mot · GJ02Ub39 · 1996-06-04 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:200 Fristående skolor m.m. InledningDen proposition som regeringen nu presenterat om nya regler för friståendeskolorbekräftar det vi tidigare hävdat: socialdemokraterna vill inte ha några reellaalternativtill de offentliga skolorna. En missriktad jämlikhetsambition, tro påcentralstyrning ochett kvarhållande av den sociala ingenjörskonsten väger tyngre än elevers,föräldrars ochlärares möjlighet till egna val och enskilt ansvarstagande.Trots kritik från viktiga remissinstanser och i direkt konflikt med 1 000-talselevers och föräldrars viljaföreslår regeringen att den garanterade ersättningsnivån, "skolpengen",avskaffas samt andra regeländringar somförsämrar möjligheterna att starta och driva fristående skolor. Detta kommer att leda till minskade möjligheteratt välja skola och till ett försvagat reformarbete inom det offentligaskolväsendet. Förslagen läggs i närvalfrihet, flexibilitet och kvalitet över hela världen görs till ledord förskolornas förnyelse.Rätten att välja skola och likvärdiga ekonomiska villkor för offentliga ochfristående skolor ökar dynamiken ioch bidrar till utvecklingen av hela det svenska utbildningsväsendet. Genom defristående skolorna får mångaelever bättre förutsättningar för sin personliga utveckling och bättrekunskaper. Föräldrars kunskaper ochengagemang för de egna barnen, liksom lärares och annan skolpersonalsprofessionella kompetens stimulerasoch tillvaratas.Fristående skolor stimulerar till pedagogisk och organisatorisk förnyelse, ökarflexibiliteten och leder till eneffektivare resursanvändning i alla skolor, både offentliga och fristående. Meddetta som utgångspunkt kommerrätten att välja skola alla elever och hela den svenska skolan till del.Valfriheten skall- gälla oberoende av föräldrarnas ekonomiska standardEn fristående skola skall- vara öppen för alla barn, självklart även för barn som har handikapp och andra särskilda behov- vara godkänd av Skolverket- garanteras en lägsta grundnivå för ersättning (en så kallad skolpeng)- kunna arbeta under klara och tydliga spelregler, som är långsiktigt hållbara.Det krävs för att ge arbetsro ochutvecklingsmöjligheter för elever och lärare- väsentligen svara mot läroplanens allmänna mål och värdegrund- arbeta under villkor likvärdiga med dem som gäller för kommunala skolor- erbjuda skolhälsovård och hemspråk men inte nödvändigtvis själv behövatillhandahålla tjänsterna. Skolanskall kompenseras för merkostnaderna- tillhandahålla avgiftsfri undervisning, men ha möjlighet att ta ut avgifterför skäliga merkostnader utifrånskolans profil- stå under tillsyn av och delta i myndighetens uppföljning ochutvärdering- ingå i kommunens skolplanFramväxten av fristående skolorUnder 1950-, drev socialdemokraterna en politik som syftade tillatt likforma utbildningen. Den kollektivistiska grundsynen och en närmastobefintligvalfrihet för elever och föräldrar ledde till en brist på förnyelse inom skolan. Friståendeskolor var helt förbehållna de föräldrar som hade råd att betala de högaavgifter somkrävdes för att finansiera verksamheten. Skolpolitiken inriktades på att gynnaoffentligaoch missgynna fristående skolor.I mitten av 1970-talet återstod endast åtta fristående skolor i . Efteråtgärder av de borgerligaregeringarna ökade antalet fristående skolor till ca 70. På denna nivå stagnerade antalet friståendeskolor när Socialdemokraterna återtog regeringsinnehavet . Under tryck avföräldraopinionen erkändesrätten att välja skola även av Socialdemokraterna meninga steg togs för att göra dennavalfrihet ekonomiskt möjlig. Vid den borgerliga regeringens tillträde 1991 hadeendast tio nya fristående skolortillkommit.En viktig del i den valfrihetsrevolution som inleddes av den borgerligaregeringen var införandet av klara,förutsägbara regler och tydliga ekonomiska förutsättningar för de friståendeskolorna. Fristående skolor fickäntligen möjlighet att verka under likvärdiga ekonomiska