mot · GK02So277 · 1996-10-07 00:00:00 — SammanfattningI motionen föreslås en rad av åtgärder som sammantagetförbättrar patientens situation och höjer kvaliteten i vården.Vården måste få ta ökade resurser i anspråk.Vårdgarantin måste utökas så att fler sjukdomstillstånd täcks av denna.Samtidigt måste också mer resurser sättas in för att kapa de nu växandeköerna till vården.Patientens rättigheter sätts i centrum genom att rätten till husläkare skallslås fast. Husläkarna skall få en ökad roll och ett ökat ansvar. Patientensbehov skall sättas i centrum genom att de får rätten till en fastspecialistläkare, fler vårdkedjeavtal, fler centrumbildningar och ett utökatansvar för distriktssköterskor.Kvinnor och mäns olika vårdbehov måste uppmärksammas och göras naturlig del av vårdarbetet. Likaså måste sjukvårdspersonalen geskompetens att möta olika minoriteters behov.Valfriheten skall ökas inom mödrahälsovården och barnhälsovården bl agenom mödravårdspeng.Den glömda vården för små patientgrupper med ovanliga sjukdomar skalllyftas fram.Kostnadseffektiviseringar och rationaliseringar kan öka genom ökadkonkurrens, bättre utvärderingar, kvalitetskontroller och en merkostnadseffektiv organisation.Företagshälsovårdens framtida ställning, inriktning och finansieringbehöver utredas.InledningMänniskors förutsättningar för att växa och använda delivschanser som står dem till buds avgörs i stor utsträckningav deras hälsa och ohälsa. Sjukdom eller handikapp somplötsligt drabbar eller sakta smyger sig på utgörstora begränsningar av friheten och är en källa till lidande.Arbetet för att förebygga ohälsa, lindra och bota sjukdomsamt underlätta för handikapp är därför alltid en centralliberal politisk uppgift för att främja människors välfärd ochfrihet.Alla människor har rätt till sjukvård efter behov. Detta uppnås bäst omsjukvården är solidariskt skattefinansierad. Avgifter skall förekomma menvara på en skälig nivå så att de inte utestänger grupper av människor från attsöka vård p g a otillräckliga ekonomiska resurser. Med en solidarisktfinansierad sjukvård uppnås bäst den liberala målsättningen att alla individerskall behandlas med samma hänsyn och respekt.Befolkningens hälsolägeI stort sett är hälsoläget i den svenska befolkningen gott.Enligt harmedellivslängden för män ökat med under perioden1983-1993 och med för kvinnor . År1993 var den för män och 80,8 för kvinnor. Ökningenhar främst berott på en minskning av dödstalen bland äldreoch medelålders samt män . De år som lagts till livetvar huvudsakligen friska år enligt de longitudinellaundersökningar som gjorts av 70-åringar i . År1994 var kvinnornas medellivslängd ännu högre, ochför män 76, . Statistiken får dock inte tas som ett bevisför att befolkningen generellt blivit friskare. Signaler finns tex om en ökad ohälsa bland kvinnor i de förvärvsarbetandeåldrarna. Sjukdomar i rörelseorganen, psykisk ohälsa ochallergier kan t.ex. öka i förekomst utan att medellivslängdenpåverkas.Dödsfall i hjärt-kärlsjukdom och olycksfallsskador har minskat undersenare år. Under har antalet cancerfall ökat med igenomsnitt , huvudsakligen beroende på att vi fått enökande andel gamla i befolkningen och att en stor del av cancerfalleninträffar i de högre åldrarna. Oroande är ökningen av lungcancer blandkvinnor - bland män har den avstannat. Detta beror sannolikt på att mänsoch kvinnors rökvanor utvecklats olika.När det gäller antal år med full hälsa så kan man konstatera att det är igruppen yngre kvinnor och män som man ser enförsämring, mer uttalad för kvinnor än för män och mer bland lågutbildadeän högutbildade.Socialstyrelsen spår i sin rapport att hälsoläget i befolkningen kommer attkännetecknas av: En mer polariserad hälsosituation som utvecklas mot större ojämlikheter ihälsa. Många människor får allt bättre hälsa som allt fler får alltsämre. Fortsatt förbättring av det allmänna hälsotillståndet hos dem som har etthälsosamt arbete och är socialt och ekonomiskt etablerade. En allt större andel människor blir