mot · GK02Ju909 · 1996-10-07 00:00:00 — SammanfattningEn av kriminalpolitikens allra viktigaste uppgifter är attskapa förutsättningar för att samhället skall kunna fånga uppoch tillrättaföra unga människor som annars riskerar attfastna i drogmissbruk, annan brottslighet och misär. Detfinns naturligtvis flera olika skäl till varför unga människorinleder en brottslig karriär, som i sin förlängning kan leda tillallt grövre brott. En tänkvärd förklaring till varför en ungmänniska begår ett ödesdigert våldsbrott ges i följande citat:"Om vuxna tar sig rätten att leka sina liv, varför skulle då inte tonåringarlåta sig luras att tro att man kan leka varandras död? Om vuxna behandlarvarandra som leksaker, förverkar sina familjer för att förverkliga sig själva,varför skall man då förvånas över att tonåringar behandlar varandra somkonsumtionsartiklar? Om vuxna tycker att rätt och orätt kan vara lika bra,varför skulle då inte också tonåringar ha rätt att bete sig som om det voresant?" (ur: Den leende mördaren, av Per )I egenskap av föräldrar, lärare, politiker eller överhuvud taget som vuxnahar vi det yttersta ansvaret för att kommande generation får så goda förut-sättningar som möjligt att kunna växa upp till laglydiga samhällsmedborgaremed ordnade liv. För oss moderater är det en självklarhet att ta detta ansvar.Det är också mot den bakgrunden som våra förslag i denna motion skall ses.Vi föreslår bl.a. följande: Kartläggning av hur nuvarande lagstiftning allmänt sett kan förbättras isyfte att tydliggöra och stärka föräldrars och andra vårdnadshavaresansvar i rollen som goda fostrare, normöverförare och brottsförebyggare. Ökat ansvarstagande för skolan. Polisstöd till föräldrar. Provtagning vid misstanke om narkotikabruk även på personer under 15år. Förbättrad information till föräldrar om narkotikamissbrukets symptomoch verkning. Sanering av medievåldet. Registrering av ungdomsbrottslingar under . Försöksverksamhet med familjegruppskonferenser. Nytt påföljdssystem för unga brottslingar.Familjens roll somnormöverförareEtt gammalt ordspråk lyder "Den som börjar med enknappnål kan lätt sluta med en silverskål". Det är säkert intesvårt att få de flesta att hålla med om att detta talesätt ger enkorrekt bild av verkligheten.Trots att nämnda ordspråk ger uttryck för något vi vet är sant så har svenskpolitik i socialdemokratisk tappning inte tagit till sig dess innebörd. Stöldenav "knappnålen" bagatelliseras och vägen jämnas för en fortsatt färd mot"silverskålen". Det är hög tid att tänka om och inrikta krafterna mot våraunga. Skall vi lyckas fånga och återföra den svenska måste vi ta varapå de krafter som har störst möjligheter att forma och påverka våra barn.Bland dessa krafter är den viktigaste föräldrarna. Föräldrar - i stort sett hurde än ytligt fungerar - är oersättliga som normöverförare.Familjen har avgörande betydelse då det gäller att förhindra att ungamänniskor begår brott. Föräldrar måste alltid ha huvudansvaret för att barnoch ungdomar lär sig respektera andra människor till liv och lem, andramänniskors känslor och andra människors egendom. Som föräldrar - menäven i övrigt som vuxna i kontakt med unga människor - har vi en skyldighetatt dels fungera som goda förebilder för de unga, dels "lägga oss i" så fort viupptäcker att unga människor i vår närhet genom sitt beteende signalerar attde är på väg att spåra ur. Detta innebär bl.a. att vi alla har ett ansvar förattmed ord och handling tydligt visa att vi inte accepterar kriminalitet ellerandra hänsynslösa beteenden.Familjen måste kunna fungera både som vårdare och förvaltare av det manbyggt upp tillsammans. Familjen måste dessutom fungera som en frontlinjemot missbruk och kriminalitet. Här brister det . Många föräldrarupplever t.ex. att de saknar argument för att kunna övertyga sina tonåringarom faran med att pröva narkotika. Många föräldrar tenderar också att brista isin förmåga att utöva tillräcklig uppsyn över sina barn. Oavsett vad det berorpå så är detta ett faktum, i annat