mot · GJ02U23 · 1996-01-26 00:00:00 — Ett sådant polissamarbete behövs i försvaret mot deninternationella brottsligheten.Polissamarbetet inom ramen för Europol bygger på informationsutbyte ochanalys. De operativa polisiära insatserna görs enbart av de nationellapolisstyrkorna. I ett längre perspektiv bör övervägas om Europolpersonal,under befäl av nationell polis, även skall kunna medverka i vissa operativainsatser, t.ex. i spaningsarbete mot grov gränsöverskridande brottslighet.En tydlig avvägning och avgränsning måste ske mellan de rent nationellainsatserna, samarbetet mellan de nationella polismyndigheterna samt dedirekta EU-insatserna. Närhetsprincipen anger att endast sådana uppgiftersom behöver lösas på europeisk nivå skall utföras inom EU:s ram.När det polisiära samarbetet fördjupas måste särskild vikt läggas vidrättssäkerheten. I detta sammanhang måste noggrann avvägning ske mellanmedborgarnas rätt till integritetsskydd och behovet av tvångsåtgärder motkriminalitet. Därför bör Europols verksamhet bli föremål för demokratiskinsyn och kontroll. bör involveras i denna uppgift genomdess nyinrättade ombudsmannainstitution. Främst för att tillgodoserättssäkerhetsbehovet bör kompetens i enlighet med vadflertalet medlemsländer anser utnyttjas inom syfte är inte att lösa de sakpolitiska frågorna kringdet framtida Europolsamarbetet. Men ambitionen måste dock vara attöversynen resulterar i fördragsändringar som underlättar ökad effektivitet iinrikessamarbetet och det rättsliga samarbetet, med garanterad rättssäkerhetoch demokratisk insyn.Redan nuvarande lydelse av möjliggör att minister-rådet "lyfter över" vissa beslut t.ex. vad gäller kampen mot narkotika-missbruk, till första pelaren. Denna möjlighet har ännu ej utnyttjats. Enligtvår uppfattning vore det en fördel om vissa åtgärder mot narkotika fördesöver till första pelaren. Härigenom skulle minimiregler beträffande åtgärdermot spridning av narkotika kunna införas inom hela EU. Detta skall dock intehindra något land från att vidta ytterligare åtgärder mot narkotika.Samarbete om asyl- och flyktingpolitikEn samordnad flyktingpolitik för att effektiviseramottagandet och fördela bördorna mellan de mottagandeländerna måste ges hög prioritet.Reglerna för de yttre gränserna bör göras enhetliga och kontrollen av dessaeffektiviseras. Vi delar regeringens uppfattning att flykting- och asylfrågor ilämpliga delar borde kunna lyftas in i gemenskapsrätten i enlighet med förstapelarens beslutsregler. Därigenom kan en rättssäker prövning avasylansökningar säkras i alla medlemsländer, som varje land inomramen för den gemensamma politiken kan ta emot flyktingar.En grundläggande idé är den fria rörligheten inom hela unionens område,vilken anges redan i men som ännu inte fullt ut harförverkligats.Sveriges deltagande i är ett steg på vägen mot dettamål. beslutade exekutivkommittén i Schengen-samarbetet att välkomna EU-medlemmarna , , , samtNorge och som s.k. observatörer, i fr.o.m. den 1maj . Detta är positivt och bör leda till att hela kommer att kunnadelta i så att den fria rörligheten i bevaras.Strävan måste vara att överförs till EU:s reguljärasamarbete. Därmed förstärks såväl rättssäkerheten som effektiviteten.Övrigt rättsligt samarbeteEn väl fungerande inre marknad där varor och tjänster kanhandlas över nationsgränserna och där människor fritt kanvälja bostadsort oavsett gränser underlättas om viktigalagregler inom det privaträttsliga området blir mer enhetliga.I väntan på att det materiella innehållet i lagstiftningen jämkas sammanbehövs konventioner med lagvalsregler. Därigenom underlättas hanteringenav rättsliga tvister över gränserna.Brysselkonventionen syftar till att garantera det processuella samspeletmellan olika länders juridiska system vad avser delar av privaträtten, medanRomkonventionen tar sikte på vissa lagvalsregler inom avtalsrätten. På detfamiljerättsliga området är det viktigt att veta t.ex. vilken domstol som skallbesluta om skilsmässa eller vårdnad av barn. Men även