ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GK02L418 · 1996-10-07 00:00:00 — Vårdnad av och umgänge med barn Umgängesrätten för föräldrar som skiljs eller separerarfungerar inte på ett tillfredsställande sätt. Andemeningen ilagen finns där, nämligen att det är i barnets intresse attverkligen få träffa båda sina föräldrar, sker i de allra flestafall. Där är det således inte några problem. Instrumenten föratt se till att båda föräldrarna verkligen efterleverintentionerna saknas eller är mycket uddlösa och trubbiga.Detta måste ändras.Fortfarande kommer det rapporter av olika slag om att det finns undantagoch där det kan gå långa perioder där barn och föräldrar inte kan träffas pågrund av att en av föräldrarna med systematik på olika sätt saboterarumgängesrätten för den andra föräldern.Ett instrument som oroväckande ofta kommit att användasär beskyllningen om incest. Mycket oftare kan det vara argument att barnet ärsjukt, inte har lust o.s.v. måste berörda myndigheter ta dessabeskyllningar i samband med sabotage vid umgängestillfällen på störstaallvar genom att införa strikta regler mot de som medvetet saboterarumgänget med barn.Det första som bör skrivas in i lagen är att det enda alternativet är deladvårdnad. Att en av föräldrarna ensam får vårdnaden är att sätta ett effektivtverktyg i händerna på den som vill sabotera umgänget.Trots allt måste barnet ha sin fasta tillvaro men den kan och ska finnas hosbåda föräldrarna. Det måste ställas krav på båda föräldrarna att inför varjemöte verkligen förbereda barnet på att positivt möta den andra föräldern.Om detta inte sker ska gemensam vårdnad fortfarande gälla men domstolska under tvång se till att barnet placeras hos den förälder som inte saboterarumgänget. Vittnespsykologer och annan personal skall utreda och föreslådomstol att den dagliga omvårdnaden skall tillfalla den förälder som intesaboterar umgänget. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att snabbutreda och föreslå lämpliga lagförslag om att deladvårdnad är det enda alternativet när föräldrar skiljer sig eller separerar,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att den som saboterar barnets umgänge med den andre förälderninte kan komma i fråga för att handha barnets dagliga skötsel men likväl kanha en delad vårdnad av barnet.
mot · GK02L421 · 1996-10-07 00:00:00 — När debatterade införandet omlagstiftning om artificiella inseminationer var tvistefrågorna ihuvudsak två; skulle vi ha någon lagstiftning eller inte, ochbarnets rätt att få veta sitt ursprung. Det blev bifall på bådapunkterna.Det ansågs som ett stort genombrott när spermagivarens identitet skullekunna röjas om barnet efterfrågade detsamma. Då ska biträdabarnet med att skaffa fram uppgifterna. Någon lagstadgad rätt att få veta attdet finns en genetisk far att efterfråga gavs emellertid inte.Införandet av en ny bestämmelse (6 §) i 1 kap. FB syftade "till att geinseminationsbarnen en så säker familjerättslig ställning som möjligt. Ominsemination har utförts på modern med samtycke av hennes make ellerannan man som bodde tillsammans med henne under äktenskapsliknandeförhållanden, skall vid tillämpning av 1 kap. 2-5 §§ FB den som har lämnatsamtycke anses som barnets far." (LU 1984/85:10)Efter denna lags införande har emellertid ratificerat barnkon-ventionen vari markeras barnets rätt att så långt det är möjligt få vetskap omsina föräldrar (artikel 7 punkt 1). Ett barn tillkommet genom inseminationvars föräldrar inte berättar om barnets ursprung, har emellertid ingenmöjlighet att eftersöka sin biologiska far, då barnet inte vet att det finnsanledning att söka.Detta understryks ytterligare av det faktum att vi i folkbokföringenantecknar felaktiga uppgifter.En ändring bör ske i SFS 1990:1536 lag om folkbokföringsregister, inne-bärande att donatorn uppges som barnets genetiske fader eller, om ägg-donation skulle komma att tillåtas, barnets genetiska moder. För att skyddabarnet behöver uppgifterna i folkbokföringen inte vara offentliga förallmänheten. Via sekretesslagen ges möjlighet att reglera de uppgifter somska vara skyddade. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ändringar i lagen om folkbokföringsregister.
