mot · GK02Jo726 · 1996-10-07 00:00:00 — Begränsningar av tillämpningen av svensk lag vad gäller vissa brott begångna på utländska fartyg InledningMiljöpartiet har vid ett flertal tillfällen påtalat att det snarastbör vidtas åtgärder för att effektivisera det rättsligaförfarandet när det gäller att beivra oljeutsläpp i bl.a.Östersjön. Vi kan konstatera att oljeutsläppen i svenskafarvatten ökat och att havsmiljön blivit alltsämre. Från har inhämtats att under 1995registrerades 153 oljeutsläpp i ekonomiska zon. I23 fall var utsläppskällan känd och flertalet förmodas harapporterats till polismyndighet. Man känner inte till attnågot av fallen lett till åtal (detta gäller svenska fartyg).Enligt vad vi erfarit så har regeringen inte i något fallbehandlat eller meddelat tillstånd till åtal för utsläpp frånutländska fartyg i ekonomiska zon.Vi vill med denna motion ge förslag till olika lösningar för att klara upp endel frågeställningar och problem som aktualiserades i samband medregeringens proposition 1995/96:140 Havsrättskonventionen och tillämp-ningsavtalet.Havsrättskonventionen ochtillämpningsavtaletSverige undertecknade den 10december 1982 tillsammans med 157 andra stater.Konventionen trädde i kraft , tolvmånader efter det att den ratificerats av 60 stater. Den 29 juli1994 undertecknade ett tillämpningsavtal, sommodifierar havsrättskonventionens del XI, angåendedjuphavsutvinning av m.m.Havsrättskonventionen erbjuder ett i det närmaste heltäckande regelverkför havens fredliga utnyttjande och inkluderar samtliga områden,havsbotten och i viss mån även luftrummet över havsområdet.I konventionen fastställs territorialhavets maximala bredd . Kuststatens suveräna rättigheter vad avser fiske och andra levandetillgångar får inom ramen för en ekonomisk zon utövas från kusten. Konventionen ålägger kuststaten att bevara dessa tillgångarsamt ålägger alla stater en skyldighet att samarbeta om bevarandet avfiskebeståndet i det fria havet, inklusive sådana bestånd som rör sig såväl idet fria havet som i staters ekonomiska zoner.Konventionen innehåller också ett omfattande regelverk med förpliktandebestämmelser till skydd för den miljön. Reglerna inbegriper alla slagsföroreningar från fartyg, från landbaserad verksamhet, genom dumpning samtgenom verksamhet på havsbotten.Regeringens proposition1995/96:140havsrättskonventionenMed anledning av regeringens proposition omhavsrättskonventionen ändrades en del av svensk lagstiftningsom trädde i kraft . Bland annat antogriksdagen en ny lag om begränsning av tillämpningen avsvensk lag vad gäller vissa brott begångna på utländskafartyg.Miljöpartiet de gröna var det enda parti i som väckte en motionsom behandlades av utrikesutskottet. I motionen uppmärksammades bl.a. denkonsekvens att genom sitt konventionsåtagande förlorar domsrättenöver vissa brott begångna utanför territorium av utländska fartyg.Justitieutskottet bereddes tillfälle att yttra sig över bl.a. Miljöpartietsmotion,se 1995/96:Ju9y. Av yttrandet framgår att utskottet tagit ställning för vissayrkanden i vår motion och vidare så övervägs olika förslag hur man kan lösaproblemet med svensk lags tillämplighet och svensk domsrätt när det gällerbrott som begåtts i någon av zoner på det öppna havet.Begränsningen avtillämpningen av svensk lagvad gäller vissa brottbegångna på utländskafartygEnligt den s.k. begränsningslagen gäller bestämmelser sombegränsar svensk lags tillämplighet i fråga om vissamiljöbrott när dessa begås på utländska fartyg utanförsvenskt inre vatten, dvs. i territorialhav eller bortomdetta. För sådana brott skall inte vid svensk domstol fådömas till strängare straff än böter, om det inte är fråga omen allvarlig och uppsåtlig gärning som avser förorening iterritorialhavet.Bakgrunden är havsrättskonventionens artikel 230. Enligt punkt 1 i artikelnfår endast ekonomiska påföljder ådömas för överträdelser av nationella lagaroch förordningar eller tillämpliga internationella regler och normer förförhindrande, begränsning och kontroll av förorening av den miljö,som utländska fartyg begått utanför territorialhavet.Bestämmelser om straff förförorening från fartygBestämmelser om straff för förorening från fartyg finns iflera olika författningar. Den ovan nämndabegränsningslagen berör bl.a. följande straffbestämmelser.Straffbuden om miljöbrottslighet i . Enligt 13 kap. 8 a §brottsbalken döms den som förorenar bl.a. vatten på ett sätt som medför ellerkan medföra sådana hälsorisker för människor eller sådana skador på djureller