mot · GK02Ub240 · 1996-10-07 00:00:00 — Därtillkommer att dessa skolor bättre än kommunala motsvarigheter lyckatsförverkliga många idéer om pedagogisk förnyelse av undervisningen.Industrigymnasierna är ett tydligt exempel på detta. De lyckas bättre änmotsvarande kommunala skolor rekrytera elever till utbildning vidindustriprogrammet. Betygsgenomsnittet vid antagning har höjts och flerflickor har sökt utbildningarna. Avhoppen vid skolorna är få.Industriskolorna har av naturliga skäl bättre förutsättningar att klara målenvad gäller arbetsplatsförlagd utbildning. Värdefullt är också att samarbetetmellan utbildning och arbetsplatser också gäller lärare och annan personal, atteleverna ges möjligheter till sommarkurser och praktik samt att skolorna iflera fall erbjuder ett specialutformat utbildningsprogram som ger elevernamer undervisningstid.De fristående gymnasieskolorna innebär en stimulans för kommunalagymnasieskolor. På många håll samarbetar kommunen och de friståendeskolorna och på andra håll prövas idéer från industrigymnasierna isamverkansprojekt mellan den offentliga skolan och lokalt näringsliv.Trots alla positiva erfarenheter väljer regeringen i propositionen omfristående skolor att komma med förslag som innebär stora svårigheter förframväxten av alternativ till den utbildning som ges av kommunen. Detta ärsärskilt tydligt då bedömningen av hur en ny gymnasieskola påverkarnärliggande utbildning skall göras av resp kommun istället för regionalamyndigheter.HuvudmannaskapRiksdagen beslutade att ett landsting efteröverenskommelse med kommunen får anordna även andranationella program i gymnasieskolan utöver de inomnaturbruk och omvårdnad. Vidare skall ett landsting efteröverenskommelse med en kommun få bedriva gymnasialvuxenutbildning och påbyggnadsutbildning inom andraområden än naturbruk och omvårdnad. I samma beslut ingickockså att en kommun får, utan medgivande,bedriva naturbruks- och omvårdnadsprogrammet.Det naturliga hade varit att regeringen föreslagit att kommunerna skulle taöver huvudmannaskapet för all gymnasial utbildning. Detta var regeringensambition, men man orkade inte ända fram när motsattesig innehållet i propositionen.Vår uppfattning är att all grundskole- och gymnasieutbildning hör hemma ikommunerna, såvitt utbildningen inte bedrivs i form av en fristående skolamed enskild huvudman. Enligt vår mening bör under pågåenderiksmöte ta ställning till huvudmannaskapet för den gymnasiala utbildningen.Vi föreslår därför att landstingens gymnasieskolor kommunaliseras. Det ärinte logiskt, praktiskt eller modernt att landstingen skall ansvara för en litendel av gymnasieutbildningarna medan kommunerna har det övergripandeansvaret för att alla elever erbjuds en gymnasieutbildning.Lokala grenar och elevensrätt att välja skolaRegeringen har i prop. 1995/96 föreslagit att de lokalagrenarna fortsättningsvis endast skall vara avsedda för denegna kommunens eller samverkansområdets elever.Nuvarande regler innebär att lokala grenar ärriksrekryterande. skall regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer, kunna förklara enlokal gren som riksrekryterande.Regeringen har motiverat sitt förslag med att det inom gymnasieskolanredan finns 700 centralt framtagna kurser och att detta borde räcka. För ossmoderater handlar frågan inte primärt om hur många kurser det finns. Dethandlar i stället om möjligheten att lokalt fatta beslut och om valfrihet ochpluralism. Principiellt anser vi att det är positivt att det växt fram över 400lokala grenar runt om i landet eftersom det visar att lärares och skolledaresidéer och kreativitet har tagits tillvara. Många utav dessa lokala grenar hartillkommit efter samverkan mellan skola och arbetsliv vilket i sig är positivt.Det är bra att gymnasieskolan profilerar sig utifrån sina egna möjligheter ochlokala förutsättningar. De lokala grenarna främjar kvalitet och mångfald.Vi är medvetna om att det finns ett fåtal kommuner som har missbrukatsystemet med lokala grenar i syfte att locka till sig elever från andrakommuner. Därför anser vi att det fanns skäl för en viss skärpning avgällande bestämmelser. En sådan skärpning borde dock inte försämraelevernas valmöjligheter, utan i stället skärpa kraven på kommunerna. Vianser att skall ges ansvaret för att förklara om en lokal gren skallvara riksrekryterande eller inte, där utbildningens innehåll skall varaavgörande.Kompetensen hosyrkeslärarnaI