ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GK02So613 · 1996-10-07 00:00:00 — Ett samlat ansvar för vård och omsorg har alltid visat sig mereffektivt än att låta fler huvudmän vara ansvariga förnärliggande verksamheter. Det var också denna insikt somledde fram till Ädelreformen som, trots att ett antal bristersom fortfarande föreligger, lägger det samlade huvudansvaretför omsorgen om de äldre hos kommunerna.Fortfarande finns det landstingskommunal verksamhet som i mycket högutsträckning gränsar till verksamhet och där det deladehuvudmannaskapet har skapat en lång rad problem. Det gäller depsykiatriska barn- och ungdomsmottagningarna (PBU) i förhållande tillkommunernas individ- och familjeomsorg enligt socialtjänstlagen. Oftamöter dessa båda verksamheter samma barn och ungdomar, men intesamtidigt och ofta utan att den ena vet vad den andra gör. Exempel påonödiga konflikter mellan kommunernas socialtjänst och landstingens PBU-mottagningar är många och när de uppstår finns alltid risken att det enskildabarnet eller den enskilda tonåringen hamnar i kläm. Detta beror definitivtinte på att personalen inom de båda verksamheterna på något sätt misskötersig. All erfarenhet visar att man försöker att undvika byråkratiska och avpolitiker uppsatta administrativa gränser för att värna den enskilde. Men baradet faktum att de är separerade skapar risk för onödiga tvister.Moderata samlingspartiet har hävdat att landstingensverksamheter skall minska och besluten flyttas så nära brukarna som möjligt.Detta gäller särskilt PBU-verksamheten som har många beröringspunktermed . För att skapa möjligheter att snabbt och med enhelhetsbild hjälpa och stötta barn och ungdomar som har problem ochbehöver hjälp bör socialtjänstlagen kompletteras så att det blir ett kommunaltansvar att tillse att det finns PBU-verksamhet i den kommunala verksam-heten. Landstingen bör därför genom skatteväxling med kommunernaöverföra PBU-verksamheten till kommunerna.Det ankommer på utskottet att utforma erforderlig lagtext. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag som innebär att landstingensPBU-verksamhet förs över till kommunerna i enlighet med vad som anförts imotionen.
mot · GK02So615 · 1996-10-07 00:00:00 — Angående omhändertagande av barn omhändertas mer än 10 000 barn och placerasutanför sitt hem, vanligen i ett familjehem. Att omhändertaett barn är en mycket grannlaga uppgift för socialtjänsten.Det kräver stor insikt och lyhördhet för vad som är barnetsbästa. Att hitta personer som redan tidigare står barnet näraborde vara en självklar utgångspunkt när barnet skaomplaceras.De senaste åren har ett antal fall uppmärksammats i massmedia därbarnens mor- eller farföräldrar varit villiga att överta vårdnaden om sinabarnbarn när deras föräldrar av olika anledningar inte klarat det eller intefinns i livet. har ofta med krystade motiveringar avslagitderas begäran. Jag har också själv kontaktats av personer som beskrivitsådana fall. Den brist på lyhördhet från sida som beskrivs inågra av dessa fall är skrämmande.Som svar på en fråga jag ställt till socialminister iriksdagen i detta ärende menar hon att att det mer handlar om att förbättraoch förfina de arbetsmetoder som används inom än attförändra lagregler. Jag menar att båda delarna behövs.En regel bör införas i socialtjänstlagen med innebörden att mor- ochfarföräldrar, andra släktingar och betydelsefulla personer i barnets närhet iförsta hand ska komma i fråga när ett barn ska placeras utanför sitt hem.FamiljerådslagVid sidan av detta är det självfallet viktigt attarbetsmetoderna utvecklas. Mycketutvecklingsarbete pågår redan bland annat som en följd avSocialstyrelsens projekt i focus.I några kommuner pågår försöksverksamhet med Familjerådslag som justgår ut på att dra nytta av familjens kapacitet när ett barn eller en tonåring ifamiljen far illa. Familjerådslaget är helt enkelt ett möte där familj,släktingaroch andra närstående träffas och diskuterar barnets situation. De fårtillsammans föreslå en handlingsplan. Den ska godkännas av socialtjänstensom också får rollen att stödja familjen och övriga inblandade att fullföljadet de kommit överens om. Det är familjen och inte socialarbetarna som ärdrivande i arbetet. Metoden har prövats med stor framgång i Storbritannienoch . Det har visat sig att familjerna även om de har storaproblem ofta vet bättre än experterna vad som är bäst för barnen. Vi anser attförsöksverksamheten bör utvidgas så att alla kommuner som vill fårmöjlighet att pröva modellen med familjerådslag. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en ändring i socialtjänstlagen med innebörden att barnetsnärmaste släktingar i första hand bör tilldelas vårdnaden om barn somomhändertas av samhället om inte särskilda skäl talar emot det i det enskildafallet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en utvidgning av försöksverksamheten med s.k. familjerådslag.
