mot · GK02Bo504 · 1996-10-07 00:00:00 — Kommunerna släpar efterI har vi i modern tid vant oss vid att friskt vattenkommer så fort man skruvar på kranen. Vi ser det som heltsjälvklart att det ska vara så. Men vår vattenförsörjning ärinte så stabil och självklar som vi ofta tror.Boverket har påbörjat en undersökning som visar att många av landetskommuner har behov av att byta eller stärka sin vattenförsörjning. Oftasthandlar det om att övergå från yt- till grundvattenförsörjning. Cirka 7,5miljoner människor erhåller sin vattenförsörjning från kommunala vattenverksom levererar mer än dricksvatten. Hälftenav denna mängd kommer från ytvatten och en fjärdedel från naturligtgrundvatten. Den återstående fjärdedelen av dricksvatten utgörs av konstgjortdricksvatten som erhållits genom infiltration av ytvatten i grusområden.Ett problem med det ökade grundvattenbehovet är att kommunerna underden snabba bebyggelseexpansionen inte hängdemed vad gäller vattentäktsfrågor. I den första generationens översiktsplanersom tog form omkring 1990 är det ovanligt att kommunerna lyfte framnödvändigheten av att reservera mark- och vattenområden för framtidavattenförsörjning. Den enskilda vattenförsörjningens behov påtalades intealls.Avsaknaden av alternativ vattenförsörjning har blivit en obehagligöverraskning för de kommuner som tvingats överskrida sin budget när dehamnat i en akut vattenbristsituation. Särskilt problematisk är situationen isödra kustkommuner. De får ta emot den samladeföroreningsmängden från samtliga uppströms belägna orter. De blir så attsäga "upplandets fångar" och har svårt att själva förbättra sin vattenkvalitet.Imånga fall har allvarliga försämringar av råvattenkvaliteten inträffat.Framtida åtgärderFör framtiden är det nödvändigt att en heltäckandekartläggning i görs som analyserar kommunernasnuvarande och framtida behov av vattenförsörjning. Vidaremåste man peka ut de vanligaste konflikterna mellanpågående markanvändning och behovet av en uthålligvattenförsörjning. Bland hoten kan nämnas sjunkandegrundvattennivåer, djup tjäle, regnskugga, deponier,grustäkter och vägar.Genom att jämföra bebyggelsemönster med hydrologisk information ochanvändbara ytvattenresurser från vattenförsörjning framstår behov ochmöjligheter tydligare. Med hjälp av denna information blir det lättare att angeregioner som har ett stort skydds- och bevarandevärde där man med fysiskplanering kan spara dessa naturresurser för kommande generationers behov.Ofta finns en konflikt mellan samhällets behov av materialförsörjning frånisälvsavlagringar och deras betydelse för naturlig eller konstgjordgrundvattenbildning. Isälvsavlagringarna utgör ändliga naturresurser och harstor betydelse för landskapsbilden, för den biologiska mångfalden ochvattenförsörjningen.Stora sand- och grusområden är upplåsta av vägar, bostads- ochindustriområden, flygfält och täktverksamhet. Dessa uppbundna natur-resursområden kan ses som kommande generationers material- och vatten-försörjningsreserver under förutsättning att nuvarande markverksamhetsuccessivt avvecklas. enbart ur materialförsörjningssynvinkel antashälften av kommuner ha förbrukat sina grusresurser inom 30 år.Lägger man till dessa marksystems betydelse för vattenförsörjningen blirtidsperspektivet betydligt kortare. Gräver man bort sand- och grusresurserspolierar man också förutsättningarna för återbildning av grundvatten.Isälvsavlagringarna är således oersättliga.Bristsituationen och kostnaderna för att komma till rätta med dem är såomfattande att det är starkt motiverat att ett helhetsgrepp på problematikentas. Kommunerna arbetar utan någon större samordning för att lösa sinakommunspecifika problem. Det är angeläget att få till stånd en samplaneringmellan kommunerna och från centralt håll erbjuda stöd till kommunerna så attde mest miljö- och kostnadseffektiva lösningarna kan väljas. För attunderlätta samarbetet i vattenförsörjningsfrågor kan det vara ändamålsenligtatt bilda vattenförbund, vattenvårdsförbund, kommunalförbund eller bolag.En koppling mellan vattenplanering och övrig planering ärnödvändig för säkerställande och skydd av viktiga vattenresurser.