mot · GK02A429 · 1996-10-07 00:00:00 — Motionen delad mellan flera utskottStockholm är unikt i genom sin komplicerade ochmångfacetterade storstadsstruktur. är likheten medresten av riket uppenbar på så sätt att minst lika storakontraster finns inom regionen som i som helhet.Sveriges näst mest tätbefolkade län har flest boende iglesbygd. I skärgården, från regeringsbyggnaderoch varuhus, lever man med förutsättningar och kostnadermotsvarande de man finner för företagande ochsamhällsservice i inland eller annan glesbygd.Trots stora sociala spänningar och svårlösta samhällsproblem är det enoerhört attraktiv del av , älskad av oss som bor här. i nära samverkan med övriga delar av är också enkonkurrenskraftig region i europeiskt perspektiv och härigenom en resurs förhela landets utveckling. kräver inte någon särställningp.g.a. sin traditionella funktion som huvudstad, men behöver förståelse försin särart och betydelse för utveckling.Storstadsstrukturen är i sig inget allvarligt problem ur miljösynvinkel. Deutsläpps- och resursanvändningsfrågor som är centrala för ochvärldens möjligheter att nå en långsiktigt hållbar och balanserad ekonomiskutveckling, hanteras bäst i täta strukturer.Stockholmsregionen har stordriftsfördelar och strukturförutsättningar somär gynnsamma för en bärkraftig utveckling. Det gäller bland annat den storaandelen kollektivtrafik och den därmed förknippade lägsta biltätheten ilandet. Utsläppen av kväve och andra bilrelaterade luftföroreningar perinvånare är den lägsta i landet. Energikonsumtionen per invånare är likasåden lägsta i landet. Möjligheter att lösa fjärrvärme, avlopps- och avfallsren-ing är goda. Utmärkande är dock att investerings- och driftkostnader för atttillvarata dessa fördelar är höga.Trafik- och miljöfrågornas lösning kräver långsiktiga och politisktkontroversiella ställningstaganden. Sociala problem förknippade med miss-bruk, ensamhet, kriminalitet, mycket hög invandring till vissa områden,förslumning och fortgående segregering blir mer och mer akuta för varje dag.Hela har ett intresse av att storstadsområdena ges rimliga förutsätt-ningar att hantera sina problem.Inomregional balansStockholms län präglas av stora och svåra obalanser. Dethandlar framför allt om skillnader på några av livets allraviktigaste områden - social välfärd, ekonomisk standard,arbetsmarknad och utbildning, hälsa och ytterst, livslängd.Södertörnskommunerna har sammanlagt över 360 000 invånare, iStockholms södra förorter bor ytterligare ett par hundra tusen människor.Endast ett av de svenska länen har fler invånare. Ändå betraktas väldigtsällan de olika länsdelarna i för sig.Södertörn har högre arbetslöshet, lägre skattekraft, högre ohälsotal, lägreutbildningsnivå, sämre kommunikationer osv. än övriga länet. Dessaobalanser tenderar tyvärr att förstärkas. Det är därför viktigt att regionentillåts fortsätta med den inomregionala skatteutjämningen.De allra viktigaste orsakerna till obalanserna i hittarman på regionens arbetsmarknad. Eftersom staten är en av de störstaarbetsgivarna i regionen har staten också ett stort ansvar. Statens mycketensidiga lokalisering av arbetsplatser till innerstaden, och Sundbybergär en bidragande orsak till obalansen. Eftersom staten också är stor kund hosmånga företag har dessa företag ofta förlagt sin verksamhet i sammaområden som staten med förstärkt obalans som följd.Staten bör, i de fall en ny statlig verksamhet ändå förläggs till Stockholms-området sträva efter att lokalisera denna till Södertörn.En levande skärgårdI finns stora kontraster. Utanför stenstadenfinns den världsunika skärgården med tusentals öar och skär.Av dessa är 130 bebodda med sammanlagt nästan 7 000invånare, varav ca 4 000 bor på öar utan fast landförbindelse.Tack vare ett intensivt och målmedvetet