mot · GK02So656 · 1996-10-07 00:00:00 — Vi har pekat på att motiven till densvenska alkoholpolitiken enbart är folkhälsomotiv och inte har det minsta attgöra med önskemål att snedvrida konkurrensen mellan olika ländersalkoholhaltiga drycker. Vi har därför funnit det angeläget att dennafolkhälsofråga gentemot i största möjliga utsträckning fårhandläggas av dem inom regeringen och som har ansvar förjust folkhälsofrågorna och inte av dem med ansvar för allmänna skattefrågor.En fördel med detta är naturligtvis att gentemot kommissionen ytterligarebetona att detta för svensk del är en folkhälsofråga och inget annat.Det får inte bli tal om att accepterar att någon tidpunkt fastställs dåvi skall ha samma kvoter som de som gäller för flertalet EU-länder. ÖlskatternaEtt annat undantag från EU:s "normalregler" gällde attSverige fick rätt att bibehålla en progressiv skallför olika ölklasser, d v s beskatta varje volymprocent alkoholhårdare ju starkare ölet var. Till skillnad från undantaget ominförselkvoterna var detta undantag tänkt att upphöra vid denfastställda periodens utgång, vilket betyder att senastfr.o.m. 1998 måste ha en enhetlig ölbeskattning föröldrycker med mer än 2,8 volymprocent alkohol.Regeringen föreslår nu i budgetpropositionen att anpassningen till EU-reglerna skall ske och att förenhetligandet skall skegenom en viss höjning av skatten på det nuvarande folkölet, sänkningar avskatten på mellanöl och starköl. Den sammanlagda effekten av dessaförändringar innebär uppenbarligen en förlust för statskassan eftersomregeringen ser sig tvingad att blanda in tobaksskatten i frågan.Motiven till valet av tidpunkt och valet att inte låta skatten påalkoholprocenten i folköl höjas till den nivå som gäller för de starkareölsorterna synes vara en oro för de inträffade effekterna av de nugällande införselkvoterna för öl. Även om effekterna kraftigt överdrivs av desom har starka ekonomiska skäl att göra det - bryggerierna ochBryggarföreningen - är det uppenbart att handeln främst via utgörett problem för svensk alkoholpolitik och eventuellt också för bryggerierna.Vi anser dock inte detta vara tillräckligt starka skäl för att nu ändraölbeskattningen och därvid välja att sänka skatten på starköl och mellanölmed de självklara följder detta får för konsumtionen av dessa drycker inteminst av yngre konsumenter.Vi är inte främmande för argumentet att en höjd skatt på folköl leder till atten ny alkoholsvagare öltyp tas fram av bryggerierna - ett "lättfolköl" med2,8 volymprocent alkohol och att detta kan leda till en minskning avalkoholkonsumtionen i form av folköl. Detta är i sig förstås positivt, särskiltom det leder till minskning av berusning på folköl av ungdomar. Det är docksvårt att tro annat än att det av regeringen föreslagna paketet kommer att ledatill en ökad alkoholkonsumtion och ytterligare fjärma oss från det avriksdagen uppsatta målet om en minskning av alkoholkonsumtionen jämförtmed situationen i början av 80-talet.Vi avvisar därför de föreslagna ölskatteförändringarna, men kan biträdahöjningarna av skatten på starksprit och tobak.SniffningMissbruk av sniffning sker ofta i samband med alkohol ochger då större direkta verkningar på organismen. Vidlångvarigt och upprepat missbruk erhåller missbrukarenpermanenta skador av sniffningen. Sniffning ger också bådeett psykiskt och fysiskt beroende. Dessa erhålls dessutomfortare om personen är minderårig.CAN:s undersökningar av elever i årskurs 6 och 9 i och avvärnpliktsskrivna 18-åriga män visar en påtaglig ökning när det gällerandelen som har erfarenhet av sniffning. Sniffning är ett relativt vanligtförekommande drogmissbruk i såväl storstadsregioner som i glesbygd.Tendens till en ökning av missbruket uppfordrar till en ökad vaksamhet avproblemet.Ett samhälle utan narkotikaNarkotikan har åter blivit ett växande samhällsproblem. Dethar senare år förekommit upprepade rapporter om atttillgängligheten har ökat som i synnerhetungdomars inställning till narkotika blivit alltmer