allt äldre och friskare även upp i högaåldrar. En ökad andel människor med såväl sociala och ekonomiska somhälsomässiga problem med koncentration till kvinnor i arbetarklass ochlägre medelklass. Mer skador till följd av ökad alkoholkonsumtion och möjligen även somföljd av narkotikamissbruk.Andelen äldre i den svenska befolkningen är hög och underde har befolkningen ökatkraftigt. I utgör gruppen knappt 18procent av befolkningen - men svarar för ungefär 60 procentav sjukvårdskostnaderna. Ju högre upp i åldrarna mankommer, desto större tenderar sjukvårdsbehovet att bli. Ävenom också sjukligheten skjutits upp till högre åldrar kommerdetta självklart att påverka sjukvårdens resursbehov. Sverigekommer att bli det första västlandet som får erfarakonsekvenserna av en förändrad befolkningsstruktur med enväxande andel äldre. Detta kommer att ställa stora krav påsjukvården de närmaste decennierna.Sjukvårdens situation 1996Även om det övergripande tillståndet inom svensk sjukvårdmåste betraktas som gott finns det åtskilliga allvarliga bristeroch problem.Under flera decennier har svensk sjukvård varit plågad av långa köer tillmånga viktiga behandlingar. lyckades mandramatiskt korta köerna inom vården. Detta var främst en effekt av denvårdgaranti som den borgerliga regeringen införde. har dockköerna återigen börjat växa. Detta är oacceptabelt. Genom överförande avpengar från sjukförsäkringen vill vi försäkra oss om att vårdgarantin skakunna återupprättas.Det finns också mycket kvar att göra när det gäller att skapa en trygg vårdsom utformas efter patientens behov. Man ska inte behöva flyttas runt mellanokända personer i okända rum eller sväva i okunnighet om vad som händerutan att själv bli tillfrågad om vad man egentligen önskar. Det måste gå attbygga en vård med patienten i centrum.Bland det som kommer i skymundan i vårt moderna samhälle hör denmindre uppmärksammade vården t ex av människor med kroniska sjukdomarsom inte yttrar sig i synliga handikapp. Inte minst gäller detta också denallmänna omvårdnad som inte direkt handlar om att bota patienten. Allratydligast blir detta i vården av döende. Alltför ofta avtar sjukvårdens intresseoch resurser när det inte längre finns hopp om bot. Omvårdnaden och vårdav döende hör till det som måste förbättras.Svensk sjukvård är kostnadseffektiv med hög kvalitet och en välutbildadoch engagerad personal som utför storverk, men de brister som fortfarandefinns är oacceptabla och måste åtgärdas.Vårdens resursfrågorI ett välfärdssamhälle måste vården få ta betydande resurser ianspråk. Återkommande undersökningar visar också attskattebetalarna är beredda att ge vårdutgifter högsta prioritet.Att det finns en väl utbyggd vård är inte bara ennödvändighet för dem som är sjuka, det är också en viktigtrygghetsfaktor för alla andra. De flesta av oss blir någongång i livet beroende av en väl fungerande vård.Vi vill i detta avsnitt ge vår syn på vårdens resursfrågor. Resonemangetfinns ytterligare utvecklat i liberalernas partimotion omekonomisk politik, särskilt i avsnittet om kommunernas ekonomi.Folkpartiet liberalerna prioriterar vården på flera sätt. Vår prioritering av en politik för fler jobb genom företagande har som engrundläggande motivering att kampen mot arbetslösheten är nödvändigför att klara välfärden. Vi säger nej till löften om stora, generella skattesänkningar, utanprioriterar bra vård (och utbildning). Vi föreslår att resurser överförs till vårdsektorn från försäkringskassornaoch att ett statligt stimulansbidrag till äldreboende införs (finansieratgenom besparingar i statens budget). Vi har , både på riksplanet och i fullmäktigeförsamlingar,förespråkat en politik som innebär ett effektivare offentligtresursutnyttjande. Den ojämförligt viktigaste metoden heterkonkurrensutsättning. Ny forskning från Kommunalekonomiska institutetvid bekräftar på nytt att miljardbelopp finns attspara för kommuner och landsting genom att konsekvent främjakonkurrens. Förekomsten av privata alternativ och