mot · GK02Fi206 · 1996-10-07 00:00:00 — SammanfattningDet egna ägandet och ett privat sparande ger en trygghet sominte kan ersättas av aldrig så heltäckande, politiskt beslutadeoch offentligt finansierade välfärdssystem. Möjligheterna attbestämma över och kontrollera sin egen ekonomi utgör enfast grund för individens frihet och trygghet.Enskilt ägande och marknadsekonomi är nödvändiga förutsättningar fördemokratin. De garanterar inte demokrati, men ingenstans där de haravskaffats har en fungerande demokrati kunnat fortleva. Från historien vet viatt det var i de länder där äganderätten respekterades som den ekonomiskaoch demokratiska utvecklingen kunde skjuta fart. De svenska hushållenssparande har ökat till nivåer som närmar sig de gängsei andra västerländska demokratier.Det privata sparandet spelar en avgörande roll för den enskildes frihet ochtrygghet genom de möjligheter det ger hushållen att styra och kontrollera sinekonomi och bli mindre beroende av centrala beslut och bidragssystem. Närstatens sociala system, trots ett konfiskatoriskt skattetryck, inte längreförmåratt motsvara förväntningarna är det nödvändigt att skapa möjligheter förmedborgarna att bygga upp en egen ekonomisk trygghetsbuffert. Ett egetsparande spelar också en avgörande roll för möjligheterna att skaffa en egenbostad eller fritidshus. Lika viktigt är hushållssparandet för finansieringen avnyföretagande och av investeringar i de minsta företagen.I dagsläget är ett land med dåligt sparklimat. Skattesystemet bördärför utformas så att det lönar sig att arbeta och spara och driva företag.Skattetrycket måste sänkas. Långsiktigt fasta spelregler måste gälla.Den moderata sparpolitiken syftar till att skapa ett generellt gott klimat förprivat sparande, med regler och skatter som är internationellt konkurrens-kraftiga.Vi föreslår i denna motion en modell med tre olika sparformer:ungdomssparande, medborgarkonto och ett förbättrat pensionssparande.Härigenom vill vi stimulera ett långsiktigt bundet privat sparande. Därutöverförordar vi mer gynnsamma villkor för aktiesparande och vinstandelar av tillväxtDet enskilda ägandetHur de än mödade sig och strävade, kunde de aldrig förkovra sig här iKorpamoen.- - -Han för sin del ledsnade på att sträva om han inte längre såg någontingatt sträva fram emot. Han kunde inte arbeta med någon lust, om han intetrodde att han hjälpte sig och de sina till en bättre lott. Och alla människorville väl ha något att sträva fram emot, åtminstone så länge de var unga, somnu hon och han ännu var. Vad skulle de annars leva för?Strävan efter att förkovra sig och förbättra tillvaron för sigsjälv och de sina är och har alltid varit en mäktig drivkraft.Ett samhälle som inte ger sina medborgare möjligheter attförkovra sig genom eget arbete, företagsamhet, sparande ochinvesteringar stagnerar och stöter slutligen bort de människoroch det kapital som utgör förutsättningen för utveckling ochvälstånd. Likt och i söker de sig bort.Oupplösligt förknippat med denna drivkraft är det egna ägandet av kapitaloch egendom. Skyddet för äganderätten är en förutsättning för att människorskall vilja investera och våga ta de risker som alltid är förknippade medföretagande samt teknisk och ekonomisk utveckling. Den enskildaäganderätten är basen för den ekonomiska tillväxt som i sin tur är enförutsättning för välstånd, såväl den enskildes som samhällets.Det egna ägandet och möjligheterna till ett privat sparande ger en trygghetsom inte kan ersättas av aldrig så heltäckande, politiskt beslutade ochoffentligt finansierade välfärdssystem. Möjligheterna att bestämma över ochkontrollera sin egen ekonomi utgör en fast grund för individens frihet ochtrygghet.Med enskilt ägande följer också ansvar. "Det man äger vårdar man", heterdet. Att t.ex. miljöförstöringen gått så mycket längre i länder styrda medextrem socialistisk planhushållning beror inte bara på svagheter iproduktionssystemet. En annan viktig orsak är att