positiv.Folkpartiet har alltid ansett att narkotikan ska bekämpas längst två fronter.Den första fronten går mot de omständigheter som stimulerar till missbrukför vissa individer. Dit hör den sociala miljön. Vi vet att en ökadmarginalisering i form av torftiga uppväxtförhållanden, redan etableratmissbruk i hemmet, arbetslöshet och andra former av social utsatthet ökarrisken för att människor ska hamna i ett drogmissbruk. Hit hör ocksåungdomar benägna att pröva olika riskbeteenden. Vi måste bli bättre på attbekämpa arbetslösheten, motarbeta de nya klyftor som skapas i kölvattnet avden ekonomiska krisen, tidigare upptäcka de symtom på problem som vi kanse hos många barn redan i förskolan och bli bättre på att skapa drogfriamiljöer o.s.v.Den andra fronten går mot drogen i sig som skapar ett beroende och därförmåste bekämpas. Kampen mot narkotikan är därför dubbel. Vi måste därförha mycket tydliga och skarpa lagar mot narkotika och narkotikamissbruk somriktar sig mot drogen i sig.Tillgängligheten tillnarkotika i allmänhetUndersökningar visar på att det finns ett samband mellanantalet som bara tillfälligt har prövat narkotika och antaletmed ett mer påtagligt missbruk. Ökar det tillfälligamissbruket ökar också det "tunga", minskar det tillfälligamissbruket så minskar också det tunga.Amfetamin och metamfetamin introducerades i omkring 1938 ochdrogerna fick rykte om sig att minska sömnbehovet och känslan av trötthet,att förbättra den muskulära och intellektuella prestationen och stärka densexuella potensen. Pillren rekommenderades i media och hadestora delar av befolkning prövat medlen. En undersökning avstudenter visade på att av de tillfrågade hade prövat amfetamin vidett eller flera tillfällen.Som en följd av den ökade användningen infördes recepttvång 1939. Iapril 1943 utfärdade dåvarande Medicinalstyrelsen en varning till läkarnasom påtalade risken med användning av medlen. Försäljningen minskadeefter detta . Året därpå fördes amfetamin till den nationellanarkotikaförteckningen och kom då att behandlas som narkotika enligtsvensk lag.Undersökningar av ungdomars droganvändning visar inte oväntat attdroganvändning är vanligare när föräldrarna använder droger eller då syskongör det. En annan stor betydelse är tillgängligheten hos kamrater pånarkotika. Om tillgängligheten på droger ökar så ökar också den mängdpersoner som konsumerar drogen.Förändring av en drogs legala ställning påverkar drogens tillgänglighet,både subjektivt som fysiskt.Narkotikamissbruk är relaterat till både tillgången till narkotika ochefterfrågan. Om tillgången eller efterfrågan ökar så ökar också antalet sommissbrukar droger.Om man legaliserar t.ex. cannabis så kommer det troligen att leda till ökatmissbruk av amfetamin och heroin p.g.a. det samband som finns mellanolika missbruksformer.En jämförelse med alkohol och narkotika visar det uppenbara sambandetmellan tillgänglighet och användning. Alkohol är lättillgänglig isystemaffärer och är också subjektiv tillgänglig, d.v.s. alkohol är till"måttliga" mängder socialt accepterat i samhället. Narkotika är svårare att fåtag på och är inte lika accepterat i samhället. Den tillgängliga alkoholenmissbrukades 1980 av ca 300 000 personer. Antalet "tunga"narkotikamissbrukare beräknades under samma tidpunkt till mellan 10 000och 14 000 personer.Tillgängligheten tillnarkotika i SverigeAntalet kokainbeslag har ökat och ligger på en något högre nivå . LSD är en annan drogsom kan vara på väg tillbaka. I uppskattas LSD varaden näst största drogen efter marijuana. Polisen i Sverigeuppger att LSD är vanlig på rave-partyn.Tendensen är att också de senaste två decenniernas mer positiva bild avnyrekryteringar av nya missbrukare till tyngre droger nu håller på att brytas.Maria ungdomsenhet i ger en oroande bild av utvecklingen av dettyngsta missbruket. Antalet ungdomar på som injicerat heroinökade från 8 stycken 1994 till 24 stycken 1995 och antalet LSD-brukare från39 till 81 stycken och de som injicerat amfetamin från 5 till 22.Folkhälsoinstitutet