vad gällerkommersiella frågor är konventionerna viktiga.Den handelsrättsliga lagstiftningen är i medlemsländerna till största delendispositiv, dvs. kontraktslutande parter kan avtala om andra villkor änlagstiftningen erbjuder som "standard". Det vore dock en väsentlig förenklingom lagstiftningen i de olika medlemsländerna skulle kunna harmoniserasgenom gemensamma regler inom t.ex. köprätten. Därigenom skulle företaglättare kunna köpa och sälja i alla medlemsländer utan att behöva skaffa sigspeciell kunskap om den nationella lagstiftningen. Vissa områden liggerredan i dag delvis inom ramen för EU:s första pelare. bör övervägasom detta samarbete helt skulle kunna överföras till första pelaren.Däremot är det inte realistiskt eller önskvärt att sammanjämka denmateriella lagstiftningen inom t.ex. strafflagstiftningen och delar av denfamiljerättsliga lagstiftningen. Hänsyn måste tas till att det fortfarande finnsså stora kulturella skillnader mellan medlemsländerna. Institutionella frågorPrincipen om maktdelningEU har ett unikt beslutssystem med en institutionellmaktbalans som garanterar att ingen instans växer sig alltförstark. EU-systemet har med betydande framgång klarat enutvidgning från 6 till 15 medlemmar. Organisationen harockså visat sig vara tillräckligt robust för att klara depåfrestningar och bakslag som samarbetet har utsatts förunder snart fyra decennier.Det talas ofta om ett "demokratiskt underskott" i EU. Bakom dennaföreställning finns ibland idén att EU borde styras enligt parlamentariskaformer, dvs. ledas av en "regering" som har aktivt politiskt stöd av enmajoritet i Europaparlamentet.Enligt vår mening bör dock EU även bygga på principen ommaktdelning, där oberoende institutioner balanserar varandra. Kommissionen,ministerrådet, parlamentet och domstolen står fria gentemot varandra.Ett tydligt exempel är att närmare hälften av kommissionens förslag förkastasav de beslutande instanserna.KommissionenKommissionens oberoende ställning gentemot ministerrådetoch parlamentet måste bevaras. Kommissionens uppgift ärfrämst att övervaka att EU:s beslut efterlevs. Härutöver harkommissionen en viktig uppgift: att driva samarbetet vidaregenom att lägga fram förslag inför ministerrådet. Därefter ärdet ministerrådet som antar, förkastar eller modifierarkommissionens förslag i enlighet med en beslutsprocess somockså innefattar hörande av t.ex. regionkommittén och gerEuropaparlamentet rätt till medbestämmande. Kommissionenskall givetvis ta hänsyn till uppfattningar i ministerrådet ochparlamentet.Alla medlemsländer bör vara representerade i kommissionen. Annars finnsrisken att specifika nationella förhållanden förbises i kommissionens förslag. skall förbli den centralt beslutsfattandeinstansen i EU. Det kommer inte att vara möjligt att ha etteffektivt EU, om inte de nationella ståndpunkterna tydligtkan manifesteras i det centrala organ där besluten fattas.Ministerrådet har uppgiften att vara kommissionens motvikt och värna denationella intressena. kanaliseras också de nationellaparlamentens inflytande, t.ex. genom den förankringsprocedur som finns iden svenska riksdagen.RöstvikterDet finns en överrepresentation för de små länderna iEU:s beslutsinstanser. I ministerrådet har de 5 storamedlemsländerna, som tillsammans har avbefolkningen, av rösterna. Om EU fårt.ex. 27 medlemmar, kommer de stora länderna, som dåuppgår till 6 länder, att representera avbefolkningen men ha blott av rösterna.Om utvidgningen medför att balansen förskjuts kraftigt till de storamedlemsländernas nackdel kan det vara ett hinder mot utvidgningen.Samtidigt är den nuvarande ordningen, med i förhållande till befolknings-storleken proportionellt sett större röstvikt för de små länderna, en braprincip. En rent proportionell röstfördelning skulle ge de små ländernamycket sämre förutsättningar för inflytande. Genom den nuvarande formenför röstviktsfördelning visas respekten för de nationella intressena.Därför kan det vara rimligt att komplettera den nuvarande röstviktningenmed ett system med krav på dubbel majoritet. EU skall inte kunna ta beslutmot medlemsländer som representerar en majoritet av EU:s befolkning. Dethandlar om att värna balansen mellan små och stora medlemmar och om EU:slegitimitet.