mot · GK02Sf602 · 1996-10-07 00:00:00 — har storstäderna i allmänhet och isynnerhet tvingats ta emot ett betydligt större antalasylbeviljade än man tecknat avtal för med Invandrarverket.Detta har skapat en närmast kaotisk situation.Sveriges tre storstäder har tagit sitt ansvar för den förda asylpolitiken.Skolundervisning, yrkesutbildning och sjukvård står inte i proportion till detstora antal asylbeviljade som kommit, allt beroende på att antaletasylbeviljade som bosatt sig i storstäderna vida överstiger de avtal somtecknats med Invandrarverket.Ett liknande problem har också aktualiserats i och med att asylsökandeunder utredningstiden nu kan bosätta sig utanför förläggningen. Detta innebäratt främst större städer är intressanta, och då asyl sedan beviljas har detvisatsig att föreslagen kommunplacering inte accepteras.Detta beror på att man "rotat" sig i den första kommunen och inte vill flyttadärifrån. Därmed uppstår problemen med nuvarande sneda fördelning avasylbeviljade över Sverige.Många synpunkter finns på asyl- och flyktingpolitiken. Det är minbestämda uppfattning att det inte finns någon stor fråga där så mångamedborgares åsikter strider mot förd politik, som i flyktingfrågan.Men är det min absoluta åsikt att asylbeviljade och sökande skallbehandlas likt alla andra, det vill säga värdigt. Dock måste denna grupphjälpa till att lösa de problem som skapats.Alla ansvariga säger sig inse problemen. Dock undviker man att tala omvad som kan göras. Invandrarministern refererar som alltid till utredning, menär absolut motståndare till kravet på att asylbeviljade skulle "tvingas" varakvar i den kommun där de blivit placerade.Samma svar erhöll jag av socialministern i en riksdagsdebatt i oktober1994. Jag föreslog då att asylbeviljade skulle "tvingas" vara bosatta underviss tid i kommun där de blivit placerade. Mitt förslag innebär inte någonform av kommunarrest av den typ vi införde för vissa kurder för några årsedan. Jag menar att man inte får flytta från anvisad kommun,om inte försörjning garanteras eller annan kommun accepterar inflyttning.Dessutom skall rätten att resa i , besöka släkt och vänner, söka arbetem.m. Inskränkningen är att man inte självsvåldigt fårbosätta sig i annan kommun.Jag är medveten om att förslaget f.n. strider mot socialtjänstlagen, men denär inte tillkommen och tänkt för att hantera den aktuella situationen.Dessutom finns det som alltid i flyktingfrågor tabun som ingen vågar röravid.Tänk om man då utlänningar söker asyl ställer följande fråga: "Om nierhåller asyl i , är ni då beredda att acceptera denkommunplacering ni erbjuds av ?" Denna fråga får följas aven förklaring baserad på rent praktiska problem med hanteringen ochförmågan att skapa goda förutsättningar för asylbeviljade.Jag är övertygad om att svaret på ovan nämnda fråga garanterat blir - ett ja!Fortsätter vi att inte tala klarspråk återstår bara att staten anvisar merpengar.De tre storstäderna måste fullt ekonomiskt kompenseras för regeringensoch asylpolitik. Något annat alternativ finns inte. Det harhögtidligt sagts att hela skall ansvara för flyktingpolitiken. Det är nudags att omsätta detta i konkret handling. Skall inte problemen blioöverstigliga för måste något konkret göras och det snabbt. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av att hela skall ta ansvar för den svenskaflyktingpolitiken.