mot · GJ02U23 · 1996-01-26 00:00:00 — med anledning av skr. InledningEU spelar en avgörande roll för frihet, fred och välståndsåväl för medlemsländerna som för resten av . Det alltnärmare samarbetet har skapat denhittills mest framgångsrika perioden i historia.Öster om rådde tidigare proletariatets diktatur och ett socialistisktsamhällssystem. befinner sig nu i en svår mennödvändig övergång till demokrati och marknadsekonomi.Det är svårt att föreställa sig hur skulle se ut om inte ett omfattandeoch förpliktande samarbete hade etablerats mellan i första hand EU:smedlemsländer men i stigande grad också med länderna i Central- ochÖsteuropa. Förmodligen skulle situationen ha liknat den som rådde undermellankrigstiden, då välmenande men svaga samarbetsinstitutioner interäckte för att hindra den nationella egoismen. Ekonomiskt och socialt kaosledde till framväxten av diktatur, förtryck och krig.Uppgiften att ena hela är vår tids viktigaste uppdrag. Deneuropeiska unionen måste nu öppnas för de nya demokratier i Central- ochÖsteuropa som vill delta i samarbetet som fullvärdiga medlemmar. För att detframtida samarbetet skall fungera effektivt är det av största vikt att EUanpassar sina arbetsformer så att det finns utrymme för en effektiv besluts-ordning.Den europeiska integrationen bygger på lagfäst gemenskap och starkainstitutioner. Den har visat sig hålla också under besvärliga tider med bakslagoch stagnation. Endast en kraftfull union som väl fullgör sina uppgifter ärstabil nog att ta emot de nya länder som kan och vill delta iintegrationsarbetet.Detta förutsätter en union som koncentrerar sig på de offentliga uppgiftersom bäst utförs på europeisk nivå. Huvuddelen av de uppgifter som det civilasamhället inte klarar av sköts dock bäst av nationella eller lokala myndig-heter.EU:s utveckling ochframtida vägVägval för EuropaI dag är EU den självklara formen för samarbete i vår del avvärlden. När svenska folket för lite gick tillfolkomröstning om skulle vara med i EU eller ej,gällde frågan egentligen om skulle delta ibeslutsfattandet eller acceptera ett utanförskap som irealiteten ställer krav på anpassning men inte ger någotinflytande.För statsmännen i huvuddelen av länderna i ärmålen klara. De önskar att deras länder fullt ut skall kunna delta i deteuropeiska samarbetet och bli fullvärdiga parter i beslutsfattandet inom EU.EU:s framtidEU:s stora utmaningarEuropasamarbetet står inför en rad viktiga utmaningar. Att vidga samarbetet till fler länder och därmed säkra frihet, fred ochvälstånd i hela . Att skapa förutsättningar för en gemensam säkerhetsordning för . Att ge förutsättningar för en uthålligt god tillväxt och därmed lågarbetslöshet och ökat välstånd. Att stödja medlemsländerna i deras kamp mot brott, knark och terrorism. Att tillsamman med medlemsländerna värna miljön.Det krävs målmedvetenhet och kompromissvilja för attkunna klara dessa stora utmaningar.Europeiska unionen behöver utvecklas och reformeras både för attmöjliggöra medlemskap för länderna i och för attförbättra och utveckla samarbetet. Detta arbete kan och måste till stor del skevid sidan av den kommande regeringskonferensen.Syftet med 1996EU:s regeringskonferens kan ses som en"grundlagsberedning" som i första hand krävs för att revideradelar av fördragen i syfte att dels få institutionerna attfungera bättre inför den framtida utvidgningen, dels fåarbetet inom den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken samt samarbetet i rättsliga och inrikesfrågor att fungera bättre.Det är således fråga om att ändra fördragstexter, inte bestämma om denkonkreta politiken. I vissa fall kan bristen på rättslig grund i EU:s fördragvara orsak till att EU inte tar vissa slags beslut. Men i många fall finns detredan en fördragsmässig grund - orsaken till att EU inte genomför en vissåtgärd är då helt enkelt att det inte finns någon politisk majoritet föråtgärden.Regeringskonferensen har således inte till uppgift att vara någon allmängenomgång av hela EU:s framtida