mot · GK02Fi28 · 1996-11-08 00:00:00 — med anledning av skr. 1996/97:51 Vissa frågor om den kommunala ekonomin Regeringen meddelar i skrivelsen att den genom att upphävaen förordning och överpröva ett myndighetsbeslut avRiksrevisionsverket, åtminstone tillfälligt, kunnat tillförakommunsektorn . Vi kommenterar idenna motion detta förfaringssätt och framför vissakompletterande förslag. I skrivelsen meddelas vidare att detanslag på som i budgeten reserverats försärskilda kommunala ändamål nu ska fördelas enligt vissafastställda principer. Vi kommenterar även den delen.För den som mera utförligt vill ta del av våra synpunkter på kommunernasekonomiska läge vill vi hänvisa till texten i avsnittet 9, Den kommunalasektorn, i vår motion Den ekonomiska politiken och budgetregleringen frånoktober (1996/97:K531). Vi avstår här från att upprepa vissa yrkandensom väckts i samma motion. Vi vill i detta sammanhang endast kortfattatange vår syn på det ekonomiska läget i kommunerna.Kommunerna och välfärdenSveriges kommuner och landsting har skurit nersina verksamheter. I många fall har det inneburit mycketkännbara förändringar. Även om besparingarna i en del fallkunnat hanteras utan alltför stora kvalitetssänkningar, voredet fel att blunda för att sparpolitiken ibland fått smärtsammakonsekvenser. Klasserna blir större.Handikappade får mindre stöd. Segregationen i vissa förortertilltar.Men hur angelägna vi liberaler än är om vård, omsorg och utbildning,måste också vi acceptera att åtskilliga av dessa förändringar varit ofrånkom-liga. Alternativet, att fortsätta att låna till offentlig konsumtion, hade letttillännu värre konsekvenser. En politik som inte tog itu med budgetunderskotteni stat, kommun och landsting hade lett till högre räntor. Det hade i sin turinneburit sämre förutsättningar för växt i den svenska ekonomin. Det hadepermanentat strukturproblemen, och skapat ännu högre arbetslöshet.Vi har i en rad motioner och rapporter diskuterat och haftförslag om kommunernas resursfrågor. Vi har pekat på att kommunernasresurser för angelägna ändamål inte bara påverkas av nivån på statsbidragenutan också av tre andra nyckelfaktorer: privatsektor-expansion, produktivi-tetsökning och prioritering.Det är nödvändigt att i alla sammanhang där välfärdens resurser diskuteraspåminna om betydelsen av en expansion av den privata sektorn. Det är enbara en växande privat sektor som kan bära upp en offentlig sektor av denstorlek vi vill ha. Varje försök att skapa en motsättning mellan blomstrandeföretag och välfärdssektorn måste avvisas. behöver både företag ochdagis. Så länge arbetslösheten består kommer alltför mycket skatteinkomsteratt gå åt för a-kassa, AMS-insatser, socialbidrag m.m. och minska möjlig-heterna till bra vård och omsorg.Vi har också lagt en rad förslag som gör det möjligt att utnyttja kommunalaresurser bättre. Det allra viktigaste är ju varken anslagsbeloppets storlekellereffekterna för personalen utan servicen till medborgarna. kan faktisktservicen bli bättre genom andra metoder än högre anslag - vi har anförtmängder av exempel som bevisar det. Att öka produktiviteten genomkonkurrensutsättning och nya driftformer skulle betyda mycket mer än deflesta tycks tro för att minska de negativa konsekvenserna av besparingarna.Slutligen är prioritering ett nyckelbegrepp. Om kommunerna slutade medvidlyftiga bolagsaffärer och annat som ligger långt ifrån kärnområdenautbildning, vård och omsorg skulle det också betyda mycket för de allraviktigaste verksamheterna.Men i ett läge där situationen i kommunerna blir alltmer akut går det natur-ligtvis inte att gå förbi frågan om resurstillskott från staten. I takt med attmassarbetslösheten permanentats har läget i kommunerna förvärrats. Redan isomras slog folkpartiledaren i ett tal fast att vårdsektorn måstetillföras extra statliga resurser. Hon föreslog då ett riktat statligtstimulansbidrag till äldreboende. Hon påminde också om vårt förslag atttillföra vården resurser från försäkringskassorna, så att de samlade resursernautnyttjas bättre.Tveksam metod att hanteraviktigt problemVi instämmer följaktligen i att läget i kommunernautvecklats dithän att ett resurstillskott är nödvändigt. Vårayrkanden om detta behandlas just nu i . Vi harockså, , föreslagit att de medel regeringenreserverat i något slags "kommunakut" skulle fördelas till demest behövande kommunerna.Vi avvisar inte den åtgärd som regeringen vidtagit med statsbidragsberäk-ningen, eftersom syftet - att mildra de värsta effekterna av kommunala ned-dragningar - är angeläget. Vi vill ändå anföra allvarligaprincipiella betänkligheter mot den metod som valts.Den rätta metoden hade enligt vår mening varit att göra som vi gör, näm-ligen tillföra kommunsektorn resurser genom att spara på andra statsutgifter.Socialdemokraterna