Översiktsplanen är visserligen inte juridiskt bindande, men har ändå en starktstyrande effekt. En översiktsplan bör följas av ett handlingsprogram. Förvattentäkter bör detta omfatta t ex skyddsföreskrifter men även åtgärder inomandra sektorer som jordbruk där restriktioner får genomföras med stöd avförslagsvis skötsellagen och vattenlagen. Vidare kan viktiga vatten-försörjningsreserver säkras juridiskt genom upprättande av detaljplaner ellerområdesbestämmelser. Därutöver bör särskilt viktiga mark- ochvattenområden, lämpliga för vattenförsörjning av större omfattning, utpekassom riksintressen enligt naturresurslagen.För våra sjöar, vattendrag och grundvatten utgör försurning, nedfall avkvicksilver och övergödning allvarliga hot. En stor del av föroreningarna harsitt ursprung i andra EU-länder. Det är angeläget att arbetar förskärpning av på miljöområdet. Bland annat måste vi drivakravet om en skärpning av EU:s förbränningsdirektiv. En skärpning av dettaskulle innebära en kraftigt minskad belastning av försurande utsläpp överSkandinavien.Dagens toalettsystem enparentesEtt gammalt och i många delar dåligt underhålletavloppsledningsnät har lett tillflera smittspridningstillfällen och sjukdomsutbrott, detta somen konsekvens av att avloppsvattnet förorenat dricksvattnet.Idag slösas det på både rent dricksvatten och på näringen i människans urinoch fekalier. De drygt kväve och fosfor som finns i dettautnyttjas dåligt. har vi den paradoxala situationen att avloppsvattenmåste renas till en mycket stor kostnad innan vattnet hamnar i ellerVästerhavet.Ett systemskifte inom va-området behöver komma till stånd som möjliggöratt näringscirklarna kan slutas. Den potential som finns i ett omhändertagandeav urin och fekalier måste utvecklas. Gentemot framtida generationer har vivarken råd att lättvindigt tära på ändliga resurser som fosfor ellermisshushålla med den allra viktigaste naturresursen - dricksvatten.Nya kretsloppsbaserade avloppslösningar är nödvändiga. Övergödning,förorenat slam och därmed ej slutet kretslopp, de hastigt minskadefosforresurserna i världen etc är samtliga effekter av att synen på västerländskavloppshantering utgår från att människans avloppsprodukter skall blandasupp med vatten och spolas bort. Sopnedkastet och vattentoaletten är uttryckför samma mänskliga beteende - att skicka det obehagliga utom synhåll.Det finns goda erfarenheter på stor förändringsvilja hos medborgarna föratt med rimliga insatser ställa om sin livsstil till att bli mer miljövänlig - t exövergång till miljövänliga tvättmedel och pappersprodukter. En växling tillalternativa toalettsystem behöver inte störas av några större kulturella hinder.Det handlar inte om 1800-talets utedass. Däremot finns det ett stort antalpraktiska problem som måste hanteras.En struktur för att klara upp samling, transport, behandling ochnyttogörande av toalettavfallet måste byggas upp. Det är av absolut störstavikt att vi inte bygger in några nya systemfel när vi ska byta från detvattentranportbaserade toalettsystemet.Det finns ett flertal olika märken och varianter på toaletter som ger sigut för att vara miljövänliga. Det råder stor osäkerhet och förvirring blandkonsumenter om vilka system som är att föredra och vilka produkter somverkligen hör hemma i en kretsloppsbaserad framtid. Ett alternativt systemmåste kännetecknas av ett antal olika egenskaper.Det måste först och främst vara långsiktigt hållbart och saknaskadeverkningar. Systemet ska utmärkas av stor uthållighet - inga eller fådelar som behöver bytas, ringa slitage, stor flexibilitet beträffandenyttjandegraden och avfallsmängder- och alltid kunna vara i funktion oavsettklimat och andra yttre omständigheter. kan vårt toalettsystem bli förstörteller lamslaget med den nuvarande känslighet som finns i vatten- ochkloaksystemen med oöverskådliga sanitära följder och där även små skadorkan slå ut toaletterna i hela stadsdelar. Systemet ska vara helt tätt motskadliga utsläpp och ska begränsas praktiskt taget enbart av materialensåldringsbeständighet.Av denna anledning måste regeringen uppdra åt attutarbeta en strategi för hur vi ska växla över från dagens kollektivavattentransporterande storskaliga toalettsystem till ett ekologiskt hållbarttoalettsystem. I denna strategi måste bland annat ingå ett uppdrag att tydligtdefiniera vilka krav vi ska ställa på ett ekologiskt toalettsystem och vilkanormer som ska gälla för prestanda, pålitlighet och funktionalitet. Enkraftsamling kring grundforskning, systemutveckling och produktutvecklingmåste