fall hade vi inte haft de problem medundomsbrottslighet och ökat narkotikabruk som vi faktiskt har.Försök med frivillig föräldrasamverkan för att hindra ungdomar från attägna sig åt fylleri, förstörelse och våld, är också av mycket stort värde.Aktioner av slaget "Farsor och morsor på stan" är värda uppmuntran ochstöd.Om brottsligheten skall kunna bemästras måste kriminalpolitiken utgå frånföräldrarnas betydelse och måste också, kombinerad med t.ex. social-, skol-och familjepolitiken, bygga på en helhetssyn. Åtgärder som bidrar till etttryggare samhälle och minskad segregation är viktiga inslag i brotts-bekämpningen.Den borgerliga regeringen gjorde en viktig markering i synen på föräldra-ansvaret genom att precisera och utöka föräldrarnas skadeståndsansvar försina barns handlingar. Lagändringen, som trädde i kraft ,innebär att föräldrar eller annan vårdnadshavare kan bli skadeståndsskyldigom de uppsåtligen eller av oaktsamhet brister i sin skyldighet att se till attbarnet står under uppsikt eller att andra nödvändiga åtgärder vidtas. Syftetmed lagändringen var främst preventivt, d.v.s. genom att tillerkänna föräldrarett ökat ansvar för sina barns utveckling skulle skadegörelse och andra brottsom är vanliga bland ungdomar bättre kunna förebyggas. syftarden moderata familjepolitiken till att generellt stärka föräldrarsförutsättningar att leva upp till detta ansvar.Det offentliga systemet i regelverk och i tillämpning skall utformas eftersamma principer som vi tillämpar i god uppfostran. Enligt Moderatasamlingspartiets uppfattning bör regeringen ta initiativ till en bredkartläggning av hur nuvarande lagstiftning allmänt sett kan förbättras i syfteatt tydliggöra och stärka föräldrars och andra vårdnadshavares ansvar i rollensom goda fostrare, normöverförare och brottsförebyggare.Brottsförebyggande arbetePolisstöd till föräldrarSå gott som alla föräldrar önskar inget hellre än att se sinabarn växa upp till hela människor med förmåga att leva ett såfullödigt liv som möjligt, men trots det upplever vissaföräldrar maktlöshet inför sin fostrande uppgift. Manmisslyckas helt enkelt och barnet kan redan i mycket ugna åruppvisa tendenser till ett socialt oacceptabelt beteende, som- om det intre bryts - kan komma att leda rakt in imissbruk, våld och annan kriminalitet. Ett sätt att stödjaföräldrar eller andra vårdnadshavare - som av olika skälupplever att de inte fullt ut i alla situationer klarar att levaupp till det ansvarstagande som fostrarrollen kräver - kanvara att införa en laglig rätt för vårdnadshavaren att begärahjälp av polisen och/eller med att få hem sittbarn när barnet vistas ute sena kvällar utan föräldrars ellerannan vårdnadshavares tillåtelse. Införandet av rätt tillpolisstöd då föräldrar beslutat att barnet inte får vara uteskulle kunna framstå som ett komplement till det utökadeskadeståndsansvar som åvilar den förälder somuppsåtligen eller av oaktsamhet brister i uppsikten över sittbarn. Införandet av ett föräldrastyrt utegångsförbud skullekunna tjäna två goda syften. Dels genom att ge föräldrar enbättre möjlighet att utöva kontroll över sitt barn, dels genomatt verka brottsförebyggande. Frågan om vilken åldersgränsoch vilka tider som skulle omfattas bör lämpligtvis överlåtastill den lokala nivån att avgöra.Enligt vår uppfattning bör inte tanken på att ge ett extra polisstöd tillföräldrar i deras fostrande roll kategoriskt avvisas. Regeringen bör i ställetuppdra åt BRÅ att närmare utreda förutsättningarna och detaljerna.Kampen mot narkotikaProvtagning vid misstanke omnarkotikabrukSom ett svar på senare tids varningar från såväl medicinskexpertis som från tull och polis om att narkotikamissbruketsuccessivt ökar bland unga människor måste samhälletspositioner mot narkotika flyttas fram ytterligare. Enligt våruppfattning bör polisen få rätt att utföra blod- och urinproväven på personer när misstanke föreligger om attden unge använt narkotika. Regeringen bör skyndsamt utredaoch lämna förslag till en sådan lagändring.Information