påstår sig ha gått till val på att vård och utbildning ärviktigare än transfereringar. Det är exakt det vi lever upp till genom attföreslå t ex neddragningar av bostadssubventionerna för att frigöra pengar tillden verksamhet där behoven är allra störst, nämligen vården av våra äldsta.Det som sker är det motsatta mot det Socialdemokraterna sa före valet:bostadssubventionerna utökas (nya s k ROT-satsningar) och ersättnings-nivåerna höjs som neddragningarna i kommunerna fortsätter.Socialminister tal om att vården måste prioriteras klingardärför falskt. Hon medverkar i praktiken till den omvända politiken.Men den enda metod som regeringen orkade med var ett slags kreativbokföring.De institutionella formerna för hanteringen av statsbidragen till kommuner-na är fastställda. Det är ingen tillfällighet att ett statligt ämbetsverk - ochinteregeringskansliet - givits uppgiften att räkna ut vilka summor som ska betalasut till kommunerna. Att uppgiften givits till en från den politiska nivånoberoende myndighet gör det svårare att utöva politiska påtryckningar i självaberäkningsfasen. Alla tjänar självfallet i längden på att det tekniskabeslutsunderlaget inte är färgat av politiska hänsyn.Att regeringen nu beslutat att dels upphäva den förordning (1992:1592)som reglerar att RRV skall meddela uppräkningsfaktorn, dels upphäva RRV:sbeslut innebär en försvagning av det institutionella systemet på detta område.Det kommer att bli svårt att avvisa kommunala krav på attregeringen ska gripa in och göra en mera optimistisk bedömning av ekono-mins utveckling.Vi har redan framhållit att tillväxt är det viktigaste sättet att klaravälfärden. Det regeringen nu gör är att säga att det blir högre tillväxt så att ennågot större del av den kommunala välfärden kan . Har regeringen rättär det naturligtvis mycket bra. Men det förtjänar påpekas att regeringenstillväxtprognos är mer optimistisk än nästan alla andra bedömares.Står över lagen?Överprövning av ett myndighetsbeslut är emellertid inte denenda statsrättsliga innovationen i detta ärende. I endebattartikel i den 1 november 1996använder finansminister () och riksdagsmanPer-Ola () formuleringar som är mycketegendomliga. Författarna själva synes mena att orden ska haoffentligrättslig verkan. De skriver:Vi vill göra klart att kommuner och landsting får behålla pengarna, eftersomdet funnits en oro över att det kan bli aktuellt med en återbetalning 1999. Vitror att risken för detta är mycket liten men vill ändå utfärda ettåterbetalningsskydd på . Om det vid den slutligaavräkningen som sker 1999 mot förmodan skulle visa sig att kommuner ochlandsting blir återbetalningsskyldiga till följd av den extra uppräkning som nuhar beslutats, så kommer de att kompenseras av staten med motsvarandebelopp upp till 2,6 miljarder kronor.Kan två personer i en tidningsartikel utlova en statsutgift1999 på ? Vilken rättslig verkan har ettsådant uttalande? De båda representerar partier som enligtopinionsmätningarna stöds av av svenska folket.I ett läge där tillväxten blir sämre än regeringen räknar med kommerkommunerna att bli återbetalningsskyldiga. Men i det läget kommer ocksåstatens finanser att vara sämre. Det är ett långtgående ställningstagande attbinda sig för statsutgifter på utan finansiering.Det och i praktiken talar för är en ändring av systemetmed statsbidrag till kommunerna. Rimligen borde dessa förändringargenomföras i lagstiftningen, så att "återbetalningsskyddets" rättsliga ställningblir klarlagd.Våra förslagVi anser att regeringen bör införa en ny förordning, medsamma innebörd som den upphävda, eftersomordningen bör vara den att RRV fastställeruppräkningsfaktorn _ inte regeringen.Vi godtar regeringens fördelning av de i den s kkommun-akuten även om den något skiljer sig från vårt förslag, som utgårfrån det gällande fördelningssystemet.Vi bedömer att det finns behov av ett mera permanent stöd till vårdsektorn,varför vi vidhåller våra förslag om ett statsbidrag till äldreboende och enöverföring av medel från försäkringskassorna till landstingen.Vi anser också att regeringen måste klarlägga vilken rättslig innebördlöften som ges i en debattartikel 1996 har . Om det visar sig attkommunerna blir återbetalningsskyldiga 1999, hur ser då de legala förutsätt-ningarna ut för det så kallade återbetalningsskyddet? HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av en ny förordning med samma innebörd som den nyssupphävda (1992:1592),2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om fördelningen av de ,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om statsbidrag till äldreboende och en överföring av medel frånförsäkringskassorna till landstingen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om de legala förutsättningarna för det s.k. återbetalningsskyddet.