entreprenader samtkonsekvent användning av konkurrensupphandling ger mycket storavinster, som direkt kan komma vården till del. Den åsyftadeundersökningen - som beställts av den nya socialdemokratiska ledningeni för att visa att det borgerligakonkurrensprogrammet varit verkningslöst - visade i själva verket attbesparingen för stockholmarna uppgick till hundratals miljoner kronor.För hela den kommunala sektorn i motsvarar det åtskilligamiljarder kronor. Vi har också förespråkat en avveckling av kommunala bolag. Imånga fall subventioneras dessa bolag, trots att deras verksamhet inteligger inom de kärnområden som kommunerna bör prioritera.Kommunerna subventionerar misslyckade fastighetsaffärer, flygplatseroch vanskötta företag i en rad olika branscher. En långtgåendeupprensning i den kommunala bolagsdjungeln skulle kunna frigörabetydande belopp, som kunde tillföras de prioriterade områdena vård ochutbildning.Vi står alltså på en solid grund när vi i bl a denna motionföreslår vissa förändringar på vårdområdet som kräverytterligare resurser. Vår vårdpolitik är väl förenlig med enpolitik som sanerar statsfinanserna och ger näringslivet braförutsättningar.Det finns anledning att understryka att oavsett hur mycket pengar vi läggerner på vård är det nödvändigt att säkerställa att resurserna används på bästasätt. av snabb resursexpansion, och framåt,fanns det stora brister i detta avseende. , när resurserna krymper, ökarrationaliseringarna, vilket i sin tur givit en oro för kvaliteten. I framtidenmåste vi få kvalitetssäkring och effektivare resursutnyttjande att gå hand ihand. Tillräckligt med pengar måste satsas på vården, men varje krona somanvänds i onödan är en krona för mycket.Under de senaste åren har det hänt mycket i svensk sjukvård som ger osslärdomar . Knappast i modern tid harförändringarna inom vården gått så snabbt som första hälft.Kostnaderna har minskat (vilket är närmast unikt inom ),produktiviteten har ökat kraftigt, kvaliteten har förmodligen förbättrats ochnya organisationsformer har växt fram. Enligt ligger Sverigepå delad 13:e plats i västvärlden för sjukvårdens andel av BNP. Bägge dessa länder har en i huvudsak privatorganiseradförsäkringsmarknad för vården. Sjukvårdssystem med ett dominerandemarknadsinslag av finansiering, styrmodeller m m tenderar att verkakostnadsdrivande. De påverkar kostnaderna så att de blir högre än i systemmed skattefinansierad sjukvård, som i Sverige.Mellan 1991 och 1995 minskade landstingen sammantaget sina kostnader ifasta priser . Till detta skall läggas de besparingar somlandstingen planerar. kommer, om besparingarna genomförs,landstingens kostnadsvolym att reduceras med ytterligare omkring 7 procent.Landstingen minskar också sin personal. 1995 var antalet anställda ilandstingen 270 000 personer. Fullföljs de planerade besparingarna kommerpersonalstyrkan att minska med omkring 23 000 personer fram till år 2000.I ett övergripande, samhällsekonomiskt perspektiv har alla dessaförändringar varit nödvändiga. Men det är ett faktum att stressen förpersonalen har ökat, och oron stiger för vad besparingarna egentligeninnebär. En utveckling med avtagande produktivitet inger ocksåosäkerhet om huruvida framtida nedskärningar av resurserna ska medeffektiviseringar eller om svaga grupper ska råka illa ut.Landstingsförbundet räknar med att gapet mellan behov och resurser framtill 2010 uppgår till , det vill säga . Även omdessa siffror rymmer en betydande osäkerhet, är det inte orimligt att räknamed ett resursbehov på åtskilliga miljarder kronor.Det är dock viktigt att komma ihåg att resultatet av sådana här beräkningartill mycket stor del avgörs av den allmänna ekonomiska utvecklingen. Endålig socialdemokratisk ekonomisk politik, som leder till lägre tillväxt ochhögre arbetslöshet, ger också mindre pengar till vården.Det är vår fasta övertygelse att med en ekonomisk politik inriktad på jobbgenom företagande blir situationen för vården betydligt ljusare. Om vi antaratt politik ger en genomsnittlig