mot · GK02Bo518 · 1996-10-07 00:00:00 — Sänkt tillståndsplikt för byggande Förhållandena i olika delar av landet och inom de enskildakommunerna varierar kraftigt. Vi har kommuner som överhela sin yta har detaljerade bestämmelser i fråga ombyggande. Vi har också kommuner med små behov av reg-lering. Särskilt tydligt framträder skillnaderna när det gällertillgången till orörda stränder. Skillnaderna har dock inte sinmotsvarighet i den lagstiftning som reglerar byggandet.Enligt har kommunerna en möjlighet attvariera bygglovplikten genom beslut i områdesbestämmelser,men möjligheterna har inte utnyttjats. När det gällerstrandskyddsbestämmelserna i naturvårdslagen antogriksdagen 1994 ett förslag som bl.a. öppnade möjligheter differentierad tillämpning. Inte heller den möjligheten harhittills tillämpats i någon vidare utsträckning.Det ställs enligt vår mening berättigade krav på att öka engagemanget isamhällsplaneringen på alla nivåer. Detta för att åstadkomma en bättresamordning för att uppnå såväl miljömål som ekonomisk utveckling.Samhällets resurser på mark-, bygg- och planområdet borde koncentreras pådetta. Kontrollen och detaljregleringen över byggandet i områden utanfördetaljplan bör i stället minska. Frågan har en stor betydelse förbebyggelseutvecklingen i små tätorter och på landsbygden. Där utvecklas nukrafter från människor som vill ta ett ökat eget ansvar både för miljön och förbygdens utveckling. De känner sin bygd och de tar stor hänsyn tillbyggnadstraditioner och kultur. Detta lokala engagemang bör stödjas och ettsätt är att ge dem ökad frihet när det gäller byggandet.I delbetänkandet av Plan- och byggutredningen, SOU 1993:94 Anpassadkontroll av byggandet, föreslogs lättnader för byggandet utanför områdenmed detaljplan. En utgångspunkt var att tillstånd inte skall krävas föråtgärder över vilka samhället inte kan och inte bör kunna utöva någotinflytande vid prövningen. Utredaren föreslog en större frihet för denenskilde som i vissa områden skulle kunna utsträckas så långt att det skullevara möjligt att uppföra nya byggnader utan krav på förhandsprövning. Dengrundläggande nivån för tillståndsplikt skulle sänkas i kombination medökade möjligheter att variera plikten genom beslut i översiktsplanerna.Med det föreslagna systemet skulle de ursprungliga målen vid tillkomstenav uppnås nämligen att tillståndspliktens omfattningskulle variera mer. En anpassning skulle ske till de starkt varierande behoveni olika kommuner. En reglering i översiktsplanen skulle framtvinga ett aktivtarbete med den översiktliga planeringen. Kommunerna skulle få motiveravarför tillståndsplikten höjs i vissa områden. Detta skärper kraven, frågornakommer under debatt och det demokratiska inflytandet ökar.Vi ansluter oss till de förslag som i berört hänseende lämnades idelbetänkandet och hänvisar till detta för ytterligare motiv. Regeringen böråterkomma med förslag till i enlighet med Plan- ochbyggutredningens betänkande på detta område. Detta bör ges regeringen tillkänna.Genom beslut (prop. 1993/94:229, bet. 1993/94: JoU28)infördes möjligheter till en mer differentierad tillämpning av strandskyddet.Differentieringen skall kunna användas i glesbygder där tillgången på sjöaroch vattendrag är riklig. Områdena skall förutom att vara sjörika ligga påbetryggande avstånd från stora och medelstora städer och ha ett lågtbebyggelsetryck. En annan förutsättning för tillämpningen är att kommunen isamråd med i översiktsplanen pekar ut de områden som kan bliaktuella för en differentiering.Till exempel innebär en strikt tillämpning av strandskyddsbestämmelsernalängs sjösystem och dalgångar i inlandet att bebyggelse ofta omöjliggörs.Byn ligger redan vid vattendragen. Att bygga i byn utanför en 100-metersgräns kan innebära lägen som är helt ointressanta för att inte sägaomöjliga på grund av topografin. Tillkommande bebyggelse måste fåutvecklas i byn. Det är därvid sällan fråga om att undanta självastrandområdet från allemansrättslig tillgänglighet. Den rigida tillämpning avbestämmelserna som ofta skett har lett till att strandskyddet fått endålig förankring hos allmänheten.Samtidigt som möjligheter till differentiering av strandskyddet ökades ivissa områden skärptes strandskyddsbestämmelserna genom att skyddetutvidgades till att omfatta även livsvillkoren för växter och djur. Skärpningengäller generellt men får givetvis sin största betydelse i de folkrika områdenamed få områden kvar med fria stränder. Det är vår mening att strandskyddetdär skall tillämpas strikt. De uppgifter som förekommit om att skyddeteftersätts i redan hårt exploaterade strandområden bör tas på stort allvar.Frågan är nu om regeringen uppfyllt krav på differentieratstrandskydd. För att kunna genomföra riksdagsbeslutet krävs att de berördacentrala verken, närmast och , ges i uppdrag att tafram underlag och föreskrifter. Det rör sig bl.a. om hur redovisningen skallske i kommunöversikterna. Regeringen måste genomföra beslut.Om regeringen inte vill detta måste förslag om ett ändrat beslut föreläggasriksdagen. Enligt vår mening bör regeringen se till att arbetet meddifferentierat strandskydd fullföljs. Även detta bör ges regeringen till känna. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till ändring i plan- ochbygglagen avseende sänkt tillståndsplikt för byggande i enlighet med vadsom anförts i motionen,2. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring inaturvårdslagen att beslut om differentierat strandskyddtillgodoses.1