av samhället. Allaförslag som regeringen lägger kommer i förväg att granskasfrån jämställdhetssynpunkt för att säkerställa en fortsattmålmedveten utveckling mot ett jämställt samhälle.Vidare står:I arbetet med att integrera jämställdhetsperspektiv påpolitikens alla områden är det angeläget att rikta särskilduppmärksamhet mot de strukturer, både formella ochinformella, som bidrar till att upprätthålla eller förstärkasegregeringen mellan könen och en ojämn maktfördelning,både mellan grupper av kvinnor och män och mellanenskilda. Jämställdhet är ytterst en fråga om makt.Vänsterpartiet delar regeringens analys av vikten av att allaförslag granskas ur ett jämställdhetsperspektiv. Det är därförmed förvåning vi finner att regeringen inte analyseratutvecklingen inom den kommunala sektorn ur ettjämställdhetsperspektiv. Utvecklingen i kommunerna är avstörsta betydelse för kvinnorna eftersom kommunerna äransvariga för de s.k. verksamheterna, som enligt regeringenskall prioriteras. Vid en analys skulle det bli uppenbart attdet är kvinnorna som drabbas av nedskärningar ibarnomsorg, skola och äldreomsorg. Det skulle också visasig att det är kvinnor som i allt större utsträckning tvingassöka kompletterande socialbidrag. Ett synliggörande av dettaskulle göra det svårare att genomföra nedskärningar somensidigt drabbar kvinnor. bör som sin mening geregeringen detta till känna.Kommunerna och EUI skrivelsen sägs - trots att "ingen systematiskerfarenhetsinsamling gjorts" - att medlemskapet i EU intefått några "direkta effekter med avseende på det kommunalasjälvstyret" och att inte påverkar "statensfinansiering, styrning och uppföljning av kommuner ochlandsting." (s. 8). Vi anser detta vara högst tveksammapåståenden. De dryga medlemsavgifterna till EU -motsvarande av den årliga kommunala konsumtionen- begränsar självklart det finansiella utrymmet för statensbidrag till kommunsektorn. Reglerna för strukturstöd och föroffentlig upphandling låser också fast kommunerna vidkomplicerade regelverk och ställer krav på en utvidgadadministration. förutsätter att regeringenåterkommer med en mer realistisk redovisning av vad EU-medlemskapet fått för konsekvenser för kommunsektorn.Kommunsektorns ekonomiSkrivelsens formuleringar när det gäller de kommunalabesparingarnas följder för olika sociala grupper är alltförutslätande. Det sägs att några av sektormyndigheterna i sinarapporter uppmärksammat att "stödet för svaga grupper kanha förändrats negativt i kommuner och landsting, särskilt därstora besparingar har skett." (s. 9) Detta är en alltför mildformulering. Det skulle varit intressant om regeringenanalyserat begreppet "svaga grupper" och angivit vilkagrupper som regeringen betecknar som svaga. Som framgåttbland annat av de rapporter som LO och de offentligfackligaorganisationerna gjort har de senaste årens besparingar fåttmycket negativa följder för dem som har de lägstainkomsterna och de största sociala problemen.Kombinationen av minskade statsbidrag (från 81 miljarder till 731995) och ökade uppgifter för kommunsektorn har inneburit mycket storapåfrestningar. Riksdag och regering har inte levt upp till denfinansieringsprincip vi i enighet själva beslutat om. Till det kommer attmånga av de besparingar som gjorts inom socialförsäkringssystemen ochsom drabbat dem som redan haft låga inkomster direkt har inneburit enövervältring av kostnader till de kommunala socialbidragssystemen. Dessakostnader har sedan trängt ut kommunala verksamheter.Ökade fonderingar av pensionsmedel och det nya avtalet mellanKommunförbundet och staten, som innebär att även lärarna skall tas med ikommunernas pensionsskulder, kommer att minska kommunernas ekonom-iska handlingsutrymmen ytterligare. De som drabbas hårdast är främst storakommuner och de med dålig ekonomi som inte har tagit med lärarnai sina löpande kostnader. För att förhindra en kraftigt försämrad vård ochomsorg krävs därför ökade resurser till kommun och landsting. Vänster-partiet är berett att göra denna satsning och vi har därför i våra preliminärabedömningar inför höstens budgetberedning avsatt 5 miljarder utöverregeringens förslag till den kommunala sektorn.Hälso- och sjukvårdEnligt prognoserna i regeringens ekonomiska vårpropositionkommer det ekonomiska utrymmet för kommunerna attbeskäras med flera procent fram . Samtidigtvet vi att behoven av kommunala tjänster ökar.Kommunsektorn skulle behöva ett resurstillskottmotsvarande i ökat konsumtionsutrymme för attkunna möta de ökade behoven inom vård och omsorg, bl.a.på grund av en ökad andel äldre i samhället. Kombinationenav minskade resurser och ökade behov leder obevekligen tillnedskärningar och en sämre välfärd.Bara i skall sjukvården spara ca 2,8miljarder kronor. Det kommer att medföra stora nedskärningar och struktur-förändringar i den dagliga verksamheten, vilket främst kan komma att