Ökad användning av majoritetsbeslutGenerellt är det nödvändigt att i ökad utsträckning utnyttjamajoritetsbeslut inom första pelaren. I annat fall hotar ett EUmed betydligt fler medlemmar att bli handlingsförlamat. Manmåste också komma ihåg att på många områden har EU i dagett omfattande regelverk. Det är således inte så mycketfrågan om att med majoritetsbeslut införa nya EU-regler somatt med majoritetsbeslut kunna reformera och förenklagällande regler.Det är dock viktigt att det även fortsättningsvis fordras enhällighet när detgäller att fastställa medlemsländernas bidrag till EU. EU bör inte heller hanågon egen beskattningsrätt förutom vad som följer av rätten att uppbäratullar och importavgifter.ParlamentetEuropaparlamentet har en avgränsad men betydelsefullkonstitutionell roll. Parlamentet växer fram som Europaspolitiska torg, där åsikter och ståndpunkter formuleras ochkonfronteras med varandra.Europaparlamentet får inte bli för stort, om det skall fungera i praktiken.Representationsreglerna bör ses över inför den omfattande utvidgningen iCentral- och . Parlamentet har själv föreslagit ett tak på maximalt700 ledamöter.Parlamentet måste också anpassa sina arbetsformer till det stora ansvar somsedan trädde i kraft vilar på parlamentet. ärarbetsformerna sådana att parlamentarikernas reella påverkansmöjligheterförsvåras. Parlamentet måste i första hand prioritera behandlingen av deärenden där de s.k. medbestämmande- och samarbetsformerna tillämpas.Erfarenheten visar att medlemsländerna har svårt att hanterakontrollmakten. Viktiga delar av EU:s egentliga medelshantering sköts i alltväsentligt av medlemsländerna själva. Eventuella felaktigheter som begås pånationell nivå kan därför mest effektivt påtalas av gemensamma instansersom står fria gentemot medlemsländerna och kommissionen. Som ettkomplement till revisionsrätten bör kontrollmakt stärkasgenom att parlamentet får rättsliga förutsättningar för att permanent granskadet ekonomiska handhavandet inom unionen. Det bör kunna ske genominrättandet av en motsvarighet till revisorer. En kvalificeradminoritet i parlamentet bör ha rätt att initiera kontroll och revision.DomstolenFör de små medlemsländerna är EU:s rättsliga systemsärskilt viktigt som en motvikt till det politiska inflytandet.EG-domstolen är, i sin viktiga roll som konfliktlösare ochsom uttolkare av fördragen, garanten för att också de mindremedlemsländernas intressen tillgodoses. Det är ocksånödvändigt att domstolen verkligen uppfattas som enbevarare av rättssäkerhet inom EU. Med tanke på respektenför rättsordningen är det angeläget att de långa väntetidernaför målens behandling väsentligt nerkortas. Allmänhetenspraktiska möjligheter att föra sina ärenden till domstolen börförstärkas i de fall en enskild har en konflikt med någon avEU:s institutioner. Även bör samtligamedlemsländer representeras av en domare i EG-domstolen.RevisionsrättenRevisionsrättens uppgift är att granska EU:s institutioner ochmedelsanvisningen inom EU. En stor del av gemenskapensresurser återtas till de nationella administrationerna.Revisionsrätten måste få full möjlighet att granska EU:smedelshantering oavsett var den slutliga hanteringen avmedlen ligger.Revisionsrätten måste också kunna ha möjlighet att kritisera effektivitetenoch rimligheten i olika EU-beslut.Rättigheter och transparensDet har övervägts att införa en särskild fri- ochrättighetskatalog i . De nya demokratierna iCentral- och hävdar dock att arbetet med attskydda mänskliga fri- och rättigheter även fortsättningsvisbör bedrivas inom ram för att nå en vidareförankring än enbart i EU:s medlemskrets.Denna synpunkt är värd att beakta åtminstone under en övergångstid. Deneuropeiska konventionen om mänskliga rättigheter och grundläggandefriheter