arbete har den tidigare så negativatrenden mot avfolkning kunnat vändas. Mycket återstår dock. Satsningen påskärgårdssamhällen har medfört fler arbetstillfällen och bättre service. Åren1991-93 ökade antalet invånarna i skärgården. För en fortsattpositiv utveckling krävs insatser på många områden; samhällsservice, trafik,farleder, småföretagande, fastighetstaxering m m vilket företrädare förfolkpartiet tar upp i en separat motion.Den statliga regionalpolitiken får dock i vissa lägen rent absurdakonsekvenser för skärgården. Avstånd till service, arbeten, skolor m m kaninte mätas i kilometer när man betraktar skärgården, det vill säga när vattenskiljer land från land.Regeringen bör ändra bedömningsgrunderna för vad som är glesbygd, såatt skärgården ges samma möjligheter till utveckling som övrig glesbygd.UtbildningEn högre andel invånare med akademisk utbildning äravgörande för utveckling i framtiden.Kunskapssamhället kräver en högre total utbildningsnivå.Sedan tidigare vet vi att har för fåutbildningsplatser i förhållande till andra regioner i landet.Stockholm har också en mycket snedvriden socialrekrytering till högre utbildning.De tre kommunerna sade tidigare i somrasnej till att låta ett fristående gymnasium etablera sig i . Argumentetvar att skolan skulle ta elever från de närbelägna kommunala gymnasie-skolorna. Reaktionen borde istället ha varit den motsatta, att bejaka enutveckling av mångfald och kvalitet där den som bäst behövs. Menkommunerna vill skydda sina egna snäva intressen som producent avutbildningsplatser. Skolpengen, och rätten att på likvärdiga villkor bedrivagrundskoleverksamhet i friskoleform undergrävs. Den lagstadgade rätten förelever att välja inom det kommunala skolväsendet undergrävs av att mångakommuner inte ändrar resursfördelningen efter elevernas önskemål, utanplatsantalet i de olika skolorna låses. Något fritt gymnasieval finns inte,eftersom kommunen bara behöver betala interkommunal ersättning i det fallman själv inte bedömer att motsvarande utbildning kan erbjudas. Allt dettabegränsar elevernas valmöjligheter såväl som skolornas möjlighetet tillprofilering. Den skola som inte är attraktiv har inget att frukta frånkonkurrens från andra, så länge elevernas valmöjligheter är så kraftigtbegränsade. Detta är särskilt tydligt i . Länet är enarbetsmarknads- företags- och bostadsregion. Den borde vara en utbildnings-region. Kommunerna agerar som om de ägde eleverna. Dessa måste gesen möjlighet att precis som på arbetsmarknaden röra sig fritt överkommungränserna.Kommunernas möjlighet att begränsa tillkomsten av fria gymnasieskolorbör avskaffas, skolpengen bevaras och rätten att välja en annan skola än denav kommunen anvisade vara grundregeln. Givetvis måste närhetsprincipenför antagning vid övertecknande gälla.Storstockholmsområdet är underförsörjt på utbildningsplatser i den högreutbildningen. Ingen annan del av vårt land har ett så kvalificerat ochkunskapsberoende näringsliv. har ingen annan del av vårt land ensådan brist på utbildningsplatser vid universitet och högskolor i relation tillsåväl ungdomarnas efterfrågan som arbetsmarknadens behov.En kraftig utbyggnad av högskoleutbildningen i ärnödvändig och viktig för utvecklingen såväl i vår region som i övrigaSverige. När det inte finns tillräckligt många personer med högskole-utbildning i för att möta arbetsmarknadens behov såinnebär det att andra delar av landet förlorar många unga välutbildade somlockas att flytta. En satsning på fler högskoleplatser i är någothela landet vinner på. Utveckling i står inte i motsats tillutveckling i Bergslagen, eller . Storstockholmkonkurrerar främst med andra storstäder i . En utveckling iStorstockholm drar andra delar av landet med sig. En kraftfull satsning ihuvudstadsregionen blir extra bränsle