mot · GJ02Fi81 · 1996-05-02 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:150 Ekonomisk vårproposition med förslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken, utgiftstak, ändrade anslag för /96, m.m. Sammanfattning avförslagenI motionen föreslår de gröna en aktiv ochoffensiv politik för att öka sysselsättningen ochinvesteringarna i miljöinriktade framtidsbranscher. Vi slårvakt om välståndets kärnområden, skola, omsorg och vårdgenom förstärkningar i kommunsektorn. Större socialrättvisa för ett mänskligare samhälle, utvecklat företagandeför fler jobb i både offentlig och privat sektor och enlångsiktigt hållbar utveckling ur miljösynpunkt är hörnpelarei den gröna finanspolitiken.Vi ser brister i regeringens beräkningar av ökad konsumtion, ökad tillväxtoch minskad arbetslöshet. Möjligheten är påtaglig att tillväxten blir lägre ocharbetslösheten högre än vad som förutses i propositionen. Våramotförslag att spara mindre på ekonomiskt utsatta grupper och inte höjaegenavgifterna möjliggör en mer positiv ekonomisk utveckling. Vi anser attbalans i den offentliga sektorn skall uppnås , att ökningen avmiljöskulden skall upphöra , att den öppna arbetslösheten skallunder och att finanspolitiken skall vara så stark attrealräntorna kan sjunka. För att uppnå dessa mål föreslår vi bl.a. sänktarbetstid, en skatteväxling för miljö och arbete, en mer aktiv fördelnings-politik, bättre förutsättningar för den kommunala sektorn och vissa lättnaderför framtidens företagande.Förslagen innebär att vi jämfört med regeringen föreslår ett utgiftstak förstaten som är högre 1997, 6 miljarder lägre 1998 och 23miljarder lägre 1999. Sänkningen av utgiftstaket beror främst på minskadarbetslöshet och lägre kostnader för militärt försvar.Vi avvisar regeringens förslag att straffa kommuner som höjer skatten medminskat statsbidrag. Vi anser att det kommunala självstyret skall respekteras.Våra förslag innebär att kommunsektorn, jämfört med regeringens förslag,får närmare 2 miljarder mer 1997, drygt 4,7 miljarder mer 1998 och nästan 7miljarder mer 1999. Därigenom värnas välfärdens fundamentala infra-struktur: vården, skolorna och omsorgen. Det förbättrar också situationen påarbetsmarknaden och påverkar ekonomin som helhet på ett positivt sätt.En grön finansplanEn politik för ekologisk och socialbalansSyftet med den ekonomiska politiken skall vara att tillgodosemänskliga behov inom de ramar som miljön sätter. Deekonomiska resurserna är ytterst resultatet av mänskligskaparkraft och de resurser som naturen ger oss. Denekonomiska politiken måste därför bättre ta tillvaraindividens kreativitet, utvecklingsmöjligheter och behov. Dekrav som naturen, ekologins lagar, ställer på oss ger bådeekonomiska begränsningar och nya möjligheter tilllångsiktigt hållbar försörjning.Den ekonomiska politiken skall stödja en långsiktigt hållbar utveckling.Det goda samhället skall byggas på social rättvisa, solidaritet med utsattamänniskor och ett starkt hävdande av välfärdens kärna som är vården,omsorgen och skolan. Män och kvinnor skall vara jämställda. Solidaritetenskall vara internationell och utsträckas till fattiga, flyende eller på annatsättsärskilt utsatta människor i andra länder.Saneringen av statsfinanserna är helt nödvändig och bör genomföras i dentakt som regeringen och de gröna överenskommit ikonvergensprogrammet och propositionen En politik för arbete, trygghet ochutveckling (prop. 1995/96:25). Den måste dock ges en fördelningspolitisktbättre utformning. Det är inte rimligt att, som regeringen nu föreslår,människor med små inkomster skall bidra med lika stor andel avbudgetsaneringen som de med betydligt större inkomster. Det är inte hellerrimligt, vilket dessvärre regeringen i praktiken föreslår, att spara påmänniskor som behöver uppsöka vård för att på så vis kunna höjaersättningar till människor med höga inkomster. Istället borde ersättningaroch bidrag till dem med goda inkomster kunna minskas och ekonomisktutsatta grupper undantas från besparingar. Vi föreslår