mot · GK02Ub484 · 1996-10-07 00:00:00 — InledningFör att utbildningssystemet skall kunna möta framtidensökade krav på kunskap krävs det att det finns tillräckligt medkompetenta lärare. För att detta skall bli möjligt måste vissaåtgärder vidtagas inom lärarutbildningen. I denna motionpekar vi på några områden där det bör ske en förändring isjälva utbildningen. Detta räcker dock inte, utan för att vi iframtiden skall finna de lärare som behövs krävs även andramer omfattande förändringar, t ex i lönebildningen.Lärarna är nyckelnFör att utbildning på alla nivåer skall ge den kompetens somläroplaner och kursplaner uttrycker måste det finnas godalärare, handledare och instruktörer inom helautbildningssystemet. Lärarna utgör nyckeln till ettframgångsrikt utbildningssystem och det borde vara detfinaste yrke någon kan ha. En lärare leder viktiga delar avden process som formar nästa generations medborgare tillförhoppningsvis ansvarstagande människor med en lust attlära som varar livet ut. Dessvärre motsvarar beskrivningenovan dock inte omgivningens syn på läraryrket. Denutformning som finns på lärarutbildningen och följandeanställningsvillkor ute i samhället lockar inte tillräckligtmånga att utbilda sig till lärare. Det är fortfarande svårt attfylla många utbildningsplatser på lärarutbildningarna,särskilt inom matematik och naturvetenskap. Det ärdessutom svårt att behålla lärarstudenterna i utbildningen. IMalmö finns t ex av dem som antogs till årskurs4-9-utbildning i MA/NA 1993 kvar i utbildningen 1996.Samhällets förväntningar på lärarna är stora. Lärare har bl a därför fått stortutrymme för sin professionalism i de nya läroplanerna, betygssystemet ochgenom nya ekonomiska styrsystem. Det är dock tveksamt om dennaprofessionella attityd också genomsyrar själva lärarutbildningen. Det finnstecken som tyder på att så inte är fallet. Det finns bland annat uppgifter omlärarutbildningar där de nya läroplanerna knappast alls har diskuterats med delärarkandidater som blev färdiga så sent som förra läsåret.Förändringar i både skolans organisation och i dess innehåll gör att det somidag anses vara bästa sätt att undervisa kanske inte anses vara så i morgon.För att inte stå handfallen inför de förändrade krav och förväntningar somsker i samhället måste lärarna även kritiskt granska sin egen verksamhet.Lärarna måste utveckla sin förmåga att problematisera kring sina egna val iundervisningen, ta del av ny litteratur och forskning. Kort sagt måste lärarenutveckla ett tydligt didaktiskt förhållningssätt. Den nya lärarutbildningen förgrundskolan startade /89 och har genomgått en delreformer. Förändringarna har strävat efter att utveckla utbildningen så att denjust motsvarar den nya tidens krav och förväntningar. Den blivandegrundskolläraren och den "gamle" små- och folkskolläraren skall idagundervisa i en skola vars uppgift, enligt LPO 94, är att låta varje enskildelevfinna sin unika egenart och därigenom kunna delta i samhällslivet genom attge sitt bästa i ansvarig frihet.Den vetenskapligalärarutbildningenAll högskoleutbildning skall vila på vetenskapliga grunder,men det är tveksamt om all lärarutbildning fyller detta krav. Imånga fall finns ingen samverkan alls mellan lärarutbildningoch de pedagogiska institutionerna eller motsvarandefakulteter. Antalet anställda med formell lektorsbehörighet ärfortfarande för få och det finns för lite utrymme för egenforskning hos dem som har sådan behörighet. Satsningen påforskning direkt inom lärarutbildningen är även den liten iförhållande till vad man kan förvänta sig. Ett övertydligtexempel är att inom lärarutbildningen med 31 000 studenterfinns det 11 professurer i pedagogik, att jämföras medläkarutbildningen, där 7 000 studenter har tillgång