mot · GJ02Ub29 · 1996-03-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:184 Tillträde till högre utbildning m.m. InledningRegeringen föreslår i proposition 1995/96:184 Tillträde tillhögre utbildning m m ändrade regler för tillträde, det villsäga behörighet och urval, till den högre utbildningen. Ikorthet föreslår regeringen att ska utvecklaoch fastställa ett antal så kallade standardbehörigheter tillhögskolan. Vidare föreslås regler för kvotering av studentersom antas med olika urvalsmetoder. Regeringen föreslårvidare att varje högskola ska fastställa en antagningsordningför att förbättra informationen om vilka regler som gäller isyfte att öka studenternas rättssäkerhet.I och med högskolereformen 1993 fick varje högskola mer frihet ochstörre ansvar inom många områden, bland annat det fulla ansvaret att antastudenter. Ett av syftena var att studieplaner och utbildningsorganisationerskulle kunna anpassas efter lokala förutsättningar och önskemål, och därmedäven reglerna för antagningen. Med antagningssystem menas här både dekrav som ställs på den som söker till en speciell utbildning, behörighetskrav,och vilka metoder som används för att bland de behöriga välja ut så mångastudenter som det finns plats för, urvalskriterier.Att åstadkomma identiska utbildningar över hela landet är inte bara svårt,det är heller inte önskvärt. En enda utbildning kan inte passa alla. Det finnsalltså en poäng med att exempelvis ekonomutbildningen har lite olika profilpå olika orter. Om utbildningen inte är exakt likadan kan inte hellerbehörighetskraven vara identiska. Förkunskapskrav och regler för behörighetkan alltså inte fastställas centralt om vi ska kunna behålla friheten förhögskolorna att utforma likvärdiga utbildningar olika.Vi har en statligt driven och statligt finansierad högskola bland annat för attgarantera utbildning av hög kvalitet öppen för alla och då är det naturligt attriksdag, regering och myndigheter inom högskolans område följerkonsekvenserna av det lokala antagningssystemet. Staten måste skaffa sig enbild av hur antagningssystemet fungerar och utvärdera resultatet utifrån demål man sätter upp. Riksdag och regering bör se till konsekvenserna ochresultatet av antagningen och endast i begränsad omfattning lägga sig i demetoder som använts. Sina mål bör staten precisera till exempel i deutbildningsavtal som sluts med högskolorna.UrvalsförfarandetBehörighetskraven bör utformas så att förutsättningarna föratt klara utbildningen blir goda. Vilka förkunskaper sombehövs för att klara en viss utbildning kan bero på mångaolika faktorer. De kan exempelvis vara hur studiernaorganiseras, vilken pedagogik man utvecklat, om möjlighetertill snabbrepetition av förkunskaperna ges eller inte och vilkaresurser det finns för handledning.Urvalskriterierna kan användas för att välja ut de som man tror kommer attklara studierna bäst. De kan också utformas så att de ger olika grupper avsökande lika stora chanser. Eller så att resultatet av antagningen ger enönskad fördelning mellan olika grupper. ägnas tyvärr alltför stor del avuppmärksamheten åt urvalskriterierna. Vi kristdemokrater arbetar för det sombrukar kallas fri dimensionering, det vill säga att alla behöriga sökande inormalfallet kan antas till den utbildning de önskar. Då kommer iställetkraven för behörighet att bli viktigare.Kristdemokraterna anser att målet med antagningssystemet bör vara att flergrupper och fler individer i samhället ska söka sig till den högre utbildningen,trivas i högskolans miljö och klara sina studier. Man bör förvissa sig om attde som skaffat sig kunskaper på annat sätt än genom gymnasiets treårigalinjer och program har rimliga chanser att komma in, om att elever frånkomvux och folkhögskolorna antas i tillräcklig utsträckning samt om attkvinnor och män ges likvärdiga förutsättningar att antas och lyckasgenomföra sina studier inom högskolan.Regeringen föreslår att benämningen "allmän behörighet" ändras till"grundläggande behörighet", och föreslår vidare regler för grundläggandebehörighet som successivt ska ersätta de regler som gäller för allmänbehörighet. Vi har inget att erinra mot detta, utan ser det i huvudsak som enkonsekvens av förändringarna i gymnasieskolan.Vad gäller särskild behörighet föreslår regeringen att skautveckla och fastställa ett begränsat antal standardbehörigheter. Detta ärenligt vår mening ett alltför stelt system. Vi delar de farhågor fleraremissinstanser givit uttryck för: att standardbehörigheterna riskerar hämmautvecklingen av till exempel tvärvetenskapliga studier och program. Ienlighet med vårt resonemang ovan kan inte förkunskapskrav och regler förbehörighet fastställas centralt när utbildningarna ser olika ut på olika orter.Antalet standardbehörigheter bör därför vara tillräckligt många för att kunnaanpassas efter lokala förutsättningar.Beslut om vilken standardbehörighet som ska gälla för en viss utbildningföreslås av