en sådan politik.Det går inte att enbart spara sig ur den statsfinansiella krisen. Lika lite gårdet att bara spara sig ur miljökrisen. Vi måste också åstadkomma en hållbarutveckling som tar tillvara de nya möjligheterna. Det kräver bl.a.investeringar och satsningar på utbildning och miljö. Det är glädjande attregeringen nu fullföljer vår uppgörelse vad gäller ökade satsningar påkomvux och högskolan. Det är helt nödvändigt för att minskautbildningsklyftorna, det är nödvändigt för att skapa en bättre grund för bådeökad jämlikhet och mera privat företagande. Men de lika nödvändigasatsningarna på miljön har dessvärre uteblivit i vårpropositionen. Det krävsen stark offensiv för att få med i frontlinjen på den internationelltsnabbt växande miljömarknaden. Den internationella tillväxten imiljörelaterade branscher är mycket hög, men i är den för närvarandebara hälften så stor.Under 1995 har vi i haft en stark investeringsledd ekonomisktillväxt. Den har i hög grad skett inom exportinriktad traditionell basindustri,men också inom nya starka näringsgrenar som t.ex. mobiltelefoni ochläkemedel. Detta har möjliggjorts tack vare deprecieringen av den svenskakronan, som gjort varor och tjänster från billigare. De stora vinsternai dessa näringar har till stor del använts till investeringar i utökad ellerkvalitativt bättre produktion. Dessa investeringar torde ge ett starkt bidragtillekonomin även . Det gör, tillsammans med den internationellaekonomiska utvecklingen, den låga inflationen och de sjunkande räntorna,det sannolikt att den nedgång vi har haft blir begränsad. Detär i realiteten omöjligt att sia om huruvida konjunkturen kommer att stärkaseller inte. Den internationaliserade ekonomin, den minskande självtillitenoch plötsligt uppblossade miljöproblem (t ex en kärnkraftsolycka) innebär attvarje prognos är behäftad med stor osäkerhet. Denna osäkerhet böranalyseras och politiken bör inriktas på att öka den nationella, regionala ochlokala självtilliten, dvs minska beroendet av olika maktcentra. En robustekonomi är grunden för varje samhälle som vill skapa verklig trygghet.Vi anser att det är utmärkt att den ekonomiska återhämtningen i hög gradär investeringsledd och leder till ökad produktionsförmåga och konkurrens-kraft. Men kan den utvecklingen vara riskabel - framtidsprofilen äralltför svag. Investeringarna sker i hög grad i traditionell råvarubaseradexportindustri. Dessa investeringar ger mycket få nya jobb, ibland leder detvärtom till färre jobb. Arbetslösheten stannar på mycket höga nivåer, denekonomiska tillväxten till trots. I ett längre perspektiv framstår ocksåinriktningen på investeringarna som konserverande av en industri- ochnäringsstruktur som redan nu är föråldrad. Vi behöver istället betydligt merinvesteringar i tjänstesektorn, i miljösektorn och i informationssektorn, föratt verkligen uppnå en långsiktigt hållbar ekonomisk utveckling. Sverigeriskerar annars att få en alltmer utarmad ekonomi med allt färre jobb. Ivårpropositionen har regeringen försummat den här problematiken. Iställetåterfaller man i en traditionell tillväxtfixerad betongpolitik. Den alltmernödvändiga politiken för förnyelse av näringslivet uteblir än en gång. Riskenär stor att den socialdemokratiska regeringen konserverar en näringsstruktursom varken ger jobb eller ekonomi i framtiden.Det är faktiskt märkligt att regeringen, med sitt uttalade engagemang föratt minska arbetslösheten, i praktiken väljer bort de internationellt mestexpansiva delarna av näringslivet. Oförmågan att fullfölja påbörjadesatsningar och löften på miljöområdet, liksom frånvaron av en offensivstrategi för att utveckla tjänstesektorn, utgör ett svart hål i regeringensekonomiska politik. Vårpropositionen är ett steg bakåt när det gäller de nyajobben som måste komma.Konjunkturcyklerna förefaller numera vara oregelbundna i såväl tid somhöjd. Vi anser att en betydande beredskap bör finnas för att möta enkommande nedgång som annars på allvar kan hota det svenskavälfärdssystemet. Dessvärre har vi