mot · GK02Fi710 · 1996-10-07 00:00:00 — I kölvattnet av spekulationsekonomi och bankkris kan manfråga sig vem eller vilka som bär ansvaret för denvansinneskarusell som pågick och somutmynnade i bankkrisen. Man kan också fundera över vaddetta ansvar innebär - eller borde innebära.Bestämmelser om ansvar för styrelseledamöter och VD i en bank återfinnsi bankrörelselagen. Där står att skadestånd bara kan komma ifråga ompersoner uppsåtligen eller av oaktsamhet skadar banken. Oaktsamheten skalldessutom vara relativt framträdande för att bli ansvarsgrundande. Dessutomkrävs att det skall finnas ett orsakssammanhang (kausalitet) mellan vållandeoch skadan, denna kausalitet skall vidare vara adekvat, dvs det måsteföreligga ett klart samband.Det är mycket svårt att få ett skadestånd utdömt med de rigorösaregler som är gällande. Det är nödvändigt att göra vissa ändringar -framförallt i banklagstiftningen - för att kunna komma till rätta med dessaproblem.Preskriptionstiden för talan mot VD eller styrelseledamot i en bank måsteförlängas. är talefristen efter det att årsredovisningen ochrevisionsberättelsen lagts fram på bolagsstämman. Endast om beslutet påbolagsstämman inte har grundats på riktiga uppgifter kan förlängastill . Även detta är egentligen en alltför med tanke på allaerfarenheter vi nu har om vad som hänt i bankvärlden.Det handlar om mycket komplicerade och svårutredda förhållanden. Närdet gäller banksvindleri handlar det om utredningar som kan ta mycket långtid, dessutom kan det vara mycket svårt att fastställa när ett brott begicks.Därför måste det övervägas att, i stället för att utgå inifrån när brottetbegicks, införa en regel som innebär att man skall utgå ifrån den tidpunkt närbrottet blev känt eller upptäckt. Exempel på sådana regler finns redan i andraländer.Bankernas ansvar gentemot kunderna - dvs spararna och låntagarna -måste också stärkas. Om så var fallet skulle bankerna med all sannolikhetvara mer omsorgsfulla vid utlåning av pengar. Det bör också övervägas att gekonsumentombudsmannen bättre befogenheter när det gäller förhållandetmellan bankerna och deras kunder.Inom viss lagstiftning - t ex inom arbetsrätten och då närmare bestämtföreningsrätten - tillämpas vad man brukar kalla omvänd bevisbörda. Meddetta menar man att den som påstår att ett visst brott mot en bestämmelseeller regel har skett inte har hela bevisbördan för sitt påstående, utan att deträcker med sannolika skäl. Sedan ligger det på den andra parten att bevisa attdet t ex inte föreligger någon olaglighet.En omvänd bevisbörda skulle betyda att banken har att bevisa att den inteförfarit vårdlöst. En ordning med omvänd bevisbörda skulle underlättabeivrandet av den brottslighet det är frågan om i dessa fall.Som exempel har och mer långtgående lagstiftning inomdetta område än vad vi i har. Medan bankdirektörerna i harfått ordentliga fallskärmar har man t ex i utdömt stora skadestånd församma slags misskötsel av jobbet som bankdirektör. I ett fall dömdes enbankdirektör att betala ett skadestånd på mer än . Även iDanmark finns mer långtgående lagstiftning. I har man ett brottsom kallas oförsvarlig långivning. Om vi i hade haft en sådanlagstiftning skulle möjligheterna att komma till rätta med ansvaret förbanksvindlerierna varit mycket bättre.Resultatet av den tidigare regeringens initiativ Råsop som tillsattes /93 har endast blivit instämda mål till domstol med endom i första instans. Med större resurser till denna grupp hade resultatetkunnat vara mycket bättre. Det har satsats för lite och alltför sent påutredningsresurser kring bankskandalerna.Det är nödvändigt att t ex ge bättre resurser till, och förbättra samarbetetmellan olika myndigheter som polis, skattemyndigheter, kronofogdar m fl.Det skulle vara ett mycket stort steg framåt.Advokaters och revisorers roll i den här verksamheten har kommit iskymundan och diskuterats alldeles för litet. Det hade inte varit möjligt attgenomföra den kvalificerade ekonomiska brottslighet som avslöjades isamband med bankernas mångmiljardförluster utan hjälp av bl a skickligaadvokater och revisorer. T ex så uppges av åklagare att en advokat skall hatjänat mer än på att genomföra ett 100-tal skalbolags-affärer i . Bättre kontroll av advokaterna är därför ett oavvisligtkrav.En annan synnerligen angelägen fråga är en lagstiftning som omöjliggör deskalbolagsbedrägerier som näst bankfalissemangen orsakat samhället destörsta förlusterna. Här är snara lagstiftningsåtgärder nödvändiga.Angelägnare än inrättande av en ekobrottsmyndighet.Affärsmoralen visar en skrämmande bild av non-chalans, lättsinne, vänskapskorruption och bristande ansvar försäkerhetsrutiner i några av största banker. Om inte dessa aktöreravkrävs ett ansvar finns det uppenbara risker för att vi hamnar i en situationdär allmänheten inte längre respekterar rättsväsendet. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att stärka banklagstiftningen.