ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GK02Jo242 · 1996-10-07 00:00:00 — För att virke ska vara åtkomligt får det inte vara för långtfrån väg.Det är 50-100 gånger dyrare att köra en viss mängd virke lika lång sträckai terräng (med skotare) som på bilväg (med lastbil) och ca 60 gånger merförorenande för miljön.Skog på längre avstånd till väg än 500 m får anses "sakna väg". Detoptimala avståndet - avvägningen mellan kostnaden för väginvesteringen och"merkostnaden" för körning i terräng - är kortare än 500 m. I länligger av den produktiva skogsmarken på längre avstånd från väg än500 m. Det mesta av den skogen är i avverkningsbar ålder.Enligt Vägplan -90 finns det i behov av nybyggnad på ca 600mil och ombyggnad till en uppskattad totalkostnad av 1 miljardkronor.Alternativen till att öka tillgängligheten av svensk råvara för industrin blir:- Import. Redan nu är importen av stor omfattning.-- Virke tas från annat håll i landet och avverkningarna koncentreras tillområden nära de vägar som finns.-- En del vägar kommer till stånd genom enskilt "vilt" byggande. blirdet sämre för miljön.-När de tidigare statliga bidragen till skogsbilvägar upphördeefter /92 fanns i länet inneliggande ansökningar ochintresseanmälningar på ca 80 mil.Vid den senaste bidragsinsatsen i länet 1993-94 med AMS-medel på 14miljoner kronor som bidragsdel kompletterad intressentinsatsåtgärdades 31,6 milj - i nybyggnad och i ombyggnad.Bidraget är en viktig stimulans till både miljöhänsyn och ordnat byggande isamverkan mellan ägare och ägarkategorier, under () samordning och styrning.Modellen med kombinerad finansiering (nu 50/50), samverkan och SVSsamordning är inarbetad sedan ca 50 år.Om en intressentfinansiering på kvarstår, EU-medel står för ochsvensk offentlig motfinansiering för , blir de medel som staten (ellerannan offentlig) satsar ännu drygare än tidigare - till ändamål som är avbestående nytta. Regeringen bör ta initiativ till en utredning om en sådanfinansiering. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om byggande och finansiering av skogsbilvägar.
mot · GK02Jo243 · 1996-10-07 00:00:00 — Med nuvarande inriktning på den svenska kulturmiljövårdenhotas en av de ur nationell och internationell synpunktvärdefullaste delarna av det svenska kulturarvet.Före vårt århundrade gav fäbodbruket en särprägel åt livet i de nordliga tvåtredjedelarna av . All förståelse för historia och kultur i landet norrom Bergslagen måste bygga på en kunskap om utmarksnäringar ochfäbodväsende. Fäbodkulturen är inte bara viktig utan också en mycket folkkärdel av det svenska kulturarvet. De ännu bevarade fäbodarna har betydelse förframtida turism och sysselsättning. Därför är det utomordentligt angeläget attåtgärder vidtas för att rädda de få fäbodar som ännu är i drift.Under 1800-talet fanns det minst 20 000 fäbodar i drift i landet. Ännu islutet räknade man till ca 200 i hela landet, varav 80 i . Vid densenaste inventeringen 1990 fanns endast 139 fäbodar kvar i drift, varav 45 iJämtlands län och 78 i län.Ändå har bevaringsinsatser oupphörligt diskuterats,men utan resultat. Svårigheterna beror dels på bristande engagemang frånberörda myndigheter, dels på att frågan berör flera olika samhällssektorer ochkräver samordnade insatser från , ochRiksantikvarieämbetets sida.Hoten mot det levande fäbodbruket är flera, både ekonomiska förutsätt-ningar, minskad mjölkhämtning från avlägset liggande gårdar och att denhävdvunna mulbetesrätten kringskäres av fritidsbebyggelse och skogsbruk.Fäbodbruket står också inför en generationsväxling, med unga småbrukaresom under nuvarande förutsättningar tvekar att satsa på att fortsätta medfäboddrift. Därmed hotas de levande fäbodarnas framtid över huvud taget.Det behövs därför en utredning som klargör förutsättningarna för att bevaralevande fäbodar i Sverige.Bevaringsinsatserna bör inriktas på att de fäbodar som ännu är i drift skakunna leva vidare. I ett inledningsskede kan det eventuellt vara lämpligt attpröva åtgärder inom ett begränsat område, förslagsvis by i Bergskommun i , där det inom ett avgränsat område kring en enda byfinns fungerande fäbodar och där kommunen har ett aktivt intresse attmedverka. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna attRiksantikvarieämbetet, och bör få ettgemensamt uppdrag att föreslå åtgärder för bevarande av svenska fäbodar.