budgetpropositionen skriver regeringen att man har beslutatom en ändring i examensbeskrivningen för gymnasielärare ihögskoleförordningen. Regeringen har behandlat de förslagtill förändringar i lärarutbildningen för lärare igymnasieskolans yrkesämnen som lämnades i betänkandet"Höj ribban! ".Förordningsändringen innebär en höjning av kraven på teoretisk utbildningför lärare i yrkesämnen genom krav på högskoleutbildning om minst 60poäng i de fall relevant sådan erbjuds. Det är bra att regeringen efter enlångdragen process äntligen tar sig samman och fattar nödvändiga beslutvilket borde gjorts . Regeringens förslag innebär att mantill viss del anpassar yrkeslärarnas förkunskaper till den nya gymnasieskolan.Vi anser att regeringen borde följt utredningens förslag om förkunskapskravom minst 80 högskolepoäng i de fall relevant sådan erbjuds. Genom att baraföreslå 60 högskolepoäng höjs inte "ribban" tillräckligt.I dagens gymnasieskola har knappt hälften av yrkeslärarna utöver sinarbetslivserfarenhet högskoleutbildning eller YTH medan de övriga förutomarbetslivserfarenhet har tvåårig gymnasieutbildning eller motsvarande. Detinnebär att hälften av lärarna i yrkesämnena inte har en djupareämnesteoretisk kompetens/kunskap än vad deras elever har när de lämnarskolan.Lika allvarligt är att de flesta av lärarna har "gamla" kunskaper och att de iringa omfattning är ute på yrkespraktik eller kompetenshöjande teoretiskefterutbildning. Risken är överhängande att skolan förmedlar kunskap somhör gårdagens arbetsliv till.Det är bra att regeringen äntligen "kommer till skott" och skärperantagningskraven till utbildningen för blivande yrkeslärare, även om vi gärnasett en ytterligare skärpning. Det som är ytterst förvånande är dock attregeringen inte tänker göra något åt lärarnas fortbildning och uppdatering iyrkesämnet, vilket är helt nödvändigt. Enligt vår mening måste man kopplauppdatering/yrkespraktik till någon form av lärarcertifikat där lärarnaregelbundet är ute i arbetslivet och får adekvat yrkespraktik. Detta är ennödvändighet om eleverna skall kunna erbjudas en modern utbildning.LektorerHösten 1995 fanns det 956 lektorer i gymnasieskolan, varav885 var i tjänst. var kvinnor och medelåldern var55 år. Lektorerna är inte jämnt fördelade över landet utan ärkoncentrerade runt universitetsstäderna. För att skolan skallkunna bedriva en undervisning av god kvalitet krävs det flerlektorer i gymnasieskolan. Vi ser mycket allvarligt på denlångsiktiga trend som innebär att gymnasieskolan dräneraspå lektorer. En bidragande orsak till den negativa trenden äratt många lektorer från gymnasieskolan har sökt sig tillhögskolan. En annan orsak är att många kommuner iallmänhet inte varit benägna att utlysa eller tillsätta vakantalektorstjänster. Denna utveckling är inte acceptabel. Det ärav mycket stor vikt att det finns forskarutbildade lärare igymnasieskolan. Den forskningsanknytning som fler lektorerinnebär ökat givetvis kvaliteten. Ett annat viktigt skäl är attdet skapar fler karriärvägar för lärarna i skolan. Detta får isin tur positiva effekter på rekryteringen till läraryrket.Ansvaret för att den negativa trenden vad gäller antalet forskarutbildadelärare bryts ligger i kommunerna. Mot bakgrund av det intresse inte minstkommunerna visar för verksamheten vid lokala och regionala högskolor utgårvi ifrån att kommunerna själva känner stort behov av att anställa bl a läraremed mycket god utbildning.Samverkan mellan lärare -tillämpad undervisningVi anser att det finns goda möjligheter att stärka inlärningen iallmänna ämnen hos eleverna på yrkesinriktade programgenom att anpassa undervisningen i kärnämnena tillprogrammålen och tillse att innehållet i undervisningenligger nära elevernas intresseområden. Detta kräver dock attlärare i allmänna ämnen samverkar med lärare i yrkesämnen,något som i många fall inte sker ute i skolorna.Försöksverksamhet med s k"home-learning"Den snabba utvecklingen när det gäller informationsteknikinnebär stora möjligheter till förnyelse när det gällerundervisningsformerna. Svårigheterna gäller utöverbrist på datorer och annan utrustning främst otillräckligakunskaper om teknikens möjligheter och avsaknad avpedagogisk metodutveckling med denna inriktning. Fålärarutbildningsenheter ägnar frågorna särskilt stort intresse.Den verksamhet som finns gäller distansutbildningar påhögskolenivå.Vi förslår därför en försöksverksamhet