mot · GK02Ju805 · 1996-10-07 00:00:00 — SammanfattningI denna motion föreslår jag lagstiftning som dels kraftigareinskärper skyldigheten för parter i tvistemål att tala sanning,dels straffsanktionerar processbedrägeri.Argumentation för mitt förslagI "Undervisning i Christendomskunskapen", Schartauskatekes, återfinns under åttonde budet frågan och svaret:"Hwilket är det grofwaste falska vittnesbördet?" Svar: Detsom sker inför domstol.I 43 kap 6 § föreskrivs att parterna vid en rättegång skalltala sanning, uttala sig om vad motparten anför samt besvara frågor. Ipraktiken kan emellertid en part ljuga hur mycket som helst om han lyckas blitrodd. Att bedra en domstol, s.k. processbedrägeri, är nämligen inte straffbartenligt svensk lag. Exempelvis anges i brottsbalkskommentaren (mfl, 4 uppl, sid 366) att man inte kunde straffa en person som genomlögnaktiga uppgifter förmått rätten att åsätta för låg dagsbot.Att någon sanningsplikt inte föreligger för den tilltalade i brottmål kan manväl beklaga ur rent moralisk synpunkt men knappast ändra. När det gällercivila tvister ställer det sig emellertid annorlunda. Både motparten och rättenhar uppenbart den moraliska rätten att kräva och förutsätta att parten talarsanning och inte far med lögn. Vad som fattas i svensk rätt är emellertidsanktionsmöjligheten. Man kan alltså ljuga så länge man inte avlagt ed ellersanningsförsäkran. Ed eller sanningsförsäkran avläggs normalt inte undersakframställning.I detta hänseende skiljer sig svensk rätt oförmånligt i förhållande till vadsom i allmänhet gäller i . Jag väljer här, bara för att precisera vad jagmenar, att exemplifiera med tysk rätt.En jämförelse mellan tyska rättegångsordningen (ZPO) § 138 och vår egenrättegångsbalk 43 kap 6 och 7 §§ utfaller inte till svensk förmån. I den tyskalagen, med rubriken , anges:1. Parterna har att lämna sina uppgifter fullständigt ochsanningsenligt.2.3. Varje part har att yttra sig över motpartens uppgifter.4.5. Faktauppgifter som inte uttryckligen bestrids skall ansessom vitsordade, såvida inte ur partens egna övrigauppgifter framgår att han önskar bestrida.6.7. En förklaring att man inte vet godtas bara beträffandesakförhållanden som varken rör egna handlingar ellerföremål för egen iakttagelse.8.Sanningsplikten är i (och även i andra kontinentalaländer) självfallen, oavsett om sanningsförsäkran eller edföreligger eller ej. Intressant nog gäller detsamma för vittnen,som då inte så ofta bringas till edgång eftersom straffbarhetför lögn ändå föreligger.Brott mot sanningsplikten, som en part gör sig skyldig till i , gerstraff för processbedrägeri. Motparten har efter en sådan dom tillgång till ettsärskilt rättsmedel - närmast resning. I fordras i motsvarande fall attlögnen uttalats under ed eller sanningsförsäkran. Möjligen kan i Sverigesägas åtminstone i regel föreligga en motsvarande möjlighet genomresningsbestämmelsen i 58 kap, 1 § punkt 3.Vid en fortsatt integration i det mellanfolkliga samarbetet skall vi inteskilja ut oss genom bevarande av gamla dåliga traditioner. I fråga omsanningsplikten för parter och deras ombud, vilka i allt större omfattningkommer att vara parter i rättegångar inför utländska domstolar, måstekunskapen om vår i detta hänseende egendomliga domstolssed påverka synenpå oss svenskar. Redan har vissa misshälligheter i den riktningen försportsnär fört talan i europeisk domstol. Så mycket större är dånödvändigheten att svensk lag starkare inskärper nödvändigheten att alltidtala sanning i domstol, åtminstone när fråga inte är om brottmål. Därför börprocessbedrägeri vara straffbart som vilket bedrägeri som helst.Att en sådan reform tillfredsställer moralens krav är självklart. Vidare ärdet en reform som skapar rent praktiska fördelar - större rättssäkerhet, störrebenägenhet för alla att självmant göra rätt för sig och inte i onödan belastadomstolarna. För att tala med den moderna nationalekonomins teoretiker: talar sanning så sjunker transaktionskostnaderna. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till lagstiftning som kraftigareinskärper skyldigheten för parter i tvistemål att tala sanning ochstraffsanktionerar processbedrägeri i enlighet med vad som anförts imotionen.