mot · GK02N250 · 1996-10-07 00:00:00 — InledningKonkurrens och konkurrenskraft är förutsättningar förfortsatt välstånd. Stärkt konkurrenskraft medför högreproduktion och försäljning på såväl inhemska som utländskamarknader, vilket leder till ökad sysselsättning och högrelevnadsstandard. Stärkt konkurrenskraft ökar lönsamheten.Det ger utrymme för investeringar som i sin tur ger fler ochriktiga arbeten. Dåligt fungerande konkurrens kostar årligendet svenska folkhushållet omkring 180 miljarder kronor.Konkurrens leder också till lägre kostnader för varor ochtjänster, till bättre kvalitet samt tvingar fram en lyhördhet förkonsumenternas krav och önskemål. Politiken måste därförinriktas på att öka konkurrensen och konkurrenskraftengenom att konkurrensutsätta hela den svenska ekonomin.Den borgerliga regeringen lade grunden till att effektivisera ochkonkurrensutsätta den svenska ekonomin genom att införa konkurrenslagen1993 och inrätta . Sedan inrättades haröver 500 anmälningar om brister i konkurrensen gjorts och verket har gjortbetydande och nödvändiga insatser för att stärka konkurrensklimatet. Desocialdemokratiska regeringarna har dessvärre endast tillsatt nya utredningar istället för att med kraft angripa de brister i lagstiftningen, som bl.a.Konkurrensverket, och Underprissättningsutredningenhar pekat på.Myndigheter kan aldrig bedriva kommersiell verksamhet på lika villkormed privata företag. Näringsverksamhet som bedrivs i offentlig regi medfördärför alltid risker. De senare årens utveckling med ökat kommunaltengagemang - såväl i bolagsform som i förvaltningsform - på nya områdeninger mot denna bakgrund oro.Samtidigt står stora välfärdsvinster att finna i att tidigare monopoliserad,offentlig verksamhet öppnas för konkurrens från enskilda aktörer. Från bl.a.vården, skolan och barnomsorgen ges många exempel på hur en sådanutveckling givit medborgarna en bättre och mer anpassad service till lägrekostnader. Denna utveckling gör det emellertid än mer angeläget att ställaskärpta krav på bl.a. kommunernas upphandlingar, redovisningar ochaffärsmässighet. Därigenom motverkas de ofrånkomliga svårigheterna attupprätthålla konkurrensneutralitet mellan skattefinansierad och privat drivenverksamhet. Förslag härom framläggs i denna motion.Konkurrens är braEn fungerande konkurrens är av stor betydelse för attförbättra effektivitet, tillväxt och dynamik i den svenskaekonomin. Därmed ökar förutsättningarna för att kunnabevara eller öka välfärden för medborgarna. En ökad,effektivare och mer rationell produktion i internationelltkonkurrenskraftiga företag ger upphov till nya arbetstillfällenoch ökade skatteintäkter. En ökad konkurrens på områdendär det tidigare rått offentliga monopol medför att servicenblir mer varierad och bättre anpassad till medborgarnasönskemål samt att den kan ges med fortsatt hög kvalitet mentill lägre kostnader.Ett flertal studier som gjorts på uppdrag av Expertgruppen för studier ioffentlig ekonomi () tyder på att produktiviteten i olika delar av denoffentliga sektorn i genomsnitt minskade under 1960-och 1970-talen, d.v.s. . Innebörden avdetta är att det har gått åt mer resurser för att producera engiventjänst av samma kvalitet. Därmed finns en betydande potential för att geskattebetalarna bättre valuta för pengarna genom att ökakonkurrensutsättningen av offentlig verksamhet. En kostnadssänkning beräknad på den kommunala konsumtionen inom utbildning ochomsorg skulle innebära , motsvarande avBNP.En väl fungerande konkurrens bidrar till att nya verksamheter ochverksamhetsformer tillåts växa fram. Bättre produkter och tjänster utvecklasnär hinder för nytänkande och företagande avvecklas. De friskolor ochalternativa barnomsorgsformer som tillkommit är godaexempel på den kreativitet som utvecklas när konkurrenshindren tas bort.Trots detta är konkurrensen alltjämt mycket begränsad inom statens,kommunernas och landstingens traditionella verksamhetsområden, såsomskola, sjukvård, äldreomsorg och barnomsorg. Det här är verksamheter somkan och bör konkurrensutsättas. Vi har i andra motioner framlagt förslag omsådana förbättringar genom avreglering och konkurrensutsättning. Genomfriskolesystem skapas konkurrens och privata alternativ inom utbildningen.Införande av fler stiftelsehögskolor ökar mångfalden och konkurrensen inomden högre utbildningen. Införande av barnomsorgspeng ökar kvaliteten ochsänker kostnaderna för barnomsorgen som en helt ny marknadöppnas för tusentals nya småföretagare, ofta kvinnor. En allmän obligatorisksjukvårdsförsäkring med fri etableringsrätt och fritt val av egen läkare ledertill att vårdmonopolen faller och konkurrensen öppnas.Den skisserade utvecklingen är särskilt angelägen för de grupper isamhället som saknar stora, egna resurser. I ett samhälle där välfärdentillhandahålls genom offentliga monopol är det bara de som har råd att betalatvå gånger - en gång över skattsedeln och en gång i form av avgifter - somhar råd att välja privata alternativ.Konkurrensutsättning är därför angeläget om alla medborgare skall få delav den valfrihet som är förbehållen ett fåtal.Störningar i konkurrensenUnder senare år har det bildats ett stort antal kommunalabolag. har ambitionen säkert varit attsäkerställa att verksamheten blir ordentligt avgränsad frånandra kommunala angelägenheter och att få till stånd ett meraffärsmässigt uppträdande.De kommunala bolagen förblir emellertid en hybrid, som lever i två olikavärldar