mot · GK02So420 · 1996-10-07 00:00:00 — Respekt för individen - frånvaggan till gravenAlla människors lika rätt och värde är grunden förCenterpartiets politik. Människor har olika förutsättningaroch behov och insatserna för de äldre måste utgå från detta.De äldres rätt till integritet och personliga önskemål skallgenomsyra samhällets syn på de äldre och deras behov avt.ex. vård och omsorg. Människovärdet är lika stort frånvaggan till graven.Gränsen för uppnådd pensionsålder får inte betraktas som en definitivgräns för deltagande i samhällslivet. De äldre har ofta goda förutsättningarför att aktivt delta i politik och samhällsliv. Erfarenhets-utbyte mellan yngre och äldre är till stor nytta för samhällets utveckling.Många äldre kan också göra stora insatser i samhället för barns och ung-domars uppfostran.Politiken för de äldre kan inte utgå från att alla är lika. De äldre ska gesmöjlighet att välja formerna för äldreomsorgen. Det måste skapas verkligamöjligheter att kunna påverka sin eller sina anhörigas omsorg samt hur ochvar man vill bo när behovet av daglig omvårdnad krävs. Äldrevården måstebedrivas utifrån en helhetssyn där man sätter individen i centrum och så långtsom möjligt respekterar och förverkligar dennes behov.En god välfärd uppnås bäst i ett samhälle där människor har meningsfullauppgifter, där alla behövs. Finmaskiga sociala nätverk och lokal samverkanför gemensamma angelägenheter utgör grunden för den sociala tryggheten. Ilokalsamhället samverkar yngre och äldre. De löser gemensamma problem igrannskapet, visar öppenhet och solidaritet oberoende av ålder och andraförutsättningar. Det innebär också att stadsdelar, förorter och samhällen skallplaneras så att människor ur olika åldersgrupper kan träffas.De som pensioneras har helt andra ekonomiska förutsättningar än desom trädde in i pensionärslivet för tio, . Det gör att deekonomiska förutsättningarna är mycket skiftande inom pensionärskollek-tivet. Det måste beaktas i de politiska besluten. Den här motionen behandlari första hand samhällets service till de äldre, som är i behov av vård ochomsorg.Nya krav på äldrevårdenAndelen äldre i ökar. är cirka en och halvmiljon av innevånare ålderspensionärer. Dagenssjuttioåringar är friskare än . Men sjuklighetenökar med stigande ålder. () avlandstingets totala sjukvårdskostnader tas i anspråk av desom är eller äldre.Äldreomsorgen står inför stora utmaningar. har gjortberäkningar som visar, att om äldreomsorgen skall behålla 1993 årsservicenivå , krävs ett resurstillskott på eller 11-13 miljarderkronor. Om kommunerna skall klara sina åtaganden gentemot medborgarna,med en oförändrad servicenivå, krävs antingen en omprioritering av resursermellan olika kommunala verksamheter eller att de skaffar sig ökade intäkterpå annat sätt. Vi tror inte att det enbart med skattemedel är möjligt att täckadet kommande resursbehovet. Det krävs därför en fortsatt utveckling avresursutnyttjandet.Invandrarna utgör en allt större andel av pensionärerna. Även detta ställernya krav på äldrevården. Det kommer att krävas ökade språkkunskaper blandvårdpersonalen samt kunskap om andra kulturer. Detta ställer krav påutbildningen och det är viktigt att personal med olika kulturell bakgrundrekryteras.Ett stort antal äldre människor lever ett liv i tystnad utan vänner ellersläktingar. Ensamheten kan leda till högre sjuklighet. Frivilligorganisa-tionerna, t.ex. pensionärsorganisationerna, kyrkan och Röda korset gör storainsatser för att bryta ensamheten för många äldre. Frivilligorganisationernasinsatser kan komma att få än större betydelse inom äldreomsorgen i fram-tiden.De nya förutsättningarna för äldrevården kommer att ställa stora krav påkommunerna. Den ökande andelen äldre gör att det krävs nya lösningar föratt bibehålla och förbättra omsorgen inom äldrevårdens område.ÄDEL-reformenFormerna för äldreomsorg har förändrats underefterkrigstiden. bestod den offentligaäldreomsorgen främst av ålderdomshem. 