till 600professurer!Den borgerliga regeringen såg det som angeläget att skapa förutsättningarför att höja lärarnas pedagogiska kompetens. Totalt avsattes därför betydanderesurser för att ge lärare möjlighet till forskarutbildning och därmed tillträdetill forskningsvärlden. liberalerna menar att denna satsning pålärarnas kompetens måste fullföljas. har haft ansvaret för denpedagogiska forskningen och att vetenskapligt öka kunskaperna om svensktutbildningsväsendes grundläggande förutsättningar. Detta har således inne-burit att lärarhögskolorna inte haft något eget forskningsansvar. En sådanansvarsfördelning har troligen hämmat utvecklingen och bidragit till attskolans inre arbete inte uppmärksammats som ett centralt forskningsobjekt.Det är mycket positivt att regeringen nu tagit intryck av de utredningar somgjorts om lärarutbildningen och inser att lärarhögskolorna bör få ett egetforskningsansvar inom sina respektive kompetensområden. Utvärderingar avgrundskollärarutbildningen visar att det finns ett stort behov av att förstärkalärarutbildningens vetenskapliga bas. Forskningen bör fokuseras på didaktikför att utveckla de blivande lärarnas reflektion över kunskap och lärande.Utvärderingen visar klart att de lärarstuderande i många fall inte ställts införde intellektuella utmaningar som man förväntar sig att en högskoleutbildningborde innebära. Vi instämmer i regeringens åsikt att en ökad forskning ärbetydelsefull för att höja andelen lärare och lärarutbildare med forskar-utbildning, samt att på så vis även höja kvaliteten på de lärarstuderandesexamensarbeten. Det är vidare nödvändigt med ökade kontakter mellan skolaoch forskning. Forskare skall ges möjlighet att tillfälligt gå in i skolarbetetoch lärare skall ges möjlighet att lämna skolan för forskning för att senarekunna återkomma i lärarrollen. Forskarutbildade lektorer inom alla skol-former skulle stimulera till en nyttig utveckling av läraryrket.Kompetenshöjning avlärarutbildareUtvärderingar av den förändrade lärarutbildningen, från bl aHögskoleverket, pekar på allvarliga brister i kompetens.Kravet på didaktisk utbildning av lärarutbildare menar vi ären nyckelfråga för att komma tillrätta med bristerna.Fortbildningen av lärarutbildare har minskat, vilket troligenberor på ekonomiska omständigheter, men även på grund avlärarutbildarnas eget sviktande intresse.Lärarutbildarkompetensen är även mycket ojämnt fördeladmellan lärarhögskolorna. Det krävs inte någon specifikutbildning och det förefaller fortfarande vara så att denmångårigt erfarna läraren rekryteras. Detta behöver i sig intevara fel, men erfarenheten borde alltid vara kompletteradmed en ordentlig didaktisk fortbildning.Vid intervjuer av eleverna på lärarutbildningen uppgav ett flertal tillfrågadeatt skillnaderna mellan olika lärarutbildare var stor. Många behandladestudenterna som sin egen skolklass, medan andra inte hade någon kopplingtill skolvärlden, mer än sin egen skoltid. En annan brist som ofta togs upp varbristen på vetenskaplighet. Ämnesteorin har allt för mycket karaktär avgymnasiekunskap. Praktikperioden betraktas som mycket givande, men i defall där samarbetet mellan högskola och praktikhandledare är ringa, blir ocksåpraktik och teori två separata system.Kompetensutveckling avlärareSedan den 1 januari 1991 har kommunerna det fullaarbetsgivaransvaret för lärarna och ansvarar därmed för attall anställd personal får en adekvat fortbildning. Staten styrdetta med de angivna målen för skolan och genom de medelsom fördelas av . Det finns anledning attifrågasätta hur dessa medel används och hur väl lärarnasarbetstid tas tillvara för kompetensutveckling. Det ärangeläget att nya former utvecklas. Former som bygger påbehov och efterfrågan. I