mot · GK02Ju922 · 1996-10-07 00:00:00 — InledningKriminaliteten påverkas långsiktigt mindre av vad vi görmed lagbrytarna än hur det övriga välfärdssystemet fungerar.Förekomsten av lagbrott minskas enbart tillfälligt av attlagbrytaren döms till fängelse under en tid.Därför är det väsentligt att man sätter in kriminalpolitiken i etthelhetsperspektiv som förenar ett generellt samhällsperspektiv och speciellainsikter om orsaker till lagbrott. En human kriminalpolitik måste ha sinutgångspunkt i en noggrann analys av de sociala villkor människor lever i.Kriminalpolitiken är därigenom nära kopplad till, eller en del av, rådandesocialpolitik och de effekter den har för olika grupper i samhället.De senaste årens ökade segregering i samhället, både inom skolan,bostadsmarknaden och på arbetsmarknaden, har skapat en grogrund för ökatmissbruk och kriminalitet. Detta gäller i hög grad unga människor ochspeciellt då invandrarungdomar. I oacceptabel utsträckning lever dessa vidsidan av samhället. Arbetslösheten bland dem är stor och därför blir delättare utestängda och isolerade och kan komma att falla utanför våra socialaskyddsnät. Om dessa grupper inte får delta i uppbyggnaden av samhälletkommer heller inte samhällets normer och regler att vara giltiga för dem. Fårman inte ta del av det goda i samhället kommer man inte att känna och taansvar för att det består och utvecklas.Trots den sociala oro som råder i samhället, som i mycket har sin grund iarbetslösheten och den känsla av rotlöshet och alienation som denna medför,tror vi på mänsklig styrka och inneboende förmåga att finna rätt lösningar påproblemen. Det är den andan som präglar våra kriminalpolitiska förslag.Brottsförebyggande arbeteEn viktig kriminalpolitisk uppgift är att stödjautvecklingsarbete inom den brottsförebyggandeverksamheten som analyserar och samlar erfarenheter avolika förebyggande projekt. Det är där man kan finna nyagrepp och metoder för att minska den ständigt ökandebrottsligheten.Brottsförebyggande rådets (BRÅ) uppdragsforskning angående utfall avgjorda lagändringar och försöksverksamhet är viktig och behövs, menforskningen måste breddas genom samarbete med annanforskningsverksamhet. Vi tror att basen för denna forskning skall finnas viduniversitet och högskolor. Det befaras nu att den kriminologiska forskningeni större utsträckning skall läggas på rikspolisen. En sådan utvecklingmotsätter vi oss.De pengar som BRÅ får menar vi ska gå till ett mer fältnära arbete därman i samverkan med myndigheter på riks-, läns- och lokalnivå kansamverka för att minska brottsligheten. BRÅ:s huvudinriktning borde sedanvara att sprida kunskap och goda idéer till skolor, organisationer etc. Detnationella brottsförebyggande programmet tror vi ska vara en huvuduppgiftför BRÅ.Vänsterpartiet anser att det är ett viktigt samhällsintresse att minskabrottsligheten. Vår kriminalpolitik är inriktad på att människor inte skallbehöva utsättas för brott. Det brottsförebyggande arbetet i skolor, påungdomsgårdar etc. har en stor betydelse. Där kan BRÅ:s verksamhet fyllaen angelägen funktion. De skrivningar som finns i budgetpropositionen ochBRÅ:s koppling till denna stämmer väl överens med Vänsterpartietsintentioner med rådet.KriminalpolitikensgenomförandeUnder senare år har det förts en politik som byggt helt på ettstrafftänkande och där behandlingstanken fått en mycketunderordnad roll. Enligt denna politik skall straffet utmätas isamhällets intresse, inte brottslingens, och straffet är avsettatt tillfoga brottslingen obehag, ett obehag som står iproportion till det brott han eller hon har dömts för. Genomatt man straffar brottslingen har man också gett brottsoffretupprättelse.Från brottspreventiv synpunkt måste det vara i samhällets intresse attminska återfall i