växter, som inte är av ringa betydelse, eller annan olägenhet i miljön förmiljöbrott till böter eller fängelse , om inte behörig myndighet hartillåtit förfarandet eller detta är allmänt vedertaget. Om brottet är grovt dömstill fängelse i lägst eller högst . Om ett brott begås avoaktsamhet döms enligt 13 kap. 9 § andra punkten förmiljöförstöring till böter eller fängelse i högst två år.Enligt bestämmelserna i 10 kap. 1 § lagen (1980:424) om åtgärder motvattenförorening från fartyg (vattenföroreningslagen) döms den somuppsåtligen eller av oaktsamhet släpper ut olja från fartyg inom Sverigessjöterritorium och ekonomiska zon samt utanför dessavattenområden till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller densom inte begränsar ett sådant utsläpp. Om befälhavaren har brustit i dentillsyn som behövs för att utsläpp inte skall ske döms även han till böter ellerfängelse i högst enligt 10 kap. 2 § samma lag. Även en rad andraförfaranden straffbeläggs i lagen. Svensk domstol har kompetens såvitt gällerbrott mot lagen som begåtts utom riket i den mån så följer av reglerna omsvensk lags tillämplighet i 2 kap. brottsbalken.Enligt bestämmelserna i 8 kap. vattenföroreningslagen kan också enekonomisk sanktion, vattenföroreningsavgift, tas ut när något av utsläpps-förbuden i lagen överträds från ett fartyg. Avgiften kan endast tas ut vidutsläpp av olja.I lagen (1971:1154) om förbud mot dumpning av avfall i vatten reglerasdumpning av avfall från svenska fartyg, oberoende av var fartyget befinnersig, och från utländska fartyg som befinner sig i svenskt territorialhav ellerSveriges ekonomiska zon. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet dumparnågot i havet kan dömas till böter eller fängelse i högst . Lageninnehåller en bestämmelse av vilken framgår att svensk domstol har domsrättöver brott mot lagen som begås utom riket även om 2 kap. 2 och 3 §§brottsbalken inte är tillämplig.Förslag till lösning avproblematiken kringbegränsningslagenBegränsningslagens bestämmelser innebär att endast böterkan komma i fråga som straffrättslig påföljd när föroreninghar skett från ett utländskt fartyg från ekonomiskazon. En konsekvens av detta är att svensk lags tillämplighetoch svensk domstols behörighet såvitt avser ett sådant brottinte längre följer av reglerna i 2 kap. 2 § . Detkrävs ju att strängare straff än böter är föreskrivet när brottetsker på ett område som inte tillhör någon stat.Begränsningslagens regler om bötesstraff medför alltså attsvensk jurisdiktion kommer att saknas, t.ex. vid brott motvattenföroreningslagen i ekonomiska zon sombegåtts från ett utländskt fartyg.Regeringen har hänvisat till att den särskilda vattenföroreningsavgiften ärtillämplig oavsett vad som sagts ovan. har härvid påpekat attdenna avgift dels är alldeles för låg, dels inte gör någon nytta eftersom olikaförsäkringsbolag går in och täcker denna typ av utgifter eller avgifter somdrabbar rederier och deras anställda.Som framgått innehåller flera författningar vid sidan av brottsbalkenbestämmelser som hänför brott utomlands under de svenska domstolarnaskompetens även om 2 kap. 2 och 3 §§ inte är tillämpliga. Dettaär fallet beträffande t.ex. dumpningslagen. Begränsningslagens bestämmelserföranleder därför inte någon konsekvens för den svenska domsrätten när detgäller dumpning från utländskt fartyg av avfall i ekonomiska zon.Däremot kan påföljden på grund av begränsningslagen inte bli strängare änböter. föreslår därför att en motsvarande reglering görs ivattenföroreningslagen.Vi vill i sammanhanget erinra om att avsikten med införandet avvattenföroreningsavgiften, som för övrigt endast gäller oljeutsläpp, var att denskulle utgöra en förstärkning av straffsanktionerna vid otillåtna utsläpp frånfartyg. Den var alltså inte tänkt som någon ersättning för straff. Enligt vadsom då uttalades i förarbetena borde kriminaliseringen behållas inte minstsom ett uttryck för samhällets moraliska fördömande av otillåtna utsläpp (jfrprop. 