regeringen ligga kvar hos respektive högskola utom när det gällerutbildningar som leder till yrkesexamen. Vi kristdemokrater anser inte bör göra någon åtskillnad mellan olika utbildningar. Även deutbildningar som leder till yrkesexamen bör kunna utformas på så olika sättatt det blir relevant med olika förkunskapskrav. Regeringens vilja att styrahögskolorna med regler och direktiv istället för med mål är en återgång till enförstelnad ordning som vi motsätter oss. Regeringens inställning att denenskilda högskolan inte får ställa upp krav som kan uppfattas som högre, utanbara ge dispens för sökanden med lägre förkunskaper, till exempel om antaletsökanden understiger antalet platser, är ytterligare ett bevis på att regeringenhar en alltför statisk syn på högskolan.När det gäller regeringens förslag om kvotering anser vi att man lurar sigsjälv om man tror att det går att skapa ett enda relevant och rättvist antag-ningssystem. Vi vet att betyg anses missgynna pojkar, att högskoleprovet slårorättvist mot flickor och så vidare. Vi säger nej till kvotering och menaristället att det bästa är att öppna så många olika vägar som möjligt in ihögskolan. pågår ett intensivt arbete med att utveckla nya urvals-instrument eftersom de som existerar inte alltid är objektiva. Det voreolyckligt om de enskilda högskolornas utvecklingsarbete på detta område nustryps. Det regeringen bör lägga fast är att urvalskriterierna ska utformas såatt de gynnar mångfald och jämställdhet.Kristdemokraterna instämmer i regeringens förslag om att varje högskolaska fastställa en antagningsordning och menar att detta bör specificerasytterligare. Det bör framgå att antagningsordningen ska fastställas i god tidinnan urvalet ska göras. Om inte särskilda skäl föreligger bör flera urvals-metoder användas vid antagning till en viss utbildning. Vi anser vidare attmöjligheten att få antagningsbeslutet prövat måste vara garanterad. bör få i uppgift att precisera reglerna för vad en antagningsordning skainnehålla. De flesta universitet och högskolor har ambitionen att samordnaantagningen och i viss mån även anpassa antagningskrav och-regler till varandra. Detta bör staten och de olika myndigheterna inom denhögre utbildningens område underlätta på olika sätt utan att sätta sig överhögskolornas självbestämmande.Minska studenternasosäkerhet genominformationVi kristdemokrater uttryckte i vårthögskolepolitiska handlingsprogram farhågor om atthögskolereformen skulle leda till svårigheter för blivandestudenter att få en överblick över utbildningssystemet. I daghar dessa farhågor i viss mån tyvärr besannats.Det som är viktigt i ett högskolesystem av det här slaget är att blivandestudenter har goda möjligheter att skaffa sig en överblick över systemet ochde antagningskrav och regler som gäller. Det måste därför finnas en lång-siktighet i högskolornas beslut kring antagningssystemet så att krav ochregler är förutsägbara för den som vill kvalificera sig till en viss utbildning.Det faktum att förändringar genomförts både i gymnasieskolan ochhögskolan parallellt är en starkt bidragande orsak till den osäkerhet som idagråder om vilka villkor och regler som gäller och är således av övergåendekaraktär. Trots detta bör högskolan, för att öka överblickbarheten, åläggas eninformationsplikt om sina kurser och utbildningar till den myndighet somregeringen ålägger informationsansvaret för landets högre utbildning. På såsätt kan staten garantera att alla får del av information om högre studier ochinte endast de regioner eller grupper av presumtiva studenter som denenskilda högskolan prioriterar i sitt informationsarbete. Detta belyser ocksåvilken viktig funktion en väl fungerande studievägledning har. Främst pågymnasiet, men även på högskolan, måste man noga beakta att tillräckligaresurser avsätts så att studenterna kan få tillräcklig hjälp.OrganisationRegeringen föreslår att den gemensammaserviceverksamheten för antagningen också fortsättningsvisska bedrivas i myndighetsform. Verket för högskoleserviceska alltså bibehållas som myndighet och bör därföråterkalla det tidigare bemyndigandet för regeringen att lägganed verket och istället bilda ett servicebolag förverksamheten. Vi noterar regeringens ryckighet när det gällerfrågan om myndigheter på den högre utbildningens område.För berörda parter innebär regeringens bristande konsekvensförsvårande omständigheter att bedriva ett effektivt arbete. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om särskild behörighet och standardbehörigheter,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behörighetsregler för utbildningar som leder tillyrkesexamen,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om kvotering och utveckling av urvalskriterier,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ytterligare krav på specificering avantagningsanordning,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om informationsplikt för högskolan.