mot · GK02L5 · 1996-10-04 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:22 Statliga stiftelser Syftet med stiftelseformen är att den verksamhet somstiftelsen bedriver skall ha en självständig och oberoendevaraktighet. Enligt stiftelselagen bildas en stiftelse genom attegendom avskiljs för att varaktigt förvaltas som ensjälvständig förmögenhet för ett bestämt ändamål.Förslaget från regeringen går ut på att stiftelser bildade av staten skallbegränsas genom statligt inflytande på viktiga punkter. har ingenägare och den karakteriseras som en självständig och självägande förmögen-het. Stiftaren har ingen rätt att bestämma över förvaltningen utöver vad somföreskrivs i stiftelseförordnandet.Regeringens förslag kommer om det genomförs att ge regeringen möjlig-het att utan styrelsens eller förvaltarens samtycke förändra föreskrifter istiftelseförordnandet i vissa frågor. Detta är enligt kristdemokratiskt synsättorimligt och är ett principbrott i synen på stiftelseformen som sådan.Regeringen anser att när det gäller stiftelser inrättade av det allmänna börman ta hänsyn till det starka offentliga intresset av att förvaltningen skerenligt riktlinjer utformade enligt demokratiska principer och för detallmännas bästa. Det är riktigt i den meningen att stiftelserna bör ha enuppbyggnad av demokratisk karaktär och att stiftelserna bör verka enligt deändamål som är givna i stiftelseförordningen, vilka förutsätts vara baseradepå det allmännas bästa. I annat fall skall inte stiftelseformen användas av detallmänna.Detta synsätt innebär däremot inte att regeringen godtyckligt skall kunnagå in och förändra viktiga punkter i stiftelseförordningen när den behagar.Detta oavsett om stiftelsen hanterar stora belopp eller inte.Däremot kan sättet att utse styrelser i forskningsstiftelserna övervägas. Förnärvarande sker valet av nya styrelseledamöter genom självförnyelse, dvsstyrelsen utser själv nya ledamöter. Man skulle kunna tänka sig en ordningdär ledamöterna helt eller delvis i stiftelserna utses genom en elektors-församling utsedda av t ex berörda fakultetskollegier. Regeringen bör därförinitiera ett samarbete med forskningsstiftelserna i syfte att genom enöverenskommelse avtala om att styrelseförnyelse skall kunna ske genom t exelektorsförsamlingar.Regeringens förslag till lag om ändring av stiftelselagen vad avser 6 kap4 a § bör alltså avslås eftersom den tillför regeringen befogenheter som intestår i överensstämmelse med stiftelser som verksamhetsform. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att avslå regeringens förslag till lag om ändring istiftelselagen (1994:1220),2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om tillsättande av forskningsstiftelsernas styrelser.
mot · GK02L502 · 1996-10-07 00:00:00 — uttalade med stor majoritet den 30 november1989 att en friköpsrätt för jordbruksbefolkningen vid s khistoriska arrenden bör införas. Det fick ankomma påregeringen att utforma lagförslag och återkomma tillriksdagen.Både före och efter senaste valet intog regeringarna tyvärr en avvisandehållning till begäran. De kan emellertid konstateras, att starka skälkvarstår för en friköpsrätt för jordbruksbefolkningen i bygder underkastademeningslös bindning vid tidsfrämmande överhet. Även om antalet berördainte är stort, får frågan ändå anses vara en viktig medborgarrättsligangelägenhet, både för landsbygdsbefolkningen ifråga och för lagstiftarna attkomma till rätta med och den diskrepans som föreligger mellanregeringsformens stadganden och gällande historiska kvarlevor.I samband med proposition 1994/95:155 Investeringar i arrendejordbruketredovisades visserligen arrendelagskommitténs lagförslag till friköpsrätt medhistoriska arrenden men med regeringens avstyrkan till ett införande. Attriksdagen i det läget kom att avslå motioner om antagande avkommittéförslaget är därför knappast förvånande.Problemet var inte brist på ett bra lagförslag. Det hade tillstyrkts av fleraoberoende instanser, bl a i som uttalade attbetänkandet var väl ägnat att ligga till grund för den avsedda lagstiftningen.Problemet kan inte heller ligga i påstådd ovisshet om ett införande ärförenligt med om mänskliga fri- och rättigheter från1952, vilken förbundit sig att respektera. Det borde säga sig självt attinförande av mänskliga fri- och rättigheter på ett område som sedanmedeltiden genomsyrats av härskande över jordbruksbefolkningen iannekterade landområden, inte gärna kan hindras av en konvention som justär tillkommen för att främja mänskliga fri- och rättigheter.Ändå åberopades detta som hinder även av dem som i all välmening villvärna om enskild äganderätt i andra sammanhang. Här står emellertid deenskildas rätt att med lagfart och till priset av marknadsvärde lösa ut dethistoriska ägandet för att med självägande förfoga över vad de i hem, i näringoch i nedlagda kostnader genom generationers livsverk skapat - emot ännubestående blockeringar i form av fideikommiss, stiftelser, kyrkan, universitetoch liknande med beskattningsrätt över allmogen i gången tid somägandegrund.Då den tilltänkta reformen dessutom stadgar att friköp ej får ske om det avsärskilda skäl skulle vara oskäligt mot jordägarparten kan reformen inte sägaspå något sätt strida mot nämnda Europakonvention eller mot grundlagen.En förnyad prövning bör därför göras i på denna punkt.Blir bedömningen densamma som i denna motion bör därför lagförslaget återaktualiseras och tillställas lagrådet, så att kan ta upp ärendet ivanlig beslutsordning. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts om friköpsrätt för jordbruksbefolkning under historiskaarrendesystem.