tidigare fått rätt i våra mer pessimistiskabedömningar, och regeringen har (som ) tvingats återkomma medytterligare besparingar. Ju snabbare svensk ekonomi återhämtar sig destobättre rustade står vi i nästa nedgång.Den privata företagssektorn i ekonomin behöver utvecklas så att flerarbetstillfällen skapas med inriktning på ökad miljöanpassning och ettmänskligare samhälle. En stark och effektiv offentlig sektor skapar godaförutsättningar för företagen och ger i sig många arbetstillfällen. De nyajobben bör i ökad grad komma inom små och medelstora samt kooperativaföretag. Detta förutsätter en politik som underlättar för företagande vadgäller både regelverk och beskattning. Kvinnligt företagande liksomföretagande bland invandrare skall på olika sätt stimuleras. Vi föreslår ocksåriktade stimulanser för att påskynda utveckling av näringslivet inom bl.a.miljö-, transport- och energisektorerna.Utifrån den utomordentligt allvarliga ekonomiska situationen, medåtföljande av mycket negativa sociala konsekvenser, anser degröna att det är särskilt viktigt att satsa på kultur. Kulturen är människanssättatt bekräfta sin identitet, sin självrespekt och utveckla sin innovativaförmåga. I kulturen formuleras morgondagens idéer och verksamhet.Det ansträngda ekonomiska läget i med ökad arbetslöshet ochstörre ekonomiska skillnader medför allvarliga sociala konsekvenser. Vi harunder tvingats uppleva ökade klyftor i samhället och entilltagande utslagning av grupper med sämre utgångsläge och möjligheter isamhället. Ökad marginalisering och större sociala problem orsakar bl ahögre utgifter för staten och underminerar dessutom den svenskahögutbildningstraditionen.De gröna menar att den ekonomiska politiken skall inriktas mot ökadlivskvalitet för alla medborgare och den får inte missgynna vissa. Specielltuppmärksammas och motarbetas måste den diskriminering som människorutsätts för på den svenska arbetsmarknaden pga etnisk tillhörighet.Den ekonomiska utvecklingenDen förda ekonomiska politiken i har medförtbristande hushållning med begränsade resurser. Särskiltdramatisk var den snabba skuldökningen i statens finanserunder 90-talet. Budgetunderskott har emellertid uppträttnästan , med tiden med alltstörre belopp för varje lågkonjunktur. Krisen under 90-taletsförsta hälft var en följd av ett tidigare mönster av ökandeöverkonsumtion och skuldökning. Såväl socialdemokratiskasom skiftande borgerliga regeringar bär ansvaret för dennautveckling.Den förda ekonomiska politiken har också medfört att en mycket stormiljöskuld har byggts upp. Den är ett uttryck för både minskad tillgång avnaturresurser och framtida ökade kostnader. En beräkning av den svenskamiljöskulden anger att den var minst 300 miljarder och att den ökarmed (SOU 1992:58). Dessa siffror är attbetrakta som preliminära åskådningstal och är därför inte direkt jämförbaramed värden i t.ex. statsbudgeten. Även andra typer av miljöräkenskaper, somt.ex. miljöjusterad BNI, visar på samma problem. Ett exempel är detalternativa måttet ISEW (Index of Sustainable Economic Welfare) som ocksåtar hänsyn till både miljö- och sociala faktorer. En genomfördberäkning av ISEW för visar en ökning , och därefteren tydlig minskning. För andra undersökta länder (, ,, ) har minskningen kommit tidigare och blivit större.Detta reflekterar den mer aktiva fördelningspolitik som förts i . Åandra sidan räknas t.ex. inte de negativa miljöeffekterna avvattenkraftsutbyggnad in i ISEW, vilket ger en överdrivet hög siffra.Svensk ekonomi är i obalans om man ser till statsfinanserna,arbetslösheten, ökade sociala klyftor och miljöeffekterna. Värdet av densvenska kronan i förhållande till våra handelspartner i omvärlden har fallitsedan 70-talets början. Det förstärker bilden av att svensk ekonomi har urholkats genom den förda ekonomiska politiken och att det nufinns allvarliga systematiska eller strukturella fel i ekonomins funktionssätt.Den traditionella politiken har varit, och är i huvudsak fortfarande, attförsöka åstadkomma en snabb ekonomisk