mot · GK02So617 · 1996-10-07 00:00:00 — I en studie av har man funnit att kvinnor medlåg utbildning föder barn som väger mindre än barn som födsav kvinnor med akademisk utbildning. Vikten är igenomsnitt lägre.Det är troligen flera faktorer som samverkar. Ett samband finns iproblematiken mellan rökning och graviditet. Undersökningar visar attkvinnor med låg utbildning röker mer än högutbildade. Det finns ävenforskning som visar på ett negativt samband mellan låg födelsevikt ochhälsan senare i livet.Det är känt att kvinnor ofta har en stor motivation att sluta röka undergraviditeten. Mödrahälsovårdens arbete är mycket betydelsefullt när detgäller att ge stöd i den situationen. Riktade insatser med ett aktivt stöd förattförebygga och förhindra tobakens skadeverkningar under graviditetenbehöver utvecklas. bör ges i uppdrag att särskilt medverkatill detta. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om rökning och graviditet.
mot · GK02So619 · 1996-10-07 00:00:00 — Hembränningen innebär ett stort hot mot vår lands folkhälsa.Vi riskerar att få en situation som dåhusbehovsbränningen var accepterad och svenska folket höllpå att supa ihjäl sig.Hittills gjorda polisingripanden visar att hembränning är mycket vanlig,dock är enligt (SOU 1994:25) de beräkningar somSvenska och Kolk gjort alltför högt tilltagna (4,alkohol).Enligt mer trovärdiga bedömningar av , CAN:s vd, och EckartKühlhorn, professor vid sociologen i kan hembränningen bedömasutgöra av den registrerade alkoholkonsumtionen. (beräknarhembränningen till alkohol).Särskilt illavarslande är att konsumtionen av hembränt blivit allmän i lägreåldrar. I en undersökning som CAN utfört av ungdomars alkoholvanor (CAN:Skolelevers drogvanor 1994, Nr 44) ställdes frågan: "Har du druckithembränt ?". 1991 svarade av pojkarna och 30 %av flickorna ja. 1994 svarade av pojkarna och av flickorna ja.Situationen är alltså alarmerande. Det finns en bred politisk enighet om attungdom, åtminstone under , överhuvudtaget inte skall dricka alkohol.Att langa alkohol, och dessutom hembränt, är olagligt. All alkohol är skadligför växande ungdomar, den hembrända spriten är dessutom ofta av dåligkvalitet, inte sällan med inslag av träsprit, som kan medföra blindhet,förlamning och dödsfall. Ett kraftfullt åtgärdsprogram för att förebygga,upptäcka och beivra hembränningen måste till.Regeringen bör därför delegera åt att formulera etthandlings- och informationsprogram för att motarbeta hembränningen, likasåmåste Polisen få ytterligare resurser och tydliga signaler om att statsmaktenvill se hembränningsproblemet åtgärdat och beivrat. Det får inte vara allmäntaccepterat att bränna hemma. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett kraftfullt åtgärdsprogram för att förebygga, upptäcka ochbeivra hembränning.