brott. Vi vet genom forskning att fängelsestraffskapar återfallsförbrytare. Vi vet också att en fängelseplats på en slutenanstalt kostar nästan . Att då inte användastrafftiden till behandling och återanpassning, utan i stället hämnas brottet ärbåde ur samhälls- och kriminalpolitiskt perspektiv oförsvarbart.Kriminalvårdens insatser ska ta sikte på att rehabiliterings-, häktes- ochfängelsetiden ska bli en vändpunkt för den enskilde individen. Kunskaperoch metoder som rör förändringsprocesser måste kontinuerligt utvecklasinom kriminalvården. Insatserna ska syfta till att motivera och förbereda denintagne till ett liv utan missbruk och kriminalitet. I detta arbete spelarklient-och frivilligorganisationerna med sina unika kunskaper och erfarenheter och viktig roll. Huvudansvaret åvilar dock kriminalvården.Organisationernas verksamhet med klienter i fängelse och i frivård skalluppmuntras, utvecklas och intensifieras.Den kriminalvårdsreform som vi fick lade grunden till enprogressiv och human kriminalvård men har saktaurholkats.Oavsett regeringsinnehav har det genomförts enrad skärpningar av lagstiftningen som rört verkställigheten avfängelsestraffet. Men har det börjat ske en hel del i positiv riktning.Antalet dömda till fängelse har minskat och fler alternativa påföljder såsomelektronisk övervakning, samhällstjänst och kontraktsvård har tillkommiti allt större utsträckning.Därtill bör fler alternativa påföljder arbetas fram, och därför är det viktigtatt frivården utvecklas och tillförs mer av de resurser som finns inomkriminalvården.Men det behöver också vidtas åtgärder inom fängelserna som rörverkställigheten. Långtidsdömdas förhållanden i fängelse samt möjlighetertill kontakter med omvärlden genom besök och permissioner har försämrats,bl.a. genom införande av 7 § tredje stycket KvaL. För att möjliggöra ävenderas återanpassning måste paragrafen (7 § tredje stycket) avskaffas.Även benådningspraxis vad gäller livstidsdömda har drastiskt ändrats. Enlivstidsdömd får vänta på att få straffet tidsbestämt somden strafftid som bestäms tenderar att bli allt längre. Detta strider mot attpåföljdssystemet bör vara rättvist och förutsebart. Att inte en domstol avgörstrafftider utan en regering anser vi inte vara rätt. Därför börlivstidsstraffet isin nuvarande form avskaffas och ersättas med tidsbestämt straff.Halvtidsfrigivning bör också införas för dem som har utvisningsbeslut i sindom. Anledningen till detta är att utvisningen är en del av straffet. Dessutomär deras fängelsevistelse hårdare på grund av att de inte får någrapermissioner. Det som sagts om det samhällsekonomiska läget ochbeläggningsnivån på fängelserna - som innebär inrättandet av fleranstaltsplatser - har också betydelse när vi föreslår halvtidsfrigivning fördenna grupp dömda.Vänsterpartiet anser också att regeringen bör använda sig av dekonventioner/avtal som har med olika länder om överlämnande förverkställighet av straff i den dömdes hemland. Detta skall då gälla för depersoner som dömts här men som inte har någon anknytning till Sverige.BrottsoffrenDet är viktigt att brottsoffrens situation tas på allvar och attsamhället vidtar åtgärder för att mildra de effekter sombrottsligheten orsakar. Viktigt för brottsoffren är attskuldfrågan fastställs samt också ett eventuellt skadestånd.Vi tror inte att brottsoffren känner upprättelse av att veta att förövarenkostar samhället mångmiljonbelopp och att denne efter strafftiden kommer utännu farligare. Alternativa straffpåföljder kan i de flesta fall vara aktuella.Därför är både vård och rehabilitering av vitalt intresse försåväl samhället som brottsoffren.Brottsofferjourer har visat sig fylla en viktig funktion för att hjälpa ochbistå människor som har utsatts för brott. Men utbyggnaden avbrottsofferjourer