mot · GJ02Ju26 · 1996-03-28 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:170 Översyn av skattebrottslagen I propositionen föreslår regeringen ett flertal lagändringarmed avsikt att få till stånd en mer enhetlig och sammanhållenskattebrottslagstiftning. Från moderat håll ser vi positivt påflera av de i propositionen föreslagna lagändringarna. På enavgörande punkt har vi dock en annan uppfattning änregeringen och det gäller förslaget om att konstruera omnuvarande skattebedrägeribrott i 2 § skattebrottslagen fråneffektbrott till farebrott.Regeringens förslag om att införa farebrott innebär en återgång till dengamla konstruktionen som gällde års skattebrottsreform, dåeffektbrottet infördes. Det nuvarande skattebedrägeribrottet föreslås dels fåen ny brottsbeteckning - skattebrott -, dels konstrueras om till ett farebrott.Som regeringen framhåller i propositionen har den nuvarande konstruktionenav skattebedrägeri som effektbrott tidigare ifrågasatts och kritiserats vidfleratillfällen. Kritiken har innehållit krav på övergång till farebrott. Ett tungtargument som framförts i dessa sammanhang har varit att brottmålen skullekunna avgöras snabbare, då domstolarna med en sådan utformning av brottetinte skulle behöva invänta lagakraftägande avgöranden från skattedom-stolarna.Regeringen ifrågasätter dock, av skäl som närmare utvecklas i propo-sitionen, s 91 ff, om en ändring av brottskonstruktionen till farebrottverkligen skulle medföra några större fördelar för de allmänna domstolarna.Däremot fäster regeringen betydligt större vikt vid argumentet att farebrotts-konstruktionen kommer att underlätta fastställelsen av tidpunkten för närbrottet skall anses fullbordat. Ytterligare ett argument för en omkonstruktionär enligt regeringen de konsekvenser som formerna för skattekontrollen kanfå med den nu gällande ordningen. En effekt som kan uppstå är att enoriktighet i en självdeklaration som upptäcks under taxeringsåret bedömssom ett försöksbrott medan en oriktig uppgift som upptäcks först senarebedöms som ett fullbordat brott. Liksom regeringen anser vi att det frånrättssäkerhetssynpunkt kan vara svårt att motivera att brott bedöms olikaberoende på när den oriktiga uppgiften avslöjas. Med anledning härav anserregeringen att det föreligger beaktansvärda skäl för en omkonstruktion fråneffektbrott till farebrott. Vi anser emellertid inte att dessa skäl i dagslägetframstår som tillräckliga.När det gäller frågan om när fara för skatteundandragande föreliggerhänvisar regeringen till uttalanden som gjordes om innebörden avfarerekvisitet i samband med skattebrottslagens tillkomst (prop. 1971:10).Dåvarande departementschefen uttalade bl.a. att åklagaren måste görasannolikt att förhållandena i det enskilda fallet varit sådana att det förelegatbeaktansvärd risk för att skatt eller avgift skulle påföras med ett för lågtbelopp. Vidare uttalades att det för ansvar borde vara tillräckligt att feletsannolikt inte skulle upptäckas vid en med normal omsorg företagenrutinmässig granskning. Vissa objektiva faktorer som låg helt utanför denskatteskyldiges kontroll, såsom redovisningsmetoder och kontrollapparatensutformning, ansågs vara av avgörande betydelse vid farebedömningen.Enligt regeringens förslag bör innebörden i farerekvisitet även i det nuaktuella fallet vara att det för ansvar är tillräckligt att felet sannolikt inteskulle upptäckas vid den normala rutinmässiga kontrollen.Vi måste här starkt ifrågasätta om det är lämpligt att - som regeringenföreslår - hålla fast vid ett synsätt som i grunden bygger på hur skatte-kontroll bedrevs . Som regeringen själv framhåller ipropositionen har formerna för skattekontrollen avsevärt förändrats sedanskattebrottslagens tillkomst. Den största