det inte finns någon somhar personligt intresse av att sköta byggnader, natur och andra tillgångar väl.Sparandet och ägandet av sparandet är av central betydelse förkapitalbildningen. Det är ur sparandet investeringsmedlen tas. "Spar-samheten är den omedelbara orsaken till tillväxten i kapital", sade redanAdam . Den statliga produktivitetsutredningen (SOU 1991:82) anslutersig till detta synsätt och framhåller kapitalbildningen som central förproduktivitetsutvecklingen. I en internationell ekonomi är det summan av detinhemska sparandet och utländska placeringar i som är det viktiga.Enskilt ägande är jämte fri konkurrens grundläggande inslag imarknadsekonomin, som obestridligen är det mest effektiva systemet förianspråktagande av resurser och fördelning av nyttigheter. Marknads-ekonomin bygger på decentraliserat och individuellt beslutsfattande. Detkräver den handlingsfrihet och självständighet som enbart personligt ägandemedger. Den enskilda äganderätten är därför en förutsättning för dynamiken idet ekonomiska livet.Enskilt ägande och marknadsekonomi är framför allt nödvändigaförutsättningar för demokratin. De garanterar visserligen inte demokrati, meningenstans där de har avskaffats har en fungerande demokrati kunnatfortleva. Från historien vet vi att det var i de länder där äganderättenrespekterades som den ekonomiska och demokratiska utvecklingen kundeskjuta fart.I ett samhälle utan enskild äganderätt finns ingen pluralism annan än densom staten tillåter och stöder. Det beroendeförhållande till den politiska ochekonomiska makten som den egendomslöse lyder under är inte förenligt meden fri debatt och ett demokratiskt styre. Den yttersta konsekvensen av ettsådant samhälle har gjorts tydlig genom det ekonomiska, sociala ochmoraliska sammanbrottet i de tidigare planhushållningsekonomierna.Från fattigdom till rikedomI det utpräglade jordbrukssamhället baserades ägandet ochdärmed den ekonomiska och politiska makten på innehavetav brukbar mark. Det var en statisk ekonomi, byggd påsjälvhushållning, där den ene kunde förmera sin rikedomendast på den andres bekostnad.Med köpenskap och handel följde en växande penningekonomi. Successivtväxte fungerande bank- och finansinstitut fram vilka möjliggjorde nyafinansieringsformer och riskspridning. Därmed lades också en grund förmöjligheterna att utnyttja tekniska framsteg för investeringar i produktionoch reala tillgångar. Ekonomisk tillväxt i modern mening blev möjlig.Hushållens inkomster och köpkraft började stiga.Genom att skråväsendet och andra former av monopol avskaffades ochnäringsfrihet infördes kunde entreprenörer och företag utvecklas. Demöjligheter som den tekniska utvecklingen gav kunde utnyttjas. Enskildapersoner kunde på eget initiativ och av egen kraft starta och driva företag.Finansieringen av investeringar kunde ske med olika grader av risktagande iolika lagreglerade företagsformer eller juridiska personer såsom aktiebolag,handelsbolag och ekonomiska föreningar. Framför allt gjordeaktiebolagsformen det möjligt att till företagen attrahera riskkapital frånutomstående intressenter via det växande bank- och finansväsendet. Såvälvinster som förluster kunde spridas över en vidare krets intressenter.Marknadsekonomin började utvecklas.En absolut förutsättning för denna utveckling har varit och är denenskildes möjligheter att genom sparande och kapitalförvaltning ackumulerakapital för eget företagande och investeringar eller för att satsa i andrasföretagande. För detta krävdes ett skydd för äganderätten.Så inleddes den exceptionellt dynamiska period under vilken världensdemokratier utvecklade sina ekonomier och deras medborgare skapadevälstånd och välfärd, frihet och trygghet. På detta sätt lades också i Sverigegrunden för den enastående 100-åriga period av välståndsutveckling sominleddes och kulminerade under de två decenniernanärmast efter fram till 1970.Diagram 2.1BNP-utveckling sedan sekelskiftetKälla: utförSvag