ske. Denna process måste tillåtas få resurser både i form av tid ochpengar.När vi väl har definierat vilka normer som ska gälla finns det ingentingsom hindrar att systemskiftet kan börja äga rum . Så fort normernaär bestämda ska all nybyggnation anpassas efter detta och utfasningen avdagens storskaliga vattentransporterande toalettsystem påbörjas.Att hela samhället växlar om till ett ekologiskt uthålligt toalettsystem måsteav praktiska skäl tillåtas ta . När det gäller befintliga byggnader blirdet naturligt att i samband med större ombyggnader och reparationer göra ettutbyte av de omoderna toaletterna.I detta systemskifte finns det redan nu intressanta erfarenheter att utvinnaifrån t ex som har gått före och infört ett wc-förbud frånoch med . Ett problem som stött på är atthälsoskyddslagen slår fast varje medborgares rätt till en vattentoalett. Det ärhelt uppenbart att denna regel är helt otidsenlig, den skrevs i en annan tid änvår efter andra premisser än dagens och måste därför genast förändras. Detviktiga är att alla är garanterade en god och säker dricksvattenförsörjning,komfortabla toaletter och avfallshantering.Vattenfrågan i ett nord-sydperspektivI tredje världen är akuta problem med friskt vatten ettständigt återkommande problem i många områden. Främst ärdet länder i och vissa somlider av s k vattenstress. Enkelt uttryckt finns det tre hot:förstörelse av vattenresurser, befolkningstillväxten och enorättvis fördelning av vattnet. Vid 1992förband sig i-länderna att stå för de särskilda kostnader somär förknippade med utvecklandet av resurssnåla tekniker ochuthållig fysisk planering. Regeringens hårda besparingarifråga om u-landsbistånd visar att glappet mellan löfte ochhandling är långt.Sedan 1950 har världens vattenförbrukning tredubblats. Vattentillgångenper capita är en tredjedel av vad den var 1970. Vattenbristen utgör enstarkt hämmande faktor på livsmedelsproduktionen, ekonomisk utvecklingoch hotar de naturliga ekosystemen. finns det stora potentialer tillhushållning, främst inom jordbruket där två tredjedelar avvattenförbrukningen sker. T ex handlar det om ny bevattningsteknik ochbättre brukningsmetoder. I har man introducerat ett droppsystem somkan minska förbrukningen av vatten . Problemet är att hittabilligare alternativ för fattiga brukare i tredje världen. Här krävs merforskning.På togs frågan om en global vattenkonvention återigenupp. bör driva på internationellt för förverkligandet av en globalvattenkonvention. Främst bör följande frågor hanteras inom dennakonvention: vattentillgångar som delas av stater, nyttjande av ändligagrundvattentillgångar och hur man kan skapa instrument för ett globaltsamarbete för att få till stånd spridning av teknik för effektivtvattenutnyttjande.Stor vikt ska läggas vid att hjälpa till hållbara lösningar fördricksvattenförsörjning och sanitet. Att i stor skala satsa på västvärldens vvs-teknik vore förödande. De måste redan från början nyttja den modernaframtidsanpassade kretsloppsanpassade teknik som i-länder i allt väsentligtkommer att behöva ställa om till. Den läxa som västländer börjat lära sig - attvattentillgångar i form av yt- och grundvatten inte är stationära kapital utanen recirkulerande resurs som både i tillgång och kapital påverkas av mark-och vattenanvändningen - bör finnas som en grundläggande kunskap för vårtengagemang i tredje världen. Frågan om bistånd utvecklas närmare i enseparat motion. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av en heltäckande kartläggning av behov avvattenförsörjning,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av säkerställande och skydd av viktiga vattenresursergenom att områden som är av riksintresse ges status som sådana inaturresurslagen,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att bör få i uppdrag att utarbeta en strategi förhur vi skall växla över till ett ekologiskt toalettsystem,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att nybyggnation och större ombyggnader av befintliga lokaleranpassas efter strategin att utfasa dagens kollektiva vattentransporterandestorskaliga toalettsystem,5. att beslutar om sådan ändring i hälsoskyddslagen att denna gerutrymme för andra toalettlösningar än vattentransportbaserade,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av att arbetar för en global vattenkonvention.1