mot · GJ02A35 · 1996-03-28 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:148 Lokal samverkan mot arbetslösheten En förbättrad lokal samverkan mellan de olika organ som påolika sätt kommer i beröring med arbetslösa och medarbetslöshetsbekämpning är både nödvändig och ytterstangelägen. Den nuvarande splittringen medför för berördapersoner ofta en besvärande rundgång mellan olikaersättningssystem och handläggande instanser. För berördamyndigheter leder splittringen ofta till dubbelarbete, minskadflexibilitet och en försämrad effektivitet.Förslaget om en försöksverksamhet med ökad lokal samverkan är därförett välkommet om ock mycket litet steg i rätt riktning. Vi förutsätter att detkommer att följas av fler och mer genomgripande förslag till reformering. Imotionen föreslår vi att försöksverksamheten utökas och ger också förslagtill riktlinjer för ett mer genomgripande reformarbete.ProblembildMånga instanser är på lokal nivå engagerade i att bekämpaarbetslösheten och att arbeta med stöd och rehabilitering tillmänniskor med en blandad problembild i form av sjuklighet,svag ställning på arbetsmarknaden och kanske också socialaproblem. Bland de viktigaste instanserna kan nämnasarbetsförmedlingen och , ochkommunernas socialtjänst. Det är väl omvittnat från mångahåll att arbetet inte alltid bedrivs tillräckligt effektivt. Sammaperson kan ofta vara aktuell hos flera av dessa instanser ochupplever ibland att han/hon blir skickad runt på ett olyckligtsätt. De många inblandade myndigheterna har ofta olika måloch kulturer, vilket ytterligare försvårar ett konstruktivtsamarbete.Arbetet försvåras också av uppdelningen på många olika ersättningssystemsom finansieras ur olika påsar. För individen leder det ofta till att frågan omvilken ersättning som skall utgå blir viktigare än att rätt åtgärd sätts in. Förmyndigheterna blir det ofta en kamp om att slippa betala och att sända överdet ekonomiska ansvaret för en individ till en annan kassa.Den här problembilden är inte på något sätt ny. Det har också gjorts mångalovvärda försök på lokal nivå att förbättra samarbetet mellan berördamyndigheter i form av olika slags samrådsorgan, samlokalisering och försöktill ekonomisk samordning. I vissa fall har begränsade framgångar uppnåttsåtminstone under pågående projektperioder. I andra fall har man lyckatssämre.Institutionella förändringarbehövsEn genomgående erfarenhet är dock att det är svårt attåstadkomma stora och varaktiga förbättringar inom denuvarande legala, organisatoriska och ekonomiska ramarna.Detta framgår vältaligt av alla de ansökningar och förslag omförändrade institutionella förutsättningar som lämnats in tillregeringen från olika lokala intressenter. Två avansökningarna - totalt ett 50-tal - får visa på spännvidden ide inkomna förslagen.Vara kommun ingår i projektet som drivs ihopmed tre andra Västgötakommuner. Kommunen vill tillsammans med försäk-ringskassan, arbetsförmedlingen och primärvården starta ett pilotprojekt därkommunen ges helhetsansvaret för verksamheter, ledning och resurser inomdessa områden. En gemensam styrelse för verksamheterna skall etableras ochverksamheterna bedrivas gemensamt under en enhetlig ledning. Verksam-heterna kan därvid struktureras på ett helt annat sätt . Som exempel påtänkbar strukturering nämns en "försörjningsenhet" med delar som idagsköts av arbetsförmedling, försäkringskassa och socialkontor. En "rehabilite-ringsenhet" med delar från arbetsförmedling, , försäkringskassa, social-kontor och primärvård. En förebyggande folkhälsoenhet. Avgörande förframgång är också att alla nuvarande ekonomiska resurser slås ihop till enpåse som står till den sammanslagna organisationens förfogande.Kommunförbundet i vill tillsammans med lokala intressen-ter att det bildas "arbetsförbund" i varje kommun av de lokala huvudmännen- länsarbetsnämnden, , kommunen och . För-bunden skall disponera de medel som i normala fall är budgeterade förrespektive huvudman: länsarbetsnämndens medel för aktiva åtgärder, a-kassemedlen, arbetsmarknadsrelaterade medel, kommu-nens medel för arbetsmarknadspolitiska åtgärder och socialbidrag samtlandstingets medel för arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Arbetsförbundetskall bl a verka för att nya arbetsmarknader etableras vid sidan om dennormala, för