mot · GK02Ub233 · 1996-10-07 00:00:00 — Så svarar allt fler påfrågan om de får den hjälp de behöver i skolan.Till bilden hör också att skolorna i många fall inte tar fram deåtgärdsprogram som behövs för elever, som har särskilda stödbehov.Kommuners och skolors avsaknad av uppföljning och utvärdering innebär attdenna grupp inte alltid upptäcks och att insatser görs förstnär problemen blivit svårhanterbara. I skolan finns en påtaglig omsorg omelever, som har svårigheter av olika slag. Men den generella bilden är ocksåden att skolans arbete med att möta olika elevers behov följer traditionellamönster och begränsas av ramar vad avser klasser, lokaler, styrda schemano.s.v. Undervisningsresurserna tenderar att i hög och möjligen ökande gradanvändas till att ha mindre grupper eller klasser generellt, även om det ärmycket osäkert om detta leder till att elever med större stödbehov får denbästa hjälpen. Kunskapen om hur stöd ges i olika situationer och för olikaelevers behov, förefaller behöva utvecklas och utvärderas. Detta börSkolverket få i uppdrag att genomföra. Detta bör ges regeringen till känna.Det är egentligen meningen, att endast barn med autism eller utvecklings-störning ska skrivas in i särskolan. Det är en oroväckande utveckling, attelever med måttlig utvecklingsstörning eller funktionshinder inte integreras iden vanliga skolan. Det är inte acceptabelt att kommunerna genom besparing-ar låter elever placeras i särskolan, elever vilka egentligen borde berettsplatsi den vanliga skolan. anser att det är viktigt att följa antaletsärskoleplaceringar och analysera orsakerna till förekommande ökning isärskolan. bör få i uppdrag att utvärdera utvecklingen för elevermed behov av särskilt stöd och att i samarbete med Kommunförbundetkomma med förslag till åtgärder. Detta bör ges regeringen till känna.KulturFrån många olika håll har det framförts att barn- ochungdomskultur är ett område som måste prioriteras. Alla äreniga om att vi ska uppmuntra barns och ungdomars egetskapande och att vi ska erbjuda dem att tidigt delta ikvalitativa kulturaktiviteter. Grund- och gymnasieskolan haren mycket stor, för att inte säga avgörande, betydelse för attväcka ungdomars intresse för kultur. Att själv få skapa ochatt få ta del av andras skapande, borde vara en självklarhet iskolan.I läroplanen står att "drama, rytmik, dans, musicerande och skapande i bild,text och form skall vara inslag i skolans verksamhet ... förmågan till egetskapande hör till det som eleverna ska tillägna sig".Sedan 1995 finns det en arbetsgrupp, Kultur i skolan, som ska arbeta i treår med kulturfrågorna i skolan och hur man kan vidareutveckla verksam-heten. Arbetsgruppen är ett samarbete mellan Kultur- och Utbildningsdepar-tementen. Arbetsgruppen har bl a bidragit med resurser till fyra kulturskolorför att driva avgiftsfria sommarskolor. Genom sommarskolorna har barn iolika åldrar stimulerats till eget skapande.Det finns dock en risk med att ge bidrag till kulturskolor. Kulturen i skolankan komma att marginaliseras. Man förlitar sig helt på att kulturskolorna skasköta kulturen. anser att resurser behövs direkt i skolan som påett mer aktivt sätt bör arbeta med kultur t.ex. genom projektverksamhet,samarbete med lokala och regionala kulturinstitutioner och genom attengagera olika kulturarbetare i skolans verksamhet. Arbetsgruppens arbetebör leda fram till att kulturen i skolan ökar. Detta bör ges regeringen tillkänna.Kulturen bör tas in i skolplanen, där tydliga mål och konkreta åtgärder skaanges för kulturverksamheten i skolan. I många kommuner har man redanskolplaner innefattande kulturverksamhet, men vi efterlyser fler.Musiken har länge dominerat många ungdomars kultur- och fritidsliv bådevad gäller att lyssna och att själv musicera. Här har våra musikskolor haft betydelse för barns musicerande. Nära hälften av alla barn mellan 9 och12 år spelar ett instrument. Bredden på musikundervisningen i sägsvara enastående i världen. Men det har skett en storförändring. Allt färre barn spelar något instrument.Problemet med att elevantalet kraftigt minskar inom förklarasav bl.a. av att det inte finns något entydigt ansvar förverksamheten. På den kommunala nivån finns ingen självklar och enhetliguppfattning om musikskolornas roll och organisatoriska tillhörighet. Dessaförhållanden anges ibland som förklaring till senare års besparingar inommusikskolan. Besparingarna har lett till kraftigt höjda avgifter, som i sin turhar lett till färre elever. Med detta ökar risken för en social snedrekrytering.För att nå de långsiktiga effekterna måste vuxna vara mer lyhörda för barnsoch ungdomars önskemål, låta barn