till föräldrarI dag kan knappast någon ung människa undgå att fåinformation om narkotika och dess risker. Detta är positivtoch får inte avbrytas. måste man vara medvetenom att för den unge är frågan om narkotikabruk för egen deloftast avlägsen och förhoppningsvis främmande närinformationen ges. Däremot har föräldrar ofta bristfälligakunskaper om narkotika, dess symptom och verkningar.Detta är en allvarlig brist eftersom föräldrarna är de somfinns till hands när den unge eventuellt prövar på narkotikan.Möjligheterna att på ett tidigt stadium upptäcka ett bruk ärstörst om föräldrarna har tillräckliga kunskaper. Enligt våruppfattning bör regeringen skyndsamt ta initiativ till attförbättra informationen till föräldrar omnarkotikamissbrukets symptom och verkningar.Skolans ansvarEfter familjen är det skolan som har den viktigaste uppgiftendå det gäller att förebygga brott. I vissa av de s.k.miljonprogramområdena kan vi se att undermåligakunskaper i svenska språket, som också innebär dåligskolunderbyggnad i övrigt, är en bidragande orsak till mycketont i vårt samhälle. När förmågan att göra sig förstådd medord inte räcker till ligger ofta våldet nära till hands. För ossmoderater framstår det som ett rimligt krav att även barn ochungdomar med invandrarbakgrund skall lära sig svenska iskolan. Det var bl.a. mot denna bakgrund som den borgerligaregeringen i "Utvecklingsplan för skolväsendet" 1993/94:183slog fast behovet av kraftfulla insatser isvenskundervisningen. Målet bör vara lika kunskaper isvenska för alla elever. Om detta inte kan ske har vi ettgrundläggande fel i det svenska skolsystemet. Från bl.a.brottsförebyggande synpunkt är det förödande när ungamänniskor lämnar skolan med rakt igenom bristfälligakunskaper och dåliga betyg och därmed en i princip stängdarbetsmarknad framför sig. Skolans betydelse och ansvar förunga människors utveckling kan därför inte nog betonas.Det är även fråga om att skolan skall förmedla grundläggande kunskaperom vad som är tillåtet och otillåtet i samhället och se till att skolarbetetfungerar. Märker elever att de inte behöver följa lärarnas anvisningar eller attde kan skada andra elever eller skolans egendom utan att de möts av entydlig reaktion är detta ett svek mot den normförmedling som familj ochlagstiftare bedriver.I detta sammanhang vill vi lyfta fram ett föredömligt intiativ som tagits aven gymnasieskola i . /96 införde Bäckaskolan ettsystem med "studieavtal" som upprättades mellan Bäckadalsskolan ochsamtliga elever. Skolledningens syfte med avtalet var att tydliggöra föreleverna att de nu hade valt en utbildning och att eleverna genom attunderteckna avtalet också förväntades ta ansvar för sin egen utveckling ochför fullföljandet av sin utbildning. Härutöver innehåller avtalet en radpunkter som bl.a. beskriver ordningen på skolan, vilka möjligheter till hjälpoch stöd som finns samt - inte minst viktigt - att skolan är en arbetsplats påvilken det ställs samma krav på ömsesidig respekt och gott kamratskap som ilivet i övrigt.Det är av största vikt att de unga inser att samma regler gäller i skolansvärld som i övrigt och det skall därför, enligt vår mening, finnas enskyldighet för skolan att anmäla brott som begås i skolan. Även skolanspersonal är ett komplement till föräldrarna och skolan skall därför ha enskyldighet att informera föräldrar om allt väsentligt som rör barnet .Sekretesslagen får inteförsvåra samarbetet mellanmyndigheterRedan år 1990 konstaterade i enrapport (BRÅ:s utvärdering av ändringarna i lagen medsärskilda bestämmelser om unga lagöverträdare och avförsöksverksamheten) att samarbetsproblem förelåg mellanpolisen och , framför allt beroende på desekretessbestämmelser som var tillämpliga för de olikamyndigheterna. Bl.a. hade polisen opponerat sig mot att mani det brottsförebyggande arbetet inte fick tillgång till viktigauppgifter från om unga personer. Ävenskolväsendet inklusive skolhälsovården hade påtalat att detfanns sekretessbestämmelser som försvårade detbrottsförebyggande