tillväxtSveriges tillväxt sedd ur ett kortare perspektiv är betydligtmindre upplyftande. Från att ha tillhörttoppskiktet i tillväxtligan började att tappa mark mot sina konkurrenter i ochövriga OECD.Diagram 3.1BNP-tillväxt i samt OECD-området 1960-1995Orsaken till detta ras i tillväxt kan sammanfattas i tre intimthopkopplade begrepp: strukturella problem, kostnadskris ochfinanskris.De strukturella problemen bottnar i en för liten konkurrensutsatt sektor, enför stor offentlig sektor och en av den offentliga sektorn undanträngd och förliten privat tjänstesektor.Kostnadskrisen berodde på bristandeförmåga till anpassning efter nya internationella förutsättningar. Genom enövertro på politisk ingenjörskonst försökte man i stället att genom s.k.överbryggningspolitik avskärma från omvärldsfaktorer, såsomtillkomsten av nya framgångsrika industriländer och oljekriserna. När dettamisslyckades och lönekostnaderna rusade i väg jämfört med omvärldentillgreps devalveringar. Dessa ledde i sin tur till en fortsatt inflations- ochlönespiral som snabbt gröpte ur näringslivets konkurrenskraft utan att genågra reallöneökningar. blev allt fattigare.Finanskrisen i spåren på den skenande inflations- och spekulations-ekonomin är den tredje viktiga faktorn iförklaringen av ekonomiska kris. Överhettningen av ekonomin ikombination med dålig samordning av avregleringarna skapade en grogrundför en snabb stegring av fastighetspriserna och stor upplåning mot klenasäkerheter.Genom politisk kortsiktighet lyckades man under den långa högkonjunk-turen erodera förtroendet för den svenska ekonomin istället föratt skörda frukterna av en osedvanligt långvarig högkonjunktur. Investerings-kvoten minskade kraftigt . Svenska folket blev ännu fattigare.Diagram 3.2Köpkraftsparitetsjusterad BNP per capita i jämfört med OECD-genomsnittet, 1970-1994 (= 100)Anm: Avser exklusive MexikoKälla: OECDDe ofödda företagenDe studier som finns tyder på att vid jämförelsermed andra har ett näringsliv som domineras avstorföretag, den högsta offentliga sysselsättningsandelen ochden sannolikt lägsta andelen egenföretagareUnder efterkrigstiden har utvecklats ett jämförelsevis stort antal multi-nationella storföretag, huvudsakligen grundade . Sverigetoppar listan över världens storföretag när det gäller antal företag per capita.Storföretagen utgör en omistlig bas för den svenska industrins utvecklingoch för vår ekonomiska stabilitet. Genom den pågående internationalisering-en blir de emellertid allt mindre beroende av den svenska marknaden ochsvenska förhållanden. Produktionen förläggs så nära marknaden som möjligtoch finansieringen sker på de internationella kapitalmarknaderna. Samtidigthar nyetableringen av industriföretag minskat dramatiskt. De svenskadirektinvesteringarna i utlandet ökade däremot kraftigt under framför allt1980-talet.Diagram 3.3Antal nya industriföretag i procent av beståndet samtsysselsättningstillskott genom nya industriföretag, 1920-1991De största svenska företagen har haft en kraftfullsysselsättningsutveckling även i tider när sysselsättningen iindustrin totalt sett varit vikande i . somden totala sysselsättningen i tillverkningsindustrin i Sverigeårligen minskade med ,ökade sysselsättningen i de 30 störstaföretagen med en acceleration efter 1980. avdenna ökning i sysselsättningen ägde dock rum utanförSverige. En genomgång av de 23 största företagen visar attunder ökade sysselsättningen med 27procent utomlands som deras sysselsättning iSverige minskade . För del nåddestorföretagens andel av sysselsättningen i en topp1986 men har sedan sjunkit tillbaka som derassysselsättning ökade mycket kraftigt i andra länder.Koncentrationen till stora företag framstår än tydligare vid en koncern-korrigering av sysselsättningsstatistiken. (Henrekson: "Företagandets villkor"1996)Diagram 3.4Sysselsättningen i det privata näringslivet per storleksklass 1993(procent och koncernkorrigerat)Källa: NUTEKLägger man gränsen för storföretag