sammanfattar undersökningarnas tendenser i sinRapport nr 4 i serien , så här:"Utifrån den sammantagna bild som survey-undersökningarna, dennarkotikarelaterade statistiken och CAN:s regionala rapporteringssystem gerav situationen är det tre tendenser som bör nämnas.Den första gäller de rapporter som inkommit som visar på mindre negativa -mer tillåtande - attityder till framförallt cannabis. Detta kan ha inneburit enökad benägenhet att prova narkotika och därmed bidragit till den ökning somskolundersökningarna och undersökningarna av de mönstrande visar på" ....."Som framgått tycks också det tyngre missbruket bland ungdomar ha ökat.Sett i relation till en allt mer liberal syn på alkohol och ett ökatberusningsdrickande bland unga bör utvecklingen tas på allvar.Den andra tendensen gäller den nyrekrytering till mera regelbundetnarkotikamissbruk som sker bland socialt marginaliserade ungdomsgrupper.Mest uppmärksammat har rökheroinet blivit, men också cannabis ochamfetamin förekommer i dessa grupper. Även om nyrekryteringenantalsmässigt är liten är utvecklingen oroande. Inte minst medtanke på möjligheterna till behandling och social rehabilitering i bredbemärkelse försämrats i takt med de allmänt ekonomiska och socialaproblemen i samhället.För det tredje bibehåller, och till och med stärker, amfetaminet sin roll somdominerande preparat bland de etablerade och regelbundnanarkotikamissbrukarna. Tillgången på amfetamin tycks också vara god, någotsom beslagsstatistiken tydligt vittnar om. "Vi tycks alltså stå inför en ökad risk till att trenden mot ett större ochtyngre narkotikamissbruk fortsätter. Det är i sådana fall mycket allvarligt ochett trendbrott mot de två senaste decenniernas utveckling. Vad som liggerbakom detta kan vi bara spekulera kring.Lågkonjunktur, svarta framtidsutsikter och hög arbetslöshet bland unga, enföräldrageneration själv uppvuxen med 60-talets drogromantik som inteförmår sätta trovärdiga gränser, rave-kulturen, aningslösa och naivasamhällsdebattörer som spräcker en tidigare enad front mot narkotikan,medveten ideologisk kamp från trendsättare på den politiska högerkanten,anpassning till situationen i och en del andra europeiska länder - ärskäl som anförs som förklaringar till trendbrottet.Sanningen är förmodligen en samverkan mellan flera av ovanstående"tänkbara" förklaringsmönster. Några av orsakerna är lättare att angripa,andra tar . Men klart är att en strategi mot drogmissbruket måsteattackera omständigheterna bakom missbruket utan att därmed glömma bortatt också attackera drogen i sig. Att krafttag krävs från såväl politiker sommedborgare för att stävja missbruket är en självklarhet.Ungdomskultur och nya trenderRave-kulturen är en av vår tids ungdomstrender. Självfalletär det fel att likställa rave-kulturen med narkotika. De allraflesta unga som lyssnar till rave eller går på rave-fester gördet utan att ha en tanke på att använda narkotika. Ommyndigheterna försöker motverka rave som företeelse -förbjuda eller stoppa rave - då gör vi bara droghandlarna entjänst. Det är då knarklangarna kan låtsas att de går de ungasärenden. Då blir det "de och ungdomarna tillsammans" mot"samhället".Det som skall motarbetas är givetvis den koppling mellan rave ochnarkotika som finns. Vi skall inte stänga alla ravefester. Låt oss iställetsamarbeta med seriösa arrangörer och ägna all kraft åt att slå till mot oseriösaarrangörer som exempelvis i Stockholm.Från finns fina exempel på hur polisen samarbetar med rave-arrangörer. Myndigheterna ger tillstånd om arrangörerna lovar att motverkadrogmissbruk. Ungdomar har på utbildats till rave-vakter avpolisen för att övervaka ordning, förhindra drogförsäljning och kunna geförsta hjälpen. Fältassistenter, föräldrar och civilklädda poliser finns ocksåtillhands och ingriper diskret vid behov. Inställningen till narkotikaUnder minskade andelen ungdomar i årskurs 9som använde narkotika: från 1979 föratt minska med . Under1980-talet minskade också antalet ungdomar sommisstänkts för narkotikabrott enligt narkotikastrafflagen ochvarusmugglingslagen.Men första hälft vände trenden. Även om vi inte vet omden håller i sig är den oroande. 