arbetet mellan myndigheterna.Frågan om sekretessbestämmelsernas utformning har därefter upp-märksammats i olika utredningssammanhang. Ungdomsbrottskommitténframhöll i sitt betänkande (SOU 1993:35) Reaktioner mot ungdomsbrott, attdet var en synnerligen viktig uppgift att komma till rätta medsamarbetssvårigheter som på sina håll fanns mellan polis och socialtjänst.Utredningens förslag resulterade i att den dåvarande moderata justitie-ministern uppdrog åt en särskild utredare att överväga vilka ändringar somskulle behöva göras i sekretessreglerna för att underlätta samarbetet mellande myndigheter som handlägger ungdomsmål. Utredaren stannade vid enlösning som innebär att uppgifter hos om ungdomar och derasnärstående skulle kunna lämnas till polisen om det fanns en påtaglig risk attden unge skulle begå brott och uppgifterna dessutom kunde antas bidra tillatt förhindra brott, se Ju 1994:E , Sekretess vid samarbete mot ungdomsbrottoch ekobrott.Enligt vår uppfattning är det nu hög tid att regeringen visar att den taruppgiften att minska ungdomsbrottsligheten och förhindra att ungamänniskor fastnar i kriminalitet på allvar. Detta kan ske bl.a. genom attsekretesslagen ändras enligt det konkreta lagförslag som redan finns.Sanering av medievåldetDet senaste årets brutala våldshändelser har på nytt väcktfrågan om mediavåldets betydelse för utvecklingen avvåldstendenser bland barn och ungdomar. Det finns isamhället starka önskemål om att ta avstånd från yttringarsom uppmuntrar till människoförakt och våld. Vi delarnaturligtvis den uppfattning som kommer till uttryck i sådanaönskemål. Speciellt känsligt är det förstås när barn ochungdomar som ännu inte har hunnit bilda sig en färdigmoraluppfattning möter meningslöst våld i olika former.Moderata samlingspartiet är motståndare till att införa censur eller förbud.Anledningen är att vi är övertygade om att förbud inte är bästa lösningen påden här sortens problem. Avgörande för hur man ställer sig i denna fråga ärnaturligtvis vilken människosyn man har - man tror på den enskildamänniskans förmåga att ta ansvar för sig själv eller på att makthavarna ärbäst skickade att utforma och överföra normer.När det t.ex. gäller videovåldsdebatten så anser vi att det primära bör varaatt föräldrar och andra vuxna i barns och unga människors närhet försökerförstärka barns naturliga avståndstagande till våld och förklarar deorealistiska inslagen i de inspelade scenerna med s.k. underhållningsvåld.Andra tycker det är bättre att man förbjuder barn att se bilder av sådant våld.Men den stora nackdelen med förbud av detta slag är just att det mångagånger lockar till nyfikenhet att pröva det förbjudna. Det går inte heller attutlova garantier för att det förbjudna inte existerar i samhället. Vi villalltsåäven i detta sammanhang understryka betydelsen av att föräldrar tar ansvarför att överföra grundläggande normer om moral och etik till sina barn.Samtidigt vill vi lyfta fram ett föredömligt initiativ som tagits av Åhlénsvaruhus mot våld som riktar sig mot barn och ungdom. Åhléns direktion harfastställt en "Icke-våldspolicy" som syftar till att klargöra hur Åhléns skallbidra till att samhället totalt tar avstånd från människoförakt, förnedrandeföreteelser och våld. Policyn styr Åhléns agerande som stor detaljhandels-kedja och verkar för ökad respekt för människors lika värde, demokrati ochfred. Icke-våldspolicyn påverkar sortimentsvalet, varurepresentation ochreklamutformning. Åhléns betonar dock särskilt att detta inte innebär att detar avstånd från allt våld som ingår i t.ex. barnskildringar utan från deskildringar där våld visas endast som något spännande, ofarligt eller därvåldet glorifieras och upphöjs till något positivt. Detta är enligt vår meningen viktig markering. Det ligger nämligen ett värde i att barn och ungdomargenom god fostran blir medvetna om att våld dessvärre ingår som ett ontinslag i vår värld men att det gäller att motverka och ta avstånd från våldeller våldstendenser just på grund av våldets