mot · GK02U209 · 1996-10-07 00:00:00 — Världens nöd vårt ansvar!Att värna om mänskliga rättigheter är att vägledas avprincipen om människors lika värde och om varje människasinneboende värdighet. Och det alldeles oavsett ras, kön,språk och religion. De internationella FN-normerna ommänskliga rättigheter utgör en grundval för vårt åtagande attbistå fattiga människor i fattiga länder. Det övergripandemålet att höja de fattiga folkens levnadsnivå är ettställningstagande för de ekonomiska och socialarättigheterna. Med biståndet vill vi stödja människornas egnaansträngningar i fattiga länder att fritt och utan fruktan fåforma sitt samhälle. Den bärande idén om varje människasrätt att utan varje form av repressalier kunna påverka detegna samhället och landets utveckling har sin giltighetoavsett utvecklingsnivå. Grundläggande förbiståndspolitiken är solidaritetstanken - att alla människorhar ett gemensamt ansvar för varandra. Att vi hör sammanoch bebor en jord som är odelbar. Det är den visionen ochambitionen som gör att tusentals människor i vårt land, ikyrkor, föreningar och folkrörelser engagerar sig för defattiga länderna.Det globala bekämpandet av fattigdomen via utvecklingsbistånd måsteäven fortsättningsvis inta en central och självklar plats i den svenska stats-budgeten. Problemen, nöden och behoven får inte förlama oss. De måstesnarare sporra oss att bli bättre och effektivare. Biståndet handlar innerstinneom engagemang, att bistå den som är svagare. Inte av välgörenhet, men i ettkonstruktivt arbete för rättvisa. Problemen finns - javisst - men ocksåmöjligheterna att i samverkan och mångfald bidra till förändringar. Kort ochlång sikt måste komplettera varandra, liksom bistånd som går genom statligamyndigheter, folkrörelser och enskilda organisationer. Detta biståndsarbetefår inte vara kopplat till avståndet till biståndsmottagarna, i klartext,solidari-teten får inte avta med avståndet, utvecklingsländerna får inte glömmas bortmed hänvisning till att behoven i vår närhet är stora.Förutom solidaritetstanken finns också andra starka skäl för att upprätthållaett kraftfullt och effektivt bistånd, bl a säkerhetspolitiska skäl.Det avslutning har inneburit nya möjligheter till globalsamverkan, men har också givit upphov till nya säkerhetsproblem. Säkerhetär inte längre något som enbart gäller de olika ländernas militära säkerhetutan handlar också i betydande utsträckning om människors livsvillkor. Jumer vi kan främja en demokratisk, social och ekonomisk utveckling, destomindre blir risken för väpnade konflikter. Om stödet - biståndet - för ensådan utveckling minskar, växer den säkerhetspolitiska hotbilden och kan ivärsta fall ge upphov till framtida våldsamma konflikter.Ett annat område, starkt länkat till det säkerhetspolitiska, där minskatbistånd kan leda till att osäkerheten och otryggheten ökar är befolknings-frågan. Av avgörande betydelse för framtiden är möjligheten att uppnå enbalans mellan resurser och folkmängd. Under de kommande femtio årenkommer jordens befolkning att fördubblas från 6 miljarder till 12 miljardermänniskor. De flesta kommer att födas i fattiga länder. Att då välja att minskastödet till exempelvis utbildningsinsatser och stärkandet av kvinnorsekonomiska och sociala status, som vi vet motverkar befolkningsexplosionen,är ett felaktigt och dåligt politiskt vägval.Ett annat skäl för att ge bistånd är att i och med sitt ratificerande avbarn-konventionen har förbundit sig att verka för barnens rätt till en drägligtillvaro oavsett hemort. I artikel 4 står att "konventionsstaterna ska strävaefter att till det yttersta av sina resurser söka förverkliga barnensrättigheter.När resurserna inte räcker till krävs internationellt samarbete".Att bistånd behövs när det gäller just barnen är odiskutabelt. 