skillnaden består i att denrutinmässiga skattekontrollen numera är datoriserad och att någon manuellkontroll av hela deklarationsmaterialet således inte längre förekommer. Medregeringens förslag kommer kontrollsystemets utformning att få avgörandebetydelse för bedömningen om en straffbar handling föreligger samtidigtsom de omständigheter det här är fråga om ligger helt utanför denskattskyldiges kontroll. Enligt vår bedömning kan farerekvisitet såsom detutformats i förslaget komma att medföra betydande tillämpningssvårigheter.Mot denna bakgrund är det enligt vår uppfattning nödvändigt att förslagetblir föremål för en närmare analys i syfte att klargöra vilka effekter som kankomma att uppstå med förslagets nuvarande utformning. är viinte beredda att ta slutgiltig ställning till förslaget.I sammanhanget bör också erinras om diskussionen som föregickinförandet av skattebrottslag. Innan lagstiftningen infördes var detcentrala uppsåtliga skattebrottet falskdeklaration, vilket var konstruerat somett farebrott. När skattebrottslagstiftningen infördes skedde emellertid enombildning till ett effektbrott - det vi känner som skattebedrägeri.Skälet till att det centrala skattebrottet ombildades till ett effektbrott varframför allt att det inte ansågs förenligt med berättigade rättssäkerhetskravattden enskilde skulle kunna drabbas av såväl kriminalisering som administra-tiva påföljder när det straffbara området utökades så väsentligt som skedde ioch med skattebrottslagens införande (prop. 1971:10 s 229, SkU16, rskr 72).Vi har svårt att se att de skäl som anges ovan mot farebrottskonstruktionenskulle ha förlorat i aktualitet. Situationen är i princip densamma i dag.Regeringen för inte heller något resonemang i propositionen som leder framtill att tidigare ställningstaganden skulle ha mist sin aktualitet. Frågan omvarför regeringen nu valt att gå ifrån den kritik och de ställningstagandensom låg till grund lagstiftning berörs överhuvudtaget inte ipropositionen. Enligt vår uppfattning framstår inte regeringens förslag idenna del som övertygande.Avslutningsvis vill vi också beröra det sätt på vilket regeringen valt attlagstifta. Regeringen har i propositionen uttalat att farerekvisitet måstetolkaspå ett annat och mer vidsträckt sätt än vad Skattebrottsutredningenförespråkar. Bl.a. skall, som redan nämnts, kontrollsystemets uppbyggnadoch funktionssätt bli av avgörande betydelse för farerekvisitets innehåll.Regeringen har emellertid ändå valt att hålla fast vid den lagtext somutredningen föreslagit. Lagtexten kan alltså tolkas på flera olika sätt, ochregeringen förutsätter att domstolarna skall tolka texten på det sätt somregeringen har anvisat. Vad vi här har att göra med är en typisk social-demokratisk vana att vilja styra över rättstillämpningen genom egna motiv-uttalanden. Enligt vår uppfattning får lagstiftande verksamhet inte bedrivaspå detta maktfullkomliga och självtillräckliga sätt. Det resultat lagstiftarenvill uppnå skall uppnås genom klar och tydlig regelgivning och inte genomatt regeringen vid sidan av själva lagtexten uttalar sig om hur den önskar attdomstolarna tillämpar lagen. Vi är således kritiska både mot regeringensframlagda förslag och mot det sätt varpå regeringen valt att lagstifta.Mot bakgrund av vad som framförts i motionen är det vår uppfattning attregeringens förslag i de delar som berörts ovan bör bli föremål för ytterligareberedning och analys av farebrottets konsekvenser. Först därefter är viberedda att slutligt ta ställning till förslaget i dess helhet. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslag i enlighet med vad somanförts i motionen,2. att hos regeringen begär ett nytt förslag till lagstiftningi enlighet med vad som anförts i motionen.