mot · GK02So802 · 1996-10-07 00:00:00 — Vi kristdemokrater vill forma ett välfärdssamhälle sombygger på att människor tillsammans på ett naturligt sätt kan ta ansvar för dennära omgivningen. vill vi markera med eftertryck att de offentligaorganen, främst kommunens socialtjänst och landstingens hälso- ochsjukvård, ska ha det yttersta ansvaret för att alla ska ha möjlighet att levaetttryggt och värdigt liv.Behovet av medicinsk kompetens inom den kommunala äldreomsorgen haruppmärksammats vid olika tillfällen. I den allmänna debatten framförs då ochdå kritik mot brister när det gäller det medicinska omhändertagandet av äldre.Kommunernas betalningsansvar för medicinskt färdigbehandlade anses ledatill alltför snabba utskrivningar från akutsjukhusen och ofta påtalas behovetav fler läkare på sjukhemmen. I Ädel-utvärdering bekräftaskritiken mot bristande kvalitet i sjukhemsvården och övriga särskildaboendeformer. I vissa fall erbjuds otillräckliga sjukvårdsresurser och det finnsfortfarande alltför många patienter med trycksår, kvarliggande katetrar ochomfattande läkemedelskonsumtion. konstaterar dock att dehuvudsakliga problemen handlar om oklarheter om ansvaret förrehabiliteringsinsatser men påpekar också brister i vårdplaneringen och ihandläggningen av enskilda ärenden.Samarbete i vårdkedjanEn sjukvård av hög kvalitet kräver en helhetssyn ochsamarbete mellan olika vårdinstanser. Utan helhetssynriskerar vi att få suboptimering, där besparingar på ett ställedyker upp som kostnader på en annat. Bristande resurser ochett felaktigt utnyttjande av resurser har gjort att mångapatienter ibland tvingas gå sjukskrivna iväntan på rehabilitering, utredning, operation eller annanbehandling. En omfördelning av resurser från för-säkringskassan till vården skulle kunna innebära attpatienterna får hjälp snabbare och på så vis även billigare. Deförsök som görs på det här området måste följas upp.Nästan får vi rapporter från människor som kommit i kläm pågrund av dålig kommunikation i vårdkedjan. En del har skrivits hem frånakutsjukvården men har ett fortsatt vårdbehov. Utskrivningen har alltför oftaskett utan att detta rapporterats till primärvården, hemsjukvården ellersocialtjänsten. Andra människor, ofta äldre, har drabbats på ett sätt så attheltnya vårdbehov uppstått utan att dessa förändringar har vidarerapporterats.Många människor drabbas av att huvudmännen inte kan enas om vem somhar huvudansvaret för individen och dennes behov. Detta resulterar ofta i attingen tar ansvar. Det måste finnas en huvudansvarig. Det är individen ochdennas behov som måste var i fokus inte prestige från olika huvudmän. Detkrävs flexibilitet i synsätt och handling.Under lång tid har politiker agerat som om huvudmannafrågan är enhuvudfråga. Det är den måhända för somliga politiker men ytterst sällan förvårdtagaren. Vad vårdtagaren önskar och behöver är en bra vård.Ur flera aspekter är det sannolikt både positivt och utvecklande att det finnsolika huvudmän och aktörer på den s k vårdmarknaden. Det skapar en bättrevårdkvalitet. Det ger incitament för utveckling. Det borde vara en självklarhetatt de olika aktörerna visar förmåga att samarbeta. Ett samarbete som sätterpatienten, vårdtagaren i centrum.Vi kristdemokrater anser därför att samarbetsorgan ska tillsättas på lokaloch regional nivå för att utveckla samarbetsformer där patienten/vårdtagarensätts i centrum.Alltför ofta ser vi uttalanden i stil med: "Detta är inte i första hand en frågaom pengar utan om arbetsorganisation och samarbete". Samarbetet är viktigtmellan olika vårdnivåer, så långt är allt rätt. Men det man alltför ofta bortserifrån är att bristerna i vårdkedjan just beror på för lite vårdpersonal som kanupprätthålla ett naturligt och kvalitetsmedvetet samarbete.Vård i livets slutskedeUnder har det nästan varit accepterat att de resursersom finns inom vård och omsorg i första hand bör användastill de som kan botas från sjukdom. I grunden är det ettoetiskt resonemang eftersom det bygger på ettnyttoperspektiv. För oss kristdemokrater är det enmänniskovärdesfråga. Enligt vårt synsätt är det inte det enmänniska gör eller kan som ger henne människovärde utandet faktum att hon är människa. Det är det synsättet som göratt vi kristdemokrater prioriterar bland annat vården i livetsslutskede.Det är viktigt hur vi lever men det är också viktigt hur vi dör. Flertalet avoss kommer att dö den långsamma döden. Livets slutskede blir då en intensivtid i våra liv. Ett värdigt avsked från livet ska enligt vår syn vara enprioriterad rättighet inom vården. Denna grundsyn måste slås fast eftersomden