villkor som offentligaskolor. harantalet fristående skolor ökat med ca 140 till 217 /95 och till ca300 /96. Det innebär attca 20 000 elever går i en fristående skola, vilket utgör av antaletelever.Historien visar således att först när de ekonomiska förutsättningarna görslikvärdiga för de fristående skolornahar elever och föräldrar en reell möjlighet att välja skola. Då ökar antaletskolor, vilket tydligt visar attvalfriheten har betydelse.En jämförelse med övriga nordiska länder visar samma mönster. I ochNorge, där en miniminivåfastställts för ersättningen till de fristående skolorna, har en rik flora avskolor växt fram. I , därkommunerna avgör bidragen, är förhållandet det motsatta.Den borgerliga regeringens regler ledde således till en stark tillväxt avantalet fristående skolor. Densocialdemokratiska oppositionen drev en aggressiv politik mot de fristående skolorna.Antingen var de för små och hade därmed inget berättigande eller så var de förstora och var då ett hot mot detoffentliga skolväsendet. Ett flitigt använt tema var att de fristående skolornabidrog till segregation i samhället.Vi anser att den socialdemokratiska bostadsbyggnadspolitiken är segregationenskärna och inte möjligheten attvälja eller välja bort en viss skola.Avskaffandet av den garanterade ersättningsnivån var en av de frågor som togsupp i regeringsdeklarationennär den socialdemokratiska regeringen tillträdde 1994. har regeringen drivit en konsekvent negativpolitik riktad mot de fristående skolorna och elevernas rätt att välja skola.Skillnader i synsättNär propositionens förslag ställs mot de regler för fristående skolor somtillkommit påborgerligt initiativ, tydliggörs skillnaden i synsätt när det gäller hur godaförutsättningarför ett dynamiskt utbildningsväsende skapas.Den socialdemokratiska regeringen tar sin utgångspunkt i kommunens ekonomiskaförutsättningar och dessplanering. Hela förslaget bygger på ett kommunalt perspektiv därkommunalpolitiker och tjänstemän skall ha ettavgörande inflytande över den fristående skolans existens, etablering ochmöjlighet att växa. De skäl förförändringarna som framförts handlar om (ej verifierade) problem för kommunerna, inte om utbildningenskvalitet eller frågor relaterade till lärares, elevers och föräldrarsförhållningssätt till skolan.För oss är föräldrarnas och elevernas perspektiv och önskemål utgångspunkten. Vi har stor respekt för derasåsikter och kunskaper. Vi tilltror dem en uppriktig önskan om att vilja skapabästa möjliga föutsättningar för atttillfredsställa elevernas behov. Det är av stor betydelse att föräldrarengagerar sig för barnens utbildning. Rättoch möjlighet att välja skola är en god grund för ett fördjupat samarbete mellan hem och skola. Vår principiellainställning är helt i överensstämmelse med motdiskriminering inom undervisningen,Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter,Internationella konventionen omekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, FN:s konvention om barnetsrättigheter och Europarådetskonvention angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna. Den senare ärsedan 1995 svensk lag. Även Socialdemokraterna hävdar rätten att välja skola men utan nödvändigaekonomiska resurser kan denna rättighet i praktiken bara nyttjas av ett fåtal.Vi anser att valfrihet och mångfald stimulerar flexibilitet, utveckling ochkvalitetshöjning avutbildningsväsendet som helhet. Inget talar för att ett offentligtutbildningsmonopol är bättre skickat att klara deutmaningar som övergången till ett kunskaps- och kompetenssamhälle innebär.Omvärldens snabbaförändringar, globaliseringen, kunskapsutvecklingen och ökad internationellkonkurrens innebär nya krav påutbildningens innehåll, inriktning och omfattning. Genom pedagogisk mångfald och olika utbildnings-inriktningar som utvecklas av olika huvudmän, skapas möjligheter för barn attbli vuxna människor medflexibilitet, bredd i kunskaper och erfarenheter och en lust att lära genom hela livet.Barn är