mot · GK02Jo248 · 1996-10-07 00:00:00 — I norra går den naturliga odlingsgränsen mellanslättbygd och skogsbygd i en rak linje mellan ochKolmården. hävdade denna linje inför EU-förhandlingarna. I förhandlingarnas slutskede släpptes kravetatt fyra östgötska skogsbygdssocknar skulle ingå i LFA-området vilket nu innebär att trots att man harkostnadsnackdelar för sin produktion åtnjuter man inteberättigat LFA-stöd. Gränslinjen mellan slätt och LFA har ettdjupt jack in i skogsbygden och följer inte verkligheten.EU:s påstådda motiv var att inkomstkriteriet inte uppfylldes ide angivna socknarna. Detta påstående är fel vilket lätt kanredogöras för. måste därför med kraft hävda attgränslinjen korrigeras efter verkligheten, så att berördabygder erhåller sina berättigade och nödvändiga stöd. Desocknar som berörs är Kvarsebo, , Kristberg ochMotala skogsbygd.Det stora skogsbygdsområdet mellan i söder och ochSödermanlands slättbygder i norr består av skogsbygd och glesbygd. Områdetföreslogs med all rätt av berörda länsstyrelser som ett svenskt 5B-område,men drev inte detta gentemot EU. måste nu driva att dennaglesbygd förs in bland 5B-områden.Inom LFA-område har en indelning av 5A-stödet skett i treklasser, a, b och c. Avsikten har varit att spegla de faktiska kostnads-nackdelarna (små fält, mycket skog, flikiga åkrar, långa transportavstånd etc).I stor tidsbrist valdes att låta kornskördens nivå avgöra indelningen i a-, b-och c-områden. I speglar dessvärre inte kornvariabelnverkligheten och både länets södra och norra skogsbygder har klassats för lågtrelativt likvärdiga skogsbygder, både angränsande och andra. En översyn avden i hast gjorda indelningen måste göras. Vid översynen av LFA-indelningen måste de bygder som klassats för lågt lyftas upp till korrektklass. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att gentemot EU driva kravet om korrigerad gränslinje för LFA-stöd så att socknarna Kvarsebo, , och skogsbygdfortsättningsvis erhåller stöd,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att gentemot EU driva kravet att det stora skogsbygdsområdetmellan i söder och och slättbygder inorr förs in i 5B-stödområdet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att vid översynen av LFA-indelningen tillse att de bygder somklassats för lågt lyfts upp till korrekt klass.
mot · GK02Jo250 · 1996-10-07 00:00:00 — Biodlingens omfattning i har stadigt minskat desenaste tio åren. Antalet biodlare har minskat från 19 500 vidmitten av till c:a 13 000 . Dessutom kannoteras att antalet bisamhällen minskatfrån c:a 140 000 till omkring 85 000. Minskningen utgöromkring en tredjedel av bipopulationen.Våren 1996 kunde konstateras en hög vinterdödlighet bland bina, ochbisjukdomen varroa fortsätter att sprida sig i landet.Honungsskörden har blivit låg och lönsamheten är dålig.Risken är påtagligt stor att biodlingens nedåtgående trend fortsätter. Detta ärmycket allvarligt då binas pollinationsinsats är mycket betydelsefull för såvälfruktodling som trädgårdsnäring och jordbruk. Naturprodukten honung ärockså värdefull för folkhushållet.Ett ytterligare hot mot biodlingen i utgörs av bisjukdomentrakékvalstret som sätter sig på andningsorganet. Detta kvalster finns ännuinte i men väl i . har försökt stoppa import avbisamhällen därifrån men ännu inte vunnit gehör för detta i EU.Sammantaget kan konstateras att svensk biodling har stora problem ochytterligare hot tornar upp sig. Det är nödvändigt att återvinna optimism ochframtidstro inom biodlingen i Sverige.Vi kräver därför att regeringen tar initiativ och tillsätter en utredning somfår till uppgift att klargöra biodlingens situation och framtidsmöjligheter iSverige. I sammanhanget måste också hoten från redan ilandet härjande - och utifrån kommande - bisjukdomar tas på största allvar. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en utredning med uppgift att klargöra den svenska biodlingenssituation och framtidsmöjligheter.