svårt sjuke ofta inte själv kan hävda sin rätt att få en god omsorg densista tiden i livet. När bot inte är möjlig och en dödlig utgång är att väntaunder ska målet vara att ge patienten livskvalitet i form aven lugn och värdig död. Det kan ske genom aktiv helhetsvård medsmärtlindring och lindring av andra besvärande symptom samt psykologisktoch andligt stöd för patienten och eventuella närstående.Det har byggts upp viss hospiceverksamhet även i Sverige.Denna verksamhet har enligt många bedömare en viktig funktion. Vikristdemokrater anser att verksamheten ska fortsätta och vidareutvecklas.Omvårdnadsaspekter därifrån bör sedan även komma den övriga vården tilldel.AnhörigvårdMånga undersökningar visar att upp till två tredjedelar avalla hemsjukvårdsinsatser utförs av närstående, oftast heltoavlönat. För många människor med stora vårdbehov är oftaanhöriga en avgörande faktor om vården ska kunna ske ihemmet eller inte. Vi måste lyfta fram den djupakänslomässiga roll som närstående har och som kan getrygghet och stöttning åt den sjuke. De anhöriga bör sålundakänna sig delaktiga i vårdteamet eftersom det ofta behövsgemensamma insatser. Detta gäller i synnerhet svårt sjuka.Att hjälpa till i vården av en sjuk får dock aldrig kännas som ett tvång. Föratt resultatet ska bli bra måste den närstående fatta beslutet själv tillsammansmed den sjuke. Relationer och anhörigas tillgänglighet är olämpligt ochomöjligt för det politiska systemet att lägga sig i. Vad vi däremot kan göra äratt uppmuntra till större ansvarstagande och underlätta detta i praktiken. Detkan göras på olika sätt genom utbildningsinsatser, ge möjlighet för vissaledigheter över , ekonomisk ersättning och så vidare.En av de viktigaste åtgärderna är dock att lyfta fram detta viktiga arbeteoch att förbättra attityderna för att betona värdet av anhörigvården.Utvärdering avÄdelreformenI en delrapport om Ädelreformen som Socialstyrelsenlämnade till regeringen framgår bland annat attmänniskor i livets slutskede allt för ofta tvingas bytaboendeform de avlider.Socialstyrelsen har jämfört två landsting, och Värmlandslän, och siffrorna talar sitt tydliga språk: I avled 1993 109personer efter att de flyttats till gruppboende frånett akutsjukhus, 1994 var motsvarande siffra 235. (För : 50 personer1993, 49 personer 1994).Den dramatiska ökningen i gäller människor som flyttasfrån eget hem till akutsjukhus, och sedan till gruppboende. I flyttasinte patienter från sjukhus om de skrivits in från egethem.Även om korta vårdtider på sjukhus ligger i själva idén med Ädelreformenså anser att den här omflyttningen av människor i livetsslutskede är oacceptabel. Även om i efterhand önskatmodifiera rapportens slutsatser finns det all anledning att ta allvarligt på detendenser rapporten utvisar.Ännu har bara två landsting jämförts men en riksomfattande kartläggningär planerad. Siffrorna i sig säger inget om de bakomliggande orsakerna. Enviktig skillnad mellan och är dock de olikaekonomiska systemen; medan har ett prestationsbaseratsystem har ett traditionellt budgetsystem. En plats påakutsjukhus är så dyr som på sjukhem.De ekonomiska systemen är bara en möjlig orsak, det kan även handla omhur väl primärvården är uppbyggd, vilken relation landstingen ochkommunerna har etc. Det finns även en misstanke om att anhörigasinställning och krav på kvalificerad sjukvård bidrar till att gamla flyttas runt ilivets slutskede.Informationsöverföringen mellan olika vårdgivare är ett annat avÄdelreformens problem som ännu inte är löst. vill nu intelängre vänta på att det ska lösas i de enskilda kommunerna, utan ska ta uppinformationsfrågan med . kommer attutfärda föreskrifter där det slås fast när, till vem och med vilket minimi-innehåll som information ska ges när en patient flyttas mellan tvåboendeformer.Socialstyrelsens uppföljnings- och rapportarbete av Ädelreformen har varittill stor nytta. Efter ungefär erfarenheter kan detfinnasskäl till att göra en mera omfattande offentlig uppföljning genom enparlamentarisk kommitté.Den ekonomiska situationeni stortEftersom produktivitetsutvecklingen var negativ har det funnits utrymme för enengångsökning av produktiviteten . Det är dock inte realistiskt att anta att hälso- ochsjukvården kan rationaliseras i samma utsträckning underresten av . Potentialen för fortsattaproduktivitetsökningar är mindre inom omvårdnadsintensivaområden som internmedicinsk korttidsvård och geriatrik äntill exempel inom kirurgi, där nya medicinska metodermöjliggör en fortsatt utveckling mot kortare vårdtider.Landstingsförbundet visade i en bilaga till Finansdepartement-ets