mot · GK02L603 · 1996-10-07 00:00:00 — Regressrätt för utgiven sjuklön I en motion 1990/91:Sf52 med anledning av propositionen1990/91:181 om sjuklön föreslog () attarbetsgivaren i vissa fall borde ha regressrätt för utgivensjuklön, t.ex. i sådana fall när han tvingats betala ut sjuklöntill en arbetstagare p.g.a. sjukskrivning till följd av att enannan person uppsåtligen skadat arbetstagaren.Motionen behandlades bl.a. av lagutskottet, som ansåg att det bordeankomma på regeringen att bl.a. överväga arbetsgivarens regressrätt samtframlägga förslag till de lagstiftningsåtgärder som erfordrades.Någon lagregel om regressrätt för arbetsgivare för utgiven sjuklön i sådanafall har inte införts.Regeringen har i proposition 1995/96:209 föreslagit att sjuklöneperiodenden skall förlängas från nuvarande , vilket vimoderater motsätter oss. Om förslaget om förlängd arbetsgivarperiod gårigenom i ökar kostnadsrisken högst påtagligt för arbetsgivarna ochdet framförda motionskravet är ännu mera motiverat.Det finns anledning för att ånyo överväga frågan om införandeav regressrätt för arbetsgivare för utgiven sjuklön. Regressrätt bör i förstahand föreligga gentemot den som av vårdslöshet förorsakat en arbetstagaresjukskrivning samt gentemot trafikförsäkringen.En bestämmelse om regressrätt kan lämpligen skrivas in i skadestånds-lagen. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag om införande av regressrättför utgiven sjuklön i fall där sjuklön utgivits till en arbetstagare på grund avatt en annan person uppsåtligen skadat arbetstagaren i enlighet med vad somanförts i motionen.
mot · GK02L605 · 1996-10-07 00:00:00 — Obligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar Flera motioner om att införa obligatorisk ansvarsförsäkringpå fritidsbåtar har under tidens gång behandlats av riksdagen.Tyvärr har det ej resulterat i lagstiftning. Skälen har varit attvänta på nordiskt samarbete, att vänta på utvärdering avbåtregister och att utskottet utgår ifrån att regeringen tarerforderliga initiativ.I finns det cirka 1,3 miljoner fritidsbåtar, en del stora och tunga,andra mindre och lätta, en del med kraftiga motorer som ger möjlighet tillhöga farter. Även om båtarna framförs av kunniga förare som tar hänsyn tillomgivningen och till andra som vistas på sjön, på bryggor eller vid stränder,kan olyckor inträffa.Alla som framför fritidsbåtar gör det inte alltid med den hänsyn ochrespekt till andra, med det omdöme som krävs eller med den kunskap somvore önskvärd. Oskickligt eller slarvigt beteende, för hög fart, en alltför storoch stark motor och en alltför "lätt" förare kan få förödande konsekvenser. Imotsats till vad som gäller för framförande av fordon på land och ivägtrafiken saknas krav på ansvarsförsäkring för "fordonet" till sjöss - båten.Många båtägare har redan försäkring som täcker skador på tredje man ilikhet med fordonsförsäkringen. Alla är dessvärre inte lika förutseende ochdet är kanske just bland dessa man finner dem som främst borde ha löst ensådan försäkring, till gagn både för sig själva och för omgivningen.Vi anser att obligatorisk ansvarsförsäkring bör införas förfritidsbåtar. Sådan försäkring bör i likhet med trafikskadelagen gälla förpersonskador och sakskador som orsakas på annans egendom.Efter känns kravet allt mer påträngande. är det människor som råkar illa ut. Varjesommar är det människor som inte får ersättning för vare sig skada till kroppoch själ eller skada på egendom.Inom flera EU-länder diskuteras frågan om denna form av försäkring. Låtnu inte utskottets svar bli att vi ska vänta på dem. Vi litar nu på attregeringen tar det initiativ, som lagutskottet tidigare förväntat sig, attlagstiftning med krav på obligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar"sjösätts" gör sitt intåg. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om obligatorisk ansvarsförsäkring för fritidsbåtar.