30 000-40 000 barn dör en för tidig död beroende på bl a brist på mat,hälsovård och rent vatten.Bistånd till världens fattiga är således en investering av en mångskiftandekaraktär, ett utlopp för solidaritet och omtanke som skapar möjligheter till endrägligare och fredligare värld för fler och fler. Bistånd har också vid sidanav detta en icke oväsentlig betydelse för det svenska näringslivet och därmedden svenska ekonomin. av det svenska biståndet beräknasåterflöda till i form av beställningar av varor och tjänster.Anledningen är givetvis det svenska biståndets storlek och omfattning, menockså den svenska industrins konkurrenskraft. Detta skapar tillsammansförutsättningar för att som stor biståndsgivare, parad med enkonkurrenskraftig svensk industri, få del av de mycket stora uppköp somårligen verkställs av de multilaterala bistånds-organen, exempelvisVärldsbanken, de regionala utvecklingsbankerna och FN, till gagn både förbiståndet och svensk industri.Genom att avsätta mer biståndsmedel till olika former av biståndskrediterkan svensk industri dessutom få tillträde till ytterligare marknader i u-länderna.Tillståndet i världenAv världens befolkning lever i . Endryg miljard människor lever under existensminimum, dvs iyttersta fattigdom och armod utan garanterad daglig tillgångtill mat, relevant hälsovård, utbildning eller arbete. Dennasjättedel av jordens befolkning förbrukar endast 1,av världens totala produktion av varor och tjänster. Dettakan ställas mot den rikemansklubb som tillhör ochsom också den omfattar ca en dryg miljard individer, mensom konsumerar av världens samlade BNP, dvsnästan 60 gånger mer än . Denna oerhörda klyftamellan fattiga och rika fortsätter dessvärre att vidgas, delsberoende på de rika ländernas bristande intresse för kraftfullabiståndsinsatser - i-världens samlade bistånd 1995 var detlägsta - dels deras vägran att upphäva orättfärdigahandelsrestriktioner. Dessa restriktioner begränsar ochförsvårar påtagligt möjligheter till export, vilket isin tur leder till lägre inkomster, sämre konkurrensförmågaoch därmed sämre förutsättningar för en stabil ekonomisktillväxt.180 miljoner barn lider av undernäring. Den kroniska undernäringen ökarmest i söder om . Där lider vart tredje förskolebarn avundernäring eller felnäring. Globalt sett är felaktig kost eller för lite matorsaken till en tredjedel av barnadödligheten. I faktiska tal finns dock deflesta fattiga och hungrande i . uppskattas de vara överen halv miljard bara i den regionen. I dör vart femte barn . Spridningen av aids, som är särskilt markant i där 10-20 %av befolkningen uppskattas vara smittad, har medfört vittgående sociala ochekonomiska konsekvenser.Klart är att problemen med fattigdomen och ineffektiviteten i det orättvisautnyttjandet av de befintliga resurserna är ofantliga i den fattiga världen.Biståndet kan inte i egen kraft vända en utvecklingsström, men biståndet kanutgöra ett verksamt bidrag att påskynda en positiv utvecklingsprocess.Vi bör därför ställa oss frågan hur vi gemensamt kan forma en framtid somerbjuder möjligheter för hela mänskligheten, inte bara för den rika delen avvärlden, till ett värdigt liv. Vårt mål måste vara att skapa en långsiktigthållbar utveckling med framtidstro och utvecklingshopp för alla människor ialla länder och olika kulturer. Det finns ingen annan väg mot detta mål äninternationell samverkan. Fred och säkerhet kan inte uppnås utan utveckling.Trygghet och stabilitet kan inte i längden samexistera med fattigdom ochorättvisor.En gränslös världRelationerna mellan i-länderna och uppfattasibland som envägskommunikation, att ärberoende av i-länderna och inte tvärtom. Det är en felsyn.Jorden är odelbar. Vi är gränslöst beroende av varandra. Degigantiska problem-komplexen av global karaktär berörockså oss i . Vi vet att jordens befolkning ökardramatiskt. Åtskilliga länder, som inte klarar av att pånågot sätt se till att deras befolkning har drägliga villkor,beräknas fördubbla sin befolkning . Vi kanpresentera teoretiska modeller som visar att jordens resurserräcker åt alla och vi kan t o m hävda att jordens samladebefolkning ryms på . Men vi vet ju attverkligheten för med sig att befolkningstillväxten