är fortfarande inte tillräcklig, målet bör vara minst enbrottsofferjour i varje polisdistrikt.För att kunna genomföra detta kommer det att vara nödvändigt att på siktöka de statliga bidragen. Därför är det viktigt att brottsofferjourerna fårstatliga anslag och eget budgetansvar. Framför allt ger detta insyn ochriksdagen kan därigenom följa arbetet och ge adekvata anvisningar för attutveckla och följa upp verksamheten. De brottsofferundersökningar som görsi dag visar att människors rädsla för att bli utsatta för brott inte står iproportion till de faktiska riskerna. Det anmälda våldet har ökat kraftigtunder , men det faktiska våldet har däremot inte ökat imotsvarande grad.Våldsbrotten utgörs till av gatuvåld, främst i storstäderna och dåtill övervägande delen av våld mellan unga män i anslutning till nöjeslokaler.Omkring 30 % av våldet sker i lägenheter och är till största delen våld motkvinnor. Resterande av våldsbrotten sker främst på arbetsplatserna.De undersökningar som har gjorts visar även att de som är mest rädda föratt utsättas för brott är de som löper minst risk. Motsvarande undersökningari våra grannländer visar att det i råder minst samstämmighet mellanrädsla och risker. Detta visar att allmänheten i inte har en riktig bildav brottslighetens omfattning och risken för att utsättas för brott. Troligenhar massmedierna en stor del i detta bl.a. genom sina utdragna skildringar avotypiska händelser. Men även politiska partier och enskilda politiker harmedverkat till att skapa denna bild. Det är politikers ansvar att värna ommänniskors livskvalitet, därför är det mycket allvarligt om politiska beslutfattas utifrån en felaktig bild.Psykiskt sjukaEn ny och växande grupp inom kriminalvården är depsykiskt sjuka. Detta är konsekvensen av den lagändring sombeslutades om en striktare definition avbegreppet psykisk störning. Att antalet psykiskt störda somblir föremål för kriminalvård ökat är också till viss del ettresultat av den ofullständiga reform som avvecklingen avinstitutioner för psykiskt sjuka inneburit. Samhället har integett dessa människor förutsättningar att klara ett värdigt livute i samhället.Att antalet psykiskt störda på fängelserna ökar innebär en störrepåfrestning på kriminalvården både vad gäller utbildning av personal ochutveckling av vård och behandling. Det innebär också större påfrestning påövriga intagna. Utvecklingen går mot att man ska ha särskildastödavdelningar med personal med mentalskötarutbildning.Vänsterpartiet anser att detta är en felaktig utveckling. Psykiskt störda ochsjuka ska inte dömas till fängelsestraff utan skall ha vård på institutioner somär uppbyggda för det ändamålet.UngdomarGenom den statistik som finns över brottsutvecklingen kanman se att av våldsbrotten utförs av personer iåldrarna , trots det ökar antalet ungdomar under 18år som döms till fängelsestraff. Unga lagöverträdare bör tasom hand av på ett professionellt sätt.Vi har mycket bred kunskap baserad på vetenskaplig forskning om debakomliggande faktorerna till ungas kriminalitet. Trots dessa kunskaper finnsnästan inte den brottsförebyggande aspekten med över huvud taget när manplanerar och diskuterar barnomsorg, skola, fritidsverksamhet ochfamiljepolitik. Det nationella brottsförebyggande programmet skall ta uppdessa aspekter, och det är viktigt att det får en omfattande spridning i landet.Vänsterpartiet har i en annan motion tagit upp dessa frågor.Samhällets kostnader för ungdomars kriminalitet blir som störst om maninte kan bryta en ogynnsam utveckling, och ur samhällsekonomiskt ochhumanistiskt perspektiv är det en förlust om man inte väger in dessa aspektervid politiska beslut.Etniska minoriteterKriminaliteten hos etniska minoriteter kan lika lite somandra grupper isoleras från sina