det nuvarande systemet är det alltför ofta det tillgängliga kursutbudet från högskolan,studiedagar, feriefortbildning etc. som avgör valet avfortbildning. Det borde istället i högre grad vara självabehovet av kompetensutveckling som fick styra valet avfortbildning. Regeringen föreslår att regionalautvecklingscentrum stimuleras, där högskola, skola ochförskola möts. Regeringen förutsätter att högskolornautvecklar samarbetsmodeller tillsammans med kommunernaför detta syfte.Det är ett viktigt steg, eftersom bristen på samarbete inom utbildningssyste-met är påtaglig med några få undantag på vissa högskolor. Ett ökatsamarbete med näringslivet är en annan nödvändighet för att skolan skallkunna utbilda lärare för framtida krav. Omvärldens behov är alldeles förlite styrande och måste få bli synligt på ett tidigt stadium ilärarutbildningen.Ett ytterligare problem ute i kommunerna är att man inte alltid har kunskapom vad lärarna kan. Pedagogisk förnyelse kan också komma från lokal nivå.Ett sätt att ta tillvara detta vore genom t ex särskilda idédagar. Enfortbildningdär lärare från högskola, skola och förskola möts, utbyter idéer och erfaren-heter, men där också även kommun och näringsliv aktivt deltar.Förändring avlärarutbildningenGrundskollärarreformen vidgade lärarnas årskursbredd fråntre till ; minskades den praktiska andelen avutbildningen från till . Meningen var att dendidaktiska inriktningen i ämnesstudierna då skulle kunnaöka. Utvärderingen har konstaterat att så inte skett. Depraktiska inslagen i utbildningen har minskat dramatiskt. Påen utbildningsort är kandidaterna ute i en skola max 14veckor under sin utbildning. Hur skall de somfärdiga lärare kunna lösa elevproblem, identifiera mobbning,delta i utvecklingen av nya arbetsformer och arbetssätt, samtuppmuntra elev- föräldrainflytande? Det är framtida viktigaarbetsuppgifter som kräver en praktisk tillämpning. Attförlänga praktiken i utbildningen, från 40 till 60 poäng, voredärför önskvärt. Praktiken ute i skolklasser är av storbetydelse och upplevs av många studerande som det bästaunder lärarutbildningen. Det är därför en nödvändighet attlärarutbildare på högskolan och på fältet har ett didaktisktförhållningssätt i sin undervisning.JämställdhetKvinnorna fortsätter tyvärr att dominera pålärarutbildningen. Ju yngre barn som skall undervisas destostörre andel kvinnor finns det inom utbildningen. En jämnarekönsfördelning vore önskvärd med tanke på förebilder föreleverna, men också ur arbetsmiljösynpunkt. Kvinnor ochmän tillför olika perspektiv på arbetet i skolan. Den satsningsom gjorts för att öka andelen kvinnliga studerande tillnaturvetenskapliga utbildningar har varit lyckosam och merfinns att göra, ämneskombinationen hemkunskap och teknikär ett tänkbart exempel. görs ingenting avvaraktig betydelse för att rekrytera män tilllärarutbildningarna. I dessa tider av stor arbetslöshet finnsdärför stora möjligheter att väcka intresse för läraryrket om sk arbetsmarknadsåtgärder används för att uppmuntra män attsöka sig till skola och förskola. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att fullfölja satsningen på lärarnas vetenskapligakompetens,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att forskningen inom lärarutbildningen bör fokuseras på didaktik,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att öka utbytet mellan skolväsendet ochforskningsvärlden,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att högskolornas samarbete vid regionalautvecklingscentrum även inbegriper det regionala näringslivet,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av pedagogisk förnyelse av lärarutbildningen,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av jämställdhet i utbildningssystemet.