leder tillbefolkningsomflyttningar och förskräckande miljöslitage.När regnskogarna skövlas i , drabbar det ocksåoss. När 1,3 miljarder kineser börjar använda brunkol i störreomfattning och använda bilar istället för cykel och tåg ochanvända freoner i kylanläggningar påverkar detta helajordklotets miljö.Bistånd kan förändraDet är populärt i vissa kretsar att tala om det omöjligabiståndet och självklart möter vi nästan problem.Bistånd är komplext. S k biståndsskandaler slås alltid uppstort och brett. Naturligtvis ska vi reagera påmissförhållanden och oegentligheter och i alla sammanhangbekämpa korruption och ineffektivitet, såväl i somutanför vårt lands gränser. Men enstaka skandaler ochoegentligheter får inte skymma det faktum att bistånd kanförändra och bidra till utveckling. framställssituationen i på ett sådant sätt att den vanligemedborgaren och skattebetalaren i riskerar attavskräckas och tycka att det inte är lönt att satsa på bistånd.Positiva utvecklingstrender finns dock faktiskt i den fattiga delen avvärlden och större fokusering på dessa måste göras. har den genomsnittliga realinkomsten mer änfördubblats i den fattiga världen, trots befolkningsökningen. ökade antalet människor som har tillgångtill rent vatten från till . Barnadödligheten för barn , som är en av de tydligastesignalerna om det allmänna hälsotillståndet, har gått ned ellermer i alla delar av världen. Den förväntade genomsnittslivslängden har ökat med mer än en tredjedeli alla delar av tredje världen , i många regioner har ökningenvarit större, Andelen barn som går i grundskolor i tredje världen har ökat från mindreän hälften till mer än tre fjärdedelar - detta trots att antalet barn iskolålderna har ökat med 50 %.Miljö och rent vatten i ettnord-sydperspektiv mot enhållbar utvecklingTrots vikten av lokalanknytning är vissa frågor rörandemänskliga rättigheter och rätten till miljön till sin natursådana att det krävs ett brett angreppssätt. Föroreningarhejdas inte av några gränser. Miljöresurser och tillgång tillhav, skogar, genetisk mångfald, klimat och ozonlager ärgemensamma för hela jorden. Detsamma gällermiljöproblemen.Dagens miljöproblem är inte som många tror ett resultat av av industriell utveckling. Tvärtom är det en företeelse som vuxitfram . Människan har nämligen omsatt likamycket energi och material efter 1960 som under mänsklighetens helahistoria dessförinnan.Miljöförstöringen genom avfall och föroreningar är exempel på hot motfunktionen hos livsviktiga resurser och ekosystem i form av hot motatmosfären, försurningar, övergödningen, de ökade halterna av olika giftigakemikalier i miljön etc. Här är de rika ländernas ansvar fundamentalt. Visvarar för av världens befolkning men av omsättningenav energi och råvaror.Om den rika världens konsumtionsnivå skulle gälla all världens befolkningskulle följden bli en ekologisk katastrof. Klimatförändringen skulleaccelerera, ozonlagrets uttunning likaså. Försurningen skulle drabba alltstörre arealer och leda till katastrof för jord- och skogsbruket.Vill man förenkla grovt kan man säga att den rika världen är ett hot mot enekologisk balans genom sin stora konsumtion och ineffektiva resursutnytt-jande, som den fattiga delen av världens befolkning, som har enoerhört mycket lägre energi- och resursförbrukning per capita än i-världen,utgör ett hot mot de ekologiska lagarna, just på grund av sin fattigdom.Den rika världen har ett särskilt ansvar för att hantera denna situation. Delshandlar det om att ha en anständig nivå på utvecklingsbiståndet, dels handlardet om att förse de fattiga länderna med kompetens om hur miljöproblemenskall tacklas genom kunskapsöverföring och finansiella resurser. Det handlarockså om vilken form av livsstil, konsumtionsmönster och typ av nyateknologier som den rika världen tillåter sig att leva med.Idag lever två miljarder människor i brist på rent vatten. Mer än enhalv miljard människor dör på grund av sjukdomar relaterade tillmiljöproblem, som de