mot · GK02Ub451 · 1996-10-07 00:00:00 — Examina i forskarutbildningenkräver handledare på professorsnivå. Det gör att Högskoleverketsprofessorsprövning samverkar med prövning av examinationsrätt inomforskarutbildningen. En högskola bör kunna tilldelas examinationsrätt förlicentiat- och doktorsexamen efter prövning av i de fallhögskolan erhållit rätt att inrätta professorstjänst.Med förslaget om kvalificeringstrappa skapas förutsättningar för högskolanatt successivt utveckla bredd och djup. För högskolor som erhållitexamensrättigheter skall det vara möjligt, att efter prövning avHögskoleverket, inrätta fakultet och vidare att uppnå universitetsstatus. Dentekniska utbildningen och forskningen är i sammanhanget mer speciell. Vianser dock i princip att våra förslag bör göras tillämpliga även för dennautbildning.Centerpartiet förslår att ett system utvecklas för prövning avexamensrättigheter på högre nivåer. Vi vill utveckla en kvalificeringtrappamed klara kriterier för att mindre och medelstora högskolor ska kunna utdelaexamina inom forskarutbildningen. Regeringen bör återkomma med förslagom detta. Detta bör ges regeringen till känna.Centerpartiet föreslår att ett anslagssystem utarbetas, som bygger påförslaget med högskolornas kvalificeringstrappa. Regeringen bör återkommamed ett förslag om detta. Detta bör ges regeringen till känna.FakultetsorganisationFakulteterna svarar för uppgifter såsom att anordnaforskarutbildning och svara för studieplan och examination.Fakulteten och fakultetsnämnderna svarar även för denvetenskapliga kvalitetsgranskningen, vilket är av avgörandebetydelse för ett lärosätes och berörda studenters framtidautvecklingsmöjligheter. Fakulteterna har därför en särskilthög grad av legitimitet inom vetenskapssamhället.Frågan om fakultetsorganisation är emellertid inte oomstridd. Från flerahåll påpekas att den nuvarande fakultetsindelningen har en konserverandeeffekt och motverkar uppkomsten av fakultets- och ämnesöverskridandeforskning. Här finns emellertid exempel på alternativ till den nuvarandefakultetsorganisationen. I infördes en mycket bred fakultet, inomvars ram det bildats teman för olika forsknings- och utbildningsområden.Den ordning som etablerades inom högskoleväsendet medhögskolereformen 1993 innebär att det är kvalitativa kriterier som skallavgöra om en högskola skall få examensrättigheter, liksom om en högskolautan egen fakultet skall få inrätta professurer. Vi anser att denna kvalitativalinje, som grund för utbyggnad av avancerad grundutbildning,forskarutbildning och forskning, ska fullföljas. Högskolor ges med vårtförslag resurser för att bygga upp bredd och djup i forskningen. Det börställas upp klara kriterier för när en högskola skall antas ha uppnåtttillräckligomfattning och djup i forskning och forskarutbildning för att kunna inrättaegen fakultet. Detta innebär att inrättandet av nya fakulteter, fackhögskoloreller nya universitet grundas på kvalitativa överväganden. Detta innebärbetydande möjligheter för högskolan att själv välja utvecklingsstrategi.Fakultetsorganisationen bör utvecklas utifrån lokala önskemål ochbestämmas i en dialog mellan högskolan och staten. Vi anser att det för dessahögskolor bör finnas möjligheter att etablera fakultetsorganisationer där olikaämnesområden kan ingå och samverka utan hinder från traditionellafakultetsgränser. Detta kan medverka till en vidare organisation, som germöjlighet till fakultets- och ämnesöverskridande forskning och därmedöppnas flervetenskapliga perspektiv. Förslaget ligger i linje med vad bådeHögskoleverket och (Reform och förändring, SOU 1996:21)förordat. Vi anser att en högskola efter en kvalitativ prövning skall kunna fåinrätta fakultetsorganisation. För de fall en fakultetsorganisation medgettsanser vi att detta är ett större och vidare utbildnings- och forskningsåtagandesom högskolan och universiteten gör. Enligt vår bedömning måste finansiellaresurser kopplas till detta. Regeringen bör återkomma med förslag om detta.Detta bör