mot · GK02So620 · 1996-10-07 00:00:00 — Fetalt alkoholsyndrom (FAS) Enligt uppgift föds det mellan 100 och 150 barn i Sverigevarje år med skador som orsakats av att modern druckitalkohol under graviditeten, s.k. fetalt alkoholsyndrom (FAS).Därtill kommer 2-300 barn som får mindre omfattandeskador, men som får ett bestående handikapp.Den mänskliga tragedin bakom dessa siffror är oerhörd. Dessutom är kost-naderna för barn med FAS betydande. , Huddingefamiljesociala mottagning, har beräknat att (1992) merkostnaden för sam-hället för ett FAS-barn under uppväxten är ca , dvs totaltkostar fetalt alkoholsyndrom samhället . Tilldetta kommer att det är sannolikt att dessa barn i vuxen ålder inte kan utföraett arbete i den vanliga produktionen, med de kostnader detta medför.Om istället dessa pengar t.ex. kunde användas till upplysning om alkoho-lens risker för unga kvinnor, och till vård och rehabilitering av kvinnligamissbrukare, skulle samhället spara stora summor och barnen besparas entragedi.Överhuvudtaget måste information om alkoholens skador bättre nå framtill kvinnor. var det en kvinna på 23 män som hade alkohol-problem. är relationen en kvinna på 4 män. Kvinnor har anammatmännens dryckesvanor och riskerar rent fysiologiskt att fortare få t.ex.levercirros än männen. Det beror på att kvinnor har sämre förmåga attbefria sig från konsumerad alkohol. En kvinna som dricker lika mycket somen man riskerar alltså att bli alkoholist fortare. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om åtgärder mot fetalt alkoholsyndrom (FAS).
mot · GK02So621 · 1996-10-07 00:00:00 — har barns utveckling och situation i samhälletlyfts fram i så stor omfattning som i samhällsdebatten.Den nyutkomna barnrapporten från regeringen, Barn , belyser på olikasätt hur barns tillvaro kan se ut. Genom , frivillig-organisationernas och olika nätverksgruppers arbete och engagemang sättsbarnfrågorna i fokus.Även om de flesta barn i har det relativt bra, är det viktigt att detförebyggande arbetet utvecklas och att debatten om barnen som förs tastill vara.Trots en mängd olika insatser såsom allmän föräldrautbildning, öppnaförskolor, ungdomsmottagningar, fältarbete m.m. för att tidigt förhindra attbarn får en ogynnsam utveckling, hamnar alltför många ungdomar allt längrened i åldrarna i missbruk och kriminalitet. Ofta säger man att hade man baraupptäckt , vad som höll på att ske, så skulle man kunnat förhindra dennegativa utvecklingen och reagerat.Den höga arbetslösheten och de ekonomiska problem som den för med sigför många familjer ökar nu riskerna för att allt fler barn blir otrygga och farilla. Det är samhällets skyldighet att se till att barnens behov och rättighetertillgodoses. Det gäller att bättre än tidigare ta vara på de resurser i form av erfarenhetoch kunskaper om barns och ungdomars behov, som olika myndigheter,organisationer och verksamheter besitter.I kommunerna finns det många goda exempel på att förebyggande arbetekan skapa bättre livsvillkor för barn. Genom samverkan mellan olikaverksamheter och myndigheter kan man på ett tidigt stadium ge stöd ochhjälp och förhindra mänskliga tragedier. Inte minst ur ett jämlikhetsperspek-tiv är det viktigt att lyfta fram de goda exemplen på förebyggandeinsatser på barnområdet, samla ihop idéerna och sprida dem.Det är av stor vikt att regeringen vidtar ytterligare åtgärder för attförverkliga intentionerna i barnrapporten och möjligt tar initiativ tillatt aktivare än sprida kunskaper om förebyggande arbete. Erfarenheter-na av den ökade kunskapsspridningen bör följas upp. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av att aktivt sprida kunskaper om förebyggande arbete.