drabbabarn, ungdomar och äldre av båda könen. Det är mestadels kvinnor somarbetar med vård och omsorg och som kommer att gå ut i arbetslöshet. Barnoch äldre som är de stora vårdtagarna kan drabbas av allt längre väntetideroch framför allt ett ökat avstånd mellan hemmet och vårdinstitutionen. Dettakan komma att få stora konsekvenser för enskilda individer.Det finns även stora strukturella sparförslag inom kommun- ochlandstingssektorn som kommer att genomföras i övriga delar av landet.Dessa nedskärningar kommer att förändra förutsättningarna för medborgarnai stor utsträckning. I t.ex. kan en neddragning av antaletvårdinstitutioner innebära att färdsträckan mellan hemmet ochvårdcentralen/sjukhuset ökar från upp till . I akutsitua-tioner är det ofrånkomligt att detta kommer att leda till en försämrad vård.Det är på gränsen till ett mirakel att den kommunala personalen lyckatsupprätthålla nivån på servicen och höja effektiviteten på det sätt som gjorts.Sjukvårds- och tandvårdspersonal har minskat från nära 236 000 1990 tilldrygt 154 000 1995 mätt i antal årsarbeten. Kostnaden per barn respektiveelev har minskat kraftigt inom barnomsorg respektive inom de kommunalautbildningssystemen. Den borgerliga myten om att privata företag äreffektivare än offentliga har effektivt vederlagts. Svensk skola och vård harbåde högre kvalitet och lägre kostnader jämfört med exempelvisprivatiseringsideologiernas födelseland USA.Barnomsorg och skolaAtt den kommunala sektorn minskat sina kostnader ochenligt regeringens skrivelse därmed blivit effektivare ärnågot som i hög grad påverkat den enskilda människan. Enproduktivitetsutveckling för hela barnomsorgen på 22 %mellan åren 1990 och 1994 har till huvuddelen kommit tillgenom fler inskrivna barn. Med andra ord har personalen(vilka i princip är kvinnor) fått en större arbetsbörda ochbarnen har inte fått samma möjligheter att utvecklas i enpedagogisk miljö. Detta ger naturligtvis effekter på lång siktsom är svårt att mäta i prestationstermer. En ökadarbetsbörda för barnomsorgspersonalen leder också till attden uppmätta effektiviteten riskerar att ätas upp av andraohälsoproblem, vilket då framför allt drabbar kvinnor.På skolområdet kan det noteras att vi fått färreundervisningstimmar, fler elever och att det totalt sett finns ett mindre antallärare. Effekterna blir att varje enskild elev får mindre möjlighet tillindividuell handledning under sin skoltid. Undervisningen blirkollektiviserad, och utrymmet att utvecklas i rätt riktning för de medsärskilda behov minskar. Lägger man dessutom till minskadspecialundervisning, färre timmar i svenska som andraspråk samt en halv-ering av timmarna i hemspråk, så ger det sammantaget oerhördakonsekvenser för dem som är i störst behov av stöd. För lärarna innebär dethär en klart större arbetsbelastning, vilket kan leda till olika ohälsoproblem.Den "stolta svenska skolan" kommer med fortsatta nedskärningar snart intevara så mycket att vara stolt över. En sammanhållen och likvärdig skolamåste ges medel för att barnen skall ges rätt till en likvärdigstarti livet, vilket uttrycker.Effekter på barn av nedskärningar inom skola och barnomsorg kan mandelvis utläsa av de ökade antal barn som kommer till barn- och ungdoms-mottagningarna. En systematisk urholkning av barnens livsmiljöer leder tillökad utslagning av barn. kunde skola och barnomsorg fånga uppdessa barn, men dessa klarar inte längre av denna uppgift, eftersom denstörsta delen av tiden går åt till gruppen som helhet och inte riktas till denenskilda individen. Detta försvårar för personal/lärare att upptäcka de sombehöver extra stöd. bör som sin mening ge regeringen detta tillkänna.Individ- och familjeomsorgI regeringens skrivelse redovisas att individ- ochfamiljeomsorgens kostnader ökat från 21 miljarder kronor1993 till 1994. Till största delen berordetta på ökade socialbidragskostnader. En undersökninggjord av tidningen visar att kostnaderna försocialbidrag stigit ännu mer . Enligtundersökningen har ökningen varit ochorsaken är att det statliga försäkringsskyddet försämrats ochtvingat allt fler svenskar att besöka socialkontoren. Statenhar genom sin politik övervältrat sina kostnader påkommunerna, som tvingas skära på andra områden för attkunna kompensera sig för de ökadesocialbidragskostnaderna. Regeringens inställning tillutgiftsminskningar är mycket snäv, eftersom man intebeaktar vilka samhällsekonomiska konsekvenser de statliganedskärningarna får för kommuner och samhället i övrigt.Regeringen stirrar sig i stället allt för blind på utgiftsposternaoch tittar inte upp från räkenskapsboken för att se vad somhänder runt omkring dem vilket återigen visar pånödvändigheten av konsekvensanalyser ur ett klass- ochkönsperspektiv. Utgiftsposterna är könsblinda, de visar inteatt det är kvinnor och män av kött och blod bakom varjenedskärning.Enligt