mot · GK02So207 · 1996-10-07 00:00:00 — En bättre lösningär att styra med patientavgifter.Egenvård kan vara ett sätt att hålla kostnaderna nere i den öppna vården,och att, , förebygga sjukdom. För vårdgivarna kan det vara ett brakonkurrensmedel att erbjuda utbildning i egenvård eller annan typ avförebyggande vård.Om har överblick över hela vårdkedjor ges möjlighet attsträva mot en bättre hälsa och en bättre ekonomi genom bland annatförebyggande vård, rehabiliteringsinsatser och utvärdering av vårdinsatserna.Om ser möjlighet att ytterligare pressa kostnaderna, underden statliga minimiersättningen, finns incitament och förutsättningar att fåtill stånd avtalslösningar med fristående vårdgivare.Omvänt skulle det i en försäkringsmodell också finnas incitament förenskilda vårdgivare att sluta avtal med försäkringskassan.Det skall finnas ett högkostnadsskydd som mildrar avgiftsbördan försärskilt utsatta patientgrupper. Ett sådant högkostnadsskydd bör utformassom en avtrappningsmodell där patienten dock alltid betalar ett mindrebelopp för ett sjukvårdsbesök, även om det beloppet kan vara mycket låg isista trappsteget.Vård på rätt nivå innebär givetvis att kroniskt sjuka i vissa fall har ennärmare kontakt med sin specialistläkare än andra patienter. Vissalångtidssjuka behöver en kontinuerlig kontakt med specialistläkare, andrainte.Vem bestämmer var det skall finnassjukhus?I försäkringsmodellen är sjukhusen självständiga enheter. Ettsjukhus framtid avgörs inte av politiker, utan av patienternasoch val. Staten har dock ett övergripandeansvar för tillgången till vård över hela landet och för denhögspecialiserade vården. Därutöver har ocksåförsäkringskassan ett ansvar för tillgängligheten. I övrigtformas sjukvårdsstrukturen av patienterna ochförsäkringskassan. En tänkbar utveckling är att läkargrupperdelvis ersätter dagens mindre sjukhus. Närsjukhuset får enökad betydelse, inte minst inom äldrevården, medan merspecialiserad vård koncentreras.Forskning och utveckling går hand ihandAtt göra gränsdragningar inom forskning och utveckling iden samlade hälso- och sjukvården är mycket komplicerat.Gränserna mellan grundforskning och klinisk forskning samtmellan klinisk forskning och utvecklingsarbete förskjutskontinuerligt. Vem som exakt finansierar vad har visat sigvara nästan omöjligt att utröna inom dagenslandstingsmodell. Den statliga finansieringen avgrundforskningen bör fortsätta. Patientnära klinisk forskningbör kunna finansieras av staten i samarbete medförsäkringsgivare, förutom den stora andel som finansierasav det privata näringslivet Rent utvecklingsarbete bör varaett ansvar för vårdgivarna, i samverkan medförsäkringskassan, eftersom det ligger i bådas intresse attverksamheten utvärderas och utvecklas.Kostnaderna för den del av läkarnas och sjuksköterskornasgrundutbildning som är förlagd till vårdenheterna täcks av den ersättningstaten betalar ut till den försäkringsgivare som berörs. Parterna reglerar dettai avtal, som också kan inkludera utbildning av bland annat logopeder ochsjukgymnaster på vissa studieorter. När det gäller utbildning ellervidareutbildning som består av att under längre eller kortare perioder delta ipraktisk sjukvårdsverksamhet skall detta bekostas av vårdgivaren.Försäkringskassan kan givetvis bidra med resurser om detta bedömslämpligt.Vårdgivare som verkar inom försäkringsmodellen bör ha skyldighet attmot ersättning ta emot läkare och sjuksköterskor på specialistutbildning.Ny medicinsk teknik är inte alltid bra teknik. Snabb utvärdering avbehandlingsmetoder ligger i försäkringsgivarnas intresse. Även i de fall därny teknik visat sig framgångsrik ställs krav på flexibilitet ochhelhetstänkande i den organisation som anammar tekniken. Att flytta resursermellan kliniker, mellan sjukhus och mellan landsting har visat sig varamycket svårt inom dagens landstingsmodell. En försäkringsgivare som harstarka ekonomiska incitament att ta ett helhetsansvar kommer att sträva efteratt introduktionen av ny teknik frigör resurser, snarare än att - som oftaär fallet - bara öka volymen på verksamheten eller vidga indikationerna såatt nya patientgrupper kan behandlas.Samordning med andra systemSjukvården kommer även fortsättningsvis att behöva räknamed krympande resurser. Ökad samordning ger bättreresursutnyttjande och mer vård för pengarna. Det finns tresystem vi ser stora fördelar med att inordna ihälsoförsäkringen: förtidspensionerna, sjukpenningen ochläkemedelssubventionerna.Den offentliga sektorns kostnader för förtidspensioner var , lågt räknat. Antalet förtidspensioner var då drygt447 000. I ett sammanhållet försäkringssystem finns större incitament attexempelvis satsa på rehabilitering för att bringa ner antalet förtids-pensionärer.Även statens subvention av läkemedel bör ingå i sjukvårdsförsäkringen ioch med att landstingens sjukvårdsmonopol hävts. Ett antalsamordningsfördelar skulle kunna uppnås. Bland annat vid introduktionen avnya läkemedel, som ju initialt ofta har en högre kostnad men som genombättre effekter bidrar till en effektivare vårdinsats totalt sett. Vid enintegrering i sjukvårdsförsäkringen skulle också incitament skapas att bringaner de höga, och ökande, kostnaderna för förskrivning av vissaförbrukningsartiklar. Inkontinensskydd är kanske det tydligaste exemplet. Idet fallet skulle en del av förskrivningen kunna ersättas av insatser somlindrar eller botar besvären.Införande av karensdag och stramare regler ledde till kraftigt minskadsjukfrånvaro. Men fortfarande saknas ett helhetsgrepp över ohälsan. Ettsystem där den del av sjukförsäkringen och förtidspensionen som rörrehabilitering hör därför helt naturligt hemma i vår sjukvårdsförsäkring. Iförsäkringsmodellen finns starka incitament för att satsapå verkningsfull förebyggande vård och på andra åtgärder som syftar till attminska sjukfrånvaron genom rehabiliteringsinsatser. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om utgångspunkterna för svensk hälso- och sjukvård,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om insatser i svensk hälso- och sjukvård,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om prioriteringar inom hälso- och sjukvård,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om problem i dagens hälso- och sjukvård,5. att beslutar införa en allmän hälsoförsäkring i enlighet medvad som anförts i motionen,6. att hos regeringen begär förslag om inrättande av en statligmedicinalstyrelse i enlighet med vad som anförts i motionen,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kostnadskontroll,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om forskning och utveckling,9. att hos regeringen begär förslag som innebär en bättresamordning av sjukvårdens resurser i enlighet med vad som anförts imotionen.