bör få direkt rättsverkan också för EU i sig genom att EU får rättsligstatus och ansluts som en part till konventionen.EU är i praktiken en förhållandevis öppen organisation. Insynen är i mångaavseenden större än i det svenska . Den formella rätten tillinsyn är dock mycket begränsad. Införandet av en generellt gällandeoffentlighetsregel skulle garantera medborgarna rätt till insyn.Makt och pengar måste alltid kontrolleras. Offentlighet är en av devästerländska rättssamhällenas förnämsta kontrollmetod. Besluten måste blitillgängliga för medborgarna och de nationella parlamenten. Härigenomfrämjas en kritisk granskning, som är en förutsättning för omsorgsfulla ochväl avvägda beslut. Offentlighet och insyn bidrar också till noggrann ochhederlig förvaltning.Detta är viktigt både för den folkliga förankringen och kontrollen och föratt få en bättre fungerande förvaltning av gemensamma angelägenheter.Offentlighet är en viktig del i kampen mot slöseri, fusk och korruption. Enoffentlighetsregel bör föras in i EU-fördragen.Regeringens s.k.sysselsättningsinitiativDet som regeringen kraftigast betonat införregeringskonferensen är det förslag som regeringen kallarsysselsättningsunion. Detta förslag lades fram redan i vårasav den svenska företrädaren i den s.k. reflektionsgruppen.Förslaget är emellertid fortfarande dåligt utvecklat och illaunderbyggt och har endast presenterats på ettosammanhängande sätt. , som har tilluppgift att initiera vetenskapliga uppsatser och rapporterkring regeringskonferensen, har inte fått ett tillräckligt seriöstunderlag för att kunna utföra en meningsfull studie av idénom att skapa en sysselsättningsunion.Såvitt kan förstås är avsikten att medlemsländerna skall samordna sinekonomiska politik för att genom ökade statsutgifter försöka minskaarbetslösheten. Resonemangen kan kallas neo-keynesianska. Tanken är attökade offentliga utgifter i sig är stimulerande och leder till att flermänniskorfår arbete. Inom socialdemokratin finns en tro att det var denna ekonomiskapolitik, som fördes på nationell nivå under främst 30-, somledde till välstånd och utveckling i vissa länder, däribland . Social-demokraterna säger att man förstår att ekonomierna numera är så öppna förhandel över gränserna att ett land inte på egen hand kan föra en expansivutgiftspolitik, men hävdar att en sådan politik skulle kunna föras pågemensam europeisk nivå.Detta resonemang bygger på myter och missuppfattningar. Även omekonomisk teori tidigare kan sägas ha rekommenderat en expansivfinanspolitik under vissa förhållanden så tillämpades den i praktiken endast imycket liten omfattning under den tiden. Det var inte den expansivafinanspolitiken som ledde till den då goda ekonomiska tillväxten. ärutgångspunkten dessutom att praktiskt taget alla EU:s medlemsländer redanbedriver en expansiv finanspolitik i så måtto att länderna harbudgetunderskott.Tankarna på att föra en neo-keynesiansk ekonomisk politik på EU-nivåmöts med stor tveksamhet och motstånd från de flesta medlemsländerna.Arbetstagarnas rättigheterSverige och en del andra länder har under en lång rad år förten devalveringspolitik, vilken kan karaktäriseras som enform av social dumpning. Genom den gemensamma valutankommer en sådan politik inte längre att kunna bedrivas,vilket blir ett betydelsefullt framsteg.En viktig faktor för att förhindra att arbetslösheten låses fast på en hög nivåär att arbetsmarknaderna i EU:s medlemsländer fungerar väl och kan anpassasig till förändrade förhållanden.De lagar som fordras för att reglera förhållandena mellan arbetsgivare ocharbetstagare liksom mellan arbetsmarknadens parter i syfte att garanteragrundläggande rättigheter och trygghet och för att skapa ordning och reda påarbetsmarknaden bör stiftas på nationell nivå. Gemensam europeisklagstiftning erfordras enbart i mycket begränsad omfattning, i princip endastifråga om vissa gränsöverskridande aktiviteter och i syfte att medverka tillkonkurrensneutralitet.Europeisk reglering av det som i praktiken utgör