mot · GK02So622 · 1996-10-07 00:00:00 — Uppväxtvillkoren för barn och unga Samhället har stora resurser för att stödja barn och unga ochgöra deras uppväxtvillkor så bra som möjligt. Många vuxnamed goda kunskaper och stort engagemang arbetar såvälyrkesmässigt som ideellt för att alla barn och unga ska ha entrygg och bra uppväxt och tillräckliga kunskaper och godbildning med sig i bagaget in i vuxenlivet. Det finns fog föratt konstatera att svenska barn och unga i allmänhet ärprivilegierade. Ändå räcker inte insatserna till för att görauppväxttiden bra för alla. Varje enskilt barn och varje ungmänniska som lever otryggt och hamnar vid sidan avsamhällsgemenskapen måste ses som ett misslyckande fördet vuxna samhället.Barn och unga som skadar sig själva genom våldshandlingar eller droger,barn och unga som skadar andra genom våld eller annan kriminalitet, barnoch unga som mobbar, klottrar, vandaliserar eller på annat sätt bryter motnormer och regler, är tecken på att det vuxna stödet runt omkring dem interäcker till.Under flera årtionden har svaret på problemen varit ökade resurser. Ännunågon mer som kunnat ta sig an en bit av den unges problem. Den vägen ärnu ofta stängd på grund av resursknapphet. Det behöver inte betyda att våramöjligheter att ge vuxet kompetent stöd minskar. Tvärtom kan det stimulerasamverkan mellan olika verksamheter på ett sådant sätt att den samladekompetensen utnyttjas fullt ut.Skolan är kanske den allra viktigaste resursen. Där finns många vuxna menframför allt finns alla barn och unga där . Där finns dock inteallt det som de unga behöver för en bra uppväxt. Skolans resurser måstesamverka med barnomsorgen, de sociala myndigheterna, fritidsverksamheter- både kommunala och föreningsdrivna -, polisen, vården m.fl. Alla har iuppgift att helt eller delvis vara till för att skapa så goda uppväxtvillkor sommöjligt i samarbete med barnens och de ungas föräldrar.Det finns en mängd exempel på lyckade samarbetsprojekt, där man genomatt ta tillvara den samlade kompetensen förmått göra långt mer och bättre änom varje verksamhet arbetar isolerat. Dessvärre är exemplen på avsaknad avsamarbete minst lika många. Det betyder resursslöseri och outnyttjademöjligheter att låta barn och unga utvecklas till harmoniska människor somvill vara en del av vårt samhälle.Det är god ekonomi att stimulera till samarbete. Det kan inte föreskrivas ilag. Det kan enbart växa fram i ett ständigt utvecklingsarbete. Staten kandock bidra till en gynnsam utveckling på olika sätt, dels genom att iuppdragen till olika statliga myndigheter tydligt uttrycka deras ansvar att sökasamverkan, dels genom att direkt bidra till lokala samverkansprojekt. Sådanahar genomförts med gott resultat, men behöver följas av flera för att fullt utfågenomslagskraft i den vardagliga verksamheten. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bred samverkan för att skapa bra uppväxtvillkor för barn ochunga.
mot · GK02So623 · 1996-10-07 00:00:00 — Frågan om statlig reglering av socionomers yrkesutövning(legitimation) har drivits av ,, under många år.Socionomernas envishet i kravet på en statlig reglering visar på vilken viktfrågan har bland socialarbetarna. Ingen utredning har fullt ut kunnatpeka på andra vägar att fullt ut tillvarata klienternas säkerhet och trygghet.Det är just klientintresset som ligger i fokus för legitimationskravet.Socialarbetaren möter människor i kris. Med lagstiftningens intentioner i"ryggmärgen" använder hon/han sig själv som arbetsredskap. Inte sällanhandlar arbetet om ren myndighetsutövning och den enskilde klientenbefinner sig i beroendeställning. Socionomens agerande eller brist påagerande har en avgörande inverkan på den enskildes liv, hälsa ochlivsinnehåll.Människor i kris och beroendeställning driver av naturliga orsaker sällanopinion. I socialarbetarnas yrkesroll innefattas ofta att hjälpa till att föraframdessa människors budskap. De har rätt att möta en socionom som harkompetens att handlägga ärendet och bli bemötta med empati, respekt ochprofessionalism. Naturligtvis är en legitimation ingen fullständig garanti menär ändå ett bra och nödvändigt instrument för att öka tryggheten för denenskilde klienten. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att återigen ompröva behovet av kvalitetsgaranti för den enskildeklienten genom att statligt reglera socionomernas yrkesutövning.
