mot · GJ02Fi116 · 1996-06-19 00:00:00 — Beslut fattade avstatliga myndigheter, verk och bolag rör också invandrade män och kvinnorvilket gör att offentliga arbetsgivare behöver anställa personer som kan mötaalla människors behov av service och som har förmåga att både förmedla ochverkställa olika myndigheters beslut så att de blir begripliga och förstådda avdem som berörs.I dag kan vi konstatera att det finns alltför få anställda medinvandrarbakgrund inom den statliga sektorn. Detta gäller alla nivåer ochinom alla sektorer av statlig verksamhet.Det måste framgent vara ett övergripande mål för den statligarekryteringspolitiken att rekrytera fler personer med invandrarbakgrund.Detta gäller också övriga offentliga arbetsgivare. Regeringen avser att uppdratill ett urval av statliga myndigheter att redovisa andelen invandrare avstatligt anställda på olika nivåer. Enligt är detta en alltförpassiv hållning. Istället bör uppdraget innebära att aktivt rekrytera invandrarei en sådan omfattning att arbetsstyrkan motsvarar den arbetsförabefolkningens sammansättning.Regeringen bör också uppta överläggningar med AMS om vilka åtgärderAMS skall vidta för att en större del av de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna skall riktas till invandrare, t.ex. inom ramen för det utvidgade"Starta eget"- programmet för kvinnor bör invandrade kvinnor ges ett stortutrymme. AMS måste också ges ett ansvar för att underlätta för invandradeakademiker att komplettera sina utbildningar i . Troligtvis är detockså så att kan godkänna fler utländska examina än vi gör i dag.Vänsterpartiet föreslår inrättandet av ett system med obligatoriskapraktikplatser grundade på praktikantavtal mellan parterna. Dessapraktikantplatser skall omfatta ungdomar samt invandrare. Mångainvandrare sorteras bort i anställningsförfarandet utan att ha fått enchans att visa sin kompetens inom yrkesområdet, ofta p.g.a. skäl sombristande språkkunskap eller dålig kännedom om det svenska arbetslivet. Enpraktikantplats kan i dessa fall vara en möjlighet att utveckla det språk somarbetslivet kräver och få visa sin kompetens inom yrkesområdet. Det skulleockså ge den invandrade en referens i , något som ofta är ett krav föratt få anställning.Etnisk diskrimineringVänsterpartiet har upprepade gånger motionerat om enskärpning av lagen mot etnisk diskriminering för att kommatillrätta med vissa av de svårigheter som invandrare möter påden svenska arbetsmarknaden. Det är därför glädjande attregeringen nu återkommer med ett förslag om en översyn avlagstiftningen mot etnisk diskriminering i arbetslivet.Vänsterpartiet menar att det är av yttersta vikt attlagstiftningen utsträcks så att den även omfattar ett förbudmot indirekt diskriminering. Ett exempel på en säkerligenmycket vanlig form av indirekt diskriminering är sakligtomotiverade krav på perfekta kunskaper i svenska somvillkor för anställningen.Det är också viktigt att lagstiftningen omfattar ett diskrimineringsförbudunder anställningsförfarandet. är t.ex. diskriminering genom attarbetsgivaren plockar bort alla sökanden med namn som tyder påinvandrarbakgrund omöjlig att komma åt med lagen. Likaså går denarbetsgivare fri som avstår från att anställa någon på grund av att allasökanden har invandrarbakgrund. Diskrimineringsförbudet måste utformas såatt det träffar alla situationer då en arbetssökande blivit påtagligt orättvistbehandlad på grund av sitt etniska ursprung.Vänsterpartiet delar regeringens uppfattning att de problem som invandradekvinnor och män möter i första hand skall lösas inom ramen för de generellaarbetsmarknadspolitiska åtgärderna och den generella välfärden.Vänsterpartiet har tidigare motionerat om vikten av ett flexibelt utbud ikurser för de invandrare som vill starta eget, och vi ställer oss därför bakomregeringens förslag om ett samarbete mellan , ochArbetsmarknadsverket för riktad information till invandrade kvinnor ochmän. Vi anser dock att den som vill starta eget företag behöver en bredareutbildning som