ersättning för arbeteriskerar att leda till betydande välfärdsförluster. De reformer som är nöd-vändiga att genomföra för att den svenska arbetsmarknaden skall kunnafungera bättre måste hanteras inom ramen för det nationella beslutssystemet.Som en konsekvens härav följer att stridsåtgärder på arbetsmarknaden börregleras på nationell nivå. Internationella stridsåtgärder bör regleras mycketstrikt och medges endast i mycket begränsad omfattning.Specifikt för den svenska arbetsmarknaden är bland annat att en så storandel av arbetstagarna är sysselsatta inom offentliga monopol. Detta har letttill inlåsningseffekter för de anställda genom att de i huvudsak saknaralternativa arbetsgivare. Det har också lett till en starkt könssegregeradarbetsmarknad och en dåligt fungerande lönebildning.Konkurrens på områden som sociala tjänster och utbildning är såledesviktig även för att stärka arbetstagarnas ställning. Förändringar i syfte attbryta de svenska monopolen på dessa områden är en angelägen uppgift förden nationella politiken.Förutsättningarna för att bryta monopolen i vidare mening hanteras bästinom ramen för den gemensamma marknadens regelverk. Detta bör bli nästasteg för den inre marknaden.Det bör dock understrykas att socialpolitik, socialförsäkringar, socialatransfereringar och utbildningspolitik inte skall vara gemenskapspolitik.Konkurrensutsättning skall syfta till att förbättra möjligheten att genomföraden politik som beslutas på nationell eller lokal nivå, inte att ersätta denna.Arbetslöshetsproblemen är mycket besvärliga i de flesta europeiska länder,och det är nödvändigt för politiker att arbeta hårt för att flerarbetstillfällenskall kunna uppstå.Det viktiga arbete som EU har gjort och gör för att hjälpamedlemsstaterna att bringa ner arbetslösheten förtigs eller förringas.Kommissionens vitbok om tillväxt, konkurrenskraft och arbete och Essen-deklarationen nämns inte ens i regeringens skrivelse. Regeringen vilseledergenom att försöka framställa den såsom initiativtagare närdet gäller arbetet inom EU för att främja låg arbetslöshet.Fullföljandet av den inre marknaden och en stabil gemensam valuta ikombination med att medlemsländerna fullföljer Essen-deklarationensrekommendationer ger de bästa förutsättningarna för att nya riktiga jobb kanväxa fram.Det är viktigt att detta arbete inte fördröjs genom att det i regerings-konferensen tas upp frågor om helt nya strukturer. EU:s egna åtgärder ärfastlagda och genomförs i det löpande arbetet. De åtgärder som ankommer påde nationella medlemsländerna måste skyndsamt och lojalt genomföras. Attföra in ett illa genomtänkt förslag om sysselsättningsunion leder enligt vårmening inte framåt och kan i värsta fall leda till en urholkning av samarbetet.De flesta övriga medlemsländer har i dagens läge svårt att förstå den svenskaregeringens förslag.I arbetet med att förenkla och förtydliga EU:s fördragstexter kan det varamotiverat att tydliggöra de övergripande målen för samarbetet. Ett mycketviktigt mål är givetvis att underlätta den ekonomiska utvecklingen imedlemsländerna - detta leder i sig också till fler arbetstillfällen och ökadsysselsättning.Den gemensamma valutan innebär att penningpolitiken blir gemensam förde deltagande länderna. Detta utgör en betydande fördel för Sverige.Finanspolitiken begränsas endast i så måtto att det blir förbjudet att ha storabudgetunderskott. Någon samordning av den nationella finanspolitiken vadavser skattetrycket och de offentliga utgifterna är inte önskvärd. Genomkonkurrens mellan skilda lösningar i olika länder kan kvaliteten på deoffentliga besluten förbättras.Strävan till uthålligt låg arbetslöshet och goda reallöner står i kontrast tillden socialdemokratiska politiken i . Den av socialdemokratiska idéerpräglade svenska arbetsmarknaden kännetecknas tvärtom av låga reallöneroch hög arbetslöshet. Den låga svenska tillväxten har dessutom baserats påden form av social dumpning som sänkta relativlöner utgör.Förslaget om en s.k. sysselsättningsunion bör inte