olika och har skilda behov. Respekten för varje individs integritetkräver mångfald. Möjligheten attvälja mellan olika skolor gör att fler kan finna en utbildning som passar justhonom eller henne. Friståendeskolor är ett alternativ till den offentliga skolan. Det kan gälla profilering,inriktning eller pedagogik men ocksåorganisation och resursanvändning. För det offentliga skolväsendet utgörfristående alternativ en möjlighet tilljämförelser och stimulerande konkurrens. Vår utgångspunkt är att undervisningens kvalitet och skolornasförmåga att skapa en utvecklande miljö för elevernas lärande är det centrala.Det är också skälet till att vi anseratt offentliga medel för utbildning i princip skall följa eleven till den skolahan eller hon väljer. Nationella kravvad gäller målen för skolornas undervisning, utbildningens omfattning etc.behövs likväl men den smygandekommunalisering av de fristående skolorna som Socialdemokraterna nu föreslårbehövs inte.VärdegrundenEnligt regeringens förslag skall fristående skolor helt och fulltsvara mot deallmänna mål och den värdegrund som gäller för utbildningen inom det offentligaskolväsendet. För att inte bryta mot internationella konventioner tvingasregeringenlägga in en brasklapp om att konfessionella skolor skall tillåtas. Vi anser attdenfristående skolans utbildning, liksom tidigare, väsentligen skall svara motgrundskolansallmänna mål och värdegrund. Det ger utrymme för alternativ utan att viktigafundamentala principer behöver frånträdas.Regeringens förslag leder till minskadvalfrihetI propositionen framförs förslag som alla har det gemensamt att de leder tillförsämringar för de fristående skolorna och till minskad valfrihet.Ett sådant är att fristående skolor måste ha minst tjugo elever. Avsteg fråndenna regel skall endast få göras dåsärskilda skäl föreligger. De skolor som främst drabbas är skolor i glesbygden,skolor under uppbyggnad ochskolor som tillfälligt råkat ut för ett minskat elevunderlag. Att skolor iglesbygd har få elever gäller dessutomäven offentliga skolor.Vi anser att kravet för godkännande av en fristående skola skall ta fasta på att det handlar om en skola, inteenskild undervisning. En definition av vad som är att betrakta som en skolafinns i proposition 1985/86:10 Nyskollag m.m.:I själva ordet skola ligger att det är fråga om verksamhet för undervisning avelever i grupp. Verksamhetenmåste vara inställd på viss varaktighet och får inte vara av bara tillfälligkaraktär. Den måste vara inriktad pågruppundervisning men behöver inte nödvändigtvis genomgående och vid varjetidpunkt bedrivas på detta sätt.Undervisning som någon anordnar enbart för barn som står under hans eller hennes vårdnad kan inte räknassom skola. Det måste vara fråga om verksamhet som innebär att anordnarengentemot utomstående åtar sig atttillhandahålla undervisning.Utifrån detta kan bedöma om verksamheten är att betrakta som skolaeller ej.Skolverket har utvecklat en praxis utifrån sin erfarenhet och vi anser att de är bästlämpade att göra denna bedömning även i fortsättningen. Därför motsätter vi ossförslaget att fastställa en miniminivå avseende antalet elever.En särskilt märklig del av förslagen är att skolor som uppfyller kraven förgodkännande inte automatiskt kanräkna med bidrag. skall nämligen få en ny uppgift: att avgöra om enfristående skola skall medgesbidrag eller inte. Prövningen skall bedöma om skolan leder till avsevärdanegativa följder för kommunen därskolan är belägen. Regler av detta slag skapar utrymme för godtycke ochpolitiskt tyckande. Därtill kommer atthandläggningen för att pröva om en godkänd skola skall ha rätt till bidrag torde bli en tämligen långdragen ochkomplicerad process. Vår uppfattning är att om godkänner enfristående skola på grundskole- ellergymnasienivå så skall hemkommunerna vara skyldiga att betala ut ersättning förde elever som väljer att gå där.I propositionen skriver regeringen att "om den fristående skolans verksamhetförändras i sådan utsträckningatt