1989 uppgav av eleverna i årskurs 9 attde använt narkotika. 1995 hade prövat narkotika. Alltså en ökning med100 och narkotikaupplysning gör varje årregelbundna undersökningar av inställningen bland ungdomar till alkoholoch narkotika, undersökningar som bl.a. använder sig avför sina bedömningar. I CAN:s rapport "Skolelevers drogvanor"konstateras det som en sammanfattning över statistiken över ungdomarnasdrogvanor att: "Det är emellertid ett faktum, att samtliga variabler som mäterelevernas attityder gentemot möjligheten att pröva narkotika och derasupplevelse av narkotikans tillgänglighet har ökat och isynnerhet ." och vidare: "Sammantaget ger deredovisade resultaten, inklusive den ökande andelen som använt narkotika,en bild av ökad tillgänglighet och en öppnare attityd mot narkotika blandeleverna i årskurs 9. "Åtgärder för att motarbetanarkotikaVi måste stärka opinionen mot narkotika. Den mentalatröskeln mot att testa knark måste åter höjas. Det måste skepå olika fronter och när så är lämpligt kopplas tillopinionsbildningen mot användningen av andraberoendeframkallande medel som tobak och alkohol.SkolinformationTvå av tre skolelever i årskurs 6 har inte fått någonundervisning alls om - alkohol, narkotika och tobak -eller enbart någon enstaka timma. Det innebär att det antalskolelever som får en bra information har minskatkraftigt jämfört med 80-talets början. Det är oroväckande,särskilt mot bakgrund av att allt fler unga prövarnarkotika.Det är tydligt att bevakningen av skolhälsofrågor måste skärpas. I sambandmed kommunaliseringen av skolan höjdes varnande röster för att just frågorsom rör skolhälsovård skulle kunna drabbas av omläggningen. Färsk statistiktycks ge dessa kritiker rätt. En anledning kan vara att det inomskolhälsovården aldrig har funnits samordningstjänster på regional nivå pådet sätt som finns för barn- och mödrahälsovård.För utveckling av skolhälsovården fanns på från 40-talettill 1991 en skolöverläkare och en skolsköterska. Arbetet bedrevs som ettsamarbete med skolöverläkarna och de samordnande skolsköterskorna i destörre kommunerna. Tillsammans handlade det om ungefär 100 personer somarbetade heltid med skolhälsovård. Förutom att utgöra ett viktigt stöd vidfortbildning samlade kommunernas skolöverläkare in statistik och annaninformation som utgjorde underlag för utvecklingsinsatser.Sedan skolöverläkarfunktionen började dras ned för attslutligen helt avskaffas 1991 i samband med att blevSkolverket, försvann stödet för allt arbete utanför kommunens gränser.Denna förändring skedde dessutom som många kommuner drog inskolöverläkartjänsterna, vilket medfört stora svårigheter att behålla en godkvalitet på arbetet.Resultaten har dessvärre inte låtit vänta på sig. Det har medfört attskolorna inte längre prioriterar förebyggande hälsovård lika högt somtidigare. Enligt CAN:s rapportserie, nr 44/1994, "Skolelevers drogvanor",har andelen elever som säger sig ha fått information om droger i skolansjunkit kraftigt jämfört med . Det är uppenbart att densvenska skolhälsovården, tidigare så väl utvecklad, håller på att försämras isnabb takt.Bevakningen av skolhälsofrågor har inte heller underlättats av att frågantenderar att falla mellan två departement. serskolhälsofrågorna som en fråga för ochUtbildningsdepartementet tycks ha svårt att helhjärtat engagera sig iskolhälsofrågor.Den här utvecklingen måste vändas snabbt. I längden är det inte hållbartatt skolsköterskorna på det stora hela saknar uppföljningsresurser och enorganisation för fortbildning. Ingen mår bra av att arbeta i ett vakuum. Detbehöver finnas tjänster för utveckling och kvalitetssäkring på ellerregional nivå, på liknande sätt som inom barn- och mödrahälsovården.Den bristande uppföljningen av läroplanens krav på att eleverna har rätt attfå förebyggande kunskaper om alkohol, narkotika och tobak