inkluderar t.ex. bokföring, hälsoskyddslagstiftning ochmarknadsföring.Nya verksamhetsformerStarta eget-bidrag och kurser är till för de invandrare somredan är etablerade i det svenska samhället. För att starta egetkrävs t.ex. att man har en affärsidé som är ekonomisktlönsam från första början vilket innebär att steget till egetföretagande är stort. För att underlätta för invandrade kvinnoroch män att komma in i samhället, eventuellt starta eget, ellerledas ut på arbetsmarknaden, behövs en ny åtgärd, ettmellanting mellan arbetslöshet och eget företag elleranställning.Runt om i landet bedrivs olika projekt med syfte att integrera invandradekvinnor. Ett exempel är "Livstycket" i /. De invandradekvinnorna tillverkar tyger och bedriver catering i begränsad utsträckning,som de lär sig svenska och samhällskunskap. Projektet är löftesriktmen olika regelverk sätter hinder i vägen för en vidareutveckling. I dagsaknas möjlighet att sälja produkterna med vinst eftersom det saknas enföretagskonstruktion som passar en ideell förening av denna typ. Dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna är tidsbegränsade . Dekvinnor som deltar i utbildning, t.ex. svuxa, kan inte på ett flexibelt sättkombinera utbildningen med arbete i projektet.Vad som behövs för att utveckla liknande initiativ över hela landet är enåtgärd som öppnar möjlighet för ett socialt företagande och flexibilitet vadgäller de olika regler som omgärdar arbetsmarknadspolitiska åtgärder, utankrav på vinst eller eget företagande under en övergångsperiod.LönebidragsanställdaAntalet lönebidragsanställda minskar nu snabbt. harca 3 000 anställningar försvunnit. Hundratals varsel omuppsägningar ligger. hävdar bestämt vikten avlönebidragets betydelse. Bidraget ger arbetshandikappadeökade möjligheter att komma in på arbetsmarknaden. Förarbetshandikappade finns för det mesta ingen arbetsmarknadatt tillgå utan ett stöd från lönebidraget. Alternativet för enarbetshandikappad som förlorar sin lönebidragsanställning ärinte ett annat arbete. Alternativet är öppen arbetslöshet.Arbetshandikappade med lönebidragsanställningar görviktiga arbetsinsatser, ofta i ideella föreningar. Ett arbete ärav mycket stor social betydelse. Försämringarna avlönebidraget ger inga samhälleliga vinster, däremot mycketstora personliga förluster. varnade förkonsekvenserna av ett försämrat lönebidrag. Det är interealistiskt att tro att ideella föreningar och andra arbetsgivaremed små ekonomiska resurser skall kunna betala det statendrar in. Regeringen tror att ideella organisationer skall fåpengar från kommuner och landsting och därmed skalluppsägningar av lönebidragsanställda motverkas. Menkommuner och landsting torde knappast har några storaresurser att bidraga med för att täcka upp det staten drarundan. Den kommunala sektorn minskar också i antaletanställda.Vad gäller lönebidragen i allmännyttiga organisationer så blev det genomett utskottsinitiativ i en tillfällig uppskjutning av försämringarnafram . Denna tillfälliga åtgärd är naturligtvis bra men intetillräcklig. Dessutom har regeringen tolkat detta riksdagsbeslut så att endastomförhandlingar som görs efter kan få behålla ett lönebidrag på max . Detta var knappast andemeningen i beslut.En regelförändring som har gjorts var också att arbetsförmedlingen ejlängre skall ta hänsyn till om risk för uppsägning finns vid omförhandling avlönebidraget. Det finns 600 kända varsel om uppsägningar eller verkställdauppsägningar av lönebidragsanställda. Regeringens tidigare bedömning attregelförändringen kunde göras utan risk för de arbetshandikappadesanställningar var felaktig. bör ge regeringen till känna att dennaregelförändring i förordningen om lönebidrag bör återtagas.Lönebidragets storlek måste återställas till den gamla nivån på max 90 %av lönekostnaderna om det skall finnas några realistiska möjligheter attupprätthålla volymen på antalet anställningar. Det är viktigt att ge dearbetshandikappade klara besked och en framtidstro i denna