1950 vårdades ca40.000 åldringar på institutioner. Endast ett fåtal fick hjälp ihemmen. ökadeinstitutionsvården, främst genom den medicinskt inriktadevården vid sjukhem och långvårdssjukhus. Institutionsvårdenvar som mest omfattande i mitten av 1970-talet.Hela sektorn av vård och omsorg har genomgått stora omstruktureringar.Den största och viktigaste reformen för de äldre var ÄDEL-reformen. ÄDEL-reformen innebar att ansvaret för deäldres boende helt fördes över till kommunerna, vilket innebar att de fick ettsamlat ansvar för långvarig service, vård och omsorg gentemot äldre ochhandikappade.Socialstyrelsen har utvärderat reformen och kommit fram till att det finnsen rad brister men pekar också på att den givit en rad positiva effekter föräldre.En av de positiva effekterna är minskade väntetider när patienterna ärmedicinskt färdigbehandlade. Före reformens tillkomst tvingades patienternaofta ligga och vänta i akutsjukvårdens korridorer, trots att de var medicinsktfärdigbehandlade. I och med ÄDEL-reformen fick kommunerna betalnings-ansvar för dessa patienter inom akutsjukvården och geriatriken. Kommuner-na blev skyldiga att svara för kostnaderna för fortsatt sjukhusvård, om de intekunde tillgodose patienternas behov av boende, service och vård. Redan1992 minskade antalet medicinskt färdigbehandlade drastiskt inom somatiskakutsjukvård och geriatrik.Tack vara stimulansbidrag i samband med ÄDEL-reformen har antaletäldrebostäder ökat väsentligt, inte minst för gruppen dementa, som tidigarevarit en ganska eftersatt grupp. räknar med att ca 20.000äldrebostäder har tillkommit.Socialstyrelsen pekar i sin rapport på några återstående problem när detgäller de medicinska insatserna, hjälpmedelsförsörjningen, de socialainsatserna och kompetensfrågor för personalen:Medicinska insatserÄDEL-reformen har i en del fall resulterat i ett byte avvårdkultur. var huvudmannaskapet tydligare -landstingen hade ansvaret för vården och kommunerna skötteomsorgen. följde läkarna hälsotillståndet,uppfattade sjukdomssignaler och kunde ombesörja vård. Idagär det i huvudsak omsorgspersonal som skall bedöma ommedicinsk behandling behövs.Möjligheten att välja sin egen husläkare har i mångt och mycket varitpositiv men reformen har skapat problem och osäkerhet för de svårt sjukainom det särskilda boendet. Inte minst har införandet av patientavgift förläkarbesök hos den sjuke i särskilt boende skapat problem. Systemet med percapita-ersättning har också medfört problem genom att patienterna i detsärskilda boendet kräver hembesök och inte sällan behöver förkontakt med läkaren. Det går inte att utesluta att ersättningssystemet harverkat återhållande på ambitionen i den uppsökande verksamheten frånhusläkarens sida, vilket gjort att den kontinuerliga läkarkontakten blivitlidande.Husläkarreformen gav de äldre möjlighet att behålla sin läkare även sedande flyttat till särskilt boende men det innebar att många olika läkarehar ansvar på samma institution. Läkarnas åtagande gentemot den äldre börinte enbart innebära en konsultativ uppgift eller en enstaka vårdinsats utan ettfortlöpande ansvar för den enskildes medicinska vård. I detta ansvar ingårockså att delta i vårdplanering samt handledning av annan vård- ochomsorgspersonal. Detta försvåras när varje boende har sin egen läkare.ÄDEL-reformen ersatte i viss mån gamla gränsdragningsproblem mellankommunerna och landstingen med nya. påtalade detta probleminför beslutet om ÄDEL-reformen. Eventuella förändringar i vårdorgani-sationen får inte skapa nya gränser. Äldreomsorgen måste utgå från de äldresbehov av vård och omsorg. Perspektivet måste vara den enskildes behov ochsäkerhet och inte administrativa gränser. Vi utvecklar detta i vår motion omhälso- och sjukvården.Den minskade medicinska insatsen och kompetensen i särskilda boende-former bör ses över. Vi anser det angeläget med regelbunden läkartillsyn aväldre i särskilda boendeformer. Detta bör ges regeringen till känna.HjälpmedelHjälpmedel har stor betydelse för rehabiliteringen och kanför den enskildes livssituation vara avgörande för attkompensera en funktionsnedsättning. Rätt insatta ochutprovade hjälpmedel har en stor betydelse för många äldresvälfärd.