konsekvenser.Det initiativ som Åhléns har tagit utgör ett gott exempel på att en aktör påmarknaden också är beredd att ta ansvar för saneringen av mediavåldet.Regeringen bör notera detta och på olika sätt stödja och uppmuntra enutveckling i riktning mot en självsanering.Effektivisera videohandlarnas ansvarEtt annat viktigt bidrag för att stävja mediavåldet är enligtvår uppfattning att effektivisera videohandlarnas ansvar i 16kap. 10 c § om otillåten utlämning av film ellervideogram. Enligt bestämmelsen är det bl.a. straffbart att tillbarn lämna ut videogram med våldsskildringar,om inte biografbyrån godkänt visning för dennaålderskategori. Denna regel tillämpas emellertid knappast ipraktiken. De skildringar som det här är fråga om kan fåmycket allvarliga konsekvenser för ungas relationer till andramänniskor. Grova våldsskildringar utgör en fara för barnsuppfostran och utveckling och därmed också för derasomgivning. Mot denna bakgrund är det av stor betydelse attåldersgränsen iakttas i dessa sammanhang. Detåligger videohandlaren att kontrollera åldern men så skerdessvärre . Detta är mycket oroande då det alltid ärde vuxna som bär ansvaret för barnens fostran. Ett sätt att härta ansvar är att respektera 15-årsgränsen och inte spridavideofilmer med våld eller osedligheter till de unga.Mot denna bakgrund bör ge regeringen i uppdrag att verka fören effektivisering av de nuvarande straffbestämmelserna.Åtgärder när brott harbegåttsFöräldrars roll under utredning ochprocessEnligt lagen om unga lagöverträdare skall vårdnadshavarenormalt informeras när en person begått brott.Vårdnadshavaren skall kallas till förhöret och ocksåinformeras om tid och plats för rättegång. I samma lagstadgas även att företrädare för skall närvaravid förhöret. Dessa stadganden ger uttryck för allvarligabrister i synen på föräldrar och deras roll. Den ena bristen, attdet inte räcker att vara förälder för att få information eller blikallad, är att föräldrar som inte är delaktiga i vårdnaden inteheller räknas som för den unge betydelsefulla personer. Denandra bristen är att lagen föreskriver att vårdnadshavare skallkallas till förhör men att tjänsteman från skallvara närvarande. Den tredje bristen är att föräldrar intebehöver kallas till rättegång. Denna utformning ger lättintrycket av att socialarbetare är viktigare änföräldrar/vårdnadshavaren. Den unge uppfattar inte dettaförhållande ur den vuxnes perspektiv utan riskerar att seicke-vårdnadshavares frånvaro som ett bevis för föräldernsbristande engagemang. Enligt vår uppfattning bör föräldrarkallas oberoende av om de är vårdnadshavare eller ej ochlagen bör uttryckligen föreskriva en skyldighet för föräldraratt närvara både vid förhör och vid rättegång.Lagen om unga lagöverträdare föreskriver även att vårdnadshavare ärberättigade till ersättning enligt samma regler som gäller för vittnen. Enligtvår uppfattning ingår det i föräldrarollen att aktivt deltaga när barnet försattsig i svårigheter. Föräldrarnas närvaro bör främst ses som väsentligt förbarnet och icke för det allmänna. Rätten till ersättning för inställelse bördärför slopas för föräldrar.Registrering av minderårigalagöverträdareVad som saknas i det samlade arbetet mot våld ochannan brottslighet är förutsättningar för snabba ingripandenmot unga människor som är på väg att utveckla ett kriminelltbeteende. Detta är en helt avgörande förutsättning för ettsnabbt ingripande. Det har länge varit ett moderat krav attäven den som är och skäligen misstänkt för brottskall registreras. Enligt vår uppfattning är det av storbetydelse för polisens kartläggning av brott ochbrottsbekämpning i stort att även brott som begås avminderåriga lagöverträdare kan omfattas av polisensmisstankeregister. Därmed skulle bl.a. möjligheterna tillsnabba ingripanden mot unga som är på väg att spåra utförbättras betydligt, vilket måste tillmätas storbrottsförebyggande betydelse. En 15-åring som grips avpolisen kan till synes ha ett alldeles "rent" förflutet, medanhan i själva verket