och ungdomar själva delta i planeringenoch utformningen av verksamheten. har länge framhållit att enväxande andel av all kulturverksamhet och alla kulturinstitutioner ska inriktasmot barn och ungdomar. Därför är det glädjande att regeringenskulturproposition också betonar vikten av barn och ungdomars deltagande ikulturlivet och framförallt att deras eget skapande bör prioriteras. Det är brist att man i sammanhanget helt glömt bort skolans roll i barns ochungdomars möte med kultur och estetisk verksamhet. Kulturutredningenbetonade däremot detta väldigt starkt. anser i likhet medutredningen att:1. Förskollärarutbildningen bör utvärderas särskilt med avseende på deestetiska och praktiska ämnenas ställning och på samspelet mellan estetiskaverksamheter och barns utveckling.2. Uppgiften att främja barns estetiska uttrycksförmåga och att låta barnenmöta och ta del av olika konstnärliga uttrycksformer bör förstärkas iförskolans arbete.3. bör få i uppdrag att genomföra en nationell utvärdering avkulturens olika funktioner i skolan och vilka metoder som kan användas föratt stärka skolans som kulturbärare.4. En långsiktig satsning bör göras på kultur i skolan, vilken tar sikte på deungas egna uttrycksmöjligheter och omfattar olika konstnärliga uttrycks-former samt verksamheter knutna till medier av olika slag.Regeringen bör återkomma med förslag i enlighet med det ovan anförda.Detta bör ges regeringen till känna.Jämställdhet i skolanSkolan ska verka för jämställdhet mellan pojkar och flickor.Det är ytterst en fråga om demokrati. Tyvärr gårjämställdhetsarbetet för långsamt i skolan. All personal somdeltar i skolans verksamhet har ansvar för att förbättrajämställdheten inom det område där de verkar.Enligt undersökningar har det visat sig att pojkar upptar två tredjedelar avtiden i klassrummet. Pojkar tar oftare ordet utan att de fått frågan. Det finnsäven dokumenterat att lärare bemöter flickar och pojkar olika. Det kan t.ex.ske genom att läraren talar på olika sätt till flickor respektive pojkar,kommenterar oftare och bygger på sådant som pojkar sagt eller att flickornafår frågor, som endast kräver ett svar utan utvikningar. Lärare försöker dockpå olika sätt uppmärksamma detta och hitta lösningar. En metod, som blivitvanligare, är att låta flickor bilda särskilda grupper, t.ex. under vissalektioneri naturorienterande ämnen. På så sätt anses de få chans att ostört laborera ochdiskutera med läraren.Skollagen har förändrats så att det klart framgår att ett viktigt mål förskolan ska vara att främja jämställdhet mellan könen. Det är mycket positivt.Den nya läroplanen och "jämställdhetsparagrafen" i skollagen ger skolan nyaredskap att komma framåt i jämställdhetssträvandena. Det är viktigt att dessanya redskap används.Generellt sett måste undervisningsformerna förändras så att hänsyn tas tillflickors och pojkars olikheter, behov och intressen. Jämställdhet måste inne-bära att flickor både i och utanför skolan är lika väl förberedda som pojkar iatt hävda sina intressen och vara med och påverka. anser attjämställdhetsfrågorna bör beaktas i både lärarutbildning och -fortbildning.Detta bör ges regeringen till känna.Elevinflytande igymnasieskolanMånga elever i gymnasieskolan saknar inflytande,känner sig inte sedda och inte hörda. En sammanfattande bildav den forskning, som är gjord angående elevinflytande, äratt eleverna inte har något egentligt inflytande iundervisningen vare sig i eller gymnasieskolan.Eleverna kan inte i någon större utsträckning påverka varesig uppläggning, innehåll i undervisningen eller vilketläromedel som ska användas.Att ha inflytande och att känna sig delaktig är en förutsättning för lärande.Undersökningar som har gjort visar att eleverna vill ha inflytandeöver sin arbetssituation, ämnenas innehåll och uppläggning.Eleverna i gymnasieskolan är fullt kompetenta att ta ansvar för sin utbild-ning och sin skola. Lokala styrelser med elevmajoritet liknande de lokal-styrelser med föräldramajoritet, som finns inom , bör finnas igymnasieskolan. Kommunerna bör överlåta vissa ansvars- och beslutande-funktioner som ligger på styrelsen för utbildning eller rektor för en skolatill en lokal styrelse för gymnasieskolan. Uppgifter, som kan ligga på dennastyrelse, är bl.a. frågor som rör utbildningens organisation och uppläggning,arbetsmiljön och samverkan inom och utom skolan. I styrelsen bör elevernavid skolan vara i majoritet. Rektorn ska vara självskriven ledamot ochrepresentanter från personalen ska ingå. I övrigt bör man lokalt få kommaöverens om styrelsens sammansättning.