verksamhet utan konsekvenserna börkoncentreras på de uppgifter som är nödvändiga för att klara utvidgningenoch ett mer välfungerande samarbete.Viktiga arbetsuppgifter utanförregeringskonferensenDet finns en rad uppgifter som EU måste lösa under dekommande åren men som inte skall behandlas avregeringskonferensen. Det är viktigt att EU inte tvekar ellerväntar med insatser i dessa avseenden. Arbetet med att stödja blivande medlemsländer i derasanpassning blir allt viktigare. Även om ansvaret ochinsatserna huvudsakligen ligger hos ansökarländerna,måste EU främja och stödja utvecklingen i dessa länder.Arbetet, som redan har påbörjats bl.a. genom Phare, måsteintensifieras. Den inre marknaden behöver fullföljas. De fyra friheternaär ännu inte helt genomförda. Detta är främst en uppgift fördet löpande arbetet inom EU. Övergången till den gemensamma valutan kan sägasinledas , då det avgörs vilka länder somuppfyller villkoren för deltagande. behöver engemensam valuta för stabilitet och tillväxt. börsnarast möjligt delta i detta viktiga samarbete. beslutar i frågan . Den ekonomiska ochmonetära unionen är redan beslutad och skall intebehandlas av regeringskonferensen. Den gemensamma jordbrukspolitiken behöver i ökad gradmarknadsanpassas, vilket kräver avreglering ochnerdragning av subventioner. Det är en uppgift som snarastmåste påbörjas inom EU. EU:s regionalpolitik har varit betydelsefull för mångasvaga regioner. har den inneburit problem i formav hög subventionsnivå, snedvriden konkurrens ochdärmed undergrävd utvecklingsförmåga. Ävenreformeringen av regionalpolitiken måste inledas inomramen för det löpande arbetet. Budgeten för Europeiska unionen är i princip fastlagd tilloch med . avmedlemsländernas BNP avsätts för degemensamma utgifterna. Medlemsländerna måste förperioden enas om vilka resurser som skallkanaliseras via EU, inte minst i perspektiv av denreformerade jordbruks- och regionalpolitiken samt av nyamedlemmar från Central- och Östeuropa.Att skapa ett dynamiskt EuropaEU skall präglas av uthålligt god tillväxt baserad påutvecklingskraftiga företag. Endast därigenom kan ett högtvälstånd, låg arbetslöshet och goda sociala förhållandenuppnås.Huvuddelen av villkoren bestäms nationellt. EU har dock viktiga uppgiftergenom att organisationen kan främja en dynamisk utveckling i medlems-länderna. En fullt ut genomförd inre marknad och en stabil gemensam valutaär de viktigaste bidragen till detta.Den gemensamma marknaden ger ett starkare konkurrenstryck, somfrämjar hög produktivitet och stigande reallöner. Om länderna skapar meraflexibla arbetsmarknader och ökar utbildningsinsatserna, ger det förutsätt-ningar för fler riktiga arbeten.Den gemensamma marknaden behöver dock fullbordas. finnsprotektionism och offentliga monopol som ger välfärdsförluster. Trafik,energi och telekommunikationer är exempel på sektorer där den fria kon-kurrensen och den fria etableringsrätten fullt ut måste genomföras. Reglernaför offentlig upphandling behöver skärpas liksom övervakningen av regler-nas efterlevnad.En gemensam valuta med fast penningvärde, baserad på strikta kriterier förde deltagande ländernas finanspolitik, främjar konkurrens och produktivitet.EU kan därmed bidra till att bryta den för befolkning så kännbarasänkningen av relativlönerna genom återkommande deprecieringar av densvenska kronan som har fortgått . Verklig tillväxtmåste baseras på produktivitetsförbättringar.Erfarenheten från många europeiska länder visar att hög arbetslöshet kanvara bestående även vid relativt god tillväxt. Stela arbetsmarknader försvårarför redan arbetslösa, ungdomar och invandrare att ta sig in på arbets-marknaden. Fackliga organisationer och stel lagstiftning utgör i sådana fall destörsta hindren.För med en arbetsmarknad som kännetecknas av låga real-löner (under EU:s genomsnitt) och hög reell arbetslöshet (sannolikt övergenomsnittet i EU) är reformer speciellt påkallade. Detta gäller särskilt somden form av social dumpning i form av fortgående