sociala sammanhang.Invandrare och flyktingar hänvisas i stor utsträckning tillghettoliknande förortsområden med minimal social ochkommunal service där många socialt utslagna har samlats.Effekten av ett långvarigt utanförskap hos förstagenerationen invandrare sätter också spår hos barnen. Desociala betingelserna blir lätt grogrund för kriminellasubkulturer, vilket ger ytterligare näring tillfrämlingsfientlighet med rasistiska förtecken.Kriminaliteten bland flyktingar och invandrare skall kartläggas, analyserasoch följas upp. De skall inte särbehandlas i rättsväsendet. Det får inteutvecklas en särpraxis för dessa grupper. Tyvärr kan man se attsvenskar med utländsk härkomst samt utländska medborgare döms tillfängelse i större utsträckning än till icke frihetsberövande straff. De tenderarockså att få längre fängelsestraff än svenskar.När frågan om utvisning i anslutning till brott behandlas måste hänsyn tastill familjesituationen och hur länge vistelsen i landet har varat. Därtillmåsteetniska minoriteter ägnas större uppmärksamhet när frigivningen skallförberedas.KvinnomisshandelDen mest dolda brottsligheten är våldet mot kvinnor. Detanmälda våldet har ökat kraftigt, ökningen anses bero på dendebatt och upplysning som finns om kvinnomisshandel. Igenomsnitt misshandlas 39 kvinnor , men det finnsett stort mörkertal. Enligt kriminologen det verkliga antalet misshandelstillfällen vara så stortsom 300 000 per år.Om det antagandet stämmer skulle det innebära att en kvinna misshandlasvar . Nästan var tredje ensamstående småbarnsmamma har underen ettårsperiod utsatts för våld, oftast i det egna hemmet. Denstatistikuppgiften ger en uppfattning om svårigheten att skydda kvinnor frånvåld. Ett ökat samarbete måste till mellan myndigheter inom rättsväsende,socialtjänst, hälso- och sjukvården samt frivilligorganisationer såsomkvinno- och brottsofferjourer.Ett av de stora problemen är synen på denna typ av brott mot kvinnor. Oftaanses kvinnomisshandel, våldtäkt och sexuella trakasserier som ettrelationsproblem mellan två enskilda parter. I realiteten handlar det omstrukturella problem i samhället vad gäller maktförhållande ochmaktutövning, kvinnors möjligheter och rättigheter att leva på lika villkorsom män.Kvinnor framställs som förbrukningsvaror i pornografisk litteratur ochfilmer och även i vissa delar av reklamen. Detta påverkar synen på kvinnanpå ett förödande sätt. Därför måste alla olika sätt prövas för att begränsapornografiutbudet. anser att många av de förslag somKvinnovåldskommissionen och lagt fram är värdaatt prövas eller genomföras.Kvinnor i kriminalvården har erfarenheter som väsentligt skiljer sig frånmännens. Många har, som tidigare nämnts, utsatts för våld och övergrepp,utnyttjats och förnedrats. Därtill kommer att flertalet av dessa kvinnor harbarn som omhändertagits, vilket skapar speciella problem. Detta måste istörre utsträckning uppmärksammas av kriminalvården. Program ochverksamheter anpassade för kvinnor måste utvecklas inom både frivårdenoch anstaltsvården. Närhetsprincipen måste beaktas mer i dessasammanhang.Alkohol- ochnarkotikamissbrukareEn annan stor grupp som löper stor risk att utsättas för brott,men som även själv begår brott, är missbrukare. Sambandetmellan alkohol och våld är väl belagt liksom narkotikansbrottsalstrande effekter. Men detta gäller inte baramissbrukare utan även så kallade vanliga brukare av alkohol.I undersökningar av våldsbrott rapporteras ofta attgärningsmannen och en stor del av offren varitalkoholpåverkade vid brottstillfället. Många våldsbrott begåsefter alkoholkonsumtion, men det bör i detta sammanhangäven påpekas att den överväldigande delen avalkoholkonsumtionen inte resulterar i brott. Vi har i särskildamotioner tagit upp alkohol- och narkotikapolitiken.Missbruket