ÄDEL-reformen innebar att kommuner och landsting själva fick kommaöverens om hur hjälpmedelsverksamheten skulle organiseras och huransvaret fördelades dem emellan. Gränserna mellan enklare och meravancerade hjälpmedel kan tolkas på många sätt. En helhetssyn och samladbedömning av den enskildes behov försvåras av splittringen i ansvarsfördel-ningen och kan leda till att nödvändiga insatser inte blir av. och styrelser har kommit överens om attställa sig bakom de förslag som förts fram i , sominnebär att den enskilde skall ha ansvar för att anskaffa och betala enklahjälpmedel. Det är betydelsefullt för rehabilitering och välbefinnande atttillgången till, anskaffandet av och kostnaden för hjälpmedel inte bliroöverstigliga.Brister i de sociala insatsernaFöre ÄDEL-reformen uppfattades ofta "långvården" som endålig och medikaliserad äldrevård med trista flerbäddsrum,som inte gav patienter och närstående tillfälle till avskildhetoch privatliv. Genom att kommunalisera sjukhemmen skulleman utveckla denna verksamhet till ett äldreboende med ettmer socialt än medicinskt präglat innehåll, med trivsel ochhemkänsla.Antalet bostäder för det särskilda boendet har ökat betydligt. Men när detgäller ombyggnation av de gamla sjukhemmen har utvecklingen inte gått iönskad riktning. Miljön är i huvudsak fysiskt bra, även om många gamlafortfarande saknar en privat sfär.De sociala ambitionerna att stimulera de äldre, som bor i det särskildaboendet, är eftersatt. Dagverksamheten är inte tillräckligt stimulerande.Många har en ganska innehållslös vardag och får sällan hjälp med att kommaut. Att få hjälp med att förbättra eller åtminstone vidmakthålla sin funktions-förmåga är en viktig aspekt av värdigt innehåll i vardagen. Men eftersomvårdplaneringen ofta är bristfällig, uppmärksammas inte den enskildes behovoch möjligheter till rehabilitering i tillräcklig utsträckning. En godäldreomsorg förutsätter en meningsfull vardag för de boende inom detsärskilda boendet.Kompetensfrågor för äldrevårdenspersonalGenom ÄDEL-reformen och det utökade hälso- ochsjukvårdsansvaret förändrades den kommunalaäldreomsorgen på ett radikalt sätt. Kommunerna har fåttansvaret för merparten av den långvariga sjukvården, sominnebär mer av personlig omvårdnad, tillsyn och kvalificeradsjukvård.Kommunerna har nyrekryterat medicinskt utbildad personal och satsat påkompetenshöjande utbildning för vårdbiträden, så att fler fått underskö-terskekompetens. De kompetenshöjande åtgärderna har varit viktiga men ärinte tillräckliga för att nå ÄDEL-reformens mål att integrera medicinskt ochsocialt arbete och förbättra vårdtagarens livskvalitet. I den framtida äldre-omsorgen kommer kompetensutveckling att vara en viktig fråga. Det finns ettbehov av att förändra grund- och specialutbildningar i den del av vårdsektornsom berör äldrevård och äldresjukvård. Initiativ bör tas för att förnyakursplaner för utbildningarna inom denna del av vårdsektorn. Detta bör gesregeringen till känna.HemsjukvårdenHemsjukvård blir allt vanligare. För många människor är detbetydelsefullt och känns tryggt att få sitt behov av vårdtillgodosett i hemmet, istället för på ett sjukhem. Det gerockså möjlighet för åldringen att vara hemma tillsammansmed sin maka/make. Hemsjukvårdens insatser varierar frånenklare åtgärder, som kan skötas av ett vårdbiträde, till merspecifik omvårdnad som kräver sjuksköterskekompetenseller läkarmedverkan.Drygt hälften av landets kommuner har övertagit ansvaret för hemsjuk-vården och omsorgen i dess helhet. anser att ett sammanhållethuvudmannaskap för hemsjukvården är att föredra. Det ger en bättrekontinuitet när samma personer svarar för vårdinsatserna. Samverkans-strukturen blir mer välutvecklad vid ett sammanhållet huvudmannaskap. Detgäller såväl inom och hemsjukvården som i förhållande tillsjukhuset. Samverkansstrukturen ger också bättre förutsättningar