till den motor som huvudstadsregionenutgör för nationen.Den högre utbildningen och forskningen i är idagalltför koncentrerad "norr om ". Ungdomarna på genomgårhögre utbildning i betydligt lägre omfattning än vad som gäller generellt ilänet. Det är uppenbart att benägenheten att utbilda sig är omväntproportionell mot avståndet till högskolan - mätt i restid. Lägger man till denbristande studietradition som finns bland stora delar av Södertörnsbefolkning och behoven hos näringsliv är det uppenbart atttillgängligheten måste ökas.Vårt mål är ett modernt nätverksuniversitet, med hjärtat på . Vi villatt det målet ska bli verklighet. på är en viktig delien politik för arbete, trygghet och utveckling. Det är en viktig del i enpolitikför att motverka segregation och ojämlikhet. Det gäller att vidbeslutstillfällena ha förmågan att se denna möjlighet. Inte bara en gång utanvid varje tillfälle som strukturen för och resursfördelning till den högreutbildningen ska förändras. Därför måste en utökning av högskoleplatserna iStorstockholm, framförallt på ligga i den långsiktiga planeringen.Inga andra studieorter har så lång kö och så stor brist på studentbostädersom . Detta har bl. a. visats i undersökningar. I tilläggs-budgeten anvisas ett särskilt stöd för byggande av studentbostäder. Det ärorimligt att det särskilda stödet riktas till de mindre högskoleorterna. Ettsådant stöd bör givetvis gälla lika för alla som bygger studentbostäder därbehovet är stort.TrafikfrågorI bor av Sverigesbefolkning, arbetar av de sysselsatta iriket samt produceras av brut-tonationalprodukten. Samtliga tre andelar har ökat något övertiden. Den höga boende- och arbetsplatstätheten ställer högakrav på länets infrastruktur. möjliggör dentrafiklösningar som bygger på en hög kollektivtrafikandel,med relativt sett mindre energianvändning och mindreutsläpp av för miljön skadliga ämnen.Enligt den av godkända frånseptember 1992 ska överenskommelsens parter vid den s k Kontrollstation96 ta upp överläggningar med staten om statens bidrag till finansieringen avstockholmsregionens trafikinvesteringar under avtalsperiodens senare hälft.Stockholms läns andel av de samlade kostnaderna hos stat, landsting ochkommuner för investeringar, drift och underhåll av vägar, järnvägar ochkollektivtrafik i riket uppgick till 1994. Andelen skiljer sigmellan olika trafikslag. För kollektivtrafiken är andelen , förjärnvägar samt för vägar ungefär 12 procent.Kollektivtrafiken är som nämnts betydande inom länet. Räknat per invånareär kollektivtrafikkostnaderna ungefär dubbelt så höga i som iriket. Eftersom de statliga insatserna är avsevärt mindre inomkollektivtrafiken än i vägsektorn innebär detta att regionen får bära ett störreansvar för finansieringen av kollektivtrafiksystemet. Sammanfattningsvisbidrar staten av de sammanlagda kostnaderna i länet förvägar, järnvägar och kollektivtrafik, medan motsvarande andel i landet somhelhet uppgår till 55 procent.Kommunikationskommittén har i sina förslag till ny trafikpolitik ejtillräckligt be-tonat vikten av den regionala och lokala kollektivtrafiken föratt uppnå bl a miljömålen i trafikpolitiken. I kommande beslut om ny politikoch fördelning av budgetmedel bör en väsentligt större del gå tillStorstadsområdena, särskilt genom länstrafikanläggningsanslagen, vilka förStockholms läns del förutsätts hanteras av landstinget.Bilavgifterna i innebär genom sin storlek ochlångsiktighet ett unikt finansieringsåtagande, som till helt övervägande delläggs på invånare och företag i . Det medför attregionens invånare kommer att finansiera en stigande andel avväginvesteringarna. Av statliga väginvesteringar i länet utgjordestvå tredjedelar av s k Dennisinvesteringar.Stockholms läns andel av de totala statliga väginvesteringarna har underperioden legat på , alltså hälften så stor andelsom vad gäller befolkning. Motsvarande andel gäller för statens drift- ochunderhållskostnader. Det kan jämföras med att kommunerna i Stockholmslän stod för av de totala kommunala väginvesteringarna 1994 ochför av de totala kostnaderna för drift och underhåll.Dennisöverenskommelsen, som godkänts av , förutsätter attStockholmsregionens andel av ordinarie anslag till väg- och kollektivtrafik-investeringar inte minskar, vilket dock kan komma att ske om inteutvecklingen medvetet följs upp och vid behov korrigeras. 