reser frågan omdet dessutom behöver finnas någon som tar ett samlat ansvar för att bevakadessa frågor. Uppenbarligen är det på grund av gränsdragningsproblem svårtatt få Social- eller Utbildningsdepartementen att engagera sig tillräckligt.En lösning vore därför att återinföra skolöverläkaren i . Detskulle ge en kraftig signal om att skolhälsofrågorna - en i grundenförebyggande och ur jämlikhetssynpunkt särskilt angelägen sjukvård -prioriteras högre. Det skulle också sätta press på alla skolor - såväl enskildasom kommunala - att leva upp till läroplanens krav om att alla elever skall fåförebyggande information om droger.Slå mot oseriösa rave-arrangörerFör att erbjuda ungdomar ett alternativ till de rave-fester somär drogrelaterade måste polisen ha en strategi där mansamarbetar med seriösa arrangörer av rave-fester.De fältarbetare som arbetar med ungdomar och narkotika hävdar att ju merdolda rave-festerna blir desto mer narkotikarelaterade riskerar de att bli. Vadsamhället då kan göra är att stödja de seriösa rave-arrangörerna. Polisen ochde sociala myndigheterna bör inleda ett mer organiserat samarbete, inte bara istorstäderna, i syfte att konkurrera ut de oseriösa arrangörerna. Finnsvälgrundade misstankar om att arrangören inte vill, eller önskar, motverkaförekomsten av narkotika skall tillståndet dras in och all fortsattverksamhet stoppas.Återupprätta enigheten i svensknarkotikapolitikEnigheten bland partier om att den svenskanarkotikapolitiken skall vara restriktiv har traditionellt varitstor. Det har varit av mycket stort värde att arbetet för ettnarkotikafritt samhälle har kunnat ske över partigränserna.Folkpartiet beklagar därför att nu valt att demonstrativt intaen från samtliga övriga partier annorlunda ståndpunkt i frågan om hurDocklands och förekomsten av knark på rave-fester skall hanteras. Det ärsynnerligen förvånande att i väljer att reservera sigmot det initiativ som alla andra partier kunde enas om i socialnämnden.Denna splittring av en tidigare enad front kan enbart gagna, och har redangagnat, de oseriösa arrangörer som utnyttjar rave för att saluföra sin ideologiom ett frisläppande av knarket.Legaliseringsivrarna hävdar att problemen skulle minska om det blevlagligt att knarka och att försörja sig på att sälja narkotika. De har givetvisfel. Ett bra bevis på att det förhåller sig tvärtom är försöket med legalförskrivning av narkotika till missbrukare i mellan ochapril 1967.Sammanlagt fick 156 missbrukare narkotika i detta försök. Det visade sigsnabbt att antalet arresterade med stickmärken ökade. Antalet narkotikabrottminskade, men all annan brottslighet ökade istället desto mer. Narkotikanspreds också till fler missbrukare än dem som ingick i försöket. En annanerfarenhet var att det blev svårare att motverka missbruk av narkotika närsamhället gav denna dubbla signal.Resultatet är inte förvånande. Bruket hänger, som nämnts i det föregående,ihop med tillgängligheten. Ökar tillgängligheten ökar konsumtionen.Översikter av tillgänglighetens betydelse för exempelvis alkoholkonsumtion,alkoholmissbruk och alkoholbetingade skador visar att alkoholenstillgänglighet och sådana alkoholpolitiska restriktioner som medför atttillgängligheten begränsas har stor betydelse för alkoholkonsumtion,missbruk och skador.Ingen kraft får sparas för att bekämpa legaliseringsivrarna, oavsett om debefinner sig i eller i övriga . Vi måste bygga vidare på deallianser som redan finns för att stärka motståndet mot en uppluckring avnarkotikapolitiken. Detta internationella samarbete ger resultat. harstängt den park i där droger fick säljas och användas fritt.Nederländerna har något skärpt tillämpningen av sin narkotikalagstiftning.Frankrike och bedriver en allt tuffare linje. harockså kraftigt kritiserat alltför slappa politik.Skärpt narkotikakontrollDen svenska narkotikalagstiftningen har successivt skärpts.Kriminalisering av bruk av narkotika är ett exempel påuppstramning . återstår dock endel luckor i lagstiftningen eller brister i