för attutveckla den individuella vård- och omsorgsplaneringen. Vårdtagarenupplever en högre grad av delaktighet och kan påverka hjälpinsatserna,särskilt när det gäller sjukvårdsinsatser.HemtjänstenI takt med att de äldre blir allt fler och kommunernasekonomi har försämrats, har mer och merövergått från att vara allmän service till de äldre, till att geomvårdnad i hemmen. är mycket merrestriktiv när den beviljar hemtjänst. Under sextio- ochsjuttiotalen räckte det att man var gammal och hade svårt attklara hemarbetet för att få hemhjälp. ärbiståndsbedömningen mycket striktare. Socialtjänstensformulering om kommunernas ansvar att ge hjälp, om"behovet inte kan tillgodoses på annat sätt", tolkas mycketstriktare . Det är i princip bara de, som är idirekt behov av vård, som beviljas hemtjänst. Det finnsockså ojämlikheter i fördelningen av . Högreutbildade och högre tjänstemän får hemhjälp i störreutsträckning än vad lågutbildade och arbetare får, enligtÄdelutvärderingen 1994:17. I socialtjänstlagen framgår intevilka skyldigheter som åvilar kommunerna och vadhemtjänsten skall innehålla. Socialtjänstlagen bör i dettaavseende förtydligas.Kvinnors behov bedöms annorlunda än mäns för att erhålla hemtjänst. Detär sannolikt så att kvinnor anses klara mer själva än vad män gör och attkvinnor därmed får mindre hjälp än män, trots att behoven är lika stora.Välfärdsprojektets redovisning (nr 5) över i pekar idenna riktning. Den konstaterar att kvinnor får mindre hjälp från hem-tjänsten, sett i relation till deras levnadssituation. Fördelningen av beviljadhemtjänst bör, med utgångspunkt från vad som här redovisats, analyseras.Detta bör ges regeringen till känna.Det ställs stora krav på personalen inom . De utför ofta ettarbete under stor tidspress som det ofta är ensamt. Vårdbiträdetsarbete har i många fall blivit styrt av detaljerade arbetsscheman, målformu-leringar och förhållningsregler, när arbetet koncentrerats till de allra mestnödvändiga uppgifterna. Även för hjälpmottagaren är det stressande näruppgifterna skall göras under tidspress och det finns alltför lite utrymme föregna önskemål. Pressen och osäkerheten ökar desutom om hjälpmottagarenmöter nya vårdbiträden varje gång. Det är viktigt att arbetet inomhemtjänsten organiseras så att samma vårdare träffar den äldre.Personalen inom äldrevården har ofta inte tid med att göra en social insatsför de äldre. Tiden räcker inte till för att prata, trösta eller hålla en hand.Desom är ensamstående och beroende av hemtjänst får bara den absolutnödvändiga vården tillgodosedd. Den sociala omvårdnaden beräknas manklara på annat sätt. Den av beslutade jobbgarantin för personersom är eller äldre, kan bli ett betydelsefullt tillskott inom äldrevården.Dessa personer kan göra en viktig social insats för de äldre inom hemtjänstenoch i det särskilda boendet.En hemservicecheck föräldreHemtjänst beviljas mycket striktare än . Idagbeviljas hemtjänst efter vårdbehov. Många äldre, som inteerhåller hemtjänst, är ändå i behov av annan service. Äldrevill kanske ha hjälp med att putsa fönster, klippa gräset ellerhandla, arbetsuppgifter, som för många äldre är alltförarbetskrävande. De äldres behov av vardaglig service skullekunna tillgodoses genom att staten, medarbetsmarknadsmedel, stimulerar tjänstesektorn för äldre. Vianser att ett system med hemservicecheckar för pensionärerbör införas.Checksystemet bör utformas så att den som anser sig behöva hjälp medpraktiskt hushållsarbete och enklare tjänster ska kunna köpa checken påposten eller i affären. Hemservicechecken kan sedan användas till att köpaservice från en godkänd firma. Genom att tjänstesektorn subventioneras pådetta sätt minimeras risken med att oseriösa företag utnyttjar denna marknad.Regeringen avviserade i sysselsättningspropositionen (1995/96:22) att låtase över reglerna för anlitande av tjänster och analysera vilken roll privat-personers köp av tjänster har för samhällsekonomin. I uppdraget kommerockså att ligga att ge förslag till regeländringar