årlig tillväxt som ligger 1,5procent högre än med regeringens politik, får det avsevärd betydelse förlandstingens ekonomi. skulle det innebära att BNP var 150miljarder kronor större. Och det är önskvärt att även vården får del av deväxande resurserna. Den del av den ökade tillväxten som innebär lägrearbetslöshet ger dessutom direkt ökade inkomster för landstingen genom ettstörre skatteunderlag. Mot bakgrund av osäkerheten i förutsättningarna ochöversiktligheten i denna typ av beräkningar skulle ett försiktigt antagandevara att med vår politik landstingen skulle ha någonstans mellan 5och mer än med regeringens politik. Sparkraven inomsjukvården skulle därmed minska högst avsevärt.Till det kommer alltså de resurser som kan frigöras med hjälp aveffektivisering genom konkurrensutsättning och en tydligare prioritering avvården framför en rad andra kommunala engagemang, ofta i bolagsform, påmindre angelägna områden. Sammantaget finns alltså mycket god täckningför de reformförslag som förs fram i det följande.Hälso- och sjukvård iförändringPatienterna är av allt att döma generellt sett nöjda medvården. oroar de sig för de förändringar ochneddragningar som kan bli aktuella.De utländska experter som på uppdrag av HSU 2000 granskat det svenskasjukvårdssystemet har konstaterat att det på det hela taget är välfungerandeoch ingen förordar en övergång t ex till en försäkringslösning.Trots att hälsoläget i generellt sett är gott talar mycket för attefterfrågan på hälso- och sjukvård kommer att fortsätta att öka. Vikten avinsatser för att förebygga t.ex. tobaksbruk, alkohol- och narkotikamissbruk,skador och allergier är uppenbar. Med fler och effektivarebehandlingsmetoder, förändringar i det sociala mönstret samt människorsattityder och kunskapsnivåer ökar också efterfrågan på vård. Det finns riskför att ett gap uppkommer mellan vad som människor efterfrågar och vadsom är möjligt att gemensamt finansiera. Detta ställer krav på tydligaprioriteringar och en dialog i samhället om sjukvårdens ansvar ochbegränsningar.Upprätthåll vårdgarantin!För några år sedan präglades sjukvården av långa köer. Äldremänniskor tvingades att vänta , med allt det lidande somdet innebar, på att få t ex sin slitna höftled opererad.Den så kallade vårdgarantin, som infördes på initiativ 1992,innebar att alla de människor, varav många var äldre, som köade nu fick rätttill ett tiotal olika behandlingar eller operationer inom tre månader.Tillsammans med nya organisationsformer och en effektivareresursanvändning gav detta resultat i kortare köer och bättre rehabilitering.Vårdgarantin har inneburit bättre livskvalitet för tusentals människor. Vi kanaldrig acceptera att dessa köer kommer åter.Efter idogt arbete från sida och segt socialdemokratisktmotstånd kompletterades 1991 med en särskild ersättning förrehabilitering, kallad för 430 (efter antalet som försöver från kassorna). Bakgrunden var att staten och sjukvårdshuvudmännenvar överens om vikten av att förbättra rehabilitering och medicinskbehandling. Sjukvården förstärktes av den anledningen med mer resurser. Avregeringen beställda utvärderingar har visat att dessa pengar har gjort godnytta. Men hopar sig åter problemen. Köerna har återbörjat att växa med de mänskliga och ekonomiska förluster det innebär.Det är nu viktigt att arbetet med att åter korta köerna tar fart. Densamordning mellan försäkringskassorna och sjukvårdshuvudmännen somfinns inom ramen för 430 måste få resurser för att fortsätta ochintensifiera sitt arbete. Det är både samhällsekonomiskt och mänskligtlönsamt att korta köerna och det ger direkt effekt i minskadesjukskrivningskostnader. Genom att tillföra kan viåterupprätta vårdgarantin.Vi anser att verksamheten både i fråga om rehabiliteringsinsatserna ochsamverkan mellan försäkringskassorna och sjukvårdshuvudmännen har fåttmycket goda konsekvenser. Årslånga köer till medicinsk behandling är intevärdigt svensk sjukvård. Inte heller är det samhällsekonomiskt eller rentmänskligt försvarbart att