sysselsättnings-proposition. Arbetslivet skall vara till för alla, därför återställer vilönebidraget till den ursprungliga nivån på 90 %.En försäkring för omställning vidarbetslöshetRegeringens förslag om försämringar iarbetslöshetsförsäkringen är drastiska och illagenomarbetade. Återigen föregriper regeringen resultatet avden utredning som skall lägga fram sitt slutbetänkande iseptember 1996. Regeringen föreslår förändringarna i direktkonflikt med samtliga fackliga organisationer och övrigatunga remissinstanser. menar att förslagen inteduger för att ligga till grund för riksdagsbeslut och avvisarändringarna i lagarna om arbetslöshetsförsäkring och kontantarbetsmarknadsstöd.Regeringen har vid en hearing fått allmänna synpunkter ifrågan från ett antal tunga remissinstanser. Något konkret förslag förelåg intevid detta tillfälle men ändå framfördes helt negativa eller starktifrågasättandeställningstaganden från nästan samtliga tunga organisationer ochmyndigheter. Ändå kastar regeringen fram förslagen i all hast undersommaren utan tid till en öppen och klargörande debatt trots att etthelhetsgrepp kommer att tas i frågan först i en särskild proposition undervåren 1997 som är tänkt att gälla . Regeringen fullföljersåledes den trista traditionen att på detta område, som är av central betydelseför de arbetslösa, kasta fram disparata och dåligt analyserade förslag somsärskilt slår mot de mest utsatta på arbetsmarknaden.Konsekvensanalyser saknasPropositionstexten är å ena sidan kortfattad med mångaluckor och tekniska problem. Å andra sidan finns en rikprovkarta på ytliga och klämkäcka kommentarer om denenskildes ansvar och förslagens positiva effekter för denenskilde för att finna jobb. Ofta blir resonemangen okänsligaoch rent cyniska när det talas om de deltidsarbetslösas ansvarför arbetsgivarnas utnyttjande av arbetskraft eller hur dagenssystem stimulerar passivt bidragstagande. Texten utandas ettmisstroende mot de arbetslösa och lägger mycket av skuldenpå dem. Mycket lite analys ägnas åt de verkliga problemen,de verkliga orsakssambanden. Inga som helstkonsekvensanalyser förekommer vad gäller effekter iregioner med hög och långvarig arbetslöshet eller medklimatmässigt orsakade säsongsarbeten. Inga effekterdiskuteras för ungdomar och invandrare och andra nya påarbetsmarknaden. Inget sägs om kvinnors deltidsarbete ochvikariatsberoende. Yrkesgrupper med oregelbundnaarbetsperioder som t.ex. kulturarbetare kommer att drabbasmycket hårt av de nya reglerna om arbetsvillkor,normalarbetstid och normalinkomst. Regeringen lägger sinaskarpa förslag att behandlas under rötmånaden men tiger omkonsekvenserna. Sysselsättningspropositionens avsnitt ochförslag om a-kassan är inte värdigt en regering som byggersitt mandat på arbetarrörelsens intressen.Bortre parentesDet finns ett nära samband mellan en aktivarbetsmarknadspolitik och konstruktionen avarbetslöshetsförsäkringen. A-kassan skall stimulera ett aktivtbeteende och aktiva åtgärder skall förhindra utförsäkring ochutslagning på arbetsmarknaden. Problemet medlångtidsinskrivning och rundgång mellan passiv a-kassetidoch perioder i åtgärder beror huvudsakligen på bristen påreguljära jobb på arbetsmarknaden och problemet medsäsongsarbeten. Att med en formell bortre parentes iförsäkringen lasta över hela ansvaret på de arbetslösa är djuptosolidariskt. Däremot skall kravet på aktivitet ochjobbsökande ställas mycket högt för den enskilde inomramen för den individuella handlingsplanen. Regeringensförslag om en bortre parentes kommer att stöta ut mellan 60000 och 70 000 arbetslösa ur systemet med dagensverklighet. blir det säkert fler på grund av detväxande antalet långtidsinskrivna. Att regeringen läggerförslaget utan något besked om vad alternativet skulle varaför de utförsäkrade är cyniskt. Är socialbidraget den utvägsom erbjuds de arbetslösa? Det är i så fall långt frånarbetslinjen och långt från en solidarisk politik.A-kassa, bara för några?Dagens arbetsmarknad utmärks av alltmer flexibilitet i olikabemärkelser. Deltidsarbete