som skulle stimulera utbud avoch efterfrågan på tjänster. , som står bakom propositionen,anser att i uppdraget bör också ingå att titta på de äldres behov av ettförmånssystem för hemservice. Detta bör ges regeringen till känna.Mångfald och valfrihetDe äldre måste ges rätt att själva välja var de vill bo. Mångaföredrar att bo kvar i det egna hemmet,där miljön är invand och känns trygg. Andra behöver mervård och omsorg eller vill bryta ensamheten.Inom barnomsorgen kan föräldrarna välja formerna för barnomsorgen.Erfarenheterna visar att valfriheten varit positiv för såväl barn och föräldrarsom för verksamheten. Valfriheten har inte blivit dyrare utan tvärtom finnsflera exempel som visar att alternativen kunnat drivas till lägre kostnad.Centerpartiet anser att de äldre skall ges samma lagstadgade rätt tillvalfrihet för hemtjänst, dagverksamhet och särskilda boendeformer somfinns inom barnomsorgen. företrädare måste inom ramen försin myndighetsutövning bedöma huruvida den sökande är berättigad tillserviceinsatser, utifrån de bestämmelser som gäller inom respektive kommuneller enligt socialtjänstlagens biståndsbestämmelser. När behovet dokumen-terats, skall den enskilde själv enligt vårt förslag ha lagstadgad rätt att,inomramen för tilldelade resurser, få välja vårdgivare på samma sätt som skerinom barnomsorgen. Den kommunala ekonomiska ersättningen kan grundaspå liknande princip. Vi är medvetna om att förutsättningarna för valfrihetenär att det finns alternativ att tillgå, men vi anser att alternativen kommer attöka, om rätten att välja lagregleras. Detta bör ges regeringen till känna.Det förekommer fortfarande att de äldreboende inte får ett eget rum ellerens en privat sfär. Kommunerna försöker att bygga bort detta problem. Ettannat problem är att gifta och sambor inte alltid bereds möjlighet att delarum i äldrevården. Det är inte rimligt att människor, som levt stora delar avsitt liv tillsammans, skall tvingas att bo i separata salar under sina sistalevnadsår. anser att makar och sambor skall ha rätt att botillsammans, om de så önskar, även inom äldrevården. bör geregeringen detta till känna.TaxorÄldrevårdstaxorna varierar i landet. Varje kommun harskapat sin egen modell. Taxorna sätts oftast i förhållande tillbostadstillägget för pensionärer. I några kommunerförekommer det, att taxornas utformning innebärorimligheter när makar har olika höga pensioner. Enorimlighet är t.ex. om en make/maka med hög pension läggsin på sjukhem medan den andra parten med låg pension borkvar hemma. Då beräknas sjukhemstaxan i förhållande tillden ene partnerns inkomst, i det här fallet den med höginkomst. Detta leder till att den sammanlagda sjukhemstaxanoch hyran blir orimligt hög. Taxorna uppmärksammades isamband med utvärderingen av ÄDEL-reformen. En nykartläggning av kommunernas taxesättning visar på fortsattstora skillnader och orättvisor för den enskilde vårdtagaren.Taxorna bör utformas så att en kvarboende inte avekonomiska skäl skall tvingas att byta bostad då make/makavårdas på sjukhem.Rätt att flyttaMånga äldre vill ha sina anhöriga på nära håll. För anhöriga innebär det ofta stor oro att inte kunnabesöka sina åldrande föräldrar eller ge dem stöd och hjälpunder deras sista år i livet.I samband med ÄDEL-reformens införande diskuterades att införa enlaglig skyldighet för kommunerna att bereda plats inom äldreomsorgen förpensionärer, som vill flytta till kommunen. Kommunerna gjorde då enöverenskommelse om att äldre, som är i behov av omsorg, skall ha rätt attflytta till annan kommun. Lagstiftning ansågs därmed onödig. Detförekommer, trots denna överenskommelse, att vissa kommuner vägrar låtaäldre vårdbehövande personer flytta till kommunen. En lagstiftning böråterigen aktualiseras eftersom kommunerna uppenbarligen inte har fullföljtdet löfte de gav i samband med ÄDEL-reformens införande. Detta bör gesregeringen till känna.AnhörigvårdenDet ställs allt större krav på de anhöriga, när kommunernablir striktare i sin biståndsbedömning. En