att människor uppmuntras att varva studier med arbete och föratt arbetsmarknadsinsatser värderas i vidare perspektiv, t ex regionalt eller iett näringsperspektiv.Gemensamt i båda dessa och många andra ansökningar är att man anserdet nödvändigt med genomgripande institutionella förändringar för attåstadkomma en förbättrad samverkan. Sett mot dessa önskemål är denförsöksverksamhet som föreslås i propositionen synnerligen begränsad.Miljöpartiet anser det angeläget att all den lokala erfarenhet somansökningarna representerar tas till vara genom att ett genomgripandereformarbete initieras. Reformarbetet bör omfatta en översyn ochsamordning av berörda ersättningssystem och en samordning eller samman-slagning av i första hand arbetsförmedlingarna, och dendel av kommunens socialtjänst som handlägger socialbidragen.Samordning aversättningssystemenIdag finns en stor flora av ersättningssystem för människorsom är sjuka, arbetslösa, har sociala problem och/ellerbefinner sig i arbetsmarknadspolitiska åtgärder ellerutbildning. En bättre samverkan på lokal nivå skulle avsevärtunderlättas av en samordning eller sammanslagning av deolika ersättningssystemen. Det gäller både ersättningarnamed kort och lång varaktighet. Dessa ersättningar är nuunder utredning av dels sjuk- och arbetsskadekommittén,dels utredningen om arbetslöshetsersättningen.Enligt de signaler som framkommit från utredningsarbetet riskerardet att sluta i att splittringen mellan de olika systemen kan ökaytterligare. Den nya ohälsoförsäkringen skall enligt direktiven vara inkomst-beroende och baserad på renodlat medicinska kriterier. A-kasseersättningenskall tidsbegränsas genom en "bortre parentes" utan att det klart sagts ut vadsom skall komma efter denna för långvarigt arbetslösa. Ett förslag somdiskuterats är en "försörjningsgaranti" på socialbidragsnivå. Om dettagenomförs skulle man ytterligare cementera uppdelningen mellan olikasektorer. Det skulle få stor ekonomisk betydelse om en person med enblandad problembild kom att klassas som sjuk eller "bara" arbetslös, vilket isin tur skulle försvåra den önskvärda lokala samverkan mellan olika organ.I stället bör man, enligt vår uppfattning, gå den motsatta vägen ochavdramatisera skillnaderna genom en harmonisering av ersättningssystemen.När det gäller långvarig sjukdom och/eller arbetslöshet kunde det t ex ske påden garantinivå som diskuteras i den långvariga s k "månadsersätt-ningen". Det skulle då ha mindre betydelse i vilket "fack" en person ersätt-ningsmässigt insorterades och krafterna kunde i stället koncentreras på atthitta bästa möjliga rehabiliterings-/åtgärdsprogram för individen.Ersättningen skulle också kunna användas på ett friare sätt . Förindivider med en rimlig chans att återvända till den reguljära arbetsmark-naden kan ersättningen utgå även vid aktiva rehabiliterings-/utbildnings-eller andra åtgärder. Det är också viktigt att även individer som inte bedömskunna återgå till den ordinarie arbetsmarknaden erbjuds olika alternativ attgöra aktiva insatser för medmänniskor och närmiljö. Detta kan ske genom attutveckla lokala alternativa "arbetsmarknader" som inte konkurrerar med denreguljära arbetsmarknaden. Insatserna skall vara frivilliga och anpassas eftervars och ens egen förmåga och intresseinriktning.En sammanförd lokalorganisationDet bör, enligt vår uppfattning, utredas för- och nackdelarmed att lägga samman arbetsförmedlingens,och en del av verksamhet pålokal nivå till en sådan organisation. Det gäller främst dendel av som sysslar med utbetalning avsocialbidrag. Figur 1 visar en tänkbar principskiss för en. Detbör betonas att figuren skall ses som ett exempel och attockså andra lösningar kan vara tänkbara.Figur 1 Principskiss för en sammanslagenlokal organisationDen personlige handläggaren har en central roll iorganisationen. Handläggaren är personlig kontaktman för ettantal klienter och fattar själv alla beslut som rör klienten isamråd med denne. Det gäller både beslut om olika slagsplaceringar eller hjälp, remisser, m m och beslut omekonomisk ersättning. Handläggaren skall ha en godallround-kännedom om alla de alternativ och resurser somkan stå till klientens förfogande liksom omersättningssystemen (som blir mycket enklare medett mer enhetligt ersättningssystem).Genom denna uppläggning