och korta anställningstider harblivit allt vanligare. Tillfälliga projektarbeten, s.k.springvikariat och kortvarig uthyrning av arbetskraft, harblivit vanligare. Starka krafter från borgerligt håll kräveruppluckring av arbetsrätten så att denna typ av osäker ochtillfällig arbetsmarknad skall bli än vanligare. För kvinnor ärdenna typ av anställningsvillkor vanliga. För nytillträdandepå arbetsmarknaden som ungdomar och invandrare är dessaanställningar det normala. Det är enligt viktigtatt försäkringen har en hög täckningsgrad. Regeringensförslag om kraftigt skärpta arbetsvillkor kommer att göra a-kassan till en alltmer exklusiv förmån. Uppskattningsvis 30000-40 000 personer kommer att stängas ute från systemettrots en god förankring på den arbetsmarknad som bjuds. Degrupper som drabbas är just de som i andra sammanhangbrukar anföras som prioriterade från regeringens sida.Vänsterpartiet har avvisat de sänkningar av ersättningsnivåer somgenomförts i arbetslöshetsförsäkringen. Skälen har både varitfördelningspolitiska och lönepolitiska. Den politik som i hela innebären nedmontering av a-kassesystemen bidrar till att försämra löntagarnas ochfackföreningsrörelsens ställning. Den bidrar till att avregleraarbetsmarknaden på företagens villkor och försämra solidariteten inomlöntagarkollektivet. Staten befriar sig successivt från det politiska ansvaretförarbetslösheten och tar allt mindre ekonomiskt ansvar för dess följder. I självaverket handlar det om en avgörande klassfråga och en politiskt strategiskinriktning.80-procentsnivå och manipulation medavindexeringRegeringens fumliga hantering av 80-procentsnivån iersättningen skakar den politiska trovärdigheten.Vänsterpartiet föreslår en höjning och avvisarförslaget att finansiera återställandet av ersättningsnivån påförsäkringens utgiftssida. Vårt förslag är externt finansieratinom ramen för alternativa budgetram somredovisades i vår motion till vårbudgeten. Regeringensmanipulerande med avindexering av ersättningsnivåerna iförhållande till löneutvecklingen skulle ju göra höjningenillusorisk och verkningslös . Regeringen måsteinse att detta är helt verklighetsfrämmande. Övriga aviseradeförslag om skärpta arbetsvillkor, förvärvsbegrepp,normalarbetstid och bortre parentes innebär att de arbetslösasom kollektiv själva får bära kostnaden av den formellanivåhöjningen. Detta är enligt en heltoacceptabel lösning.Som ovan anges anser att en höjning av a-kassan inte börfinansieras via åtgärder på a-kassans utgiftssida. har iställetföreslagit en extern finansiering inom det samlade budgetalternativ somVänsterpartiet redovisat.En höjning till 80-procentsnivån kan beräknas kosta runt 1,5 miljarderkronor. Även om inte anser sig kunna biträda Vänsterpartietsbudgetalternativ i dess helhet, borde det vara fullt möjligt för en ansvarsfullriksdagsmajoritet att finna en alternativ finansiering inom den samladestatsbudgeten. Så skulle t.ex. även en mycket måttlig höjning avarbetsgivaravgiften, arbetsmarknadsavgiften eller en begränsad höjning avbolagsskatten ge de intäkter som erfordras.En annan möjlighet till finansiering som även skulle uppfylla kravet påfinansiering inom ramen för arbetslöshetsförsäkringen är att inte riksdagenbifaller den tekniska förändring av uttaget av arbetsgivaravgifter som föreslåsav regeringen i proposition 1995/96:209. Föreliggande proposition föreslår ettnytt system för skifte av arbetsgivaravgifter i samband med att egenavgifternatill sjukförsäkringen höjs. har då sjukförsäkringsavgiften sänkts ocharbetsmarknadsavgiften höjts i motsvarande grad. I proposition 1995/96:209föreslår regeringen istället en sänkning av sjukförsäkringsavgiften och enhöjning av den allmänna löneavgiften, den allmänna löneavgift som skullebidra till finansieringen av medlemskapet i EU.En sådan växling skulle kunna ses som att man låter de arbetslösa betalamedlemskapet i Europeiska unionen. Om däremot bibehåller dettidigare etablerade systemet att växla en sänkt sjukförsäkringsavgift med