tillväxt. Mot detta har vi iMiljöpartiet de gröna vänt oss och menat att det medför ökadmiljöförstöring. Ekonomins innehåll och inriktning är viktigare än att denekonomiska omsättningen ökar. Kvalitetsaspekter och medmänsklighetriskerar att förloras då den ekonomiska politiken ensidigt inriktas på tillväxt.I marknadsekonomier finns starka moment av tillväxtfixering som en följd aven allmän strävan till vinstmaximering i företagen. Även kostnadsdrivandeoffentliga åtaganden underblåser en orimlig tillväxtpolitik. till1995 har skattetrycket ökat från till , och den offentligasektorns andel av BNP har ökat från till . Transfereringarnasandel av de offentliga utgifterna växte från till 46,8%.Den ekonomiska politiken som fördes första hälftförvärrade problemen på flera sätt. Skattereformen var underfinansierad ochförstärkte de snabbt växande underskotten i statsbudgeten. Förra regeringensinledande åtstramningspolitik i den starkt tilltagande lågkonjunkturenförvärrade nedgången. fördes in i massarbetslöshet.Ränteläget i är fortfarande högre än iTyskland. Detta höga ränteläge kan inte enbart förklaras som en riskpremieför inflationsrisken. Avregleringen av finans- och valutamarknaderna,tillsammans med den snabbt växande statsskulden, bäddade för omfattandespekulation och oro riktad mot bl.a. svensk ekonomi. De återkommandeoroligheterna på penning- och valutamarknaden medför också en betydanderiskpremie. Andra viktiga faktorer som tenderar att driva upp realräntorna är,enligt vår bedömning, dels en kvardröjande effekt av 70- och 80-taletsinflations- och devalveringspolitik, dels ett misstroende mot regeringensförmåga att klara budgetpolitiken.Vi instämmer i regeringens bedömning att kostnadsökningarna,inflationen, stannar på en låg nivå kring . Den låga inflationen under detsenaste året har haft många positiva effekter på ekonomin såsom sjunkanderäntor, starkare kronkurs och ökade realinkomster. Realräntorna är emellertidfortfarande höga och bör kunna sjunka betydligt mer. De ökaderealinkomsterna har bidragit till konsumtionsökning, trots att hushållenssparande stabiliserats på en hyfsad nivå.Regeringens antagande att hushållens sparande skall minska till förmån förökad privat konsumtion bedömer vi som mindre realistiskt. Tvärtom kommersannolikt de nu föreslagna sparåtgärderna och skattehöjningarna, liksom enrad aktuella försämringar för den enskilde i de statliga transfereringarna attbidra till att hushållens sparande kommer att stabiliseras på en relativt högnivå. Många människor ställer om sig till en stabil konsumtionsstandard ochde ökande realinkomsterna går främst till ett högt sparande. Därigenom görde sig själva och sina familjer mindre känsliga för tillfälliga ekonomiskaproblem, som de bygger upp starkare egna ekonomiska skyddsnätför klara ofärdstider. Detta är i grunden positivt, det stärker människorssjälvtillit och egenmakt, men det medför också att återhämtningen i statensfinanser blir svårare att genomföra på kort tid.Regeringen tenderar att överskatta tillväxtens betydelse för syssel-sättningen. Tillväxten inom sysselsättningsintensiva eller internationelltexpansiva branscher är förhållandevis svag, och regeringen saknar ipropositionen åtgärder för att aktivt främja eller underlätta en sådan tillväxt.Risken är därför stor att kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen ocharbetsmarknadsåtgärder av olika slag blir större än beräknat. Sannoliktkommer den öppna arbetslösheten, med regeringens politik, att stanna kvarnära snarare än att sjunka . Bl.a. av detta skäl anser vi att enarbetstidsförkortning är mycket angelägen att genomföra.Den ekonomiska politikens inriktningSverige behöver en grön ekonomisk politik. Under dekommande tre åren bör den ekonomiska politiken särskiltinriktas mot följande mål:Miljöskuldsökningen skall upphöra och därefter skallmiljöskulden minskas. Det kräver långtgående miljökrav, miljöanpassning avskattesystemet och betydande satsningar på miljön inom både offentlig ochprivat sektor.En