sänkta relativlöner somutmärkt inte längre blir möjlig med en gemensam valuta.EU bör ha gemensamma höga minimiregler för hälsa, säkerhet och miljöinklusive arbetarskydd. EU skall däremot inte reglera lönebildningen ochsådana anställningsvillkor som i realiteten handlar om ersättningens storlek.Sociala transfereringar och socialförsäkringar är ett ansvar för medlems-länderna.EU har ett program för att främja låg arbetslöshet i medlems-länderna. bildar underlag och ställer upp ambitionen att länder med hög arbetslöshetåtminstone skall halvera denna . Slutsatserna har konfirmeratsav flera toppmöten, särskilt det i i december 1994.Essenprogrammet anger fem huvudrekommendationer för medlemsländer-nas politik:tillväxtbefrämjande ekonomisk politik,sunda statsfinanser,omfattande och god (yrkes)utbildning,flexibla arbetsmarknader,sänkta indirekta lönekostnader (löneskatter).För och andra länder med hög arbetslöshet är detsärskilt viktigt att fullfölja Essen-riktlinjerna. Densocialdemokratiska regeringens höjning av löneskatterna ochåterreglering av arbetsmarknaden är dessvärre steg i motsattriktning.Övergripande mål vidregeringskonferensenDen viktigaste frågan för inför den kommanderegeringskonferensen är enligt oss moderater att skapaförutsättningar för att EU med början skallkunna uppta nya medlemsländer. En utvidgning kräverförändringar inom EU, dels sådana som rör fördragen,institutionella frågor, dels vad avser sakpolitiska frågor.Regeringskonferensen måste resultera i att de institutionella frågorna lösesinför utvidgningen. Parallellt med regeringskonferensen och efter det att denslutförts måste sakpolitiska reformer, t.ex. avseende den gemensamma jord-brukspolitiken, genomföras för att utvidgningen skall bli möjlig.Även om de institutionella frågorna inför utvidgningen är de viktigaste, ärdet också betydelsefullt att ett antal andra fördragsförändringar genomförs. Effektivare utrikes- och säkerhetspolitiskt samarbeteEU behöver en bättre fungerande gemensam utrikes- och säkerhetspolitikför att kunna främja frihet och fred i och dess omgivning. Effektivare inrikes- och rättsligt samarbeteEU-länderna behöver förstärka samarbetet för att kunna bekämpa brott,knark och terrorism och för att gemensamt kunna hantera flykting- ochmigrationsströmmar till medlemsländerna. Ökad öppenhetDet europeiska samarbetets legitimitet behöver stärkas, bl.a. genom att fuskoch mygel inom EU:s verksamhet bekämpas. Ett viktigt vapen i dennakamp är allmänheten och pressen. Därför vore ökade insynsrättigheter, avett slag som har likhet med den svenska offentlighetsprincipen, en värdefullförändring. MiljöfrågornaMiljöförstöringen känner inga gränser. Vissa former av miljöproblemkräver därför övernationella insatser för att vara effektiva. EU måste ha defördragsmässiga grunder som krävs för att kunna värna miljö.Moderata synpunkterSamarbetets framtida formerFederalism kontra mellanstatlighetI debatten om EU:s framtida utveckling förekommer oftabegreppen mellanstatligt och överstatligt, liksom termenfederalism. Detta är begrepp med mer eller mindre tydligastatsvetenskapliga definitioner, men i diskussionerna om EUanvänds de som slagträ i debatten.I grunden är begreppens skenbara tydlighet förledande. Dagens EU kan intebeskrivas som vare sig helt mellanstatligt eller helt överstatligt. EU är ingenfederation, men innehåller statsrättsliga element som annars bara finns ifederationer.EU-samarbetet är en kompromiss där de statsrättsliga principerna fått ståtillbaka för praktiska och politiska överväganden. Ingen skulle ha konstrueratEU som det ser ut , om allt hade tillkommit . Men EU harväxt fram av successiv utveckling.