ges regeringen till känna.Utveckling av nyauniversitetÅr 1632 hade , inom nuvarande landområde, ca 1miljon invånare, varav ca 0,8 miljoner i den del av riket somnu är . grundades, inom Sverigesnuvarande gränser, ett andra universitet, Lunds universitet.Sedan tidigare fanns i . På 1600-talethade vi ett universitet per 400 000 personer. Om vi skulle hasamma "universitetstäthet" översatt till dagens befolkningskulle vi ha drygt 20 universitet, mot dagens sju. En sådanjämförelse kanske kan uppfattas som litet kuriös men denvisar ändå att utvecklingen inte gått rasande fort.Akademisk miljö och forskningskvalitet har förutsattstorskalighet och vikten av viss storlek, en "kritisk massa", för attsäkerställabredd och kvalitet i forskningen. Enligt vår mening håller inte dessaresonemang längre. Samverkan och diskussion mellan lärosäten och forskarekommer i ökad utsträckning att ske via informationsdatanätverk. Dettareducerar betydelsen av rent faktisk lokalisering till en ort.Med informationsteknik och dess utveckling kan helt nya nätverk byggasupp. Denna utveckling kommer att accentueras. Samverkan mellan högskoloroch forskare nationellt och internationellt reducerar de geografiska gränsernasbetydelse. Forskare kommunicerar lika enkelt med kollegor vid ett utländsktuniversitet som med kollegor i samma korridor. Den "kritiska massan"kommer i större utsträckning att bestå av tillgång och möjligheter att delta iinternationella informationsdatanät.Även om betydelsen av "kritisk massa" reduceras kommer det ändå attfinnas en gräns. Tillgången till bredd och djup i kursutbud, bibliotek,forskning och forskarutbildning miljö och tradition kommer även framöver attspela en viktig roll för att säkerställa utbildning och forskning av godkvalitet.Sverige har låg andel forskarutbildade. En ökning av forskarutbildningen ärönskvärd ur flera aspekter. Behovet av disputerade lärare inom denakademiska världen kommer att öka. Inom näringslivet är behovet av attkunna rekrytera forskare stort. Om vi inte kan klara av att öka antaletdisputerade, riskerar vi både försämrad utbildningskvalitet och att näringslivoch samhällsliv i övrigt inte kan rekrytera den kompetens som de behöver.Eftersom de flesta högskolor saknar forskarutbildning, är även övergångenmellan grundutbildning och forskarutbildning lägre än vid universiteten. Omvi skall öka antalet disputerade måste fler högskolor ges möjlighet tillforskarutbildning.Högskolorna i , , och har både breddoch djup för att snabbt kunna utvecklas till och få status av universitet. Dessakommer vartefter också att följas av andra högskolor. Vad som förhindrar denya högskolorna att utvecklas på motsvarande sätt är att de saknar resurser,möjligheten att ge forskarutbildning och därmed utveckla forskarmiljön.De har vardera 7 000-8 000 studenter, vilket är fler än vaduniversiteten i och hade . De har även en välutvecklad forskning inom flera områden och har erhållit rättigheter att gemagisterexamen.Som jämförelse kan nämnas att när inrättades år 1965studerade ca 1 900 personer här. inrättades år 1975.Antalet studenter där uppgick då till 5 700.Att betydelsen av tillkomsten av dessa nya universitetsbildningar inte kanunderskattas kan delvis belysas av den utveckling som skett vad avser andelav befolkningen med högskoleutbildning.Andelen högskoleutbildade i och i jämfört med riket 1970(%)Riket6,7Västerbottens län6,4Östergötlands län5,7Uppgifterna finns endast länsvis. Dagens sätt att redovisabefolkningens utbildning kommunvis påbörjadesförst . Statistiken visar att båda dessa regioner1970 låg klart under rikssnittet. Jämfört med tidigarediagram kan vi se att de ligger klart över.Nuvarande villkorIdag finns det sju universitet i (, ,, , , och ). Därtill finns högskolor somhar fasta forskningsresurser, där antalet fakulteter är färre äntre (, ochHögskolan i ). i ,och ärsamtliga privata högskolor men har rätt att utfärdadoktorsexamen.Högskoleverket anger följande punkter som gemensamma kriterier fördagens universitet, nämligen att:- de är statliga,-- har minst tre fakulteter,-- har rätt att utfärda doktorsexamen,-- har anslag för forskning och forskarutbildning.