vid 200 anställda, arbetarmer än hälften i stora företag. Inom industrin ärstorföretagsdominansen än tydligare. av deanställda arbetar i koncerner med minst 500 anställda och 70procent i koncerner med minst 200 anställda. Närmare 50procent av de industrianställda fanns 1994 i koncerner medminst 2 000 anställda.Samtidigt har egenföretagandet minskat dramatiskt.Diagram 3.5Egenföretagarnas andel av sysselsättningen i , 1950-1994Källa: SCB, nationalräkenskapernaNästan hela nedgången i egenföretagandet ägde rum mellanslutet av och . Sedan början av1970-talet har haft den lägsta andelenegenföretagande utanför jordbruket av samtliga OECD-länder.Denna utveckling innebär risk för svag innovationskraft och vikandeinvesteringar. Det visar sig bland annat i att, som vårt beroende avde största företagen har ökat, har den totala svenska industriproduktionenhalkat efter jämförbara länder sedan 1970-talet.Det svaga nyföretagandet i industrisektorn har inte heller kompenserats aven tillräckligt kraftig tillväxt inom tjänstesektorn. Anledningen till detta ärattbetydande delar av tjänstesektorn, framförallt tjänster till hushållen, harskyddats av omfattande offentliga produktionsmonopol. Härigenom harmarknadsutrymmet för tjänstekonsumtion begränsats snävt.Enligt (1985) är det enda land där det under perioden1973-1983 skett en förskjutning mot större företag inom respektive sektor.Denna minskning ägde rum trots att sysselsättningen , totalt sett,försköts mot branscher där de små företagen ( < 20 anställda) har en störreandel av sysselsättningen.Den utveckling som förefaller ha skett mot ökandesysselsättning i mindre företag och anläggningar förefaller att huvudsakligenha ägt rum i existerande företag och i anläggningar inom större koncerner.Flera studier pekar på en bristande vilja till tillväxt hos de små företagen.Också ägandet har varit och är mycket koncentrerat vilket har lett till ettkraftigt ökat institutionellt - och utländskt - ägande av svenskaaktier på bekostnad av hushållens ägande.Diagram 3.6Ägarandelar på svenska börsen 1950-1992Källa:Koncentrationen till stora företag har gynnats avutformningen av beskattningen av företagen och företagarna.Även skatteomläggning består skillnader iskattebelastning mellan små och stora företag. Under åren1991-1993 betalade de mindre företagen ca 10procentenheter högre skatt än de stora företagen ( > 200anställda). Det är uppenbart att skattekilarna i det svenskaskattesystemet missgynnar de mindre företagen.Samtidigt kan konstateras att soliditeten är lägre i de mindre företagen än ide större vilket negativt påverkar de mindre företagens finansierings- ochkreditmöjligheter.Till den dåliga miljön för mindre företag bidrar otvivelaktigt också desedan 1970-talet ökande kommunala ambitionerna att i bolagsform bedrivaaffärsverksamhet.Den utpräglade koncentrationen till stora företag och institutionellt ägandeär resultatet av en medveten politik präglad av planhushållningsambitioner.Den ekonomiska tillväxten och välståndsutvecklingen har tagits för given.Ambitionen har varit att genom koncentrationen till stora företag och enkraftig tillväxt av den offentliga sektorn minska inflytandet från privatkapital och privata finansiärer för att skapa utrymme för en ökad politisk ochkorporativ kontroll över produktionen och fördelningen av produktions-resultatet. De främsta medlen för denna politik har varit kollektivt ägandesamt kollektivt sparande och kapitalbildning.När Socialdemokraterna utpekar det privata sparandet som ett hot mottillväxten och välfärden, finns det anledning att närmare granska grundernaför den socialdemokratiska politiken.Det statligt/korporativakontrollsamhälletSocialismens huvudtanke är att begränsa för att slutligenavskaffa det privata ägandet av produktionsmedlen. Dessaskall i stället överföras i det allmännas ägo, och derashandhavande därmed läggas under den offentliga maktenskontroll.I har Socialdemokraterna tillämpat en annan