underlåta att påskynda en bra rehabilitering avmänniskor.Uppföljningen av vårdgarantin visade att det främsta skälet till attvårdgarantin kunde var rationaliseringar i verksamheten. Tack vareÄDEL-reformen blockerades inte platserna av färdigbehandlade patienter.Styr- och ersättningssystem ändrades, vilket ledde till ökade insatser.Omorganisationer och nya administrativa rutiner bidrog också till att kapaköerna.Landstingsförbundet och har i sina uppföljningar avvårdgarantin inte kunnat se några avgörande tecken på att andra gruppersbehov har fått stå tillbaka på grund av vårdgarantin.Riksdagen och går vidare och utvidgarvårdgarantin till att gälla också följande områden: patienter ska få kontakt med primärvården patienter ska ges möjlighet att träffa husläkare patienter med remiss från primärvården ska erbjudas besök hosspecialistläkare under förutsättning att det medicinskatillståndet inte motiverar kortare väntetid patienter med diabetes ska ges vård inom ramen för ett särskiltvårdprogram.Vi ställer oss bakom den föreslagna utvidgningen. Men vianser att det är cyniskt av Socialdemokraterna attinte hantera de verkliga problemen. Under det senaste årethar köerna ökat kraftigt till de behandlingar och operationersom omfattas av vårdgarantin. Den politiska majoriteten ilandstingen, med Socialdemokraterna i spetsen, ställersådana besparingskrav på vården att klinikerna inte längreklarar vårdgarantins krav. För oss är detta oacceptabelt. Vimåste prioritera vården och se till att människor som behöveroperation eller behandling får det inom rimlig tid!Högkostnadsskyddet Regeringen har lagt fram ett förslag om försämrathögkostnadsskydd. gör bedömningen atteffekterna av den försämringen blir samhällsekonomisktkontraproduktiva. Kostnaderna för flera patientgrupper kanpå sikt öka då de inte har råd att söka vård utan skjuter framsitt vårdbesök till priset av att deras hälsosituation försämras.Vi anser att det förslag med lika högkostnadsskydd, förläkemedelsutgifter och för besök i den öppna hälso- och sjukvården,bör genomföras. Vi föreslår lagändring avseende detta i vår kommittémotionangående regeringens proposition 1996/97:27 Läkemedelsförmåner ochläkemedelsförsörjning m m.Bevara rätten till husläkare!Den husläkarlag som stiftades under de borgerligaregeringsåren avskaffades av Socialdemokraterna. Detinnebär att privata läkares rätt att verka på samma villkorsom egna husläkare inte längre har ett skydd ilagen. Än så länge har de flesta landsting behållithusläkarsystemet, eller bara gjort mindre förändringar, men itakt med att avtalen med de privata husläkarna skaomförhandlas finns det risk att de socialdemokratiskamajoriteterna på sina håll i landet försämrar möjligheternaför de privata husläkarna att driva sin verksamhet. Vi anseratt lagstiftningen ska garantera mångfald och valfrihet förpatienterna. Vi vill att husläkarlagen återinförs.Vi vill fortsätta att utveckla husläkarsystemet och också fortsättningsvisuppmuntra det aktiva valet av husläkare. Patienten ska vara tillförsäkrad enbaskontakt - husläkaren - som ger kontinuitet, som känner patienten ochsom smidigt kan lotsa patienten vidare till annan vård om det behövs.Patienten ska lättare kunnanå och besöka sin husläkare!Husläkarreformen innebar en påtaglig utökning av antaletläkare i primärvården och därmed en höjd vårdkvalitet. Denstora tillströmningen till husläkarna visar att människor harförtroende för sina husläkare. Den husläkarorganisation vihar investerat i innebär en förutsättning för en ändradvårdstruktur, där allt fler insatser sker hos husläkare ochdistriktssköterskor och färre patienter behöver besökasjukhus.En av förutsättningarna för att patienter ska välja att söka vård hos sinhusläkare, i stället för att vända sig till sjukhusen, är att tillgänglighetenförbättras ännu mer. När husläkarmottagningen är stängd ska det alltid finnasen tydlig hänvisning till vem som har jouransvar. Den överenskommelse somgjorts mellan staten och om att vårdgarantin skaomfatta