socialtjänstlagen har kommunerna ansvaret för alla människor somvistas i kommunen och som behöver bistånd. Rätten omfattar inte baraekonomiskt bistånd utan även hemtjänst, färdtjänst, plats på dagis för barnsom behöver särskilt stöd i sin utveckling, hjälp vid sociala problem. Genomde ekonomiska påfrestningar som kommunerna utsätts för tvingas ner på den sociala servicen och det ekonomiska biståndet.Hemtjänsttaxor konstrueras på ett sätt som gör det omöjligt förlåginkomstpensionärer att utnyttja den hjälp som de är berättigade till.Verkligheten kommer därmed i konflikt med bl.a. socialtjänstlagen ochföräldrabalken.KulturKulturområdet berörs över huvud taget inte i skrivelsen,vilket är en svaghet. Det hade varit värdefullt att redovisat.ex. effekterna av nedskärningar på biblioteken.Nedskärningar i kommunerna leder ofta till att kulturendrabbas hårt, eftersom detta inte är ett lagreglerat område såsom är fallet med skola, barnomsorg och äldreomsorg. Imånga kommuner har därför bidragen till bibliotekenminskat vilket inneburit avgifter, minskade bok- ochtidskriftsinköp och indragna bokbussar och filialer. Som ettexempel kan nämnas att det fanns 1 852 st.biblioteksfilialer medan siffran var 1 331 st. enligtKulturutredningen. Denna utveckling är inte rimlig utanborde belysas i skrivelsen. Det vore därför värdefullt om detfrån regeringens sida fanns fler uppgifter om kulturensställning i kommunerna. Förvånansvärt är också attregeringen gör en stor satsning på utbildning somman inte värnar bibliotekens ställning.RegionalpolitiskakonsekvenserSverige har haft en förhållandevis bra och riktigregionalpolitik vilket har lett till ett relativt jämnt lägemellan regionerna. Dessvärre håller regionalpolitiken nu påatt utarmas. Enligt de analyser som gör i sinanslagsframställan kommer inkomstutjämningen mellanregionerna att minska och de starka regionerna att gynnas.Det är Norrlandslänen tillsammans med ,och län som drabbas hårdast av debesparingar som görs. Även AMS pekar på att de regionalaskillnaderna kommer att öka och att glesbygdslänen kommeratt få en svag utveckling på arbetsmarknaden. Gemensamtför dessa län är att de har en stor andel av sysselsättningeninom den offentliga sektorn. En sektor som drabbas väldigthårt med alla besparingar. Att upprätthålla en regional balanskommer att bli mycket svårt med den politik som regeringenför, och ser vi ökade klyftor både när det gäller klass,kön och regional utveckling.Kommunala bolagI skrivelsen behandlas också de kommunala företagen. Mendet är nästan bara ekonomin som behandlas. Vänsterpartiethävdar att kommunala bolag - främst gäller dettabostadsbolag och trafikföretag - har tagit ett stort socialtansvar för grupper som haft det mycket svårt att göra siggällande på en marknad med enbart privata företag. Viföreslår att uttalar att regeringen i sin nästaredovisning närmare bör belysa denna fråga.I skrivelsen påminner regeringen också om beslut att insynen ide kommunala bolagens verksamheter skall förbättras (s. 102). Vi vill i dettasammanhang aktualisera frågan om en offentlig redovisning av löner ochandra anställningsförmåner för de kommunala bolagens chefstjänstemänsamt av styrelsearvoden. De kommunala bolagen tenderar också att mer ochmer ta efter den privata sidans sämsta sidor, minimal insyn, dyrbarrepresentation och fallskärmar. Vi föreslår att ger regeringen tillkänna att det skyndsamt bör läggas fram ett förslag om att kraven påoffentlighet i de kommunala bolagen på detta område blir lika stor som förde statliga bolagen. bör som sin mening ge regeringen detta tillkänna.Det kommunala självstyretDet svenska kommunala självstyret har sina rötter isockenstämmorna. Den lokala och regionala demokratin hari varit långt starkare än i övriga . Det är entradition som bör föras vidare genom regionala parlamentoch stärkt kommunalt självstyre. Statligt pålagda utgiftstakeller sanktioner mot kommunala skattehöjningar står i stridmot den traditionen.Vårpropositionens förslagNär det gäller vårpropositionens förslag till besparingar ochdessas konsekvenser för kommunsektorn hänvisar vi till vårmotion till denna proposition. De förslag till nya storabesparingar som presenterats i flera kommuner ochlandsting stärker våra argument för att det nu är dags att gekommunsektorn sin rättmätiga andel av den ekonomiskatillväxten. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om analyser av kommunala besparingar och ökadarbetslöshet bland offentliganställda,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om jämställdhetsdirektivet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om barnomsorg,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om kommunala bolags sociala ansvar,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om offentlighet av anställningsförmåner ochstyrelsearvoden för chefstjänstemän i de kommunala bolagen.