mot · GK02U638 · 1996-10-07 00:00:00 — blev en islamisk republik efter en folkligt stöddrevolution som ledde till shahregimens fall 1979. Detshiamuslimska prästerskapet med somhögste politiske och religiöse ledare övertog kontrollen avstatsmakten. Den nya regimen avvecklade shahensvästvänliga politik och utvecklade en teokrati - d.v.s. enmakt utsedd och legitimerad av () sommålmedvetet styrde samhället i en strikt islamisk-fundament-alistisk riktning. pågick ett blodigt ochför befolkningen förödande krig med Irak.Efter död försökte mera moderata krafter ochförespråkare för en snabbare ekonomisk utveckling leda utvecklingen in på enmindre dogmatisk och mot omvärlden mera öppen politik. Dessa försök harhaft en synnerligen begränsad framgång. I praktiken är det fortfarande detislamiska prästerskapet under sin högste ledare har den yttersta makten i landet.Den islamiska fundamentalism som sålunda praktiseras i innebär, trotsett formellt demokratiskt styrelseskick, kraftiga inskränkningar i mötes- ochyttrandefrihet liksom ständiga och allvarliga kränkningar av mänskligarättigheter. Något egentligt partisystem existerar knappast. Det formellapartiliv som ändå finns på papperet handlar i stället om olika fraktioner blandde skriftlärde. Många liberala och nationalistiska grupper betecknade densenaste valproceduren som odemokratisk och bojkottade valet.Iran har vid åtskilliga tillfällen varit föremål för kritik från detinternationella samfundet på grund av allvarlig repression och systematiskakränkningar av mänskliga rättigheter. Enligt människorättsorganisationernaAmnesty International och Human Rights Watch har landet ett stort antalpolitiska fångar, många med långa straff och summariska rättegångar. Mångaoliktänkande hålls fängslade utan rättegång. Tortyr förekommer i storomfattning. Spöstraff och dödsstraff är legio. kunde Amnestyrapportera om hundratals och ibland tusen avrättningar . På senare århar iranska massmedier efter direktiv från regeringen inskränkt sinrapportering om avrättningar. registrerade Amnesty 139 avrätt-ningar. Kvinnornas situation i är särskilt besvärlig.Förenta nationerna har i flera sammanhang antagit resolutioner somfördömer kränkningarna av mänskliga rättigheter i . bojkottar sedanen tid tillbaka landet medan EU 1992 inledde en s.k. kritisk dialog med Iran.En hörnsten i denna dialog är ett ovillkorligt och offentligt iransktavståndstagande från terrorism och brott mot mänskliga rättigheter. Densvenska regeringen har slutit upp bakom denna ståndpunkt och ansettatt en rättfram och kritisk dialog är att föredra framför en isolering medåtföljande risk för ökade har gått sedan den kritiska dialogen med inleddes. Någonändrad attityd från regimens sida kan inte spåras. Internationell terrorism,kvinnoförtryck och förföljelse av oliktänkande förekommer i lika storutsträckning som . Om detta kan bl.a. FN:s särskilde emissarie förIran, den kanadensiske professorn , rapportera efteringående undersökningar av MR-situationen i landet.Omkring 2.000 parlamentariker i ett 15-tal länder, bl.a. , harframfört krav på diplomatiska, ekonomiska och politiska inskränkningar ochsanktioner mot den iranska regimen. Eftersom den kritiska dialogen i dessnuvarande form måste sägas vara ett misslyckande fordras enligt vår meningnu en upptrappning av omvärldens, och inte minst EU:s hållning till . Iett inledande skede bör den kritiska dialogen skärpas väsentligt och om nyadiplomatiska påtryckningar mot landet åter skulle visa sig resultatlösa bördirekta sanktionsåtgärder tillämpas. Vi föreslår att inom EU-samarbetets ram tar ett initiativ till en omprövning och en skärpning av denkritiska dialogen med . HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en skärpning av den kritiska dialogen med .