mot · GK02So624 · 1996-10-07 00:00:00 — Barns rätt till samhällets stöd Barnens situation behöver ständigt uppmärksammas. Förbarnens bästa behöver de brister och problem i samhälletsom speciellt drabbar barn och ungdomar prioriteras.Ett samhälle som är bra för barn är ett samhälle som är bra för alla.Men ett samhälles brister tenderar att alltid utsätta barn för de hårdastepåfrestningarna.Barn kan därför sägas vara den mest utsatta gruppen i vårt samhälle. Detgäller främst de som i sin uppväxtmiljö saknar vuxna som kan ge trygghet,stöd och omvårdnad. De blir helt beroende av att det finns andra vuxna somuppmärksammar deras krissituation och engagerar sig. Det kan gälla barnsom växer upp i familjer med missbruksproblem, utsätts för sexuellaövergrepp, utsätts för eller blir vittnen till våldshandlingar, krigs- ochflyktingupplevelser etc., men även mindre uppenbara och påträngandesituationer där barn misshandlas eller far illa psykiskt är viktigt att haberedskap för. Vi vet att många barn får psykosociala problem p.g.a.familjens ekonomiska situation, arbetslöshet, mobbning eller ensamhet.En viktig förutsättning för att det barn som befinner sig i en liknandekrissituation får hjälp och stöd, är att den vuxne som det möter, och som t.ex.representerar samhället, är medveten om vad som är barnets bästa.Sverige har varit pådrivande internationellt för att säkerställa barnsrättigheter genom skapandet av . gäller det att gåvidare.Det är viktigt att kunna gå från ord till att barns bästa genomsyrar varjehandling. Innehållet i måste bli bättre känt ute på myndig-heter och hos handläggare. Det är nödvändigt att de som handlägger ärendendär barn, direkt eller indirekt, är inblandade dels själva ökar sina kunskaperom barns rättigheter, barns behov och barns sätt att kommunicera, dels harinsikt om att vid behov anlita sakkunniga med reell kompetens angåendebarn.Den av regeringen tillsatta bör uppmärksammabehovet av att hos ovan nämnda handläggargrupper sprida kunskaper ombarnkonventionen, barns bästa och vikten av att anlita sakkunniga för hjälpoch stöd till barn i riskzon. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om barns rätt till samhällets stöd.
mot · GK02So625 · 1996-10-07 00:00:00 — Bestämmande om missbrukarvård enligt socialtjänstlagen ärinte tillfredsställande i sin nuvarande ordning. Tillämpningoch reglerna bör ses över.Enligt 6 § socialtjänstlagen har den enskilde rätt till bistånd försörjning och sin livsföring i övrigt, om veder-börandes behov inte kan tillgodoses på annat sätt. Den enskilde skall genombistånd tillförsäkras en skälig levnadsnivå och biståndet skall utformas så attdet stärker vederbörandes resurser att leva ett självständigt liv.Enligt 11 § socialtjänstlagen skall socialnämnden aktivt sörja för att denenskilde missbrukaren får den vård som vederbörande behöver för attkomma ifrån missbruket samt i samförstånd med den enskilde planerahjälpen och vården och noga bevaka att planen fullföljs.Detta samförstånd gäller inte i praktiken. är det oftast så att denenskilde missbrukarens vilja ges företräde framför kommunens synpunktervid ett överklagande.Vid en genomgång som gjorts av samtliga mål om missbrukarvård i tiolänsrätter visar det sig att länsrätten oftast gett miss-brukaren rätt. Det gäller alla tre storstadsområdena och i övrigt en spridningöver landet.Det är främst två regeringsrättsdomar som styr länsrätternas praxis. Bådabegränsar kommunernas möjligheter att anföra bristande resurser. För att enkommun skall få gehör för sitt förslag till vård krävs att man kan visa att detär bättre, eller att missbrukarens önskemål är avsevärt dyrare. Inte ens deträcker i vissa fall. Två tredjedelar av domarna gick kommunerna emot. Enorsak kan vara att det i stor utsträckning saknas vetenskaplig kunskap omvilken vård som är bäst.För att slippa dyra institutionsplatser för vård och behandling men ocksåav humanitära skäl har kommunerna satsat seriöst på öppen missbrukarvårdmed välutbildade behandlingsassistenter och socionomer. Men dessa sats-ningar desavoueras ofta om kommunen inte kommer överens med miss-brukaren om vården. Det kan inte anses rimligt att det i de flesta överklagan-defallen skall vara den enskilde missbrukarens vilja som skall var heltutslagsgivande.En sådan ordning kan få besvärande konsekvenser för missbrukarvården.Det finns t.ex. inget som verifierar att dyra vårdformer på institutionalltid är bäst för den enskilde missbrukaren. Snarare bekräftas motsatsen iSocialstyrelsens utvärdering "Kursändring i missbrukarvården - mot öppnaformer". Följden av nuvarande ordning kan bli att färre får vård i framtiden.En översyn av gällande lagstiftning och tillämpning är därför angelägen. Detbör ankomma på regeringen att göra en sådan översyn och vid behovåterkomma till med förslag till en förändring i linje med vad somanförs i motionen. Kommunernas vilja måste ges lika stor tyngd som denenskildes. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en översyn av regler och tillämpning beträffande 6 och 11 §§socialtjänstlagen om bistånd och fastställelse av missbrukarvård.