mot · GK02Jo251 · 1996-10-07 00:00:00 — Biodlingen i tillför nationalhushållet värden som harberäknats till . Pollineringenav såväl den vilda som odlade har endast undantagsvis(t.ex. kommersiell fruktodling) ett marknadsvärde som gördet möjligt för biodlaren att få del av de värden biodlingenskapar.I en internationell jämförelse har svensk biodling ett mycket lågt stöd frånsamhället.Sedan 1980-talet har antalet biodlare successivt minskat från knappt20 000 till drygt 12 000 stycken. Antalet bisamhällen är nu lägre än på fleradecennier.Samhällets ersättning till biodlingen för de stora värden näringen tillförsamhället har skett genom den s.k. bifonden som förvaltas av för kollektiva åtgärder inom biodlingen. Fondens medel haranvänts främst för utbildning, avelsverksamhet, sjukdomsbekämpning ochinformation i biodlingsfrågor.När fonden infördes uppgick den till . 1986 höjdesbeloppet till , vilket innebar ettåterställandetill köpkraften i det ursprungliga beloppet.Fonden finansierades fram till inträde i EU dels med 500 miljonerkronor från regleringskassan för socker och dels med 500 miljoner kronorvia budgetmedel. Vid EU-inträdet försvann halva finansieringen varförfonden /96 halverades till . I årets anslags-äskande från föreslås utan motivering en minskning avfonden till . Totalt har alltså stödet till biodlingen minskatsmed på två år.Jag anser att bidraget till bifonden bör vara oförändrat, alltså 500 000 kro-nor också . Detta bör kunna finansieras inom ramen för ifråga-varande anslag. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bidraget till bifonden.
mot · GK02Jo253 · 1996-10-07 00:00:00 — uppfattas som bestående avenbart en stor slätt med bördiga jordar. Denna uppfattning ärinte den rätta. I den nordöstra delen gränsar länet tillVärmland till områden som jämförs med . I mittenav länet finns berget och i dess närhet finns ettmycket varierat landskap där skördevariationerna skiljer sigmycket åt även inom små områden. I närheten av Falköpingoch har vi berg där lantbrukarna brukar mark pånära över havet, här finns stora risker förfrost och därmed små skördar. Vi har också området utmedVättern där området närmast sjön kallas Guldkroken, här äravkastningen mycket bra och man har liknande förhållandensom grannarna på andra sidan sjön i Östergötland.Den indelning som länet fått vad det gäller arealersättningsområden ochLFA-ersättningsområden upplevs som felaktig och bör förändras såatt den blir mera rättvis . HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förändrad indelning vid fastställande av arealersättningsområdenoch LFA-ersättningsområden i .
mot · GK02Jo256 · 1996-10-07 00:00:00 — Avbytarverksamheten bidrar till social trygghet förmjölkbönderna, god djuromsorg, lokal service ochsysselsättning på landsbygden.Avbytarverksamheten ger jordbrukare med djurhållning en ökad trygghetvid sjukdom eller olycksfall och en möjlighet till ledighet. Den är särskiltviktig för familjejordbruk med yngre människor. Unga människor som skafortsätta att driva mjölkproduktion vill ha möjlighet till några dagars ledighetper månad, vilket måste anses vara ett rimligt krav. Den möjligheten måsteupprätthållas till ett rimligt pris. I annat fall riskerar att på siktförlorafamiljejordbruk med djurhållning. Avbytarverksamheten är också av dettaskäl viktig för att hålla landskapet öppet och levande.Avbytarverksamheten ger positiva "sidoeffekter" som ökad aktivitet pålandsbygden genom utnyttjande av olika servicetjänster som post och driv-medel, och den ökade aktiviteten "i sig själv" ökar också den sociala trygg-heten. Avbytarverksamheten sysselsätter ca 1 400 personer. Vi utgårfrån att framtidens avbytarverksamhet organiseras så att inte arbetstillfällenaminskar utan att det istället ges möjlighet till nya småföretag inom dettaområde. Vi utgår också från att landsbygdens nätverk av service på detta sättstärks.Den stödnivå som regeringen nu föreslår syftar enbart till att avbytar-företagens jourverksamhet ska kunna upprätthållas. I och med detta förslagläggs ansvaret för finansieringen därutöver på näringen. Denna förändring avstödsystemet kan komma att orsaka omställningsproblem. Vi anser attregeringen bör initiera samtal med näringen för att, om möjligt, överbryggadessa problem. Vi ser en möjlighet till finansiering under en övergångsperiodi de kompensationsmedel som erhåller från EU. Detta bör gesregeringen till känna. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avbytartjänsten.