enhöjd arbetsmarknadsavgift skulle arbetslöshetsförsäkringen tillföras medelsom inom systemet kan finansiera en höjning av a-kassan till 80-procentsnivån. Vad som ovan anförts angående finansieringen av a-kassanbör som sin mening ge regeringen till känna.DeltidsarbetslösaFörsämrade a-kasseregler är ingen metod att effektivtbekämpa arbetslösheten - tvärtom. Deltidsarbetslösheten ärfrämst en kvinnofälla. LO:s rapport om deltidsarbetslöshetenoch dess konsekvenser () visar hur mångaarbetsgivare inom kommuner, landsting, handel, hotell ochrestaurang som har sin verksamhet planerad efterdeltidstjänster. Den visar hur många som efterregelförändringen om fyllnadsmarkering inte tar ettdeltidsjobb eller säger upp sig för att få rätt tillheltidsstämpling. Tillsvidaretjänster görs om tillvisstidstjänster för att komma runt regeländringen.Otryggheten har ökat. I första hand handlar det omlågavlönade och ofta lågutbildade kvinnor.Vad som krävs för att effektivt bekämpa missförhållandena för dedeltidsarbetslösa är som upprepade gånger har föreslagit:arbetsrättsliga reformer och riktade insatser från förmedlingarnas sida. Iväntan på detta föreslår att de tidigare reglerna för ersättningtill deltidsarbetslösa skall återinföras.Vänsterpartiet avvisar regeringens förslagVänsterpartiet avvisar regeringens förslag till ändring avlagen om arbetslöshetsförsäkring och kontantarbetsmarknadsstöd. Motiven har skisserats ovan.Vänsterpartiet menar att utredningens förslag skall avvaktasså att ett samlat grepp kan tas för denna komplicerade fråga.Den nya inriktningen med individuella handlingsplaner iarbetsmarknadspolitiken i kombination med ett friareutnyttjande av åtgärdsmedel kräver noggrannaställningstaganden. Detta understryks av de skärptaavstängningsregler som införts fr.o.m. den 1 januari 1996och hur handlingsplanens kontrakt skall tolkas. Det gäller attinte den arbetslöses rättsläge försämras. Höjningen aversättningsnivån bör genomföras 1997, men förändringar avregelverket bör avvaktas till 1998 så att tillfälle ges till engodtagbar remisstid och tillräcklig tid såväl för regering ochriksdag som för a-kassor och myndigheter att förstå,förbereda och informera om ett heltäckande nytt system.Sakligt och tekniskt undermåliga förslagEnligt är regeringens förslag behäftat medmånga brister både av saklig och teknisk art, trots ett senareutskickat rättelseblad. Enligt vår uppfattning finns detdiskrepanser mellan lagtext och brödtext. Detta har förstärktsav olika massmediauttalanden av ansvarig minister. Ävendetta är ett skäl till att inte förslaget borde ligga till grund förett riksdagsbeslut, i synnerhet inte med den tidspress somföreligger för utskottsarbete. Vi förutsätter attarbetsmarknadsutskottet kan analysera lagförslagen medtillgång till synpunkter från såväl juridisk expertis som fråna-kassornas samorganisation som besitter den praktiskaerfarenheten som är så viktig i detta fall.Några kortfattade kommentarer kring lagändringarna kan lyfta fram någrakonkreta problem som utskottet bör uppmärksamma:Den bortre parentesen saknar förslag om vad som inträffar efterutförsäkringen. Vilken ersättningsnivå, inom vilket system, vem finansierar,vilken arbetslinje?Hur skall avstängningsreglerna tolkas i förhållande till handlingsplanen ochvad gäller för offentliga arbeten för äldre och utbildning som ger rätt tillstudiefinansiering motsvarande arbetslöshetsersättningen?Åtgärder skall nu räknas in i tiden för ersättningsperioden. Det gälleruppenbarligen också för utbildning och offentliga arbeten?Den längre ersättningsperioden för arbetslösa haravskaffats.Den totala ersättningstiden skall delas upp i två 300-dagarsperioder plus entredje som sträcker sig fram till treårsdagen. Men i många fall med arbetesom återkvalifikation kommer endast knappa två perioder inomersättningstidens treårsgräns. Regeringen tycks förutsätta rundgångsscenariotdär åtgärdsperioden "äter upp" ersättningsdagarna.