mot · GK02K8 · 1996-10-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:36 Den regionala samhällsorganisationen I propositionen föreslår regeringen att en försöksverksamhetmed ändrad regional ansvarsfördelning skall prövas i vissalän. Försöksverksamheten skall genomföras utifrån olikamodeller vad gäller denna ansvarsfördelning. Som bakgrundför dessa försök ligger olika förslag om ändrad regionalorganisation och där tankarna om direktvalda länsparlamentoftast vägt tungt. Jag ser också den föreslagnaförsöksverksamheten som ett led i arbetet att uppnå måletdirektvalda länsparlament med beskattningsrätt.Förändrad regionalorganisationAv propositionen framgår att förändringar gjorts vad gällerlänsförvaltningen och den regionala ansvarsfördelningen.Dessa förändringar har dock gjorts utifrån den nuvaranderegionala huvudorganisationen, där länsstyrelserna varit dengivna basen för regional förvaltning. En sådan förnyelse harvarit nödvändig. Debatten som föregått den nu aktuellapropositionen bygger till sin huvuddel på andra premisser.Kraven på större direktvalda länsparlament medbeskattningsrätt, som ersätter landstingen och tar över viktigalänsstyrelsefunktioner, har varit drivkraften bakom dennadebatt. Dessa tankar på en långtgående regionalcentralisering har inte haft någon bred folklig förankring, ochkraven på denna form av förändringar kommer inte frånmedborgarna direkt. Tankarna kring storregioner är politisktkonstruerade, oftast utifrån landstingskommunala intressen. Isamband med debatten om landstingens framtida roll harkravet på utvidgat kompetensansvar på länsstyrelsernasbekostnad präglats av politiskt, sektoriellt bevarandeintresse.Företrädare för primärkommunerna har oftast varit mycketnegativa till tankarna på storregioner eller utvidgatlandstingskommunalt ansvar till andra samhällssektorer.En radikalt förändrad regionindelning med inrättande av länsparlamentskulle enligt min uppfattning få mycket negativa konsekvenser. Förändringenskulle innebära en långtgående centralisering. Såväl enskilda medborgaresom företrädare för näringsliv och andra organisationer skulle få längreavstånd till den regionala centralorten. De nuvarande residensorterna skullevid en centralisering försvagas och de mindre orterna och landsbygden klartframstå som förlorare. En annan påtaglig risk ligger i kommande krav på attnuvarande primärkommunala uppgifter skall föras över till region-parlamenten. De kommunala företrädarnas farhågor på denna punkt kan inteanses som överdrivna. Ur samhällsekonomisk synpunkt skulle ett utvidgatregionalt organ med beskattningsrätt medföra ytterligare belastningar församhällsekonomin. Konkurrensen om skattebetalarnas pengar skulle ökagenom tre beskattningsnivåer med likartade uppgifter. Detta skulleotvivelaktigt innebära nya skatter och pålagor, vilket i sin tur skulle försvagafamiljernas ekonomiska situation.Att skapa länsparlament med omfattande samhällsuppgifter skulle äveninnebära nya kompetenskonflikter och risk för "sammanblandningspolitik".Som exempel på detta kan nämnas fördelningen av väganslagen, där krav påregionala skattepengar skulle kunna ställas som komplement till statligaväganslag. Motsvarande risk föreligger inom flera sektorer där behovet avsamhällsekonomisk balans kan resultera i inskränkningar i den kommunalabestämmanderätten, generellt sett även på primärkommunal nivå.Sverige är befolkningsmässigt ett så litet land att det saknas bärande motivför inrättande av en mera omfattande regional organisation. Ytmässigt ärdäremot vårt land stort, vilket också talar emot tanken på storregioner. Vadskulle t.ex. medborgarna i vinna på inrättandet av en storregion?Eller vad skulle det småländska näringslivet vinna på ytterligare politiskabeslutsnivåer och längre avstånd? Det finns inga bärande motiv för en sådancentralisering. Som argument för länsparlament anförs demokratiska motiv.Utifrån detta kan anföras att det finns inget folkligt krav på denna förändringur demokratisynpunkt. Den demokratiska funktionen uppfylls även inomnuvarande ordning. Fler besluts- och beskattningsnivåer skulle snarare kunnainnebära ytterligare