får klienten en fast punkt i tillvaron. Hanriskerar inte att bli bollad runt mellan olika myndigheter som ständigt för-söker skjuta problemen ifrån sig. Den personlige handläggaren kan aldrigfrånsäga sig ansvaret. Handläggaren lär med tiden känna klienten väl.Organisationen blir effektiv och resursbesparande både för samhället och förklienten.För att ytterligare höja kompetensen, servicen och effektiviteten kan mantänka sig att varje personlig handläggare specialiserar sig på en viss grupp avklienter. En kanske på ungdomar som har problem att finna sig till rätta, enpå personer med alkoholproblem, en på ensamma mammor, en på äldrearbetslösa, en på personer med psykiska problem, etc.Till sitt förfogande har klienten, assisterad av den personlige hand-läggaren, ett stort antal alternativ såväl inuti som utanför organisationen.Den traditionella arbetsförmedlingen är naturligtvis förstahandsalternati-vet om det bedöms att klienten har en chans på den reguljära arbets-marknaden. Den personlige handläggaren skall själv kunna hjälpa till i vissomfattning och ge råd och hänvisa till arbeten med hjälp av platsjournaler,dataterminaler, etc. Vid behov av mer kvalificerad hjälp och rådgivning skallhan kunna hänvisa till experter inom organisationen.För att om möjligt kunna få arbete på den reguljära arbetsmarknaden skallklienten kunna få nödvändig hjälp och stöd av olika resurser utanför organi-sationen: sjukvård, socialtjänst, rehabiliteringsresurser, utbildning, medmera.Där det bedöms att klienten inte har några utsikter på denreguljära arbetsmarknaden, kan han erbjudas insatser på en alternativ "lokalarbetsmarknad". Här samlas dels huvuddelen av de nuvarande arbetsmark-nadspolitiska åtgärderna. Dels utvecklas nya former där personer somlångvarigt eller permanent hamnar utanför den ordinarie arbetsmarknadenerbjuds att på frivillig bas och efter förmåga göra insatser för närsamhälleoch medmänniskor.Den sammanslagna organisationen bör ha en nära anknytninggenom att dess styrelse har en majoritet av kommunala företrädare.Finansieringen kan bygga i huvudsak på nuvarande finansieringskällor därstaten står för huvuddelen men kommunerna också bidrar med en del.Fortsatt hanteringArbetet för en ökad lokal samverkan mot arbetslöshetenmåste bedrivas på flera fronter . Kortsiktigt kan ensådan försöksverksamhet som föreslås i propositionen varaen, om ock liten, ingång. Denna försöksverksamhet får dockinte tas som förevändning för att inte också pröva de mergenomgripande reformer som många lokala intressenterönskar.Vi tillstyrker propositionens förslag om en försöksverksamhet. Dock anservi inte att den skall begränsas till bara tio kommuner respektive tre kommu-ner när det gäller den utvidgade möjligheten att anvisa arbetslivsutveckling. Istället bör alla kommuner som visar ett seriöst intresse få möjlighet attförbättra den lokala samverkan i enlighet med riktlinjerna i propositionen.Detta betyder inte nödvändigtvis att det måste ske en vetenskapligutvärdering i alla deltagande kommuner om detta anses alltför betungande.Parallellt med att denna försöksverksamhet inleds bör regeringen arbetavidare med förslag till de mer genomgripande reformer som efterlyses avmånga och som vi också skissat på ovan. När det gäller ersättningssystemenkan detta ske genom tilläggsdirektiv till pågående utredningar. Arbetet för attmöjliggöra sammanslagna lokala organisationer kan ske genom en särskildutredning som får i uppdrag att kartlägga för- och nackdelar med ensammanslagning. Parallellt med en sådan utredning bör regeringen snaraståterkomma med förslag till försöksverksamheter som går de lokalaintressenter till mötes som vill pröva idéer som går längre än i den nuaktuella propositionen. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att den i propositionen föreslagnaförsöksverksamheten får genomföras utan de begränsningar av antaletdeltagande kommuner som anges i propositionen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om tilläggsdirektiv till pågående utredningar omersättningssystemen vid ohälsa och arbetslöshet, m.m.,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en utredning om sammanslagna lokalaorganisationer,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om mer långtgående försöksverksamheter med lokalsamverkan.