tillämpningen avdensamma.Stoppa drograttfyllerietKunskap och djupare studier om förekomsten och effektenav drograttfylleri saknas tyvärr. Men de få studier som gjortsvisar att problemet inte får underskattas. En svensk studiefrån visade att av ett antal misstänkta rattfyllerister varen så stor andel som påverkade även av narkotika ochandra trafikfarliga medel. Färskare undersökningar frånNorge visar på ungefär samma resultat.Ingen behöver förstås tvivla på riskerna med att fordon framförs avpersoner som är drogpåverkade. Amfetamin, cannabispreparat, LSD, opiater,ecstasy - är alla narkotiska berusningsmedel vilka ger effekter som påverkarnedsättande på omdömet och reaktionsförmågan.Trafikbrottslagen jämställer formellt andra medel (som narkotika och vissaläkemedel) med alkoholpåverkan. Problemet är vilka gränsvärden som skalltillämpas samt hur och när trafikkontroller skall få utföras.Innehav och bruk av narkotika är brottsligt i , men det är intenödvändigtvis ett trafikbrott att framföra ett fordon efter att ha använtnarkotika. Lagen saknar gränsvärden, istället måste åklagaren bevisa attföraren inte fört fordonet på ett betryggande sätt. Det gör lagen svår atttillämpa eftersom det inte finns - och kanske inte heller går att få fram -tillräckligt vetenskapligt underlag för att koppla en viss halt av en drog tillenviss grad av trafikfarlighet.Med ett fastställt gränsvärde - som skall vara noll - och med en rätt attutföra rutinmässiga kontroller även för drograttfylleri kan detta bekämpaseffektivare. De problem som därmed kan uppstå, exempelvis med legaltförskrivna mediciner med narkotiskt och liknande innehåll, får inte hindra enlösning som innebär att drograttfylleriet kan stoppas.För att polisen skall kunna genomföra alkoholutandningsprov krävsnormalt misstanke om brott. Lagen gör dock undantag för att ge polisenmöjlighet att utan misstanke om brott utföra rutinmässiga utandningsprov påbilförare för att upptäcka rattfylleri. Polisen bör få motsvarande möjlighet föratt rutinmässigt kunna undersöka och upptäcka drograttfylleri.Förbjud försäljning av råvaror förnarkotikaframställningSvensk narkotikalagstiftning tillåter import och innehav avmarijuanafrön. Det står uttryckligen i författningstexten attmed cannabis förstås de ovanjordiska delarna av varje växtav släktet cannabis med undantag av "frön". Att sätta fröna ijorden och odla marijuana är däremot förbjudet. Denna luckai lagstiftningen gör det dock relativt enkelt att själv odla.Via Internet förmedlas och säljs frön för framtida knarkproduktion. Enbartdet kanadensiska företaget sålde 1995 cirka 130 000 frön viaInternet. Dessa kan ge upp till marijuana. Enligt företagets ägareär vinstmarginalen per frö . Företaget håller sig med 23 anställda somskickar i väg frön i vanliga bruna kuvert utan returadress.På Hemp BC:s hemsida på internet anges priser och hur man beställerknarkråvarorna. Under rubriken skriver man bland annatatt "of seeds are for the following national boundaries: ,, , , any European nation, , NewZealand, South ." Notera att , ochStorbritannien uppenbarligen är särskilt intressanta marknader.Lagstiftningen måste skyndsamt ses över i syfte att täppa till dennauppenbara lucka. Det kan inte vara meningen att företag fritt kan ägna sig åtatt marknadsföra och sälja hampafrön. Import, försäljning och innehav avhampafrön skall vara förbjuden. Enligt uppgift från tullkriminalen hittarnarkotikahundarna även frön.Kontroll av narkotikainnehavVid gatulangning förvarar langarna heroinkapslarna imunnen. När polisen ingriper sväljer de kapslarna, somdärmed blir oåtkomliga. Att hålla dem under uppsikt tillsnarkotikan kommer ut den naturliga vägen tar upp till envecka och kostar , enligt polisensberäkningar.I har polisen större möjligheter att kontrollera innehav. Där kanpolisen ta misstänkta till sjukhus och använda kräkmedel för att omedelbartutföra en kontroll.Att tillåta kräkmedel som en metod att kontrollera eventuellaknarkförsäljare är givetvis inte helt oproblematiskt.