tillgängliga naturresurserna minskar. Sedan1950 har världens vattenförbrukning tredubblats. Vattentillgången per capitaär en tredjedel av vad den var 1970. Vattenbristen utgör en starkthämmande faktor på livsmedelsproduktion och ekonomisk utveckling ochhotar de naturliga ekosystemen.Under aktualiserades frågan om en global vatten-konvention. bör även fortsättningsvis driva på internationellt för attidén med en global vattenkonvention blir verklighet.Stor vikt ska läggas vid att hjälpa till hållbara lösningar fördricksvatten-försörjning och sanitet, skapade utifrån de speciella förhållandensom råder i de fattiga länderna.Kvinnorna - en nyckelrollRoten till fattigdom och umbäranden för 600 miljonerkvinnor på landsbygden i ligger i de systematiskabrotten mot kvinnors mänskliga rättigheter. Kvinnorna ivärlden måste ges ett fullt människovärde. måste iinternationella fora, i bilaterala och multilatera kontakter etcmed all kraft verka för att allt bistånd och MR-arbeteinflueras av målsättningen att stärka kvinnans ställning. Detmåste finnas en jämvikt mellan kvinnors, mäns och barnsroller och rättigheter oavsett ett lands sociala och andraförhållanden.Den största delen av världens fattiga är kvinnor. Den största andelen avvärldens flyktingar är kvinnor. De liv man är minst rädd om i många avvärldens länder är kvinnors.Kvinnor arbetar i genomsnitt mer än männen och tjänar i genomsnitt40 % mindre. De står för hälften av livsmedelsproduktionen i utvecklings-länderna och svarar för av all matförsörjning i . De svarar förhuvuddelen av försörjningen av energi, huvudsakligen ved, och för försörj-ningen av vatten.Kristdemokraterna hälsar det nya biståndsmålet - jämställdhet mellankvinnor och män - med tillfredsställelse.En sådan målsättning kan medverka till att kvinnor får sina rättighetertillgodosedda i både familj- och samhällsliv, får tillgång till inkomster ochkarriär, utbildning och sjukvård samt verkligt inflytande på beslut, som berörderas egen tillvaro. En utmärkt biståndsform för att förverkliga detta är detframgångsrika projektet i , vars affärsidé är attge kvinnor krediter som möjliggör investeringar i boskap och gröda. På dettasätt har över 800 000 kvinnor i fått en egen ekonomisk plattformsom inneburit ökad självständighet, större kunskap, lägre befolkningstillväxtm.m.SkuldproblematikenSkuldkrisen i de fattigaste länderna utgör ett mycketallvarligt hinder för ländernas utveckling. Fortsattanpassning och ekonomiska reformer är avgörande för attfrämja tillväxt och en bärkraftig ekonomisk utveckling i defattiga länderna. Den totala skuldbördan till väst utgör hela13 000 miljarder. Fyra länder, , , ochFrankrike, svarar för nära två tredjedelar av fordringarna.Strukturanpassningsprogram har utgjort och måste fortsättaatt utgöra ett grundläggande element för att befria de fattigaländerna från skuldbördan.1993 tog dåvarande biståndsministern initiativ till att Sverigetillsammans med den schweiziska regeringen arrangerade ett internationelltskuldseminarium där framför allt den multilaterala skuldproblematikendiskuterades, främst de fattiga ländernas skulder till Världsbanken.Som ett resultat bl a av detta skuldseminarium har , efteratt hårt ha motsatt sig skuldavskrivningar av egna fordringar,nu inlett ett saneringsprogram som innebär att banken avskriver de 20fattigaste ländernas skulder uppgående till mellan 40 och 50 miljarderkronor.Detta är givetvis mycket glädjande. Signaler från G 7-gruppen visar ocksåde på en större vidsynthet och förståelse för nödvändigheten att lyfta avskuldbördan och på så sätt skapa reella möjligheter till ekonomisk tillväxtoch socialt välstånd för fattiga och skuldtyngda länder.Kristdemokraterna menar att skuldlättnadsåtgärder av detta slag som direktfrigör resurser för mottagarlandet och ökar investeringsviljan bland de rikaländerna på både kort och lång sikt bör prioriteras.Effektiviteten i biståndetFör oss Kristdemokrater är utgångspunkten för internationelltbiståndsarbete, som tidigare