rättvisare och mer solidarisk fördelning av såväl tillgångar sombesparingar skall uppnås med en stark fördelningspolitik, bl.a. genom lägreersättningar och bidrag till medel- och höginkomsttagare, färre besparingarpå subventioner till ekonomiskt och socialt klämda människor och mindreersättningar och bidrag till företag.Den öppna arbetslösheten skall minskas till , bl.a.genom sänkt arbetstid, minskad beskattning av arbete, statliga investerings-satsningar till gröna jobb inom bl.a. kultur-, kommunikations- och energi-områdena och genom att skapa bättre förutsättningar för främst små ochmedelstora företag.Enskilda människors ekonomiska självtillit ska stegvis stärkas genombrutet tak och grundskydd i socialförsäkrings- och pensionssystemen, lägrebeskattning av arbetet och högre miljöskatter, ökat inflytande i dendemokratiska processen och i offentliga angelägenheter m.m.Underskottet i den offentliga sektorns finansiella sparande skall uppgå tillhögst av BNP 1997 och balans nås 1998. bör ävenstatsbudgeten vara i balans så att statsskulden kan börja minska.Realräntorna skall pressas ner mot hälften bl.a. genom bibehållna lågakostnadsökningar, fullföljd statsfinansiell sanering och utgiftskontroll samten bättre fungerande och mer dynamisk arbetsmarknad.Skapa förutsättningar för en växande privat sektor med fler små,medelstora eller kooperativa företag. Detta skall ske så att ett resurs- ochenergieffektivt produktionssätt främjas och sysselsättningen ökar. Medhänsyn bl.a. till fortsatt höga realräntor är det angeläget att finna sätt attunderlätta för företagen att öka sina investeringar. Det är särskilt små ochmedelstora företag som uppvisar stora svårigheter att trygga sinkapitalförsörjning.I de följande avsnitten preciseras våra riktlinjer för den ekonomiskapolitiken inom några viktiga områden. Vi föreslår att anta dessariktlinjer för den ekonomiska politiken i sin helhet. Det gäller således bådede ovan nämnda och de nedan mer preciserade.Ekologi och solidaritet - övergripande principerMiljöpartiets ekonomisk-politiska förhandlingar medregeringen gav resultat i form av"Proposition för arbete, trygghet och utveckling" (populärtkallad "tillväxtproppen"). Några exempel på grönaframgångar i propositionen är:Höjningen av koldioxidskatten ska fullföljas, även för industrin.En skatteväxling för miljön skall genomföras.Sverige ska gå före när det gäller miljökrav - det är ett viktigt sätt attåstadkomma en ekonomiskt bra förnyelse av näringslivet som ger fler jobb.Miljörelaterade investeringar ska ökas.Ytterligare 100 miljoner i investeringsstöd för vindkraft redan under 1996.Ytterligare 25 miljoner i investeringsstöd för solvärme i bostäder 1996.Vuxenutbildningen ska byggas ut ytterligare.Högskolorna ska byggas ut med fler utbildningsplatser och mer forskning.Forskning kring solvärme får ytterligare 30 miljoner 1996 ochsolcellsforskningen får 40 miljoner för en tidsperiod med start1996.Kvittningsrätt för nystartade småföretag återinförs, dubbelbeskattningavskaffas, riskkapitalavdrag införs m.m. - allt i linje med kravet attunderlätta småföretagande och tillväxt i dessa företag.Räntorna pressas ner genom bred politisk enighet kring fortsatt statligbudgetsanering.För det första erkänns nu äntligen att traditionell tillväxt medförmiljöförstöring. Några citat ur propositionstexten belyser detta:Under en lång period, dominerad av industrialiseringen, har själva tillväxteni produktionen ofta lett till ökade utsläpp av miljöfarliga ämnen och därmeden negativ miljöpåverkan.Tillväxten kan ge negativa effekter på välfärden om den kommer till ståndmed metoder som sliter på natur och människor. Kostnaderna för att repareramiljöskador ökar, och miljöskulden hotar växa. gränser måste finnasför att skydda miljön i vid bemärkelse, och bryta miljöskuldens ökning.Ekonomiska styrmedel bör användas i större utsträckning inommiljöpolitiken. Kretsloppssamhället ger såväl miljövinster som möjligheterför nya företag och nya arbetstillfällen.En kvalitativ tillväxt är ett av