kan ha gjort sig skyldig till ett flertal brott.En möjlighet till registrering skulle ge polisen och andrarättsvårdande myndigheter en betydligt klarare bild av dengripne och den situation han befinner sig i. Vidare skulle enregistrering möjliggöra en mer rättvisande statistik över brottsom begås av barn . Att så kan ske är naturligtvisav stor betydelse vid planering av brottsförebyggandeåtgärder i allmänhet och insatser mot ungdomsbrottslighet isynnerhet.Införandet av ett registreringsinstrument skulle vara mycket värdefullt ipolisens arbete med att kartlägga och bekämpa ungdomsbrottsligheten. Detär förvånande att regeringen inte tillmätt detta faktum betydelse,särskilt som regeringen i proposition 1994/95:144 Riktlinjer för registreringav påföljder, uppgav att misstankeregister skall användas främst församordning av olika brottsutredningar beträffande samma person. Ikonsekvens härmed bör regeringen ta initiativ till lagstiftning som gerpolisen möjlighet att registrera även personer som skäligen kanmisstänkas för brott.FamiljegruppkonferensEn viktig komponent i uppfostran är att lära sig ta ansvar försina handlingar. är det viktigt att hindra unga frånatt skaffa sig en kriminell identitet. Ett sätt att motverka attunga människor som påbörjar ett asocialt leverne, identifierarsig med vanekriminella är att låta de unga känna att de får taansvar för sina handlingar. Här brister den svenska modellen.Bristen består i att inget åtal väcks. kan en ungeuppleva att påföljder som döms ut är en icke-reaktion frånvuxenvärlden. I stället tar över och den ungefår hjälp att finna skulden till sitt beteende utanför sig själv.På har man tillämpat ett system för ungalagöverträdare, som just syftar till att lära den unge att ta ansvar för sinahandlingar utan att domstol och kriminalvård behöver bli involverade. Dettasker i form av s.k. familjegruppkonferenser. I en sådan, som skall äga rumkort tid efter brottet och som förutsätter att den unge erkänt brottet, deltargärningsmannen, föräldrar och andra närstående samt offret (om dennesamtycker) och till offret närstående personer. En samordnare, utsedd avstaten, deltar i den roll som framgår av ordet samordnare. Även polisen ärföreträdd genom den lokala ungdomspolisen. Vid familjegruppkonferensenkan en överenskommelse träffas, som sedan enbart stadfästs av domstol. Enviktig komponent är att den unge skall be offret om ursäkt.Överenskommelsen kan innehålla olika sätt att gottgöra offret, samt vilkakrav i form av exempelvis ideellt arbete för någon frivilligorganisation somden unge skall uppfylla. Samtliga närvarande vid familjegruppkonferensenskall komma överens och överenskommelsen skall sedan följas upp. Någonansvarig på den unges sida utses. Om det brister i den unges genomförandeav överenskommelsen skall normalt rättegång hållas.Bland fördelarna med familjegruppkonferensen kan särskilt framhållas attden unge tvingas se sin egen roll, att föräldrarna involveras somhuvudaktörer i den unges liv och att andra personer i den unges närhet blirmedaktörer i den unges liv.På en del håll i har den nyzeeländska modellen blivit förebild förverksamhet. Enligt vår uppfattning bör regeringen nu gå vidare och tainitiativ till en försöksverksamhet med efterföljande utvärdering. I dettasammanhang vill vi på nytt erinra om att den borgerliga regeringen gavRiksåklagaren i uppdrag att utarbeta en modell för hur s.k.medlingsverksamhet skall kunna bedrivas. Riksåklagaren skulle enligtuppdraget redovisa sina överväganden till regeringen senast den 31 oktober1994. har snart förflutit och ingen redovisning har publicerats. Vierfterlyser nu fortsatta initiativ från regeringen när det gäller utvecklingenavmedlingsverksamheten.Nytt påföljdssystem förunga brottslingarAvskaffa påföljden överlämnande tillvård inom socialtjänstenDet borde vara en självklarhet att det allmänna med olikaåtgärder ingriper på ett tidigt stadium för att hindra en ungmänniska från att fortsätta på en brottslig bana. Så äremellertid inte fallet.