på gymnasienivå. Skälen är flera.För det första finns i gymnasieåldern många ungdomar med god förmåga tillsjälvständigt arbete, vilket är en nödvändighet. För det andra ärgymnasieeleverna mogna för en dialog om undervisningens uppläggning ochinnehåll, vilket är en fördel i utvecklingsarbetet. För det tredje är behovet avnya former, exempelvis med stöd av informationsteknik, stort omgymnasieskolan skall kunna förverkliga mer av tankarna på att låta elevernagenomföra studierna i sin egen takt.Försöksverksamheten bör ske under ledning av en lämplig gymnasieskolaoch i nära samarbete med lärarutbildning på aktuell ort. Eleverna skall antastill ett studieförberedande program och undervisningen i huvudsak ske medhjälp av modern informationsteknik. Idén är att eleverna i mycket högutsträckning själva skall studera hemma. En försöksverksamhet med dennainriktning förutsätter undantag från exempelvis timplaner m m. Regeringenbör därför närmare utreda hur en försöksverksamhet av detta slag börutformas och återkomma till med ett förslag.Nationell skolpengValfrihet och mångfald inom utbildningsväsendet ärnödvändigt för att skolan skall utvecklas. Skolor med olikainriktning, pedagogik och profil ger sammantaget ökadeförutsättningar att ta tag i de möjligheter som ligger iutbildning av hög kvalitet. Varken ett offentligt monopoleller ett centralreglerat skolväsende tar vara på ochstimulerar de enskilda initiativ som kommer att behövas föratt svensk gymnasieutbildning skall kunna nå bästa möjligaresultat. Skolans utveckling är beroende av enskilda initiativoch utrymme för att pröva nya lösningar.Införande av en nationell skolpeng är en logisk konsekvens av vårövertygelse om att nyckeln till skolväsendets utveckling ligger i aktiva,engagerade elever och föräldrar som kan välja mellan olika skolor, med stortutrymme för professionella bedömningar och lokala lösningar. Den nationellaskolpengen innebär att staten övertar huvudansvaret för att finansierautbildning i gymnasieskolan, med ett fast belopp per elev. Medel utdelasdirekt till skolorna utifrån antalet inskrivna elever på olika program.Reformen genomförs i flera steg genom s k skatteväxling mellan stat ochkommun. Resurser för särskilda behov skall finnas på nivå,eftersom ett relativt generellt skolpengssystem inte kan ta alla hänsyn somkrävs för utbildning av elever med mycket speciella behov. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag om alternativa kurser och måli kärnämnena i enlighet med vad som anförts i motionen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en översyn av gymnasieskolans program,3. att hos regeringen begär förslag om färre obligatoriskakärnämneskurser i enlighet med vad som anförts i motionen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ämnet svenska och antagningen till gymnasieskolan,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om användandet av två betyg i ämnet svenska,6. att hos regeringen begär förslag om återinförande av rätten attpröva betyg i enlighet med vad som anförts i motionen,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om samverkan mellan skola och näringsliv,8. att hos regeringen begär förslag om vidgade möjligheter förkommuner att lägga ut utbildning på entreprenad i enlighet med vad somanförts i motionen,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om den arbetsplatsförlagda utbildningen,10. att hos regeringen begär förslag om en försöksverksamhetmed modern lärlingsutbildning i enlighet med vad som anförts i motionen,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om betydelsen av fristående och kompletterande skolor pågymnasienivå,12. att hos regeringen begär förslag om förändrathuvudmannaskap för de gymnasieskolor som har landsting som huvudman ienlighet med vad som anförts i motionen,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om de lokala grenarna och elevers rätt att välja utbildning,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kompetensen hos yrkeslärarna,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av fler lektorer,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av bättre samverkan mellan olika lärare,17. att hos regeringen begär förslag om inrättandet av enförsöksverksamhet med riksrekryterande gymnasieutbildning baserad påmodern informationsteknik,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en nationell skolpeng för gymnasieskolan.