Ändringen av arbetsvillkoret innebär en återgång till en äldre och sämremodell. Månadsvillkor omfattande med 80-timmarskrav permånad innebär att många faller utanför systemet trots god förankring påarbetsmarknaden. Uppenbarligen kommer kvinnor främst att drabbas, t.ex.när det gäller anställningar inom kommunsektorn av "springvikarietyp". Detär mycket lätt att tappa månader.Systemet att mäta arbetsvillkoret är mer flexibelt och rättvisande.Det är lätt att konstruera exempel där två personer har arbetat exakt lika längeinom exakt lika men där endast den ene blir kvalificerad beroendepå hur dagarna fördelar sig på kalendermånader. För individerna är det enobegriplig konsekvens.Även det andra arbetsvillkoret blir problematiskt med de nya reglerna. Detblir ett intresse för den arbetslöse att få ett arbete eller en åtgärd i ettsentskede för att vara säker på att kvalificerasig.Detta strider helt mot arbetslinjen och utgör ett kontraproduktivt incitamentbåde för de arbetslöse och förmedlingen.Regeringen går vidare och undantar även arbete med rekryteringsstödsom kvalificerande för en första period. På samma sätt undantogsutbildningsvikariat i tidigare beslut. Detta ger helt felaktiga signaler ochmåste te sig obegripligt för dem som utför dessa arbeten.Övergångsregeln förefaller inte heltäckande men innebär ju också attpersoner inne i en ersättningsperiod före avräknas sinaförbrukade dagar i det gamla systemet. Den uppgivna ersättningstiden gälleralltså inte alla. Det uppgivna motivet är i propositionen att "därigenom få ensnabbare återgång till den reguljära arbetsmarknaden för den sökande"! ?Den deltidsarbetslösa eller korttidsanställda får bära konsekvenserna avarbetsgivarnas godtycke och anställningspolitik. Att människor ställs utanförsäkringsskydd fungerar inte som incitament för att förändramissförhållandena. En förstärkt arbetsrätt, med större inflytande övertjänsteorganisationen för de anställda, är vad som behövs.Normalarbetstids- och normalinkomstbegreppen blir med förslaget nya.Förändringen är principiellt viktig och medför stora förluster för nästan sominte har en längre anställning bakom sig. I stället för att normalarbetstidenberäknas på den normala arbetstiden under det att arbetsvillkoret upparbetasomräknas lönen till tolv månaders ramtid. Det innebär att den som fått sinersättningsrätt från nio månaders arbete först får den nedjusterad till niotolftedelar, dvs. av den faktiskt erhållna lönen. Därefter beräknasersättningen till av denna fiktiva lön, vilket innebär en kompensations-nivå på ca 56 %.Det kan också inträffa att upparbetad ersättningsrätt inte resulterar i någonersättning om t.ex. en längre sjukdomsperiodförekommer. Detta beror på att begreppet överhoppningsbar tid inte fungerarpå samma sätt som tidigare.Vänsterpartiet avvisar regeringens förslag. Det är uppenbart att förslagetinte kan ligga till grund för beslut. Regeringen bör återkommamed ett bättre analyserat och förankrat förslag att gälla fr.o.m. 1998.ArbetstidsförkortningNär ekonomisk tillväxt inte är nogDen ordinarie arbetstiden i tillhör de längsta iEuropa oberoende om vi mäter den i veckoarbetstid ellerårsarbetstid.Tyskland, , , m.fl. har alla gått före och sänktarbetstiden för att öka välfärden och minska arbetslösheten/säkraarbetstillfällen.Den massarbetslöshet som redovisas i är delvis en strukturellarbetslöshet, över 200 000 arbetstillfällen har försvunnit i industrisektornunder . En stor del av dessa beror på en produktivitetsutvecklingsom innebär att arbetstillfällen rationaliseras bort och ersätts av ny teknik.Andra har försvunnit p.g.a. lågkonjunkturen. De arbetstillfällen somrationaliserats bort med hjälp av ny teknik lär inte återskapas under enhögkonjunktur. Teknikutvecklingen kommer inte heller att avstanna så att dearbetstillfällen som finns inom industrin säkras.Parallellt med massarbetslösheten pågår en kontinuerlig utslagning urarbetslivet till långtidsjukskrivning och förtidspensioneringssystem, mångagånger p.g.a. stressiga arbetsmiljöer, belastningsskador och andraarbetsrelaterade sjukdomar.