1982/83:87 s. 14 f)Företagsbot m.m.Vid sidan av de rent straffrättsliga åtgärderna finns, somnämnts ovan, även ekonomiska sanktioner att tillgripa. Dethandlar dels om företagsbot, som dock förutsätter att det kanvisas att brott föreligger , dels om vattenföroreningsavgift. Isistnämnda fall gäller strikt ansvar. Avgiften, som varitoförändrad , har höjts för att behålla sinpreventiva verkan. Problemet är dock att denna avgiftfungerar dåligt i praktiken. , innan avgiften höjdes,så betalade rederier eller andra ansvariga avgiften i ganskastor utsträckning. Sedan avgiften höjdes väljer de sompåförts avgiften att överklaga beslut tillsvensk domstol. När ett dylikt ärende kommit så här långt ihantering uppstår en lång rad komplikationer. Den viktigasteär att det sällan går att styrka att oljeutsläpp skett på sätt somansvarig myndighet gjort gällande. Det handlarbevissvårigheter men också bristande kunskap hos åklagarem.fl. Till detta kan tilläggas att harmeddelat att det föreligger svårigheter att driva in dessaavgifter.Miljöpartiet föreslår därför att skall undersöka olikamöjligheter på det straffrättsliga området för att komma till rätta medföroreningen av den miljön. Såvitt kan förstås så har utredningen intefått några sådana direktiv från regeringen. Vi föreslår därför att regeringenomgående beslutar om utvidgade direktiv i det pågående utredningsarbetet.Vidare bör övervägas huruvida företagsbotsinstitutet kan användas påmiljöbrottsområdet.Beviskraven vid oljeutsläppm.m.Brott som innebär skador eller störningar i miljön ärobjektivt sett av mycket allvarlig art. När det gäller densubjektiva sidan kanske det finns en del som talar för att detär ett uppsåtligt handlande eller en uppsåtlig underlåtenhetsom ligger bakom det inträffade. Erfarenheten säger att det ärmycket svårt, när det gäller brott mot miljön, att på densubjektiva sidan kunna styrka annat än oaktsamhet.Miljöpartiet anser att regeringen måste se över ifrågavaranderegler i 10 kapitlet vattenföroreningslagen. Vi menar attkravet vad gäller uppsåtligt handlande från ett fartyg somsläpper ut olja inom Sveriges sjöterritorium och ekonomiskazon samt utanför dessa vattenområdenmåste ändras på så sätt att det räcker att man kan visa attoljeutsläpp har skett.Vi föreslår att regeringen i samband härmed ser över ansvarsbestämmel-serna i vattenföroreningslagen när det gäller brott mot 10 kapitlet. Det måstestår klart att det yttersta ansvaret för ett fartygs drift är ägaren (rederiet). Inteendast befälhavaren skall kunna dömas till ansvar för brott mot t.ex. 10 kap. 2§ vattenföroreningslagen utan även ägaren till fartyget. Ett rederi skall intekunna komma undan endast med en vattenföroreningsavgift.Slutligen anser vi att regeringen måste se över de bevissvårigheter somföreligger vid oljeutsläpp. När kustbevakning eller annan myndighetupptäcker ett oljeutsläpp måste det finnas möjligheter till att ta upp bevisningsom håller i rätten. Det skall inte vara så som det är att ett fartygmåstetas på bar gärning för att leda till åtal. måste härvid ha långtgående befogenheter till tvångsingripanden såsom bordning och husrannsakansamt möjligheter att beordra ett fartyg till svensk hamn för provtagning m.m.Detta gäller givetvis utländska fartyg som undantas av svenskabestämmelser och särbehandlas jämfört med svenska fartyg. Regeringenuppmärksammas härvid om problematiken kring bestämmelserna omhusrannsakan och de begränsade möjligheterna att företa en sådan påutländska fartyg. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att en bestämmelse skall föras in i vattenlagen(1983:291) med följande lydelse: Den som begått ett brott mot denna lagdöms vid svensk domstol, även om 2 kap. 2 eller 3 §§ inte ärtillämplig. Har brottet förövats i ekonomiska zon, får åtal väckas vidden tingsrätt vars domkrets är närmast den plats där brottet förövades,2. att , vid avslag på yrkande 1, hos regeringen begär förslag tillsådan ändring i vattenlagen (1983:291) som löser det straffrättsliga problemsom uppkommit på grund av konventionsåtagandena,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att skall få utvidgade direktiv att undersökaolika möjligheter på det straffrättsliga området för att komma till rätta medförorening av det området,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en utredning om huruvida företagsbotsinstitutet kan användas påmiljöområdet,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att kravet på uppsåtligt handlande skall ändras vid brott motvattenföroreningslagen så att det räcker att visa att oljeutsläpp har skett.6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att regeringen skall se över ansvarsbestämmelserna vad gällerbrott mot 10 kap. vattenföroreningslagen,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att regeringen skall se över de bevissvårigheter som föreligger vidoljeutsläpp,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att måste ges utökade befogenheter att tillgripaolika former av tvång mot utländska fartyg för att kunna säkra bevis.