metod för att uppnåliknande resultat. Efterkrigsprogrammet byggde på förutsättningen att världs-ekonomin skulle drabbas av depression. Så blev inte fallet. I stället fann manatt kapitalismen fungerade mycket väl i återuppbyggandet av tillekonomiskt framgångsrika, socialt ansvarstagande nationer.I stället för att låta staten socialisera produktionen har i produk-tionsresultatet och den enskildes ekonomi lagts under offentlig kontroll,huvudsakligen via ett i det närmaste konfiskatoriskt skattesystem och ettomfattande statligt socialförsäkringssystem, men också via en omfattandestatlig reglering. har inflytandet för de organisationer som inräknasi den socialdemokratiska sfären successivt stärkts och de har tilldelats enhalvoffentlig ställning.Politiken inriktades på att, utöver inkomster, socialisera sparande, kapital-bildning och investeringar. I detta syfte fördes en lågräntepolitik med hjälpav valutakontroll och kreditmarknadsreglering. Skattefria avsättningar tillinvesteringsfonder medgav billig finansiering så länge företagen åter-investerade i den egna verksamheten eller inriktade sina investeringar på fördet allmänna angelägna objekt. Vad som var angeläget avgjordes avRiksbanken eller i korporativa former.För företagen var det lönsamt att investera i objekt medallt lägre förräntning. låstes investeringarna in i de befintligaföretagen. Genom dubbelbeskattningen av aktier blev det synnerligenolönsamt att låta aktieägarna få del av vinsten. Därmed tillfördes kapital-marknaden aldrig de medel som skulle ha behövts för satsningar i nyaföretag och ny teknik.Genom räntesubventionerna blev det huvudsakligen bostadssektorn somkunde tillgodogöra sig låga räntor. Regleringen av bostadsfinansieringen ochfinansinstitutens placeringar i kombination med de statliga subventions-systemen ledde till att en betydande del av det samlade finansiellasparandet låstes in i den reglerade delen av bostadsmarknaden.Som framgår av det socialdemokratiska partiprogrammet 1990 har dennapolitik nått sina syften:Den privata äganderätten kvarstod visserligen, men den privatkapitalistiskaproduktionsordningen, där det enskilda vinstintresset sågs som överordnatalla andra intressen, förändrades på avgörande punkter.En allt större del av produktionsresultatet har undandragits kapitalismensfördelningsprinciper för att i stället fördelas solidariskt efter behov.Medborgarrätt har steg för steg ersatt penningens rätt.Samtidigt har förts en lönepolitik som i kombination medskattepolitiken syftat till en långtgående utjämning av allainkomster. Prisstabilitet och balans i utrikeshandeln harbetraktats som restriktioner.Detta ledde till en regleringsekonomi med ett närmast konfiskatorisktskattetryck.Den hårda skattebelastningen i allmänhet och de höga kapitalskatterna isynnerhet gör det naturligtvis mycket svårt att bygga upp och vidmakthållaett enskilt ägande och skapa sig en trygghet genom privat sparande.Alltmer av sparandet och kapitalbildningen har kollektiviserats. Denstatliga och fackliga kontrollen av företagen och löntagarna har successivtstärkts. har ekonomin fungerat allt sämre.LönebildningenAtt lön är ersättning för en arbetsinsats låter som ensjälvklarhet.I är dock kopplingen mellan lön och arbetsinsats klen. Detta berorpå flera faktorer, däribland det ovan berörda skattesystemet och konstruk-tionen av de sociala skyddsnäten. Tillsammans har detta inneburit att mångaheltidsarbetande efter skatt har erhållit en lägre arbetsersättning än de hadekunnat erhålla om de levt på socialförsäkringar och/eller socialbidrag.Därtill begränsar den stela lönebildningen möjligheterna att påverka denegna lönen. Löneskillnaderna i efter skatt, sociala förmåner ochavgifter har varit och är extremt små. Det innebär att det för många inte lönarsig att arbeta eller att genom extra arbete förbättra sin ekonomi. Än värre äratt incitamenten för den enskilde medarbetaren att öka sin kompetens eller tapå sig ett ökat ansvar