-Vidare gäller att samtliga högskolor och universitet medfakultet har generell rätt att utfärda magisterexamen.De högskolor som saknar fakultetsorganisation hamnar i ett omöjligtmoment 22: För att få fasta forskningsresurser krävs att det vid högskolanfinns en fakultet. får de inte inrätta fakultet, eftersom de saknarfasta forskningsresurser. kommenterar att dessa högskolor"med tillämpning av dagens kriterier hamnar i ett nära nog olösligt problem".Samtidigt är frågan om fakultetsorganisation viktig, då fakulteterna t.ex.anordnar forskarutbildning och svarar för studieplan och examination.Fakulteten och fakultetsnämnderna svarar även för den vetenskapligakvalitetsgranskningen vilket är av avgörande betydelse för ett lärosätes ochberörda studenters framtida utvecklingsmöjligheter. Fakulteterna har därfören särskilt hög grad av legitimitet inom vetenskapssamhället.Med högskolereformen infördes en ordning, där ett antal kvalitativakriterier skall uppnås för att avgöra om en högskola skall få examensrätt förmagisternivå och om en högskola utan fakultet skall få inrätta professurer.Det är som säger i ett yttrande till regeringen om kriterier förbenämningen universitet: "Ett fullföljande av denna kvalitativa linje somgrund för utbyggnad av avancerad grundutbildning, forskarutbildning ochforskning skulle kunna innebära att även nya universitet eller nyafackhögskolor med examinationsrätt i forskarutbildningen grundades påkvalitativa överväganden. Dagens regelverk synes emellertid omöjliggöra förhögskolorna att på kvalitativ grund få rätt att utfärda doktorsexamen ochdärmed nå ett eventuellt mål att bli fackhögskola eller universitet. "Kvalificering föruniversitetsstatusVi anser att fasta kriterier för hur högskolor ska kunnakvalificera sig för benämningen universitet måste etableras.På så sätt bygger man in ytterligare en drivkraft förhögskolorna att utvecklas kvalitativt mot allt större breddoch djup. föreslår vi tidigare i denna motion enväg för högskolor med olika storlek och inriktning attkvalificera sig för fasta forskningsresurser. På så sätt gör videt möjligt för en högskola, med speciell profil ochkvalificerad forskning, att uppnå långsiktighet, tillräckligaforskningsresurser och examinationsrättigheter, utan atteftersträva universitetsstatus.Regeringen föreslår att rätten att benämnas universitet skall tilldelas detstatliga lärosäte- som har en grundutbildning och forskning, som är väl etablerad och av godvetenskaplig kvalitet,-- som har en tillräcklig omfattning av grundutbildningen och utbildninginom ett antal ämnesområden,-- som har en tillräcklig omfattning av forskningsverksamheten ochforskning inom ett antal ämnesområden,-- som har goda infrastrukturella förutsättningar (bibliotek) för att bedrivagrundutbildning och forskning,-- som har goda internationella kontakter inom grundutbildning ochforskning,-- som uppfyller kraven för att självständigt inrätta professurer och attutfärda doktorsexamen.-Centerpartiet har länge varit pådrivande i denna fråga ochvälkomnar därför regeringens förslag. Dessa kriterier ligger ilinje med de ståndpunkter, som tidigareframfört. Vidare anser vi, att den föreslagna prövningen avHögskoleverket skapar en legitimitet i den akademiskavärlden, som är viktig.Den mångfald, som kan bli följden av nya universitetsbildningar, ökarmöjligheterna att ta tillvara fler studenter, som önskar söka sig till enforskarkarriär och att ta tillvara forskning, som bygger på mer avtvärvetenskap. För de högskolor, som vi pekat ut som nya universitet, börfakultetsorganisation till stor del utvecklas utifrån lokala önskemål ochbestämmas i en dialog mellan högskolan och staten. Som vi tidigare beskriviti motionen bör dessa högskolor ges möjlighet att etablera en fakultets-organisation, där olika ämnesområden kan ingå och samverka utan hinderfrån traditionella