mot · GK02L701 · 1996-10-07 00:00:00 — Den enskildes rätt vid tvist om tele-, el- och vattenräkning m.m. Vid en tvist om hyran, mellan en hyresgäst och hyresvärden,finns det möjlighet för hyresgästen att deponera denomtvistade delen av hyran hos . Hyresgästenkan ha en motfordran eller av något skäl anse sig ha rätt tillnedsättning av hyran, rätt till skadestånd etc. Har hyresgästendeponerat hyra hos , motsvarande detomtvistade beloppet, får hyresvärden icke göra gällande, atthyresrätten blivit förverkad på grund av att det deponeradebeloppet ej betalats till honom. Förfarandet finns reglerat ijordabalken, JB, 12 kap.Vidare kan man deponera pengar hos i ytterligare några fallt.ex. om fordringsägaren vägrar ta emot betalning eller om betalningen påannat sätt hindras. Förfarandet regleras i handelsbalken, HB, 9:2.Vid andra tvister finns ingen sådan utväg. Det kan röra sig om el-, vatten,tele-, dagis-, renhållningsavgifter m.m. Som exempel kan användas att någonfår en teleräkning, som enligt den enskilde kunden är alldeles för hög ochsom han/hon omöjligt kan ha orsakat. Ofta har den enskilde att kämpa mot ettmonopol och i värsta fall kan den enskilde konsumenten få sin telefonavstängd.Vid en tvist kan man betala under protest och i efterhand söka återvinningi tingsrätt. Detta är dock inte möjligt för flertalet drabbade, som överhuvudtaget saknar medel i sådan storleksklass som det kan röra sig om.Alternativen till att inte betala kan bli att hamna i inkassoregister eller attfåsin telefon avstängd.Vår uppfattning är att i fall som dessa, bör kunden kunna deponera ettskäligt belopp hos t.ex. i avvaktan på att en utredning sker föratt klarlägga om debiteringen är riktig eller felaktig. Ett skäligt belopp kant.ex. vara medeltalet av förbrukningen under det gångna året.Det kan inte vara rimligt att enskilda konsumenter skall få telefon, elström,eller vatten avstängda när det senare visar sig att räkningarna var beräknadepå felaktiga grunder. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om möjlighet att deponera skälig avgift till vid tvist omtele-, el- och vattenräkning m.m.
mot · GK02L704 · 1996-10-07 00:00:00 — har en allt större andel av svenskakonsumenter visat sitt aktiva miljöengagemang genom attinköpa produkter som har så lite miljöbelastande effektersom möjligt. Till konsumenternas hjälp har en serie olikaproduktmärkningar utarbetats i syfte att vägleda till ett bramiljöval. Två ursprung kan spåras till de olika märkningarnadels märkningar som är utarbetade inom frivilligaorganisationer, dels sådana system som tillkommit medstatligt stöd. Av den senare karaktären finns tvåsymboler dels svanen (utvecklad inom det nordiskasamarbetet), dels EU:s miljöblomma.Utan att ärendet föregåtts av någon form av konkurrensutsatt upphandlinghar staten utsett att hantera såväl Svanen som EU-Blomman. Detta företag befinner sig därmed i en klar monopolsituation.Härvidlag skiljer sig miljömärkningssystemet från det system som användsför exempelvis säkerhetsmärkning. I och med att de så kallade riksprov-platserna avvecklades gäller numera att varje organ somkan styrka sin kompetens via ackreditering har rätt att utföra dennasäkerhetsmärkning. Denna handläggning är således utsatt för konkurrensunder det att fastställande av krav för märkningen lika väl som kompetens-krav sker av offentliga organ.Miljömärkningen borde enligt min mening kunna hanteras på motsvarandesätt. Staten kan då via någon myndighet fastställa krav och kriterier dels förmärkningen, dels för certifieringsorganets kompetens. Vidare bör det uppdrasåt ett organ, lämpligen Swedac, att genomföra kompetensprövning av deföretag som önskar handlägga miljömärkningsfrågor. Varje certifieringsorgansom uppfyller kompetenskraven kan därefter ges rätt att handlägga märkning.Med ett sådant system kommer sannolikt de relativt höga avgifternalikaväl som de relativt långa väntetiderna för miljömärkning att kunnareduceras. Vidare ökar producenternas möjlighet att välja de samarbetspartnersom bäst motsvarar önskemålen.Med ett system baserat på konkurrens och marknadsstyrning kommerkostnaderna för miljömärkning att minska. Miljöanpassade produkter kandärigenom snabbare nå sina kunder som de bjuds ut till ett lägrepris. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en avveckling av monopolet för utfärdande av miljömärkning medSvanen respektive Blomman.