har minimerats.En komponent i utvecklingen mot en likformig lönestruktur är detomfattande systemet för socialförsäkringar, huvudsakligen finansierade avarbetsgivaravgifter. Det är en avsevärd del av tillgängligt löneutrymme somintecknats för obligatoriska såväl lagstadgade som avtalade försäkringar.Den samlade effekten av fördelningen av skatter och transfereringar överlivet är svårförutsebar. Än mer svårförutsebara blir effekterna om avtals-försäkringarna tas med i beräkningarna. Lönepolitikens utjämningseffekter ikombination med skattesystemets utformning och ett alltmer omfattandeoffentligt bidrags- och socialförsäkringssystem har successivt minskatsambandet mellan individens arbetsinsats och arbetsersättningen.Sedan mitten av 1980-talet har dock tre tydliga tendenser till en ny ochmer prestationsinriktad lönepolitik gått att urskilja: den individuella löne-sättningen och decentraliserade löneförhandlingar men också de individuellavinstandelar som fler och fler företag infört för att ge de anställda del av detegna företagets vinster. Trots dessa faktorer är kopplingen fortfarande svagmellan arbetsinsats och arbetsersättning. har blivit ett höglönelandför lågutbildade och ett låglöneland för högutbildade. Med den framväxandeglobaliseringen, ökad rörlighet och fria kapitalflöden kommer det inte attvara möjligt länge till för att ha civilingenjörer som har avsevärtlägre köpkraft än sina tyska kollegor.Den kraftiga utbyggnaden av de kollektiva skyddsnäten har medfört attmånga enskilda hushåll dragit slutsatsen att de inte själva behöver spara förframtida behov eller för att ha en buffert för oförutsedda händelser. Ett egetsparande kan tvärtom i många fall leda till väsentligt sämre förmåner från detallmänna än eljest.De kollektiva försäkringssystemen och socialpolitikens utformning hardärmed bidragit till att hushållens sparande i trendmässigt varit lägreän i jämförbara länder. Detta bekräftades i rapporten , där det konstateras:Enligt fyra av fem ekonometriska studier som gjorts på svenska data har ATPminskat hushållens sparande. Resultaten från dessa studier är att sparkvotenskulle varit mellan om pensionssystemet inte ändrats och ATP således aldrig införts.Efter hand har socialförsäkringarna tagit allt större del avtillgängligt löneutrymme i anspråk. Trots detta kan utställdalöften inte infrias. Trots att avgifter och skatter ökar måsteförmånerna reduceras.Detta innebär att den kraftiga höjning av skattetrycket som Socialdemo-kraterna genomfört i syfte att ta i anspråk privat konsum-tionsutrymme för den offentliga sektorns räkning motverkar sitt syfte genomatt den återigen leder till minskat konsumtions- och investeringsutrymme förhushållen och därmed minskad tillväxt i ekonomin. försvåras detenskilda hushållets möjligheter att genom eget sparande bygga upp entrygghetsbuffert.Hushållen har, liksom nationen, hamnat i en rävsax som kommer att låsasännu hårdare om regeringens uttalade avsikt att bygga upp ett offentligtöverskott förverkligas.FondsocialismenDen likformiga lönestruktur på hela arbetsmarknaden somutgör kärnan i arbetarrörelsens politiska/fackligautjämningsideologi har lett till en utslagning av företag sominte har kunnat betala de centralt överenskomna lönerna.Samtidigt har lönsamma företag förhindrats att låtamedarbetarna få del av goda vinster i form av lokalalöneökningar eller vinstdelning. Problemet beskrivs som attdet i de lönsamma företagen på grund av lönepolitiken haruppstått s.k. övervinster, betraktade som "en löntagarnaspresent till företagen". Sådana "övervinster" uppfattas somanstötliga och ett störande inslag i politiken.En metod för att eliminera dessa störande inslag har varit och är att genomolika former av kollektiv kapitalbildning dra in vinstmedlen till av statenoch/eller de fackliga organisationerna kontrollerade fonder. Löntagarfonder-na som infördes är det tydligaste och mest kända exemplet på dennaform av kollektiv kapitalbildning.