fakultetsgränser.De högskolor, som är aktuella för att benämnas universitet, har redangenomgått en relativt ingående kvalitetsprövning av isamband med inrättandet av ett antal professurer. Därför bör frågan kunnahanteras förhållandevis snabbt utan att rimliga krav på kvalitetsprövningenåsidosätts. Regeringen bör ange en tidsplan, som möjliggör för högskolornaatt lämna ansökan och som därefter leder till beslutom universitetsbenämning senast , d.v.s. under första halvåret1998. Detta bör ges regeringen till känna.Forskningen i samverkanmed samhälletForskning är inte enbart lärosätenas ensak.Forskningsresultat ska berika hela det omgivande samhälletoch aktivt driva på utvecklingen. Ett starkt idé- ochkunskapsutbyte mellan forskning och det övriga samhälletgör att kompetensnivån bibehålls och förbättras.Högskolorna bör vara naturliga kunskapscentra i sinarespektive regioner. Vi vill utöka samarbetet mellanhögskolor och andra utbildnings- och kulturinstitutioner iregionerna. instämmer därför i regeringensbedömning att högskolans tredje uppgift, samverkan medsamhället, bör förtydligas. vill vi understrykavikten av att detta inte leder till att de två viktigasteuppgifterna, utbildning och forskning, prioriteras ner.För att få långsiktigt bättre effekt av forskning och utveckling är det viktigtatt näringslivet i större utsträckning engageras och blir delaktigt i forskningoch utveckling. Samarbetsprojekt mellan högskola och näringsliv ger endynamisk växelverkan varför företag i högre grad bör stimuleras tillatt satsa medel i forskningsprojekt. Genom forskning och utveckling kanföretagens produkter utvecklas och innovationer snabbare utvecklas förkommersiellt bruk. finns det tyvärr i allt för många fall vattentäta skottmellan forskning och företagens utvecklingsprojekt. Detta gäller i synnerhetför mindre företag och för företag med stort geografiskt avstånd till enforskande högskola.En möjlighet att stärka kontakten mellan högskola och näringsliv skullekunna vara att underlätta för forskare att arbeta deltid på högskolan och deltidpå ett företag. Det är också önskvärt att ge forskare möjlighet att arbeta någraår i den privata sektorn och sedan komma tillbaka till forskarvärlden en tid.Centerpartiet instämmer därför i regeringens åsikt att forskare, som vissaperioder arbetar utanför högskolan, inte ska missgynnas vidtjänstetillsättningar och befordran.Centerpartiet välkomnar förslag om ökat samarbete, bl.a. genom olikacentra och institut, mellan högskola och näringsliv. Vi vill dock betona viktenav att möjligheter bereds för forskarstuderande att utföra en del av sinverksamhet vid dessa.Förändringar iforskarutbildningenGrunden för en bra forskning är en god forskarutbildning.För att detta ska kunna bli verklighet måste de som antas forskarutbildning ges goda förutsättningar att tillgodogörasig utbildningen. Den situation, som råder , då mångaforskarstuderande försöker klara sig på undervisning ochstudiemedel avsedda för grundutbildning är fullständigtoacceptabel.Omvandlingen av utbildningsbidrag till doktorandtjänster är viktig för attlångsiktigt skapa bättre villkor för forskning. Doktorandtjänsten gerförbättrade ekonomiska villkor och ökad social trygghet för doktoranden.Centerpartiet avvisade i regeringens förslag att avbrytaomvandlingen av utbildningsbidrag, och partiet redovisade finansiering för attfortsätta omvandlingen av utbildningsbidrag till doktorandtjänster. Dennapolitik ligger fast. Att omvandla utbildningsbidrag till tjänster utan attantaletförsörjningstillfällen minskar är en viktig del i arbetet att långsiktigt skapabättre villkor för forskningen.Vi anser att satsningen på doktorandtjänster har stor betydelse för attförkorta utbildningstiderna inom forskarutbildningen men också för att ökarekryteringen av kvinnliga studenter och studenter från de mindre ochmedelstora högskolorna till forskarutbildningen. Dessa missgynnas avantagningssystemet till forskarutbildningen. För att i viss mån förbättra denstora