Även om regeringskonferensen syftar till att förenkla och tydliggöra EU:sstrukturer och beslutsformer, är det inte heller ett val mellantvå olika modeller. Även framtidens EU måste ha såväl överstatliga sommellanstatliga inslag. I grunden existerar EU därför att ett antal självständigaeuropeiska länder har beslutat sig för att ingå ett bindande samarbete tillömsesidig nytta.Takten i samarbetets utvecklingI debatten om EU talas det ofta om variabel geometri,koncentriska ringar, inre kärna och liknande begrepp.I grunden är det frågan om EU-samarbetet skall vara lika för alla ländereller om en del länder kan gå snabbare fram i vissa avseenden. Att någraländer går före är i sig inget konstigt. Alltsedan den europeiska integrationeninleddes har haft ett eget samarbete som gått längre på endel områden. Genom har ett antal av EU:s medlemsländerbestämt sig för ett fördjupat samarbete vid sidan av EU:s strukturer.Den intressanta frågan är om denna typ av fördjupat samarbete skall kunnaförekomma inom ramen för EU:s institutioner utan att därmed omfatta allamedlemsländer. Det finns ett exempel på detta: har fåtträtt att stå utanför det sociala protokollet. beslutar enligtvanliga regler, men är inte med i beslutsprocessen och bindsinte av besluten. Den monetära unionen kommer inte, kan man förvänta sig,att omfatta alla medlemsländer, men samarbetet utnyttjarförutom speciella institutioner (ECB - ) ävenunionens institutioner (ministerrådet).Det finns anledning att skilja på några olika slags avvikelser när det gällersamarbete mellan länderna inom EU. När ett antal nya länder anslutstill EU är det naturligt att de inte kan klara attfullt ut medverka i alla delar av samarbetet. Även för EU:sdel kan det vara svårt att snabbt utsträcka samarbetet påalla områden till nya medlemsländer. Dock är det viktigt attövergångsreglerna inte leder till betydandekonkurrensskillnader. Vissa länder är föregångare. Även kommer detatt finnas anledning för vissa länder att fördjupasamarbetet, även om inte unionens alla länder kan eller villmedverka. Om målet är att alla unionens länder senare kanomfattas av samarbetet, bör en sådan fördjupning kunnaske med stöd av unionens institutioner. Detta kan beskrivasmed olika termer, koncentriska cirklar eller hård kärna. Slutligen finns möjligheten att samarbetet mellan ländernautvecklas olika på vissa områden utan att målet är att allaländer skall vara med i samarbetet. Ettsådant samarbete kan på begränsade områden ha fördelar,men bestående skillnader riskerar att bryta ner de samman-hållna beslutsformerna.Den övergripande målsättningen måste vara att deteuropeiska samarbetet skall utvidgas och fördjupas på ett sålångt möjligt enhetligt sätt inom ramen för uppgiftErbjudandet om medlemskap för de nya demokratierna iCentral- och samt och är denfrämsta agendasättande faktorn för regeringskonferensen.Dess viktigaste uppgift blir att anpassa fördragen till de nödvändigaförändringar som ett stort antal nya medlemmar kan medföra för institutioneroch beslutsformer.De viktiga frågorna vad avser jordbrukspolitik, regionalstöd, budgetfrågorm.m. kan och bör hanteras inom ramen för andra beslutsprocesser.Allmänna krav och villkor för medlemskapMedlemskap i är inte kravlöst. De länder som önskar blimedlemmar måste uppfylla grundläggande krav vad avser: Mänskliga fri- och rättigheter Fungerande rättsstat ännu är det förståeligt att omställningsprocesseni kandidatländerna inte är fullt genomförd. Därför ärsamarbetet inom ramen för Europaavtalen ett viktigt steg föratt hjälpa dessa länder. Innan medlemskap kan bli aktuelltmåste dock länderna uppfylla de grundläggande kraven.För att den inre marknaden skall fungera måste länderna också snabbt klaraett antal, principiellt mindre viktiga men praktiskt betydelsefulla, krav vadavser den fria cirkulationen av varor. Därutöver kommer mer eller mindrelånga övergångstider att kunna tillämpas.EU:s insatserHuvuddelen av de central- och östeuropeiska länderna harinte längre ett akut behov av bistånd och hjälp. Varkenmatleveranser eller massiva insatser av västliga experterbehövs. I alla länderna har det, om än i växlande omfattning,uppstått en inhemsk kompetens och förmåga att genereraegna resurser.Likväl är stödet från väst mycket viktigt i form av både statliga och privatainsatser. Viktiga inslag är kreditgivning