stor del avomvårdnaden sköts av döttrar, ofta mycket krävande insatser,som skall kombineras med ordinarie förvärvsarbete. Entredjedel av alla hjälpbehövande äldre får hjälp avhemmavarande maka/make. Insatserna för anhöriga ärmycket betydelsefulla för samhället som helhet. Det kan förde anhöriga vara ett mycket krävande arbete. Framförallt kanoron för att inte räcka till och ge tillräcklig omvårdnad ochstöd vara mycket pressande.Det krävs att man mer målmedvetet arbetar för att anhöriga skall fådelaktighet i vården. Den "tysta omsorgen", som de anhöriga står för, harstor betydelse för de äldres sociala välbefinnande och livskvalitet. Anhöriga,som vårdar i hemmet, gör mycket stora insatser för samhället. Det är viktigtatt uppmärksamma insatserna och jobbet de gör. I budgetpropositionenföreslår regeringen ett tidsbegränsat statligt utvecklings- och stimulansbidragför att utveckla metoder och former för stöd till anhöriga. stödjer förslaget i Socialtjänstkommitténsbetänkande (SOU 1994:139) om ett lagstadgat stöd till anhöriga. Vi utgårfrån att regeringen i den kommande propositionen om en ny socialtjänstlagpresenterar ett sådant förslag.FrivilligverksamhetenEtt kännetecken för ett välfärdssamhälle är medmänsklighet.Frivilliga insatser för människor, som är i behov av stöd ochhjälp, visar på att människor bryr sig om sin omgivning.Under senare år har allt fler frivilliga organisationer för stödoch hjälp vuxit fram. Det är t.ex. yngre pensionärer, somhjälper äldre att handla eller ta en promenad. Dessa insatserär för välfärdssamhället mycket betydelsefulla ochstimulerande för den enskilde att få visa omtanke. Mångaorganisationer gör en betydande insats för äldre ochensamma. Kyrkans, Röda korsets ochpensionärsorganisationernas insatser är mycketbetydelsefulla för de enskilda individerna och för samhället istort.Frivilliginsatserna inom äldreomsorgen kommer säkert att vara enbegränsad men betydelsefull del av äldreomsorgen även . Förmånga nyblivna pensionärer med relativt framför sig, innanålderskrämporna börjar göra sig gällande, kan det bidra till ökad livskvalitetom man kan fylla tiden med kontaktverksamhet med gamla och ensammainom äldreomsorgen. Det är andra skäl än ekonomiska som gör det angelägetatt stimulera frivilligverksamheten inom äldreomsorgen. Därför bör formernaför samverkan mellan offentlig och ideell sektor utvecklas. Frivillig-verksamheten bör stödjas via de organisationer, som verkar inom området.Detta bör ges regeringen till känna.Vård i livets slutskedeDet är viktigt att skapa goda förutsättningar för ett tryggt ochmänniskovärdigt omhändertagande i livets slutskede, i enkänd miljö, nära anhöriga och vänner. Många kommuner harsatsat på att skapa bättre betingelser för en god terminalvård.Andra kommuner kämpar för att åstadkomma resurser,kompetens, fysisk miljö och en organisation, som möjliggörett bättre omhändertagande av döende personer. I vissakommuner saknas både resurser och de kunskaper somkrävs. Detta skapar irritation och frustration, speciellt om detförstärks med bristande samarbete mellan kommun ochlandsting. anser, att insatserna bör öka för attförbättra kunskaperna om vård i livets slutskede. Brister iansvarsfördelningen mellan kommuner och landsting måsteavhjälpas.Vård i livets slutskede måste bygga på att patientens önskemål står icentrum och de anhörigas behov beaktas. Hospicevården har dennautgångspunkt. Den ger en god omvårdnad för att lindra oro och smärta ochger en kvalificerad hjälp i en hemliknande miljö för att dämpa ångest hospatienten och anhöriga. Hospiceverksamhet växer i . Hospiceverk-samhetens vårdfilosofi kan ge viktiga influenser till den offentligasjukvården.De ekonomiskaförutsättningarna för äldreAv rapporten framgår bl.a. att hade pensionärernai genomsnitt en ekonomisk standard som motsvarade av standarden för löntagarhushåll. beräknasdenna andel ha ökat till . Ålderspensionärer beräknas1996 ha högre standard än barnfamiljer och upp till25 % högre standard än ensamföräldrar.