snedrekryteringen till forskarutbildningen behöver sådan utbildning gesvid fler högskolor . Det kan även finnas anledning att se överrekryteringen till forskarutbildning för att underlätta större rörlighet mellanolika högskoleorter.Nuvarande ordning innebär, att högskolor och universitet tilldelas ettsärskilt uppdrag beträffande grundutbildningen. Därutöver tilldelas ett antallärosäten, främst universiteten, uppdrag beträffande forskning ochforskarutbildning. I motionen föreslår vi en ordning, som innebär atthögskolor kan kvalificera sig för examensrättigheter. Högskolor, somgenomgått en sådan kvalifikation, ska också tilldelas ett av statsmakternaklart uttalat uppdrag beträffande forskarutbildning. Detta ska ges regeringentill känna.Ett program fördoktorandtjänsterEn bred satsning på doktorandtjänster till allaforskarstuderande beräknas medföra stora kostnader: ca 1,8miljarder kronor enligt betänkandet Studiefinansiering ochexamina i forskarutbildningen" (Ds 1996:35). Enligt sammabetänkande kostar forskarutbildningen ca . Merkostnaden för omvandling avutbildningsbidrag till doktorandtjänster kan alltså uppskattastill . anser att statenskostnad för detta borde kunna begränsas, bl.a. genom utökatsamarbete om finansieringen med näringslivet. Sådanainitiativ har t.ex. tagits genom CIFRE-programmet iFrankrike, där universiteten och företagen delat på kostnadenför doktorander.Regeringen förklarar att man avser återkomma med enproposition om forskarutbildningen. Bl.a. vill man invänta remissyttrandenöver betänkandet Studiefinansiering och examina i forskarutbildningen" (Ds1996:35). Enligt vår mening är det dock angeläget att fortsätta denomvandling av utbildningsbidrag till doktorandtjänster somfyrklöverregeringen inledde.Som ett första steg för att omvandla utbildningsbidrag till doktorandtjänsterföreslår vi extra anslag om till forskarutbildningen frånoch med 1998. 1999 bör detta anslag ökas med ytterligare 75 miljoner kronor.Längre fram i motionen framgår hur detta bör finansieras. Detta bör gesregeringen till känna.Det är ett starkt intresse, både för näringslivet och för samhället somhelhet, att fler doktorerade personer kan etableras i arbetslivet. Det är därförrimligt att näringslivet medverkar i finansieringen av doktorandtjänster.Regeringen bör finna former för detta och sedan återkomma med förslag påhur ett sådant program kan genomföras och finansieras . Detta bör ges regeringen till känna.Doktorandernas situationSjälvfallet är doktorandernas arbetssituation i huvudsak enfråga som bör avgöras mellan doktoranden eller dennesrepresentanter och den lokala högskolan. Ofta befinner sigdock doktorander i en svår förhandlingssituation, och det ärönskvärt att några grundläggande rättigheter är definierade.Viktigast är att ge doktoranden möjlighet att koncentrera sig på sinforskningsuppgift. Eventuell skyldighet att delta i undervisningen skapreciseras i doktorandens utbildningsplan. Principen bör vara att uppdrag,som inte direkt ingår i utbildningen, som t.ex. undervisning, måste finansierasav institutionens ordinarie medel. Tid, som disponeras för andra uppgifter,kompenseras med motsvarande förlängning av forskarutbildningen.Eftersom flertalet doktorander befinner sig i den åldern, då många bildarfamilj och etablerar sig i samhället, förekommer många uppbrott, något somkan vara svårt eftersom doktoranden är knuten till en institution. Att manav olika anledningar tvingas flytta, ska inte behöva betyda att man måste geupp sin ambition att disputera. Det vore därför önskvärt att pröva ett systemdär medel för forskarutbildningen kunde flytta med doktoranden till en annan,mer närliggande högskola. Studerande på grundutbildning har rätt attbyta examinator om de känner sig diskriminerade. För doktorander existerarinte motsvarande rättighet att byta handledare. Även om man kan kommaöverens med handledare och institution om att byta handledare, är det oftasvårt. Rättigheten att byta handledare skulle avdramatisera processen ochstärka doktorandens situation.