fullföljas vid regerings-konferensen.Andra sakpolitiska frågorRättsliga grunderRegeringen räknar i skrivelsen upp en rad sakfrågor som denvill uppmärksamma. Men det är nödvändigt att skilja mellanbristande regelverk inom EU på grund av bristande politiskvilja och bristande fördragsmässig grund att kunna beslutaom regler. kan inte ta sakpolitiskabeslut, det är enbart frågan om att ändra fördragstexter.Givetvis finns det dock en koppling mellan en uppfattning ien sakfråga och viljan att skapa fördragsmässig grund förvissa politiska beslut.Om regeringen menar allvar med merparten av de sakpolitiska frågor somredovisas i skrivelsen borde den vid varje punkt ha redovisat vilka fördrags-mässiga brister eller problem som man vill åtgärda. Så har inte skett och vadvi erfarit finns inte heller något sådant sammanhållet underlag inomregeringskansliet. Vi kan därför dessvärre inte dra någon annan slutsats än attregeringens uppräkning i flera fall främst tjänar ett kosmetiskt syfte.Finansiering av EU:s verksamhetEU:s verksamhet och bidrag finansieras dels genom egnaintäkter, huvudsakligen tullar och importavgifter, dels genombidrag från medlemsländerna.Det är viktigt att det även fortsättningsvis skall fordras enhällighet när detgäller att fastställa medlemsländernas bidrag till EU. EU bör inte ha någonegen beskattningsrätt förutom vad som följer av rätten att fastställa ochuppbära tullar och importavgifter.MiljöfrågorSamarbetet i miljöfrågor har redan stor betydelse för attförbättra miljön i . Ur svensk synvinkel är detangeläget att EU fortsätter att ta konkreta beslut i en radmiljöfrågor i syfte att förhindra gränsöverskridandemiljöproblem. är det viktigt att på nationell nivåkunna ta hänsyn dels till specifikt känsliga förhållanden, delsatt ett land skall kunna besluta om egna strängare miljöreglerän EU:s gemensamma minimiregler.Samtidigt kan inte miljön tas till intäkt för protektionistiska åtgärder.Nationella regler som hindrar det fria flödet av varor och tjänster måste därföräven i fortsättningen vara föremål för prövning, i sista instans en juridiskprövning i , i syfte att faställa om medlemslandet har sakligamiljöskäl och om dessa väger tillräckligt tungt i förhållande till principen omfri rörlighet.Vi delar regeringens uppfattning att fördraget bör ändras så att även måletom en god miljö bör beaktas vid utformningen av den gemensamma jord-brukspolitiken.Beträffande ekonomiska styrmedel, som t.ex. den av oss förespråkademiniminivån för koldioxidbeskattningen, är det angeläget att ländernakommer överens. Vi anser emellertid inte att fördragen skall ändras så att demöjliggör majoritetsbeslut om harmonisering av skatter.KonsumentfrågorKonsumenternas ställning stärks genom det europeiskasamarbetet. Den gemensamma marknaden innebär attkonsumenternas position kraftfullt förbättrats. Ökatkonkurrenstryck sänker priserna och höjer kvaliteten och gerett mer varierat utbud.EU skall besluta om de konsumentfrågor som måste regleras på europeisknivå för att inte störa den inre marknadens funktion. De regler som behövs föratt klargöra konsumenters och producenters rättigheter och skyldigheter vidgränsöverskridande handeln bör utarbetas inom ramen för den gemensammamarknadens regelverk. Strävan måste vara att göra handeln enklare för allaparter utan att därför nödvändigtvis harmonisera alla de nationellaregelverken. De regler som skall harmoniseras är de som berör handel övergränserna.Regeringen säger att man vill stärka den rättsliga grunden förkonsumentpolitiken genom att dels säga att det skall vara ett överordnat målför EU att stärka konsumenternas ställning, dels i ökad möjlighet ta hänsyntill konsumentpolitiska aspekter på olika områden.Regeringen skriver också att konsumenterna skall beredas möjlighet attutöva inflytande, vilket är ett märkligt mål. Konsumenternas inflytande skerprimärt genom deras agerande på marknaden och inflytandet uppstårautomatiskt på grund av marknadens funktion. Regeringen måste troligensyfta på något annat.