mot · GK02L707 · 1996-10-07 00:00:00 — Konsumentintresset vid ökat användande av elektroniska pengar Elektroniska pengar är ett ganska nytt begrepp. Vanligtvishar det handlat om överföringar mellan olika konton inombanksektorn men även betalning med kreditkort.Utvecklingen går dock rasande snabbt på detta område och begreppetelektroniska pengar, digitala pengar eller e-pengar håller på att definierastydligare. Dessa nya betalningssätt kan bli ett substitut för sedlar ochmynt i den dagliga hanteringen. Det som blir allt vanligare är att dessaelektroniska instrument arbetar off-line. Något konto upprättas inte. Detinnebär att e-pengarna inte avser överföringar mellan konton utan är ettbetalningsmedel. I praktiken handlar det om förbetalda kort som kananvändas som betalningsmedel på ett eller flera inköpsställen. Man talar härom slutna eller öppna kort. Ett slutet kort är ett avtal mellan två parter,kortutgivaren (ex. ) och kortinnehavaren. Ett öppet system innebär att delagrade värdena på kortet kan användas på flera ställen för olika typer avinköp. Det betyder att det krävs minst tre parter involverade i transaktionerna:kortutgivaren, kontoinnehavaren och värdemottagaren. En intressant frågauppstår då om detta är att betrakta som en form av inlåning eller inte. Om detär att betrakta som inlåning borde kortinnehavaren vara berättigad till ränta.När vi hanterar sedlar och mynt garanteras värdet av utgivaren,. På samma sätt garanteras värdet på ett förbetalt kort av kortetsutgivare. Vad händer då om utgivaren hamnar i betalningssvårigheter eller tilloch med i konkurs? Vem skyddar i ett sådant fall kortinnehavarens(konsumentens) intresse? En lösning är att kortutgivarna måste varaförsäkrade så att konsumenten inte drabbas om utgivaren får betalnings-svårigheter.Digitala pengar kan även användas för transaktioner över datanätverk. Mankan genom att debitera sitt bankkonto beställa elektroniska pengar som försöver till den egna pc:ns hårddisk och påbörja handel via nätverk. Ommotparten har uppkoppling till aktuellt nät kan de digitala pengarna skickasfrån köparens dator till säljarens dator. Säljaren kan sedan kontrolleraäktheten i e-pengarna och sedan skicka dem vidare till sin bank förkreditering av sitt bankkonto. Denna typ av kommunikation kan anses mycketsäker genom avancerade krypteringssystem som gör att risken förförfalskningar och obehörig tillgång är minimal.En ökad användning av e-pengar i samhället leder till ett antal frågor avskiftande karaktär. Ökar risken för kriminella aktiviteter som exempelvis förfalskning, olagaintrång? Blir det lättare att tvätta svarta pengar? Vem tillvaratar konsumentens intressen i det nya systemet?Den sista frågan är oerhört viktig. Bestämmelserna när detgäller elektroniska pengar måste vara så utformade att denvanliga konsumenten kan använda det nya betalningsmedlet.Speciell hänsyn måste i detta fall tas till särskilt utsattakonsumentgrupper. Detta ansvar torde åvila regeringen. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om skyddet för konsumenten när det gäller elektroniska pengar.
mot · GK02L711 · 1996-10-07 00:00:00 — På får man enligt enenskild uppgiftslämnare lära sig följande: Man skall inte vara vän med kunden om man inte sålt (underförstått börman mer eller mindre skrämma kunden som kanske är gammal och harsvårt att hävda sig). När någon vill utnyttja ångerveckan bör man åka dit och försöka "vända"ångern vilket innebär att man säljer på dem varan igen. Skyltar med Försäljare undanbedes behöver inte respekteras. Man frågar inte om man får kliva på utan kliver bara in.Kommunerna i har rätt att förbjuda tillfällig handel ivissa fall för att skydda de lokala butikerna. Det bör också blimöjligt för kommunerna att förbjuda viss typ av handel föratt skydda konsumenterna på en viss ort. Som det är harkommunerna små möjligheter att förhindra olämpligamarknadsföringsmetoder. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär lagförslag med innebörden attSveriges kommuner ges rätt i lag att förbjuda hemförsäljning viadörrknackning om olämpliga metoder används vid försäljningen.