de gröna huvudnumren ipropositionen. Det står "en långsiktigt hållbar ekonomisktillväxt", inte "den ekonomiska tillväxten". Dessutom ska enhelhetssyn där sociala och miljömässiga hänsyn ska stå överde ekonomiska tillämpas! Så här står det isammanfattningen, att jämföras med det som står i alla andraekonomiska propositioner som har lämnat regeringskanslietunder röd och blå ledning:Regeringens politik vilar på övertygelsen att ekonomisk tillväxt, rättvisa,jämlikhet och god miljö inte bara går att förena, utan också att de ärberoende av varandra. Tillsammans förmår det att skapa en god cirkel förutvecklingen av det svenska samhället och det svenska näringslivet.Tillväxtpolitiken kommer således att utformas så att den står i samklang medde övergripande sociala och miljömässiga målen.Vi har tagit ett steg för att bryta ner den flummiga mytenom tillväxten. Många fler steg måste tas!Propositionen lade en gemensam plattform för en bred majoritet beståendeav tre partier i . På det sätt skapas förutsättningar för ökatförtroende för svensk ekonomi - och svensk ekonomisk politik! Det krävsför att få ner räntenivåerna, stärka kronans värde och få fart på den inhemskaproduktionen bl.a. för att minska beroendet av råvarubaserad exportindustri.Meningen var att propositionen skulle vara grund för en lång rad konkretaförslag i det närmaste året. "Tillväxtproppen" pekar ut fyraområden som avgörande för att åstadkomma en långsiktigt positivekonomisk utveckling. De är saneringen av statens finanser, villkoren förföretagen, satsningen på miljöområdet och utbildning/forskning. Dettastämmer bra med vad mp krävt i andra sammanhang och utgjorde den sakligagrunden för förhandlingarna.Dessvärre har inte regeringen fullföljt dessa ambitioner i vårpropositionen.Vi anser att regeringen ska stå för den ingångna överenskommelsen påsamma sätt som vi gör det.Miljöpolitiken hade ett kraftigt uppsving isvensk politik. En rad viktiga beslut för en bättre miljö och miljöanpassningav det svenska samhället fattades i . Sålunda påbörjades en grönskatteväxling genom införande av koldioxidskatten som denstatliga inkomstskatten sänktes. Ett flertal miljöavgifter infördes vilket snartmedförde påtagliga positiva resultat - ett sådant exempel är kväve-oxidavgiften på större energianläggningar. Miljölagstiftningen skärptes, ocharbetet på att införa en heltäckande och effektiv miljölagstiftning i en samladmiljöbalk påbörjades. Konkreta och utvärderingsbara mål för miljönbeslutades av . En rad statliga miljöprojekt och aktionsplanerantogs och genomfördes - ett exempel är projekten för minskade utsläpp tillhaven.Den därefter följande regeringsperioden innebar dessvärre stagnation ochflera steg tillbaka i miljöpolitiken. Ytterst få beslut för bättre miljöfattades iriksdagen . Koldioxidskatten urholkades förindustrin, planerade och i vissa fall beslutade miljöavgifter infördes aldrig,och det fortsatta arbetet med ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken försvannfrån den politiska dagordningen. Miljölagstiftningen urholkades delvis,främst i syfte att stärka äganderätten. Regeringen lade också fram ett förslagtill miljöbalk. Men det var så urvattnat och osammanhängande att dessantagande hade inneburit varaktiga försämringar av miljölagstiftningen.Lyckligtvis drog den nya regeringen tillbaka förslaget för att utarbeta ettbättre att föreläggas nästa år.Vi kan nu konstatera att de av beslutade målen för miljön i fleraavseenden inte uppfylls. De statliga miljöprojekten och aktionsplanerna harinte ersatts av nya med högre ambitionsnivåer - vilket hade varit det rimliga.Internationellt sett har gått från att vara ett föredöme till att bli eneftersläntrare i miljöpolitiken. Tillväxten inom miljöbranschen uppvisarpåtagligt lägre tal för del än inom i genomsnitt.Miljökraven måste nu ses som en av de viktigaste drivkrafterna för enhållbar ekonomisk utveckling. De skapar ett förändringstryck som leder tilleffektivare och mer ekonomisk användning av både naturresurser ocharbetskraft.