långtidsutredning att det krävs betydande resursökningar för att behållaoförändrad standard inom sjukvården. Beräkningar från Landstingsförbundetvisar att om vi ska kunna erbjuda medborgarna samma nivå på vård ochomsorg som vi gör så måste resurserna till dessa verksamheteröka med mellan . Den bistra sanningen är att landstingenöver hela landet är inne i oerhört tuffa sparbeting där de värsta beslutenfortfarande återstår att ta. Ekvationen går helt enkelt inte ihop. Stora delaravlandstingens arbetsvillkor bestäms av de beslut som fattas i riksdag ochregering. menar att det nu är hög tid att snabbt slå tillbromsarna. Brandskattningen av vård och omsorg kan inte fortsätta. De alltlängre köer som är ett faktum innebär inte bara mänskligt lidande, utan ärockså ett dåligt sätt att hantera resurser. Denna fråga lyfts fram i en särskildmotion.I dagens ekonomiska läge kan ett resurstillskott i huvudsak endast skegenom omfördelning i de offentliga utgifterna, samt eventuellt genom höjningav vissa avgifter. Även i en svår ekonomisk situation finns det pengar. Dethandlar om att prioritera vård och omsorg.Vi har gått kräftgång i sjukvårdsligan bland och i den senastesammanställningen låg på 15:e plats. Medan t ex Tysklandsatsar av BNP till sjukvård, och Frankrike9,så satsar . lär den siffran ligga på cirka 7procent. 1980 toppade dessa redovisningar med att satsa mest av alla22 på sjukvården. Vår andel då var . harvårt land år skurit ner på sjukvårdsresurserna, vilket inte stämmermed de vårdbehov som vi känner till bland annat med hänvisning tillåldersstrukturen i vårt land.Sverige avviker därmed från den internationella trenden. Medan vi minskarvåra resurser till sjukvården satsar andra i stället en växandeandel av resurserna till hälso- och sjukvård. Fortsätter nedskärningaroch övriga länders satsningar kommer vi förmodligen att hapasserats av alla utom möjligtvis där sjukvården utgör 2,7procent av BNP.HögkostnadsskyddI har vi haft ett högkostnadsskyddför avgifter i sjukvården. Detta för att garantera att ingen skafå så höga sjukvårdskostnader att man av ekonomiska skältvingas avstå från vård och behandling.Högkostnadsskyddstanken är bra och helt i linje med denkristdemokratiska uppfattningen att sjukvården i huvudsakska finansieras solidariskt, det vill säga att vi betalar via skattefter förmåga. Tyvärr har inte alla vårdkostnader ingått ihögkostnadsskyddet. Ett exempel på det är den förebyggandevården, exempelvis mammografiscreening. För mångamänniskor kan det vara ekonomiskt svårt att delta i dessa"undersökningar" om man måste stå för hela kostnaden själv.När det gäller patienternas resekostnader har man i vissa landsting ettsärskilt högkostnadsskydd. I takt med egenavgifternas höjning och att resornablivit fler på grund av att fler människor opereras polikliniskt och att iövrigtmänniskor skickas hem tidigt så har det allt tydligare framkommit behov avett högkostnadsskydd även för sjukvårdsresor. Behovet är naturligtvis störreför de som bor i glesbygd.Vad gäller kostnader för hjälpmedel så varierar det mycket i olikakommuner och landsting. Det kan ur ett perspektiv anses bra och helt ienlighet med det kommunala självstyret att kommunerna bestämmeravgiftsnivåer. För vårdtagaren och dennes ekonomi är det dock en djuparefråga. Det handlar om den totala kostnaden. I stället för att fatta beslut efterden enskildes behov så fattas beslut efter organisationsformerutan ta hänsyn till olika huvudmäns regler. Detta är inte förenligt medgrundtanken på högkostnadsskyddet, vilket var att garantera ett tak för dentotala egenavgiften under viss tid.Hjälpmedelsservicen är ett problemområde beträffande ansvarsfördelning,organisation och effektivitet, visar . Men det pågår ettintensivt arbete mellan och det.I flera landsting har man efter valet genomfört en sänkning avpatientavgiften för läkarbesök och sjukvårdande behandling. Vid ett ytligtbetraktande kan denna sänkning uppfattas som stöd för de sämst ställda. Meni verkligheten är det tvärt om. De som sällan har behov av sjukvård, enstakabesök , kommer genom dessa beslut att få en sänktsjukvårdskostnad. kommer de patientgrupper som har de storabehoven reumatiker, astmatiker, långtidssjuka äldre och barn med allergier attdrabbas av de höjningar av högkostnadsskyddet som gjorts parallellt medavgiftssänkningarna.Vi kristdemokrater anser att man måste se och bedöma helheten utifrån ettpatientperspektiv. Vad som är intressant för den enskilde är inte hur viorganiserar vården utan vad som kan bli den maximala egenavgiften underviss period. Därför finns det anledning att se över