mot · GK02Jo301 · 1996-10-07 00:00:00 — Översyn av lagen om allmänningsskogar I samband med storskiftets genomförande i ochGävleborgs län och vid avvittringen i ochNorrbottens län avsattes skogsområden sombesparingsskogar respektive allmänningar. Förvaltningen avdessa lyder under lagen om allmänningsskogar i Norrlandoch från 1952.De allmänna förhållandena i samhället och inom skogsbruket hargenomgått stora förändringar och översyn av lagen haraktualiserats. En statlig utredning om ny allmänningsskogslag, Ds Jo1983:15, ledde inte till några initiativ från regeringen. iNorrbotten aktualiserade åter frågan i en framställning till regeringen i maj1995, utan resultat.Allmänningarna arbetar på ett för bygderna mycket positivt sätt och bidrartill sysselsättning och utveckling i sina respektive områden. Vid sidan avskogsbruket görs stora insatser för fiske, friluftsliv och naturvård trots mångagånger sviktande ekonomi genom svåra yttre omständigheter, bland annatlånga transportavstånd. Allmänningsskogslagen upplevs allt mer som enhämsko för fortsatt framgångsrik verksamhet till gagn för dem som lever idessa utpräglade glesbygder. En översyn av lagen bör därför genomförasskyndsamt. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till en ny lag omallmänningsskogarna i och enligt vad i motionen anförts.
mot · GK02Jo302 · 1996-10-07 00:00:00 — I vissa delar av landet, bl.a. i , harbarkborreangreppen i granskogsbestånd blivit mycketomfattande. Många faktorer har av allt att döma bidragit tilldetta, såsom t.ex. omfattande stormfällningar och torrasomrar. Detta har inneburit stora förluster för vissamarkägare och då inte minst för ägare till mindre arealer, därbarkborreangreppen fått kraftiga genomslag. Ävensamhällsekonomiskt är insektsskadorna i skogen negativa.Vi anser med anledning av detta att en ingående analys bör göras vad gällerorsakerna till dessa omfattande skador, och att information ges tillmarkägarna vad gäller lämpliga åtgärder i arbetet med att begränsa framtidainsektsskador i skogen. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om analys och information rörande barkborreangrepp i granskog.
mot · GK02Jo303 · 1996-10-07 00:00:00 — Inför den förestående regionaliseringen avskogsvårdsstyrelserna finns det anledning att påpeka att detfaktiskt föreligger stora skillnader mellan de nuvarandeskogsvårdsstyrelsernas verksamhetsområden.Skogsvårdsstyrelsernas verksamhetsområde i omfattarredan i dag ett stort geografiskt område. Skulle regionaliseringen innebära ensammanläggning av skogsvårdsstyrelserna i Västernorrlands- och Jämtlandslän blir det geografiska området otympligt att organisera.I inryms ett stort antal skogsbolag, privata skogsägare samtett antal stora skogsindustrier. Den skogliga strukturen i Västernorrlandinnebär en omfattande kontaktverksamhet för iVästernorrland.De faktiska förhållanden som är rådande för verksamheten i är således av den omfattningen att den nuvarande skogsvårds-organisationen med en skogsvårdsstyrelse i bör bibehållas inuvarande form. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om i .