det innebär påtagliga negativa följder för skolväsendet i den kommun därskolan är belägen, får Skolverketåterkalla rätt till bidrag". Det innebär i klartext att om en fristående skolahar en god kvalitet på undervisning,attraktiv pedagogik eller profil, och därmed lockar många sökande, kanSkolverket tillsammans medlägeskommunen dra in rätten till bidrag. Vår uppfattning är att en friståendeskola skall få ersättning för detantal elever man har och att skolan skall tillåtas att växa.Regeringen framhåller i propositionen att de föreslagna lagändringarna intekommer att leda till ökade utgifterför det offentliga. Med nuvarande resurser på och de nya reglernakommer avsevärt färreansökningar att kunna hanteras . Detta kan inte uppfattas på annat sätt än som en avsiktlig metod föratt med administrativa flaskhalsar motverka tillkomsten av nya friståendeskolor.Kontentan av dessa skärpningar är inte bara att det blir svårare att starta enfristående skola. Det kommerockså att ta . De nuvarande kraven är tydliga och relativt enkla attkontrollera. Handläggningstiden ärrelativt kort och bedömningen relativt objektiv. De nya reglerna är merkomplicerade, kräver kontakter medflera parter och dessutom ges utrymme för en betydligt mer subjektiv bedömningav handläggarna påSkolverket.Ingen valfrihet utan rättvisa ekonomiskavillkorInte ens ett godkännande från och ett beslut om rätt att erhållabidrag räckeremellertid för att de fristående skolorna skall kunna planera sin verksamhet.Därefterskall de fristående skolorna tvingas förhandla med elevernas hemkommuner omnivånpå det ekonomiska stödet.Regeringen föreslår i propositionen att bidragen till de fristående skolornaskall utges på "samma grunder ochenligt samma principer som kommunen tillämpar i fråga om de egna skolorna".Denna fördelningsprincip kanvid en första anblick synas rättvis, men den öppnar vägen för ett kommunaltgodtycke som kraftigt kommer attförsämra förutsättningarna för de fristående skolorna.För det första finns det ingen klar beskrivning av de grunder och principer somkommunen skall tillämpa närden beräknar resursfördelning till de egna skolorna. Om kommunen inte klartuttalat vilka principer man har förresursfördelning till de egna skolorna, vilket vanligtvis är den rådandeordningen , så är de friståendeskolornas och andras möjlighet liten att bedöma om ersättningen motsvararreglerna.För det andra har kommunen möjlighet vad gäller de egna skolorna att t.ex. isamband med budgetbeslutet ikommunfullmäktige eller beslut i berörd nämnd fatta beslut om nedläggning ochstängning av en skola. I sådanafall får kommunen själv ta konsekvenserna av ett sådant beslut med allt vad detinnebär i form av omplaceringav elever, personal och avvecklingskostnader. Om bidraget till en friståendeskola hanteras på samma sätt ochförvandlas till en besparingspost i den kommunala budgeten slås verksamhetenfullständigt sönder. Inom loppetav , eller kanske ännu , skall skolan stängas. Resultatet bliratt lärare successivt söker sig bortfrån skolan och undervisningen blir omöjlig att fullfölja.För det tredje måste nu en fristående skola förhandla med många olika kommuner,alla med olika regler ocholika sätt att beräkna sina kostnader.Förslagen leder till att villkoren för de fristående skolorna, och därmed ävenden reella valfriheten för eleveroch föräldrar, kommer att variera mellan olika kommuner. Möjligheten tilllångsiktig planering elimineras ochskolorna tvingas verka under ett ständigt, om än outtalat, nedläggningshot -allt beroende på hur de lokalapolitikerna bestämmer sig för att agera från det ena budgetbeslutet till detandra. Det är också uppenbart att enfristående skola som verkar i en kommun där en majoritet av politikerna avideologiska skäl är emot friståendeskolor riskerar att hamna i en situation med återkommande förhandlingar ochöverklaganden. Även om det står ipropositionen att en skola kan överklaga beslut som man inte är nöjd med så kandomstolen bara konstatera