Även om eleverna får en majoritet i dessa styrelser, vill vi ändå poängteralärarens roll i sammanhanget. Styrelserna får inte på något sätt äventyra attlärarens roll och uppgifter urholkas. Elevstyrelserna är viktiga menmaktbefogenheterna bör vara tydligt avgränsade. Vi anser att styrelserna inteska kunna avgöra personalfrågor. Ansvaret för personalfrågor ska även ifortsättningen vara rektors.Eleverna är en viktig kraft för förändring i skolan. Skolan måste utvecklasför att kunna fylla sin uppgift och de krav som ställs på dagens skola.Eleverna är de som bäst vet hur det är att vara ung i dagens samhälle. Deraserfarenheter behövs för att utveckla skolan. Genom att ge eleverna meransvar och få dem att känna delaktighet i organisation och planering,förbereds de bättre för de uppgifter, som vuxenlivet medför sommotivationen i skolarbetet kan öka.Centerpartiet anser att en försöksverksamhet med lokala styrelser medelevmajoritet bör införas på gymnasieskolan i enlighet med vad ovan anförts.Detta bör ges regeringen till känna.GymnasiereformenDen nya gymnasiereformen har kritiserats hårt från mångahåll. Kritiken går ofta ut på det faktum att alla elever ska läsasamma kärnämnen, vilket har lett till att många av elevernapå de yrkesinriktade programmen inte blir godkända, om viinte sänker kunskapskraven.Idag har vi ett system med 16 olika nationella program, som ersättning förde tidigare ca 500 olika studievägarna, där innehållet i programmen ärlikvärdigt över hela landet. Systemet bygger på att alla elever ska läsa ettantal kärnämnen, oavsett vilket av de 16 programmen man väljer. Kärn-ämnena ligger sedan som grund för det fortsatta lärandet i högre utbildning.Meningen är att all gymnasieutbildning ska ge högskolekompetens.Skolverket har i en undersökning redovisat att betygen i kärnämnenaengelska, matematik och svenska varierar stort mellan de olika programmen igymnasieskolan. Högst betyg har eleverna på naturvetenskapliga och sam-hällsvetenskapliga programmen. Antalet icke godkända är högst på fordons-och industriprogrammen. Inom dessa två program är det också få med betygetMycket väl godkänd.Gymnasieskolan ska vara en självklar fortsättning för alla elever men detkan den bara bli om alla elever får en verklig chans att klara sina gymnasie-studier med tillfredsställande resultat. är det många elever som hopparav det nationella programmen till de individuella programmen, vilka inte ärlika krävande. Andra elever lämnar till och med gymnasieskolan.Ett av syftena med den nya gymnasieskolan var att ge alla elever sammabaskunskaper. Men även om målet är lika för alla elever på alla program, kanvägen till målet se mycket olika ut. Det måste finnas utrymme för tolkningarav vägarna fram till målet. Baskunskaper är viktiga men minst lika viktiga ärde metoder och strategier för att fortsätta att lära i ett föränderligtsamhälle.Kursutformningen måste ses över och anpassas till ämnena, så att den intebinder undervisningen utan medger ett projektinriktat arbetssätt överämnesgränserna.Enligt pågår det ett omfattande utvecklingsarbete. I flerafall har samverkan mellan kärnämnena och respektive programs karaktärs-ämnen visat sig vara en väg för att nå bättre resultat på de yrkesinriktadeprogrammen. Att dessutom se till att elever med sämre förkunskaper ges merundervisningstid, är också en väg som utnyttjas i fler skolor.När nya reformer genomförs, kommer naturligt en del problem att uppstå.Det tar tid att ställa om sin verksamhet och hitta arbetsformer. Centerpartietstår bakom den nya gymnasiereformen och vill slå vakt om de grundläggandeprinciperna i den. Vi vill poängtera att den måste utvecklas vidare.Det är därför viktigt att noga följa utvecklingen. Regeringen bör skyndsamtbereda förslag att framlägga för med utgångspunkt i det arbete somidag sker av Kommittén om utvecklingen i gymnasieskolan. Detta bör gesregeringen till känna.Lärarrollen ochlärarutbildningenSkolans och utbildningens roll för samhällsutveckling,ekonomisk tillväxt och därmed för vårt välfärdssamhälle äromvittnad. Även i den internationella debatten betonasvikten av ökad kunskap och livslångt lärande. harlänge varit ett föregångsland vad gäller grundläggandeutbildning, bl.a. manifesterat i en tidigt utbyggdfolkundervisning och i begreppet folkbildning viastudieförbund och studiecirklar. har en motsvarande kraftig utbyggnad skett avgymnasieskolan, och mot stårhögskolan på tur.Skolan i sig, och därmed lärarna som individer och yrkesgrupp, betraktasmer och mer som en lärande och självlärande organisation, varmed menasförmågan till s.k.vardagsreflektion och ständig egen fortbildning. Mot denbakgrunden är det självklart att rikta fokus på lärarrollen och lärarutbild-ningen.Lärarrollen