1994 var endast 3procent av de totala statliga väginvesteringarna i riket icke-Dennis-investeringar i , vilka finansieras via ordinarie statliga anslagoch inte via bilavgifter.Staten måste i praktisk handling stå för sina åtaganden och inte utnyttjaden exceptionella finansieringsbördan på invånare till attminska länets andel av de ordinarie anslagen till trafikinvesteringar. Ettkonstruktivt deltagande från statens sida i DennisöverenskommelsensKontrollstation 96 är en förutsättning för att angelägna frågor, somexempelvis förbättringar av trafik- och miljösituationen vid ochRiddarholmen skall kunna lösas.Vi förutsätter därför att regeringen avvaktar med propositionen omvägtullar tills dess att Kontrollstation 96 är genomförd, och att man vid denslutgiltiga utformningen tillser att alla invånare får möjlighet att nåriksvägnätet utan att betala vägtull.Innan flygplatsproblem fått en slutgiltig lösningmåste vi behålla . Regeringen, staden och övrigakommuner i bör tillsammans försöka finna ett alternativtill . Ett ensidigt nedläggningsbeslut skulle enbart hota arbetstill-fällen och försvåra förutsättningarna för näringsliv.För att minska miljöbelastningen bör tillkommande färjetrafik läggas tillNynäshamn eller . Standarden på mellan Stockholmoch måste höjas på de sämsta bitarna av vägen. Detta är inteminst motiverat genom det nya avtalet för Gotlandstrafiken som anger attNynäshamn fortsätter som hamn för denna trafik.Etnografiska museetRegeringen föreslår dels statligt huvudmannaskap förEtnografiska museet i , dels att samtligaetnografiska och ostasiatiska samlingar sammanförts iGöteborg och att därför , Medelhavsmuseetoch flyttas från till Göteborg.Detta är oacceptabelt. Vi motsätter oss att tre fungerandemuseer i ska läggas ner och att samlingarna -med stora kostnader och betydande risker - ska flyttas tillGöteborg.Folkens museum i har ett betydande nätverk och spelar en rollockså för att åskådliggöra svenskt bistånd. För museet är det viktigt att finnasnära SIDA och också nära de utländska ambassaderna.Stora delar av de aktuella samlingarna är donationer. Det är inte självklartatt en donation till ett museum i överförs till samlingar iGöteborg. Åsidosättande av vilja kan resultera i svårigheter vidframtida utvidgning av samlingarna.Regeringen bör istället låta utreda hur museets i Göteborgövertagandet av huvudmannaskapet skall genomföras och hur samarbetetmellan museerna skall kunna utvecklas utan att några museer läggs ner. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om lokalisering av statlig verksamhet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om skärgården som glesbygd,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om inrättande av fria gymnasieskolor,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om högskoleplatser i och nätverksuniversitet påSödertörn,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att bidrag till byggande av studentbostäder skall utges även iStorstockholm,26. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en rimlig andel av länstrafikanslaget,37. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att avvakta med proposition om vägtullar,38. att avslår förslaget om flyttning av ,och Östasiatiska museet.4