mot · GJ02Fi132 · 1996-06-19 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:222 Vissa åtgärder för att halvera arbetslösheten , ändrade anslag för /96, finansiering m.m. Arbetstillfällen inomäggproduktionenRiksdagen beslutade att förbjuda värphöns i bur ochövergångstiden sattes till . Lantbruksstyrelsenfastställde förbudets ikraftträdande till den 1 januari 1999.I finns färre än 300 företag som håller fler än 5 000 värphöns.Närmare 86 procent av hönsen finns i dessa företag. Näringen domineras avburhönshållning i större skala. finns ett större antal hushåll pålandsbygden som har höns i mindre skala, antingen för husbehov eller vissavsalu. Enligt SCB:s statistik finns det 7 952 besättningar (1995) med högst49 höns, vilket gör att av hönsen finns i dessa företag.Eftersom minst 2 ha ska finnas för att räknas i SCB:s statistik, kanman lägga till att det finns ett okänt antal höns i andra hushåll på landsbygdeninklusive tätort, samt hobbyhöns, som också värper ägg för konsumtion.Exakta uppgifter om hur många värphöns som fortfarande sitter i bursaknas, men brukar uppskattas till . Eftersom en övergång tillgolvproduktion har skett sedan riksdagsbeslutet fattades, lär antalet burhönsidag vara närmare 85 än . De allra flesta buranläggningarna finnsdock kvar, som en del av burhönsproducenterna också investerat ien golvhönsanläggning. Andra producenter med frigående höns har tidigarehaft höns i mycket liten skala eller inte alls.Det är väl känt att buräggsproducenterna i gemen inte vill ändraproduktionsvillkoren genom att hålla höns i golvanläggningar. Därför harutvecklingen varit mycket trög. har ett ansvar att se till attlagstiftningen på ett område följs upp av åtgärder inom andra områden sombefrämjar och inte motverkar beslut. Det finns anledning att diskutera hurförbudet mot värphöns ska kunna genomföras i anslutning tillsysselsättningspropositionen. Ett problem som presumtiva äggproducentermed golvhönshållning har framfört är att det är svårt att få stöd eller lån föratt sätta igång produktionen. En annan svårighet har varit att få säkeravsättning för äggen i en bransch som är starkt centralstyrd, där de storapackerierna ägs eller styrs av buräggsproducenter. Avsaknad av rådgivningoch utbildning har lett till osäkerhet om vilket system som är bäst att satsapå,och har dessutom lett till bakslag för producenter som investerat i frigåendesystem, utan att ha fått adekvat rådgivning från början.Det är inte naturgivet att äggproduktionen ska ha sammastruktur som . Höns har bara hållits i bur i sedan 1960-taletsbörjan. hölls höns i mycket mindre besättningar och längre bakåt itiden hade varje gård en husbehovsbesättning. Många som bodde på landethöll höns för att få egna ägg.Om djurskyddslagens intentioner ska uppfyllas, krävs helt andra kunskaperför skötsel av höns än de som behövs för att producera ägg från hönssom sitter i bur. Framtidens äggproducent måste bli mer småskalig. Eninriktning mot mindre enheter kan ge fler arbetstillfällen. En satsning på attfler personer ska kunna hålla höns för äggproduktion får flera godakonsekvenser. Fler mindre enheter ger miljövinster, eftersom storaanläggningar ger upphov till koncentrerade utsläpp av ämnen som är skadligaför miljön, och lokal produktion och distribution minskar miljöbelastningen,genom att transporterna förkortas. Stora enheter innebär också ett störrerisktagande ur smittskyddssynpunkt, där utbrott av smitta kan få storaekonomiska konsekvenser. Mindre enheter ligger i linje med de miljömål somriksdagen antagit. Äggproduktion i mindre skala ger klara miljövinster ochbör också passa väl inom ramen för kommunernas Agenda 21-arbete. Fleranläggningar med färre höns per anläggning ger arbetstillfällen till betydligtfler personer, även om äggproduktionen kan variera från att utgöra en endainkomstkälla till att vara en del av inkomsten. Distributionen genomsamverkan mellan producenter i regionen bör också kunna byggas upp.Ekologisk äggproduktion är en framtidsnisch, där beslutet att avåkerarealen ska odlas ekologiskt passar särskilt väl in. I detekologiska lantbruket utgör höns för äggproduktion en naturlig del.Äggproduktion med färre antal höns per enhet kommer att ge flerarbetstillfällen på landsbygden. Allt ifrån produktion i liten skala medförsäljning av ägg på torget, till butikerna på orten och/eller till kommunalaoch landstingsdrivna inrättningar, till mer storskalig äggproduktion med fleratusen höns i en anläggning bör stimuleras. Mot bakgrund av uppsägningarnaav kvinnor inom offentliga sektorn, skulle de kvinnor som bor pålandsbygden, och särskilt de som redan är delägare i ett lantbruksföretag,kunna få sysselsättning genom satsning på äggproduktion i någon form.Regeringen bör inventera de stödformer som finns tillgängliga, inklusive debidrag som kan erhållas från EU, och utarbeta ett program för huräggproduktion, i enlighet med beslutet att värphöns inte får hållas i bur efter1998, ska kunna ge fler arbetstillfällen. I detta bör ingå hur en nationellrådgivare för äggproduktion, som föreslås i tillregeringen (Värphöns. Rapport 1996:6), ska verka, ochvilka utbildningsinsatser som behövs för att blivande äggproducenter ska vararustade att hålla höns på ett djurvänligt sätt. Förutom ren äggproduktion böräven packeri- och distributionsverksamhet, och kanske även förädling avprodukten, ingå som möjliga utvecklingsmöjligheter för en decentraliseradäggproduktion. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ett program för utveckling av arbetstillfälleninom äggproduktionen i enlighet med riksdagsbeslutet om förbud motvärphönshållning i bur.