till de kommersiella satsningar somnu behövs. Men än viktigare är ökad handel. Europaavtalen innebär i principfrihandel mellan EU och de öst- och centraleuropeiska länderna och ärdärmed ett mycket stort steg framåt. Men avtalen innehåller begränsningarfrämst vad avser jordbruksprodukter men även teko- och stålprodukter. Dessabegränsningar är till skada för ländernas utveckling och bör snarastavvecklas.Processen mot medlemskapVid Europeiska rådets möte i beslutaderegeringscheferna att kommissionen skall förberedaförhandlingar med ansökarländerna och att den inledandefasen av förhandlingarna skall påbörjas senast sex månaderefter det att regeringskonferensen avslutats. I dokumentetfrån framhålls att proceduren skall garantera enlikvärdig behandling av alla ansökarländer.Det är mycket viktigt dels att förhandlingarna inleds i enlighet med löftet,dels att ansökarländerna bedöms utifrån sina egna förutsättningar och inteutifrån geopolitiska teser. Särskilt viktigt från svensk synpunkt är att markeraEstlands, och rätt till lika behandling jämfört med övrigaländer i . Utvidgningen bör påbörjas så snabbt att deförsta länderna som uppfyller villkoren skall kunna bli medlemmar redan år2000.Det är dock inte realistiskt att alla ansökarländer kan klara kraven likasnabbt. EU måste vara berett att bevilja medlemskap till de länder som förstklarar kraven, och därefter gå vidare med ytterligare länder som senare klaratkraven.Det är på detta område den har det största ansvaret.Regeringen måste agera på ett sätt som vinner övriga länders respekt ochacceptans för den svenska politiken.Utrikes- och säkerhetspolitisktsamarbeteBehovet av ett effektivt samarbete för fredenEU:s relationer med omvärlden är ofta framgångsrika i sinstrategiska utformning. Det alltmer intensifierade samarbetetoch medlemskapsperspektivet för de nya demokratierna iCentral- och spelar en viktig roll för att främjauppbyggnaden av demokratiska rättsstater ochmarknadsekonomi. Även relationerna länderna sinsemellanblir mer stabila och mer ansvarsfulla därför att EU ställerstränga krav på regelverk och uppförande. Kraven på en godbehandling av minoriteter liksom en fredlig hantering avgränstvister har också stor stabiliserande effekt.EU har en viktig uppgift i att främja återuppbyggnad och försoning i krigs-och krisområdena på västra . Långsiktigt, när ömsesidig respekt haretablerats, demokratiska rättsstater upprättats och marknadsekonomi genom-förts, har även dessa länder rätt att delta i den europeiska integrationen.Ambitionen att skapa samarbets- och partnerskapsavtal med ,m.fl., liksom tillkomsten av tullunionen med och strävan attetablera associationsavtal, brett politiskt samarbete och en frihandelszon medländerna vid södra och spelar stor roll förutvecklingen mot frihet, fred och demokrati i och dess närhet.Denna politik bygger på en kombination av åtgärder som dels ligger underandra pelaren (GUSP - den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken)och dels avser handelspolitik m.m. under den första pelaren.Om EU:s strategiska förmåga är väl utvecklad, så har EU varit mindreframgångsrikt när det gäller att hantera kriser och konflikter.De bittra erfarenheterna från tiden de jugoslaviska krigen utbrötvisar tydligt hur viktigt det är att EU kan agera samfällt och effektivt.Oenighet och splittring mellan medlemsländerna liksom oförmåga till snabbtoch effektivt agerande är ett huvudproblem. Ett alltför ivrigt vaktslående omden nationella suveräniteten kan innebära att EU:s unika möjlighet att främjafrihet och fred inte tas till vara. Vi får aldrig glömma att det förpliktandesamarbetet skiljer ett civiliserat från de ständiga konflikternas ochstridernas Europa.En av regeringskonferensens viktigaste uppgifter blir därför att se till attden gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken blir effektiv för attförhindra nya konflikter i och dess närhet.AnalysorganDen gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken behöverförstärkas