mot · GK02A239 · 1996-10-07 00:00:00 — Det ekonomiskt svåra läge som landet befinner sig i medföratt besparingar har gjorts och görs inom snart sagt allaområden. Det har inneburit att såväl de "bättre bemedlade"som de som har det svårt, både socialt och ekonomiskt, harfått "vara med och bidra till förbättringen av statensfinanser". Det finns dock grupper i samhället som vi meddagens stora arbetslöshet måste värna extra mycket om, dearbetshandikappade som har en väldigt utsatt situation.Inom område finns ett sparbeting somtillsammans med tidigare beslut innebär en minskning av budgetmed totalt . Det utgör av totala volym.Vid arbetsmarknadsutskottets behandling av vårpropositionen framhöllutskottet att det totala besparingskrav som ställts på "kan få storakonsekvenser för verksamheten" som regeringen bör beakta. Utskottet skrevvidare att "frågan om att omdisponera medel till börprövas" i budgetarbetet.För att klara besparingarna planerar att minska den centralaadministrationen och lägga resterande som en besparing på demsom allra mest behöver ett arbete, nämligen de arbetshandikappade. Dettainnebär att måste minska antalet anställda med 3 000 personer.Enligt planeringen ska ingen av de arbetshandikappade sägas upp, dekommer att erbjudas sysselsättning på annan ort.Samhall har på central nivå beslutat att satsa på service och tjänster ochavveckla den småskaliga industriproduktion som bedrivs. Om man tittar påSamhalls verksamhet totalt så kommer det strategiska beslutet utifrån attAMS påtalat att är underrepresenterat i storstadsområdenaStockholm, och och att neddragningar därför inte ska ske idessa områden.Den modell för besparing som gjort drabbar mycket ojämlikt överlandet. Där bedriver småskalig industriproduktion finns småförutsättningar att utveckla service och tjänster. Den småskaligaindustriproduktionen är till största delen förlagd till glest befolkade områdendär den typen av produktion är det enda tänkbara alternativet.Vad blir då effekten av debeslut som är fattade?För del har den regionala styrelsen i dagslägetbeslutat att lägga ner två verksamheter i länet. En iÖvertorneå samt en i Vuollerim. Dessutom har man beslutatatt minska antalet timmar på ett flertal andra orter (,och ). De två kommuner som drabbas hårdast ärÖvertorneå och , där Vuollerim ligger.De anställda i hänvisas till annan verksamhet i , 5mil längre bort. Ett stort antal av dem som arbetar vid verksamheten iÖvertorneå reser för att komma till sitt arbete. Detbetyder att avståndet till den nya arbetsplatsen blir närmare 9 mil.På likartat sätt förhåller det sig i Vuollerim där de anställda kommer atterbjudas arbete i dit det är . Till detta kan läggas attkollektivtrafiken i området inte är speciellt väl utbyggd. Det faktum att detblir längre resväg till arbetsplatserna kan komma att innebära att ett flertalavdem som är yrkesverksamma kommer att säga upp sig. Möjligheterna tillalternativa sysselsättningar är minst sagt begränsade.I centrala direktiv sägs att ingen arbetshandikappad skall förlorajobbet på den besparing som görs. Om vi tittar isolerat på effekten avförslaget beträffande anläggningen i innebär det följande. Deanställda erbjuds arbete i . Om alla väljer att pendla till Jokkmokkkommer fortsättningsvis att ha kvar samma antal timmar. Den endakostnad som minskar är hyreskostnaden på 1,2 miljoner kronor.Hyresvärd och ägare till fastigheten är . Det blir alltsåingen besparing överhuvudtaget för del. Det blir endast enbesparing på papperet.Om däremot ett flertal av de anställda inte kommer att klara omställningensom det innebär att flytta till , eller att försöka ta sig de 4,5 milentill och från , och i stället väljer att sluta sin anställningmedför det en kostnadsminskning för företaget. Det alternativet är detabsolut sämst tänkbara för alla parter. För arbetstagaren som går ut i öppenarbetslöshet med allt vad det innebär för den sociala situationen. Församhället som istället för att minska kostnaderna får ökade kostnader.Hur ser då samhällskostnaden totaltut för verksamheten i ?Enligt beräkningar "kostar" ett arbete vid staten153.000 kronor . På denna kostnad får staten in 54.000kronor i arbetsgivaravgifter och sociala avgifter, det betyderatt ett arbetstillfälle kostar samhället netto perår.Att skapa ny sysselsättning i inland är mycket svårt. Även omvi skulle lyckas etablera ny verksamhet i dessa områden kommer inte dettaden större delen av dem som arbetar inom till del. Alternativettill arbete i blir därför arbetslöshet eller förtidspension.Bägge alternativen kostar samhället mera (10.000-20.000 kronor).Dessutom innebär detta en mycket katastrofal social situation för denenskilde.Arbetslöshet medför att andra problem uppstår som i sin turinnebär ökade kostnader för samhället.Vi är övertygade om att det finns en hel del att göra för att få nerkostnaden och få ut bättre effekt av de åtgärder som samhället gör för dearbetshandikappade.Den ensamutredare som regeringen tillsatt för att utreda just detta bör fåmöjlighet att lämna sitt förslag innan genomför de aviseradeförändringarna.Vi måste, trots det svåra statsfinansiella läget, slå vakt om de grupper isamhället som är i störst behov av samhällets stöd och insatser för att kunnaleva ett värdigt liv. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att förändringar inom , som medför så stora förändringarför de arbetshandikappade, inte genomförs innan utredningen om Samhalloch lönebidrag presenterats.