nuvarande regler för att fåett högkostnadsskydd som täcker alla kostnaderna för den enskilde. Dentotala nivån på högkostnadsskyddet får inte göra att patienter av dennaanledning avstår från att söka vård. Vi avvisar alla förslag att i nuvarandeläge göra besparingar genom att höja högkostnadsskyddet. Vissa patienterkommer mycket snabbt upp i nivån där högkostnadsskyddet träder in. För attden ekonomiska bördan inte ska bli för tung i ett kort perspektiv måste detfinnas möjlighet till kredit. Denna fråga lyfts fram i en särskild motion.SpecifikabudgetkommentarerKristdemokraterna vill lyfta fram vården som ensärbehandlad sektor. Vi inser behovet av och medverkar tillsaneringen av de offentliga finanserna. Det är nödvändigtinte minst för att klara välfärden. Ska vi långsiktigt kunnaerbjuda alla medborgare en generell och värdig välfärd måstekostnader och intäkter balansera varandra. Men alla kan intespara lika mycket, det finns de som inte kan spara alls. Härmåste vi våga visa vilka områden som ska prioriteras ochvilka som måste utsättas för neddragningar. Totalt satsarkristdemokraterna mer än regeringen påutgiftsområdet Hälsovård, sjukvård och social omsorg.Därutöver skapar vi utrymme för kommuner och landstinggenom de omprioriteringar som redovisas i vår finansplan.Anslag A 1 - Sjukvårdsförmåner m.m.Under anslaget finns bl a läkemedelskostnader ochtandvården. Vad gäller läkemedelskostnaderna så harregeringen i en separat proposition föreslagit atthögkostnadsskyddet ska vara och delas upp i tvådelar, dels för läkemedel, dels förvårdkostnader . Vi menar atthögkostnadsskyddet ska bibehållas på . Vi ser annarsen risk för att många människor, speciellt äldre, kommer attavstå från att hämta ut sin medicin på grund av för högatröskelkostnader. utvecklar sinaståndpunkter kring högkostnadsskyddet närmare i en separatmotion. Under anslag A 1 ligger numera ocksåtandvårdsfrågorna. har tidigare under åretavvisat regeringens förslag till reformeradtandvårdsförsäkring. Frågorna kring tandvård utvecklasnärmare i en separat motion. anslår 920miljoner kr till läkemedelskostnader utöver regeringens ramtill anslag A 1.Anslag B 7 - Kostnader för statlig assistansersättningUnder har regeringen orsakat en mycketolycklig oro p.g.a. obetänkta utspel ifråga om personligassistans. Utredningsdirektivet som gick ut på att statenskulle spara närmare en miljard inom detta område harskapat mycket oro och rädsla hos många människor.Regeringen backade visserligen från de mest motbjudandeingredienserna i utredningen och landade på en besparing på215 miljoner kr inom detta område, men måste ändå ta på sigett stort ansvar för att ha skapat en infekterad stämning blandalla berörda. avvisade i sin motion allabesparingar på assistansreformen och drev i stället linjen attreformen skulle utvecklas. Bland annat tog sig detta uttryck ivårt krav om slopad åldersgräns. Resonemanget kringassistansreformen utvecklas närmare i en separat motion.Kristdemokraterna står fast vid sin hållning att dehandikappade inte ska behöva ta någon del avbesparingskraven och anslår därför utöverregeringens ram till anslag B 7. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att låta vård och omsorg få en särställning och tillförsäkra densektorn tillräckliga resurser,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att skapa förutsättningar för alternativa vårdgivare,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ackrediteringssystem,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kvalitetskontroll och kvalitetssäkringssystem,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om tilläggsdirektiv till HSU 2000,6. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i hälso- ochsjukvårdslagen att de etiska principer som föreslogblir inskrivna,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om samarbete mellan och vårdsektorn,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om lokala och regionala samarbetsorgan,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om värdig vård i livets slutskede,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om anhörigvård,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om uppföljning av Ädelreformen,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om högkostnadsskyddet,13. att med ändring av regeringens förslag för budgetåret 1997anvisar anslagen under utgiftsområde Hälsovård, sjukvård och social omsorgenligt följande uppställning:AnslagRegeringensförslagAnslagsförändringtusental kronorA 1 Sjukvårdsförmåner m.m.15 637 000+920 000B 7 Kostnader för statligassistentersättning3 663 000+215 000