för att bli i ordets verkliga bemärkelse gemensam.En analys- och planeringsenhet bör inrättas för att skapastörre kapacitet att hantera politiken i besvärliga situationer.Idag åvilar detta i stor utsträckning ordförandeskapetsutrikesdepartement. En gemensam analys- ochplaneringsenhet medverkar till större kontinuitet ocheffektivitet samt till att små länder kan få större inflytandejämfört med nuläget.I regeringens skrivelse framhålls den s.k. early-warning-funktionen. Det äri sig riktigt att det kan behövas en funktion för att påkalla unionensuppmärksamhet på hotande problem i eller dess närhet. Ännuviktigare är dock förmågan att samordna och hantera de politiska reaktionernafrån EU och medlemsländerna under en pågående kris.Beslutsformer inom GUSPErfarenheterna från samarbetet inom den andra pelaren(GUSP) är givetvis begränsade. Dock är det uppenbart attkravet på enhällighet i vissa fall kan vara ett problem. Det ärallmänt känt att EU:s politik i förhållande till "f.d.jugoslaviska republiken " påverkats av kravenpå total enhällighet, vilket har minskat EU:shandlingsförmåga och förutsättningar att stärka freden iområdet. Även i andra fall har kravet på enhällighetförsvagat EU:s förmåga att agera.Ett märkligt exempel är den motstånd mot att följauppmaningen från övriga medlemsländer att markera avståndstagande frånmilitärregimen i genom att tillfälligt kalla hem ambassadörerna. Densvenska regeringens vägran att från början medverka i markeringen bidrog tillatt avsevärt försvaga effekten av EU:s agerande.GUSP bör utformas så att varje medlemslands vitala säkerhetsintressenrespekteras.Beslut om utrikes- och säkerhetspolitik bör normalt fattas genom samför-stånd men det bör i vissa fall vara möjligt att fatta beslut enligt principenkonsensus minus en. Den beslutsprincipen gäller för övrigt inom (f.d.ESK).Fredsfrämjande insatserVästeuropeiska unionen bör byggas ut och bli förmilitära insatser i förebyggande, humanitärt, fredsbevarandeoch fredsskapande syfte (Petersburgsprinciperna). Sverigekan och bör fullt ut delta i detta arbete. Sådana insatser börnormalt ske i samverkan med FN eller . I vissa fall bördet dock vara möjligt att agera på EU:s eget mandat. Förmilitära insatser skall nationell beslutsrätt råda, dvs. varjeland avgör självt om det skall bidra med militärstyrkor. ISverige skall också gälla att ingen skall vara förpliktigad ienlighet med värnpliktslagstiftningen att delta i sådanainsatser.För tydlighets skull bör det påpekas att inte bör ikläda sig denmilitära alliansförpliktelse som artikel 5 i VEU innebär, vilket mednuvarande VEU-stadga utesluter ett VEU-medlemskap.Inrikes samarbete och rättsligtsamarbeteSamarbetets karaktärSamarbetet på det rättsliga området och inrikesområdetbenämns tredje pelaren. Detta samarbete formaliserades försti och med att trädde i kraft. Fortfarandeär dock samarbetet till allra största delen mellanstatligt tillsin karaktär och baserat på konventioner, vilka måstegodkännas av respektive medlemslands parlament.Utvecklingen av samarbetet på detta område har gåttlångsamt, och det är angeläget att samarbetet effektiviseras.Ett övergripande problem är att kommissionen inte har initiativrätt inomtredje pelaren. Vi anser att det bör övervägas att ge kommissionen förslagsrättäven inom inrikessamarbetet och det rättsliga samarbetet. En sådan rättinnebär inte att samarbetets mellanstatliga karaktär ändras.PolissamarbeteEn effektiv brottsbekämpning byggs i första hand upp genomen förstärkning av samarbetet mellan de existerandenationella rättsvårdande myndigheterna. Därutöver behövsockså gemensamma insatser inom EU, som t.ex. inrättandetav Europol, liksom ett effektivt tullsamarbete. Framväxten avdet rättsliga samarbetet har gått långsamt.Europolkonventionen är nu färdigförhandlad men har ännuinte trätt i kraft. Det finns dessutom fortfarande en olöstkonflikt mellan och de övriga ländernabeträffande roll.Det är viktigt att det praktiska Europolarbetet snabbt kommer igång ochbörjar fungera.