attersättningen är för låg, aldrig fastlägga en högre ersättningsnivå.En garanterad ersättningsnivå är enförutsättning för valfrihetVi anser att en förutsättning för reell valfrihet är att de fristående skolornatillförsäkrasstabila, långsiktiga och tydliga ekonomiska förutsättningar. Erfarenheterna från mångakommuner av det nuvarande systemet visar att den grundnivå som fastställs avstatenoch som skall vara en lägsta ersättningsnivå i själva verket blir den rådandenormen/taket. När nivån i ersättningen sänktes ledde detta till att mångakommunerautomatiskt justerade ner sina ersättningsnivåer. Detta tyder på att kommunernagenerellt strävar efter att driva ner ersättningarna till de fristående skolorna somuppfattas som, och är, "konkurrenter" till de av kommunerna drivna skolorna.En myt som odlats bland vänsterpolitiker i allmänhet är att den garanteradeersättningen leder till en"överkompensation" av de fristående skolorna. De enstaka fall där kommunenunderlåtit att utnyttja dedispensregler som finns kan inte ligga till grund för en ändring av helaersättningssystemet.I en rapport från behandlas just frågan om hur den garanteradeersättningen påverkat denkommunala ekonomin. Slutsatsen är tydlig: det finns inget som tyder på attbidragen till de fristående skolornahar inneburit en kostnadsökning för kommunerna. Det framgår även att defristående skolorna kunnat införaskäliga lärarlöner i paritet med vad som gäller inom det kommunala skolväsendet. Dessutom har de friståendeskolorna kunnat höja standarden på läromedel och undervisningsmaterial.Föräldraavgifterna har tagits bort helteller sänkts radikalt.Vi anser att visar att en lägsta garanterad ersättning ärviktig och att det finns behov av enminiminivå. Principen om en garanterad nivå är viktigare än en exakt procentsats därför att den ger stadga åtsystemet.Regeringen förnekade länge att fanns. De framlagda förslagen visar att regeringen varkentar hänsyn till eller intryck av fakta. Förändringarna föreslås av ideologiskaskäl och syftar till att motarbetaföräldrars och elevers reella rätt och möjlighet att själva välja den skola devill.Kommunerna har ett ekonomiskt ansvarSkolverkets rapport visar även att knappast någon av kommunerna själv försöktanalysera hur bidragen till de fristående skolorna påverkat den internaekonomin.Däremot har de flesta kommunerna haft en uppenbarligen ogrundad åsikt om attbidraget varit för högt. Detta ökar vår oro för att kommunernas vidgade ansvar i dessafrågor får negativa konsekvenser.Oavsett bidragsmodell för de fristående skolorna är det angeläget att kunnafastställa vad som är kommunensanslag till sina egna skolor. Det förekommer att kommuner har skolkostnaderunder olika poster i budgeten, ochatt angiven skolkostnad därför framstår som mindre än den egentligen är. T.ex.redovisar vissa kommunerkostnader för skolans lokaler under fastighetsnämnden eller fastighetsbolag. Dåfår en fristående skola för lågersättning, eftersom den fristående skolans ersättning räknas fram på basis avden kommunala skolans. Det bördärför i skollagen införas en bestämmelse att det är den totala kostnaden förskolverksamheten som skall utgöragrunden för schablonersättning till fristående skolor.I den tidigare nämnda rapporten från påpekas att de flesta kommunerna i studien inte har gjortnågon uppföljning av kostnaderna inom den kommunala skolan. Detta i sin turinnebär att kommunerna inte harnågon som helst kontroll över om de betalat ut för mycket eller för litet ibidrag till de fristående skolorna.Skolverket har även tidigare påtalat att kommunerna brister i sin internauppföljning och utvärdering.Effekterna av detta är uppenbara: kommunerna har åsikter baserade på ideologioch myter istället för på fakta.Det medför att beslutsfattandet försvåras, medborgarnas insyn försämras, lagaruppställda av riksdag ochregering negligeras och rationaliseringar och strukturomvandling riskerar attleda till oönskade resultat.Alla barn har rätt att välja skolaEtt särskilt