nämnts, tesen om allamänniskors unika och lika värde. Denna övertygelse är enviktig utgångspunkt för den Kristdemokratiska synen påregeringens förslag till biståndsnivå för de tre kommandeåren.Det som händer i angår oss. Biståndet bygger på en bredförankring i det svenska samhället. Solidariteten med fattiga människor ärgrunden för vårt bistånd. I förankringsarbetet gällande biståndet i det svenskasamhället har enskilda människor och enskilda organisationer en avgörandebetydelse. Glädjande nog är biståndsviljan hög i . Enligt en enkätpublicerad anser av den svenska befolkningen att 1995års biståndsnivå var lagom eller t o m för låg. Som opinionsbildare spelargivetvis de enskilda organisationerna här en avgörande och viktig roll.Självfallet grundas denna positiva syn på en stor tillit till att medlen nårfram och gör nytta. Effektiviteten i biståndet är således av fundamentaltvärde. Under de borgerliga åren genomfördes en rad effektiviseringsåtgärdermed målsättningen att göra ett bra bistånd bättre.Exempel på detta var bl a: Sammanslagningen och integrationen av SIDA:s biståndsambassader ochUD:s ambassader. Det gav ett ansikte utåt som olikakompetenser hamnade under samma tak. Detta möjliggjorde i störreutsträckning än tidigare en effektivare samordning och ett bättresamarbete. En större satsning än tidigare gjordes på enskilda organisationer ochderas fattigdomsinriktade bistånd, både i form av additionella finansiellaresurser men också genom att involvera dessa organisationer ibeslutsprocesser där deras erfarenhet och kompetens kunde tas tillvara. Framtagandet av genomarbetade långsiktiga strategier. Dessa strategierutgjorde grunden för planeringen av insatser och volymbestämning till destörre mottagarländerna och utgick inte bara från dessa länders behovutan också från deras förmåga att tillgodogöra sig biståndet. I detta arbetedeltog tillsammans med UD och biståndsmyndigheterna också enskildaorganisationer och svenska företag med erfarenhet av verksamhet iaktuellt land. Ett flexiblare bistånd som syftade till att komma bort ifrån de tidigaretillämpade automatiska landramshöjningarna och framför allt de långaavtalstiderna. Möjlighet skulle finnas att på ett flexibelt sätt underpågående budgetår vid behov och vid särskilda händelser ha utrymme föratt allokera medel till andra mottagarländer eller regioner. Bättre och effektivare analys- och utvärderingsprocesser av biståndetgenom bildandet av ett oberoende utvärderingsinstitut - SAU -sekretariatet för analys och utveckling av det svenska utvecklings-biståndet - fristående från SIDA och UD. Sekretariatet hade till uppgiftatt på ett oberoende sätt granska det svenska biståndsarbetet både vadgäller såväl små enskilda projekt som större insatser. Alla projekt utvärderades och följdes upp.Fortlöpande revideringar infördes. Projekt som inte på ett tillfreds-ställande sätt klarade uppsatta målsättningar lades ned. Större koncentration av bistånd, färre länder, färre projekt, mer avupprättandet av ett projektsekretariat inom UD med uppgift attuppmärksamma och informera svenska företag om den stora marknadsom de multilaterala biståndsinstitutionerna utgör vad gäller inköp avmateriel och personella resurser.Det är med stor tillfredsställelse som vi noterar attregeringen, trots hot om återställande av ovan relateradeeffektiviseringsåtgärder införda i stort,nu fortsätter det påbörjade arbetet.Tyvärr kan några undantag noteras.1. Slopandet och den omedelbara nedläggningen efter regeringsskiftet 1994av det oberoende utvärderingsinstitutet - SAU - riskerar att leda till minskadtillit och förtroende för det svenska biståndets kvalitet. Att som , iprincip,låta biståndsmyndigheten utvärdera sin egen verksamhet är förenatmed icke försumbara risker. Framför allt vad gäller förtroende för biståndetoch dess hantering som bör stå över alla misstankar om oegentligheter.I då statsministern vänder sig till justitiekanslern för att om möjligtskärpa revisionen i den offentliga sektorn