är stadd i förändring både på grund av samhällsförändringen istort och reformer av skolans organisation med en ändrad syn på arbets-former och undervisningsmetoder. Detta måste givetvis få genomslag ilärarutbildningen. Lärarrollen vidgas från kunskapsförmedlare till att ocksåvara inspiratör, handledare och arbetsledare för elevernas eget lärande.Den utvärdering som gjorts av den nya utbildningen av grundskollärare(s.k.1-7 och 4-9 -lärarna) har gett vid handen, att det finns brister vad gälleren nationellt sammanhållen och likvärdig lärarutbildning. Likaså förekommerstora olikheter mellan högskolorna avseende omfattningen och innehållet i de"professionella" momenten såsom pedagogik, metodik och didaktik. Sålundavarierade omfattningen av pedagogikstudierna från 7 poäng till 35 poängmellan olika högskolor. Ämnesinstitutionerna har stärkt sin roll på bekostnadav den yrkesspecifika kompetensen.Centern förordar därför en mer sammanhållen lärarutbildning med enförstärkning av både forskningsanknytning och yrkespraktik. Pedagogik,metodik och didaktik måste återfå positionen som den sammanhållandekompetensen i alla lärarutbildningar. Vi förordar dessutom en ökad möjlighettill forskning för redan yrkesverksamma lärare där undervsiningserfarenheträknas som en merit. Detta bör ges regeringen till känna.Den engelska s.k. Greenwich-modellen kan tjäna som intressant exempel. master-utbildning får lärarna där tillgodoräkna sig extra kurser ochundervisningserfarenhet . Försök i den riktningen pågår vidHögskolan i . Det är också viktigt att betona vikten av att läraryrketges en mer professionell definition och status. fannsvetenskapliga kriterier för vad som anses höra hemma under begreppetlärarprofession. Där ingår ett antal specifika områden:- ämneskunskap och bred allmänbildning-- psykologisk kunskap om bl.a. barns och ungdomars utveckling-- kunskap inom pedagogik, didaktik och metodik, d.v.s. "lärarämnena"-- social kompetens med utvecklad förmåga till samarbete-- förmåga till utvärdering av sig själv och skolan, "självlärande"-- ledarskap och arbetsledande kompetens.-Dessa yrkesspecifika kompetenskrav måste tydliggöras ochstärkas i lärarutbildningen. Detta bör ges regeringen tillkänna.Centern vill också betona vikten av att även öka den didaktiskaforskningen, d.v.s. frågeställningen om vad som skall ingå i lärarutbild-ningen. Ökad didaktisk forskning behövs för övrigt även avseende innehålleti och gymnasieskolans läroplaner. Skolan som avnämare börockså få ett ökat inflytande över den framtida lärarutbildningen.IT, som ett hjälpmedel i dagens och i än högre grad morgondagens skolamåste också få genomslag i lärarutbildningen. Dessutom måste detta upp-märksammas och få en framskjuten position i fortbildningen av dagensyrkesverksamma lärare både avseende resurstilldelning och generösa möjlig-heter till ledighet för studier och kompletterande fortbildning inom IT-sektorn, varvid datorn som metod och instrument för kunskapsuppbyggnad iskolans olika ämnen ges prioritet.Skolans och därmed lärarnas ansvar för fostran i frågor om demokrati,jämlikhet, rasism och det mångkulturella samhället bör också få en ökad platsi lärarutbildningen. I det sammanhanget kan vi konstatera att behovet av flerlärare med invandrarbakgrund är viktigt, inte minst för att täcka behovet avfler och bättre utbildade hemspråkslärare. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om de skolpolitiska målen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om tioårig grundskola,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om elev- och föräldrainflytande,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om betyg,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om skollagen och mobbning,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om uppdrag till angående olika elevers behov av stöd,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om elever med behov av särskilt stöd,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om arbetsgruppen Kultur i skolan9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om åtgärder för kultur i skolan,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om jämställdhetsfrågor i fortbildning och lärarutbildning,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en försöksverksamhet med lokala styrelser med elevmajoritet igymnasieskolan,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om gymnasiereformen,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om forskningsanknytning och yrkespraktik i lärarutbildningen,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om lärarutbildningens yrkesspecifika kompetenskrav.