rätten att komma i kontakt med sin husläkare och fåträffa sin husläkare ska ses som ett minimikrav. I de allraflesta fall måste det gå att skapa betydligt bättre tillgänglighet än så förpatienterna.Fler husläkare iprimärvården!För att primärvården ska klara ett större åtagande än i dagoch arbeta mer förebyggande bör vi successivtförstärka primärvården med fler husläkare. Ett mål bör varaatt sikta mot ett genomsnitt på ca 1 500 invånare perhusläkare . Det innebär att antalet läkare iprimärvården bör öka från dagens ca 4 000 till omkring6 000 läkare. Flexibiliteten när det gäller läkartäthet ochpersonalsammansättning bör vara stor. Olika områden serolika ut och har därmed olika behov.Utvidga husläkarnasbudgetansvar!Det finns starka skäl att utvidga husläkarmottagningarnasbudgetansvar till fler vårdinsatser som riktas tillmottagningens egna patienter. I husläkarmottagningensbudget ska inte bara lokal- och personalkostnader förläkaren och dennes medarbetare ingå. I första hand bör manlägga in också kostnader för åtgärder husläkaren självinitierar och kan påverka, t ex laboratorieprover och röntgen.Om landstingen tar över ansvaret för läkemedel börhusläkarens egen förskrivning till sina patienter ingå i hanseller hennes budget.Vi anser också att man bör pröva former för att föra in sjukvårdskostnaderför planerade vårdinsatser på sjukhus i husläkarmottagningens budget. Allplanerad vård sker genom att husläkaren tillsammans med patienten initierarvården, t ex när det gäller gallstensoperation eller höftledsoperation.Eftersom detta är en överenskommelse mellan patienten och husläkaren ärdet naturligt att husläkarna också i sin budget har pengar för dessavårdinsatser.Många av besöken på akutmottagningarna är av sådan art att de bättre hadekunnat tas om hand i primärvården. En tradition att söka sjukhus och dåligkunskap om möjligheten att få akuttider hos husläkarna kan vara orsaker. Ivissa fall är det en bristande möjlighet att få tid . Därför bör manstimulera primärvården till att ha en bättre tillgänglighet. Man bör ocksåpröva effekterna av att föra skuggbudget för de patienter som besökerakutmottagningar men hör till den tredjedel av alla patienter som ej bordevänt sig dit. Det finns erfarenheter från psykiatrin som visar att detta kanvaraett sätt att minska besöken på akutmottagningarna. Erfarenheterna avskuggbudgetering får sedan visa om man kan gå vidare med en verkligbudget.Inget remisstvång!Det ska inte finnas något generellt remisstvång tillspecialistvården. Det är bättre att utveckla vårdsamband somgör att patienten via sin husläkare tryggt kan förlita sig pådennes bedömning av när konsultation av annan läkarebehövs. I en förtroendefull patient-läkar-relation kommer deremisser som behövs att utfärdas. Den kunnige husläkarenhar också möjlighet att utnyttja sitt nätverk med specialisterså att det kan gå snabbt med en förfrågan.Stärk patientens ställning!Att vara patient innebär att man som individ till viss delförlorar kontrollen över sin person. Som patient hamnar mani en beroendeställning till personalen i sjukvården. Hurpersonalen förhåller sig gentemot den enskilde blir därföravgörande för om patienten känner delaktighet ellermaktlöshet i sin kontakt med sjukvården.Vi vet att många patienter inte anser sig få önskad information om resultatefter medicinska undersökningar eller behandlingar. Många är ocksåmissnöjda med att inte få delta i diskussioner om vilka undersökningar ellerbehandlingar som ska vidtas.En av tankarna bakom den nuvarande hälso- och sjukvårdslagen var attöka patientens inflytande över beslut som gäller vården och behandlingen.Detta inflytande är fortfarande begränsat. Enligt den statligamaktutredningen upplever människor att de har litet inflytande översjukvården.Patientens ställning bör stärkas. Nuvarande och nya regler börsammanföras till en plats i lagstiftningen, antingen i en särskild lag ompatientens ställning och inflytande, eller som ett särskilt avsnitt i hälso- ochsjukvårdslagen, HSL.