efter alla affärer ter det sigorimligtatt en oberoende granskning, utvärdering och uppföljning av biståndet typSAU läggs ner. kräver därför att en oberoende institutionliknande SAU, fristående från SIDA och UD, skapas med uppgift att granskaoch utvärdera det svenska biståndet.2. Vi beklagar också att regeringen återinfört fleråriga avtal (upp till )med de största mottagarländerna. Detta har, vilket borde ha varit lätt attförutse, medfört att stora reservationer, på totalt 3,5 mrd kronor, skapatsunder . Istället för flexibilitet och möjlighet att överföradelarav landramarna till andra behövande länder och regioner från länder därmottagningskapaciteten plötsligt visar sig vara begränsad är man nu låst ilånga kontraktsavtal. Anslag som kunnat komma till bättre nytta inom andrabiståndsområden.Vi Kristdemokrater stödjer därför SIDA i deras krav på ökad flexibilitetoch en hantering som överensstämmer med den borgerliga regeringens syn påflexibilitet.3. Vad det gäller det bildade stor-SIDA förutsa vi redan underden föregående allmänna motionstiden att det bistånd som då handlades avBITS och skulle komma att tillmätas sekundär vikt och hamna iskymundan.Typiskt är därför att näringslivsbiståndet i olika avseenden får se storaindragningar av resurser. Vi Kristdemokrater beklagar detta och vill samtidigtpeka på att denna typ av bistånd - att utveckla småföretagsamhet ochnäringsliv i de fattiga länderna - måste tillhöra de mest prioriterade områdenainom svensk biståndspolitik.BiståndsnivånMed målsättningen att bidra till att bekämpa fattigdomen ivärlden beslutade riksdag , att avBNP, senare ändrat till BNI, skulle avsättas för bistånd tillvärldens fattigaste länder. Syftet med knytningen till BNIvar att skapa en modell som var direkt och automatisktanpassad till ekonomiska bärkraft, dvs när densvenska ekonomin var i tillväxt tillfördes biståndet merresurser och vice versa.Vid två tillfällen har det utbetalda biståndet nått över denna nivå. 1982 dåbiståndet nådde , samt då nivån blev hela 1,03 %.Noterbart är, att vid båda dessa tillfällen leddes av icke-socialistiskaregeringar.Nu är, trots vallöften och trots att behoven och nöden i världen ökat,Socialdemokraterna tillsammans med och Moderata samlings-partiet på väg att förpassa enprocentsmålet till historieböckerna. Alltsedanregeringsskiftet har biståndet varit utsatt för en anmärkningsvärdurgröpning. Biståndet, i detta fall liktydigt med världens fattiga, har under detvå drabbats av de största besparingarna i jämförelse med övrigautgiftsområden i den statliga budgeten. Den totala neddragningen t om 1999är 30 %.Denna urgröpning inleddes genom att regeringen via kompletterings-propositionen drog in från den borgerliga budgeten /95. Därefter fortsatte Socialdemokraterna nedmonteringenav biståndsnivån med frysning av biståndsnivån. presenteratbudgetförslag innebär att biståndsramen sänks till det sombiståndsminister tidigare kallade "skammens gräns" nämligen0,av BNI, en biståndsnivå, som FN rekommenderat somen lämplig lägsta nivå för i-länderna, att avsätta för biståndsändamål.Dessutom kan konstateras att eftersom FN:s rekommendation är uttryckt i %av BNP och knyter biståndsnivån till BNI förlorar biståndetytterligare ca , dvs biståndsnivå är under "skammensgräns".En annan negativ konsekvens är den signal till andra biståndsgivare somdenna sänkning ger. Risken är påtaglig att beteende får efterföljarei givarsamfundet vilket sammantaget leder till kraftigt minskaderesursöverföringar till de fattiga länderna. Denna tendens är redan idagpåvisbar. Världens totala biståndsnivå är den lägsta på 20 år.Socialdemokraternasvallöften 1994Dessa stora, drastiska och för svensk biståndspolitikfullständigt unika sänkningar rimmar synnerligen illa medden Socialdemokratiska retoriken under valrörelsen . Dåskulle biståndet "återupprättas". Socialdemokraternagaranterade i sitt valmanifest att återgången tillenprocentsnivån skulle ske snabbare än vad den borgerligaregeringen planerade.