som sällan går att kombinera. Dolda subventioner är inte ovanliga ochlägre kapitalkostnader än konkurrenterna är legio till följd av kommunalaborgensåtaganden. Flertalet kommunala bolag är underkapitaliserade men kani praktiken agera med den kommunala beskattningsrätten som eget kapital. Irealiteten kan de heller inte gå i konkurs, eftersom detta negativt skullepåverka berörda kommuners lånemöjligheter.Alltför ofta söker kommunerna genom bolagsbildningar att kringgåkommunallagens restriktioner (offentlighetsprincipen, självkostnads-principen, lokaliseringsprincipen och likställighetsprincipen) och ge sig ut påen marknad där de inte hör hemma. Enligt vår uppfattning är bolagsformenfrämst motiverad som en förberedelse inför privatisering av tidigarekommunal verksamhet. I övrigt bör den kommunala verksamhetenföreträdesvis bedrivas i förvaltningsform.Vidare måste kommunerna rent generellt avhålla sig från att bedriva egennäringsverksamhet, liksom från att ge stöd till privat näringsverksamhet.Långsiktigt kan konkurrensen aldrig stärkas genom sådant kommunaltengagemang. Det är i stället främst genom utökad och korrekt upphandling avolika tjänster som kommunerna kan medverka till ett bättre fungerande, lokaltnäringsliv.Ytterligare ett skäl till återhållsamhet är svårigheterna att genomföra enkorrekt myndighetsupphandling när anbudsgivarna utgörs av såväl externaföretag på marknaden som av interna resultatenheter eller helägda bolag. Dekommunala redovisningssystemen och kalkylmetoderna är inte uppbyggdamed syfte att fastställa de verkliga kostnaderna för enskilda tjänster. Dettaförhållande försvårar en korrekt anbudsgivning från de interna resultat-enheterna och hotar konkurrensneutraliteten även om ambitionerna vid upp-handlingen är de bästa.ÅtgärderDrygt hälften av alla anmälningar till Konkurrensverketriktar sig mot kommuner, landsting och statliga organ. En delhandlar om hur framförallt kommuner och landsting gynnarsina egna förvaltningar och bolag vid upphandlingar. Men enallt större del gäller följderna av den offentliga sektornsexpansion inom nya verksamhetsområden.Många anmälningar handlar om hur skattesubventionerade kommunalabolag genom dolda subventioner och underprissättning konkurrerar ut seriösa,privata småföretagare. En outvecklad kostnadsredovisning i kombination medatt den offentliga verksamheten garanteras av skattemedel utgör här en viktiggrund för klagomål mot offentliga aktörers prissättning vid konkurrens medprivata företag. Möjligheterna för att agera är dockbegränsade. Det är nämligen mycket sällan fråga om missbruk avdominerande marknadsställning, som skulle motivera ingripanden med stödav konkurrenslagen. En lag om konkurrensneutralitet vid offentligprissättning bör införas med krav på att offentlig näringsverksamhet skallredovisas skild från annan verksamhet.Ett annat problem i sammanhanget är att konkurrenslagen inte är tillämpligpå beslut som har samband med myndighetsutövning. Konkurrens-snedvridande stöd till privata näringsidkare kan därför inte beivras.Underprissatta egenregianbud vid upphandling anses likställda med internaköp och faller också utanför konkurrenslagens tillämpningsområde. Inteheller lagen om offentlig upphandling är tillämplig i dessa senare fall.Mot denna bakgrund bör konkurrenslagen ses över med syfte att göra denbättre tillämplig gentemot sådana konkurrensstörningar som hänför sig tillagerandet från offentliga organ och myndigheter.Enligt kommunallagen får kommuner och landsting bedriva närings-verksamhet, om den drivs utan vinstsyfte (självkostnadsprincipen) och går utpå att tillhandahålla allmännyttiga anläggningar och tjänster åt medlemmarnai kommunen eller (lokaliseringsprincipen). Som ovan angivitsbedriver många kommuner näringsverksamhet utan iakttagande av dessaregler. Laglighetsprövningen hindras emellertid av gällande kommunal-besvärsregler. Sådan prövning kan endast ske i omedelbar anslutning till attkommunalt beslut om verksamheten har fattats. Någon rättslig prövning iefterhand är inte möjlig att få till stånd genom kommunalbesvär. Adekvatasanktionsmöjligheter vid brott mot kommunallagen saknas också.Mot denna bakgrund bör också kommunallagen ses över. Dels börövervägas ytterligare begränsningar av kommunernas möjligheter att bedrivanäringsverksamhet och verksamhet i bolagsform. Dels bör reglerna förkommunalbesvär ses över i syfte att möjliggöra laglighetsprövning avkommunal verksamhet, oavsett när besluten om denna har fattats.Slutligen bör föranstalta om översyn också av lagen om offentligupphandling. Det är angeläget att få till stånd en vidgning av lagenstillämpningsområde. Således bör lagen gälla även inköp från egenregienheter.All offentlig verksamhet där det föreligger förutsättningar för konkurrens -också sådan som bedrivs i förvaltningsform - bör bli föremål förupphandling. Krav på affärsmässighet måste införas även vid avbrytande avupphandling.HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vikten av ökad konkurrens,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om översyn av konkurrenslagen,3. att hos regeringen begär förslag till ändringar ikommunallagen i enlighet med vad som anförts i motionen,14. att hos regeringen begär förslag till ändringar i lagen omoffentlig upphandling i enlighet med vad som anförts i motionen,25. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om införande av lag om konkurrensneutralitet vid offentligprissättning.2