svårigheter för medborgarna när det gäller att få kunskapom frågeställningar och beslutsordning.Landstingens viktigaste uppgift är hälso- och sjukvårdsfrågor. Dennasektor framstår som en av de viktigaste områdena när det gäller trygghet ochhälsa. kan vi se påtagliga brister på sjukvårdsområdet. Köerna växersamtidigt som strukturförändringarna drivs vidare. En utvidgning avlandstingens ansvar kommer otvetydigt att innebära att medel till sjukvårdenkommer att få konkurrera med andra samhällsområden, inom ramen församma huvudman. Detta kommer att få negativa konsekvenser försjukvården. Den för svensk sjukvård bästa lösningen skulle i stället vara enrenodlad sjukvårdsorganisation med specialdestinerade medel till vården. Ettbättre alternativ vore därför att renodla landstingens ansvar till enbartsjukvård. De uppgifter som landstingen har, utöver sjukvården, skulledå lämpligen föras över till staten och primärkommunerna. Detta skulle ocksåfå till följd en förstärkning av den primärkommunala nivån. Behovet avsamarbete för att lösa för kommunernas gemensamma behov kunde skegenom kommunalförbund.Länsstyrelsernas rollLänsstyrelseorganisationen är gammal och väl beprövad.Samtidigt som denna organisation flera hundraår har den genomgått förändringar som inneburit naturliganpassning till den aktuella tiden. Så har även under senareår förändringar gjorts utifrån dagens behov och krav.Länsstyrelseorganisationen har således kunnat påvisa såvälförvaltningsstabilitet som förmåga till anpassning.Resonemangen om att denna gamla organisation skulle varaomodern är därför helt irrelevant.Länsstyrelsen är regeringens företrädare och svarar för den statligasamordningen på länsnivå. Som sådan har länsstyrelserna tre huvuduppgifternämligen att fastställa regionala mål, främja länets utveckling samt att svaraför en effektiv förvaltning. Dessa uppgifter tillsammans med kompetens ochrationella arbetsformer skapar förutsättningar för hänsyn till såväl nationellasom regionala intressen och krav.Ett argument som förts fram i debatten är att EU-medlemskapet skullekräva förändrad regional organisation. I den svenska debatten är det mycketsom skylls på EU-medlemskapet. Det är viktigt understryka att detta inte allsställer krav på förändringar. Det finns ingen som helst samordnad regionalorganisation i EU-länderna. Snarare borde EU-medlemskapet motiverastabilitet inom nationella förvaltningsorganisationer. Att som viskall göra nödvändiga EU-anpassningar också vidta onödiga nationellaförändringar skulle vara oförståndigt och skapa osäkerhet bland medborgarna.Inom ramen för nödvändig anpassning i tiden måste också länsstyrelsernafortsätta verka flexibelt. Ett ökat samarbete mellan länsstyrelserna ärexempel på detta. Samarbetet över länsgränserna måste bygga på sak ochämnesområde mer än på statisk organisation. Så kan parterna i ett samarbetevara helt olika när det gäller utbildningsfrågor och t.ex. vad gällerkommunikationer. Att skapa storregioner skulle motverka denna flexibilitet,nya gränser skulle ersätta gamla och gränsdragningsproblemen kvarstå.Utifrån nuvarande ansvarsfördelning anser jag att länsstyrelserna även iframtiden är den bästa organisationsformen på regional nivå. Inom dennaorganisation förenas det statliga samordningsansvaret med regionalförankring på ett väl avvägt sätt. Denna organisation ger också bästaförutsättningen för medborgarnas likabehandling och för rättssäkerhet iviktiga frågor. I tiden nödvändiga förändringar och anpassningar kan görasinom ramen för nuvarande ordning och ansvarsfördelning. Detta gäller ävenvälmotiverade justeringar vad avser länsgränserna.I propositionen föreslås inte inrättande av länsparlament eller storregioner.Utifrån den debatt och det arbete som föregått propositionen kan förslagenom olika former av försöksverksamhet tolkas som ett led på vägen motkommande länsparlament med beskattningsrätt. Jag kan i annat fall inte senågra motiv för de olika försöksmodeller som föreslås i propositionen. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1996/97:36 Den regionalasamhällsorganisationen i enlighet med vad som anförts i motionen.