mot · GK02Jo304 · 1996-10-07 00:00:00 — att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om naturvårdsgräns för fjällnära skogar,24. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om skydd för skogsområden nedanför de fjällnäraskogarna som har uppmärksammats av den ideella organisationenSteget före,25. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om naturvårdsavtal,26. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om naturvårdsavgift,127. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om inventering av ytterligare möjligheter attfinansiera ett stärkt skydd av produktiv skogsmark i enlighet med vadsom anförts i motionen,28. att beslutar om ändring i 41 § naturvårdslagen enligtförslaget i motionen,29. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att naturvårdslagstiftningen skall tillämpas så attinga skyddsvärda områden faller utanför på grund av sin storlek,30. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att möjligheter att skydda särskilt värdefulladelar av en större nyckelbiotop bör utredas,31. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en översyn av skyddsföreskrifterna för samtliganaturreservat,32. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en skyldighet för skogsbolagen att regelbundetlämna uppgifter till länsstyrelser och skogsvårdsstyrelser omförekomsten av värdefulla skogsområden och om bolagens åtgärderför att skydda sådana områden,33. att beslutar att orden "berörd del av" stryks ur 26 §naturvårdslagen,34. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om bristande informationsutbyte mellan skogs- och naturvårdsorganisationerna,35. att hos regeringen begär en fullständig redovisningav de skyddsvärda skogsområden som förvaltades av f.d.Domänverket i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GK02Jo307 · 1996-10-07 00:00:00 — har varit utsatt för långtgåendeförsurning. Effekterna av detta är påtagliga. Där det märktesförst var i våra sjöar där det är mer synligt genom påverkanpå t.ex. siktdjup, bottenvegetation, fisk m.m. Lika tydligtsyns det inte i våra marker men vi kan i andra länder se attdet kan få förödande effekter på våra skogar.Effekterna av försurningen av våra marker måste därför ges betydligt störreuppmärksamhet och prioritet. Redan nu är situationen i mycketallvarlig och behovet av kompensationsgödsling och markkalkning finnsredan.I internationella förhandlingar som förts för att åstadkomma utsläpps-reduktioner har frågan om hur man kan identifiera kritiska belastningsgränser,dvs. för hur stor deposition av försurande ämne olika skogsmarker tål, varitcentral. Modeller finns för att göra sådana identifikationer som kan användasbåde nationellt, regionalt och lokalt. Det finns dock en fördel med att göra ensådan identifikation så lokalt som möjligt eftersom resultaten då blir mertillförlitliga. För att kunna göra identifikationer av det här slaget krävs detattman har kunskaper om de olika områdenas topografiska höjd, skogstyp,nederbördsdata, torrdeposition samt jordartsförhållande inklusive mineralogi.För att finna lösningar på problemet har en markkemisk analys gjorts på ettavgränsat område i , nämligen i . I norra delarna avkommunen finns med både löv- och barrskogsplanteringar, ochman har där kunnat identifiera de skogsområden som är utsatta för endeposition av försurande ämnen som överskrider vad skogsmarken långsiktigttål.Man har där använt sig av modellen som kort beskrivs ovan och resultatetvisar att löv- och barrskog tydligt kan särskiljas när det gäller överskridandeav den kritiska belastningsgränsen. Generellt sett visar lövskog ingetöverskridande medan barrskog vanligen överskrider den kritiskabelastningsgränsen. Denna undersökning identifierar de bestånd som är mestutsatta för en alltför hög deposition av försurande ämnen, medan att särskiljaolika grader av överskridande inom olika löv- respektive barrskogsbestånd ärsvårare. Denna modell stärker dock de rekommendationer och praktiska rådsom ges till skogsägare, nämligen att plantera lövskog istället för barrskog iutsatta områden.Problemen i framförallt är dock så stora nu att det krävsbetydligt kraftigare åtgärder än rekommendationer och praktiska råd. Vimåste se till att styra upp detta och då krävs det ekonomiska styrmedel för atthjälpa till så att vi även får en fin och levande skog. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om lövskogsplanteringar.
mot · GK02Jo308 · 1996-10-07 00:00:00 — Detta som vi vet att andra med skogen konkurrerande råvarorofta inte är förnybara. Vi anser att synen på skogen som en framtida förnybarråvarukälla starkt måste betonas och belysas, utifrån framtidsperspektivet omen framtida hållbar utveckling när det gäller råvaruresurser. Regeringenmåste inte minst i EU-sammanhang betona detta och då även understrykavärdet av bl.a. den svenska skogen ur såväl nationell som internationellsynpunkt.När det gäller forskningen bör fördelningen ses över vad gäller forsknings-resurser till det rent skogliga området respektive det skogsindustriellaområdet. finns tecken på att fördelningen väger över mot det primärtskogliga området, vilket gjort att för lite satsats på utveckling av nyaindustriprodukter av skogsråvaran. skulle ha mycket att vinna på attöka förädlingsgraden på skogsprodukterna.Fördelningen bör även ses över vad gäller relationen mellan skogen ochjordbruket i de statliga forskningssatsningarna på det området.I detta sammanhang ligger också behovet av ytterligare forskning ochvidareförädling av skogsprodukter. som är ett av de viktigasteskogsproducerande länderna i har inte en framskjuten plats i dettasammanhang. Detta är i hög grad en fråga för näringen själv, där bl.a.strukturfrågorna kommer in i bilden. Vi anser dock att staten tillsammansmed näringens olika grenar på nytt aktualiserar frågan just utifrån detframtidsperspektivet, att skogen är vår viktigaste råvara. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om betydelsen av en spridd ägarstruktur,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om nya avgifter på skogsbruket,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om redovisningen av biologiska impediment,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om juridisk status för frivilliga naturvårdsavtal,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om skogen som framtida förnybar råvaruresurs,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om forskning och vidareförädling av skogsprodukter.