mot · GK02So627 · 1996-10-07 00:00:00 — I samband med att kommunernas veto mot serveringstillståndför alkohol slopades gavs kommunerna möjlighet att påverkautvecklingen av serveringstillstånd genom kommunalariktlinjer. Det finns mycket som tyder på attkommunerna, tvärtemot intentionerna i den nyaalkohollagen, har små möjligheter att driva en aktivalkoholpolitik med hjälp av serveringstillstånden. I allt förmånga fall där kommunen vägrar tillstånd, ges detta sedan avlänsrätten. Det är kommunerna som till stor del får takonsekvenserna av en generös tillståndsgivning. Regeringenbör lägga förslag på hur kommunernas riktlinjer förserveringstillstånd kan ges ökad tyngd.I dag är det i praktiken bara den sökande och i undantagsfall närboendesom får rätt att överklaga kommunens beslut. Detta innebär att det i praktikenblir upp till kommunen att företräda det alkoholpolitiska intresset. Dettafungerar säkert i de flesta fall, men det kan hända att kommunen i sinbedömning sätter t.ex. näringslivsintressen före de alkoholpolitiska. Det kanockså inträffa att kommunen i enskilda fall frångår de av kommunen antagnariktlinjerna för serveringstillstånd. För att även dessa fall skall kunna prövas ihögre instans bör rätt att överklaga serveringstillstånd beredas länsstyrelsenoch alla innevånare i aktuell kommun.I dag är det svårt att begränsa antalet serveringstillstånd i en kommun.Kommunerna bör ges rätt att begränsa antalet permanenta serveringstillståndinom kommunen i sina riktlinjer. Kommunerna skall också få rätt atttidsbegränsa tillstånden, varefter de på nytt prövas så som ett nytt tillstånd.I samband med överlämnandet av beslutanderätten om serveringstillståndtill kommunerna förutsattes att alkoholpolitiska överväganden skulle gesföreträde framför näringspolitiska hänsyn. Regeringen bör utvärdera i vilkenutsträckning dessa intentioner uppfyllts. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av en översyn av reglerna för serveringstillstånd.
mot · GK02So629 · 1996-10-07 00:00:00 — har beslutat att amalgam skall avvecklas fråntandvården. Trots detta kommer avvecklingen inte att ske till1997 som det var tänkt.Socialdemokraterna krävde i samband med att propositionen om amalgam-avvecklingen lades att en lagstiftning skulle förberedas. För oss var detangeläget då vi vet att frivilliga åtaganden sällan leder till tillräckligtkraft-fulla åtgärder. Den borgerliga regeringen byggde tyvärr sitt politiska ställ-ningstagande helt på frivillighetens grund.Det är angeläget att regeringen kraftfullt markerar att amalgamavveck-lingen står fast i enlighet med det riksdagsbeslut som tidigare togs. Åtgärderför att skynda på avvecklingen bör vidtas. I samband med tandvårds-reformen kunde t ex avgifterna sättas så att amalgam blir dyrare än andraalternativ. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om amalgam i tandvårdsförsäkringen.