Även anställningstryggheten är angelägen att slå vakt om. kan endoktorand tvingas avbryta sina studier utan någon särskild anledning.Centerpartiet vill att det för att skilja en doktorand från forskarutbildningenska krävas sakliga skäl.Den "handplockning", som förekommer, missgynnar i storutsträckning sökande från andra lärosäten. Det finns även goda skäl attmisstänka att kvinnor missgynnas genom den informella tillsättning som idagär vanlig. Även om det kan vara svårt att specificera kriterierna förantagningen, är objektivt anställningsförfarande syftande till att de mestmeriterade och bäst lämpade studenterna antas önskvärt. Målsättningenmåste vara att alla sökande, oavsett kön och var man genomfört singrundutbildning, konkurrerar på lika villkor. Även för de forskarstuderande ärdetta ett viktigt rättvisevillkor; man bör konkurrera på lika villkor utanpersonliga fördelar därför att man känner någon lärare på institutionen. Isamband med detta är en överklaganderätt för sökande till doktorandtjänsterönskvärd, på samma sätt som andra tjänstetillsättningar inomhögskoleväsendet kan överklagas.Vi anser att det är viktigt att det finns ett socialt skydd även fördoktorander. De krav vi i det stycket ställer bör därför i tillämpliga delarskrivas in i högskoleförordningen. Regeringen bör i propositionen omforskarutbildningen återkomma med förslag på hur detta bör ske.Inför propositionen bör regeringen även se över annan lagstiftning sompåverkar de forskarstuderandes situation. Detta bör ges regeringen till känna.Forskarutbildning vidmindre och medelstorahögskolorEn ökad satsning på forskning och forskarutbildning vidmindre och medelstora högskolor har ett egenvärde. Menökad forskning vid dessa högskolor förbättrar också möjlig-heterna att rekrytera högt kvalificerade lärare, skapar nyaförutsättningar för forskarverksamhet för befintliga lärare,erbjuder fler möjligheter för forskarsamhället att rekryteragoda forskare, skapar bättre förutsättningar förforskningsanknytning av grundutbildningen samt, slutligen,ger förbättrade möjligheter till kontakt mellan forskaren ochdet omgivande samhället.Genom att sammanföra det spretande utbudet av stöd till forskning vidmindre och medelstora högskolor, inkluderat stödet till kompetensutvecklingav icke-disputerade lärare samt öka och sprida stödet till studiefinansieringunder forskarutbildningen, kommer antalet kvalificerade lärare att öka.Lika möjligheterJämställdhetNär det gäller forskarutbildning och karriär inom högskolanfinns det mycket att göra vad gäller jämställdhet. Idagdomineras grundutbildningen av kvinnor medanforskarvärlden mest betsår av män. I dagens högskolaminskar andelen kvinnor påtagligt på de högre nivåerna ihierarkin, av professurerna innehas av män.Manliga värderingar styr i stor utsträckning de villkor somgäller för forskningen och vetenskaplig verksamhet. Dettagör att forskningen blir ensidig, bl.a. tenderarsamhällsvetenskapliga och humanistiska ämnesområden attbli eftersatta då dessa områden domineras av kvinnor. Iutredningen (SOU 1996:29)framkommer det att kvinnor i medeltal endast får hälften såstora forskningsbidrag som män, detta gäller ävenförhållandet yngre forskare kontra äldre. Forskningssystemetinnebär att det är svårt för kvinnor och yngre doktoreratt etablera sig som självständiga forskare.Även om andelen kvinnliga examinerade doktorer ökar kontinuerligt, gårutvecklingen relativt långsamt. Andelen kvinnor minskar i varje tjänstestegmer än vad som kan förklaras av förhållandet mellan män och kvinnor i detskikt som kan söka tjänster.För att uppnå en ökad jämställdhet inom högskolan är det nödvändigt attbörja redan på grundutbildningsnivån. Ett särskilt program bör utarbetas föratt möta kvinnor redan på denna nivå. En mer aktiv rekrytering av kvinnor tillforskarutbildningen är också nödvändig. I detta sammanhang måste ocksåregeringen redovisa effekten av den avbrutna omvandlingen avutbildningsbidrag till doktorandtjänster.