obehagligt inslag i friskolepropositionen är att barn som avfysiska, psykiskaeller andra skäl är i behov av extra stöd sätts på undantag. Regeringen föreslår attelevens hemkommun inte skall vara skyldig att ersätta den mottagande skolan fördeextra kostnader som elevens handikapp innebär. I paritet med förslaget undantaselevermed särskilda behov från kravet att de fristående skolorna skall vara öppna föralla.Detta förslag gäller även offentliga skolor i en annan kommun.I klartext betyder detta att elever som är dyrare än genomsnittet inte kommeratt kunna välja skola. Förslagethar införts trots att dessa elever i många fall är mer känsliga för att hamna i"rätt" skola, dvs. en skola som harsärskild miljö, kompetens och erfarenhet av barn med särskilda behov.Vi anser att detta är ett cyniskt sätt att behandla utsatta elever. Vår modellär att alla elever, oberoende avförutsättningar, skall kunna välja bland såväl fristående som offentliga skoloroch att skolan skall få ersättningutifrån sitt åtagande.Avgiftsfri undervisningVår utgångspunkt är att all undervisning skall vara avgiftsfri men att skäligamerkostnader för t.ex. profilen på skolan kan tas ut. I regeringens propositionföreslåstotalt förbud mot elevavgifter vid de fristående skolor som får bidrag.I förarbetena till den nu gällande lagstiftningen exemplifieras vad som kan vara motiv för skäliga avgifter,t.ex. merkostnader för musikinstrument i en musikskola eller kostnader förkulturaktiviteter i en skola medkulturprofil. Vidare understryks att avgiftsuttaget inte får vara sådant att det i praktiken stänger elever ute frånden fristående skolan. I proposition 1992/93:230 Valfrihet i skolan framhållsäven att har att granskaeventuella avgifters storlek, skälighet och risk för segregerande effekt samtatt har rätt att återkallatillstånd för fristående skolor som inte efterföljer verkets påpekanden omförändringar i avgiftsuttaget.Utvecklingen har gått i riktning mot allt lägre avgifter. Förändringenhar skett efter det att de friståendeskolorna givits bättre ekonomiska förutsättningar och det finns en allmänsträvan hos de fristående skolorna atthålla nere merkostnaderna.Det finns således en klar begränsning för avgifter med tillhörandesanktionsmöjligheter. Någotmotiv för ytterligare begränsningar av skolornas möjlighet att ta utelevavgifter finns inte.Tillsyn, insyn och uppföljningSkolverket är den myndighet som skall godkänna en fristående skola och utövatillsynöver både offentliga och fristående skolor. Verket har också till uppgift attskötauppföljning och utvärdering av de mål som riksdag och regering har uppsatt. Vianseratt även fortsättningsvis skall ha dessa uppgifter.Regeringen föreslår att även kommunerna skall ha insyn i de fristående skolornas verksamhet. Vi motsätteross detta. Det kan inte anses rimligt att kommunen skall ha insyn i enverksamhet som den inte är huvudman föroch som i vissa fall är en konkurrent till den kommunala skolan. Tillsyn ochinsyn är uppgifter för Skolverket.Regeringen föreslår också att de fristående skolorna skall vara skyldiga attmedverka i de uppföljningar ochutvärderingar som kommunen gör i sina egna skolor. Detta är inte heller rimligt. En fristående skola är justfristående. Kommunen skall naturligtvis göra detta i sina egna skolor likväl som den fristående skolan skall görauppföljningar och utvärderingar av den egna verksamheten. Däremot skall defristående skolorna, som det äridag, medverka i de uppföljningar och utvärderingar som gör. Enfristående skola skall ingå ikommunens skolplan med en rättvisande beskrivning av skolan.Internationella skolorRegeringens förslag innebär att internationella skolor även kan fåta emotsvenska elever. Det är bra. Vi hade dock önskat att regeringen istället försärskildprövning av varje enskilt ärende kommit med mer generella regler. Skolor somuppfyllerandra EU-länders krav på undervisningen borde kunna erkännas också i vårt landmedtillägg för undervisning i svenska för svenska elever.