är också ett ohälsoproblem. Drogmissbrukaren riskerardagligen sitt liv och hälsa i kriminella miljöer, med orena droger ochsmutsiga sprutor. Narkotikamissbruket låter sig inte lösas med straff.Tvärtom genererar ett sådant system kriminalitet som detavskräcker från att söka hjälp. Det kan därför ifrågasättas om det skall varastraffbart att var missbrukare.Bekämpningen av narkotika har varit ett prioriterat områdeinom kriminalpolitiken och stora resurser har satts in. Polisen har under fleraår fått ökat antal tjänster för narkotikabekämpning. När nu är med iEU är det oerhört viktigt att noga följa utvecklingen inom narkotikaområdetpå alla nivåer, eftersom man nu kan befara ett ökat inflöde av narkotika tillSverige.Kampen mot narkotika har lett till en uppluckring av den rättsstatligaprincipen. Narkotikabrotten är värda avsky, men straffmätningen vidnarkotikabrott har blivit en symbolfråga som inte har med en genomtänktkriminalpolitik att göra. Narkotikabrotten döms efter tabeller där gerett år, o.s.v. Så mäter man ju exempelvis inte ut straff vid rån.Vänsterpartiet vill verka för en mer enhetlig drogpolitik där även alkoholensom orsak i brottssammanhang beaktas.Sexualbrott mot barnDenna typ av brott hade tidigare stora mörkertal, de senasteåren har det skett en stor förändring. har antalet anmäldabrott ökat kraftigt. Men lagstiftning och kunskapen hos demsom ska handlägga brotten har inte anpassats till dennautveckling i samma utsträckning.Riksdagen fattade beslut om att stärka barns skyddnär det gäller de sexuella övergreppen och också straffen. Nugäller det att fortsätta att se över lagstiftningen på dettaområde. Detta inte minst med tanke på en del mycketuppmärksammade och omdiskuterade domar som utdömts desenaste åren.Vi ser mycket positivt på att en kommitté har tillsatts för att utreda påvilket sätt och med vilka medel barnpornografi bäst kan bekämpas. Ävenrikspolisens uppdrag inom detta område är positivt och betydelsefullt.Häkten och polisarresterBeläggningen på landets häkten har varit stor ,. Orsaken har varit att antalet fängelsedömdasom sitter kvar i häktet i avvaktan på anstaltsplacering harökat. Detta förhållande kan inte accepteras. Det är ocksåangeläget att få ner de orimligt långa häktestiderna. Detta börkunna ske genom ökat samarbete mellan berördamyndigheter. Efter kritik från FN har ett arbete påbörjatsför att förbättra situationen vilket anser måstefå högsta prioritet. Många som vistas där har varitomhändertagna enligt utlänningslagen.Vi anser att förvarstagna inte skall förvaras i häkten iavvaktan på utvisning och kräver därför särskild lagstiftningsom förhindrar ett sådant förfarande. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kriminalpolitikens inriktning,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om de långtidsdömdas förhållanden i fängelse samt om avskaffandeav 7 § tredje stycket KvaL,3. att som sin meningen ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att livstidsstraffet i sin nuvarande form skall ersättas med etttidsbestämt straff,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om Brottsförebyggande rådets inriktning och verksamhet,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en brottsofferjour i varje polisdistrikt,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att inte ha psykiskt sjuka i fängelse,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behandlingen av etniska minoriteter,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kvinnornas situation inom anstalts- och frivården,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om missbrukarnas möjlighet till vård i stället för fängelse,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att häkten och polisarrester uppfyller FN-konventionenskrav.