mot · GK02K518 · 1996-10-07 00:00:00 — Enligt kommunallagens bestämmelser får en kommun iprincip inte sälja sina tjänster på den allmänna marknaden,vare sig till andra kommuner eller till privata köpare.Bestämmelserna på området är sammanfattade i 2 kapitlet 1§ i kommunallagen. Det innebär bland annat att enkommunal verksamhet skall vara anknuten till kommunensgeografiska område eller dess innevånare och att kommunerinte får driva sådan verksamhet som åvilar enbart staten, enannan kommun eller någon annan att sköta. Med uttrycket"någon annan" skall förstås det privata näringslivet.Såsom praxis utvecklats på området finns det dock ingen riktigt tydliggräns mellan den kommunala sektorn och näringslivet. Kommunerna driversåledes affärsverksamhet på t.ex. områdena kommunikationer, energi,bostadsförsörjning, va och renhållning. Dessa områden för verk-samhet omfattas numera av en särskild kompletterande kompetensregel somgör det möjligt för kommunerna att driva sådan verksamhet om det sker utanvinstsyfte och de tillhandahålles de egna kommunmedlemmarna.Rättspraxis visar att kommuner bara i mycket speciella undantagsfall harmöjlighet att erbjuda sina tjänster och produkter på den allmänna marknaden,t ex till andra kommuner. Således är det helt uteslutet att ett kommunaltrenhållningsverk får totalentreprenad på renhållningen i en annan kommun,alldeles oavsett om detta kommunala verk erbjuder det klart förmånligastealternativet. Här gäller inte den fria konkurrensen.I sådana och liknande fall finns enbart alternativet att driva verksamheten inågon av de former som den nuvarande rättsordningen för interkommunalaverksamheter medger, t.ex. kommunalförbund, gemensamt bolag eller annanform av samarbetsavtal.Åtskilligt har hänt som understryker behovet av enförändring av dessa lagbestämmelser.Kraven på ett effektivt resursutnyttjande inom kommunsektorn harkraftfullt strukits under som ett resultat av såväl den allmänna ekonomiskautvecklingen som av statliga beslut som rör kommunsektorn. För att eneffektiv hushållning med skattemedel skall bli möjlig är det förståsnödvändigt att fullt ut utnyttja kapitalinvesteringar och överkapacitet i denkommunala sektorn. Det kräver ökade möjligheter att bedriva interkommunalverksamhet på t.ex. nämnda områden.De regler för upphandling som tidigare följde av EES-avtaletoch som gäller genom EU-medlemskapet understryker också de behovetav en förändring av lagreglerna på området.Till detta kan läggas att gränsdragningen mellan verksamhet ochaffärsverksamhet i största allmänhet luckrats upp genom det utbreddamarknadstänkandet - privatiseringsvågen och det ökade antalet entreprenader- också på områden som varit förbehållna kommunsektorn och sominte drivits i kommersiella former. Alldeles oavsett vilken uppfattning manhar om privatisering och kommersialisering på dessa områden så pekar ocksådessa förändringar på det orimliga i att kommunala verksamheter är bundnaav nuvarande regler.Konkurrenskommittén föreslog i sitt betänkande "Konkurrensen i denoffentliga sektorn" (SOU 1991:104) bl a att kommunerna skulle tillåtasbedriva uppdragsverksamhet i andra kommuner och landsting förutsatt attverksamheten upphandlats i konkurrens i den egna kommunen. Den tidigareborgerliga regeringen gick emellertid inte på den linjen utan valde, som manuttryckte saken i proposition 1992/93:43, att "avvakta utvecklingen" ochtyckte att frågan borde "övervägas och belysas ytterligare i ljuset av denutveckling som sker".Lokaldemokratikommittén fick därför i uppdrag att utreda förutsättningarnaför kommuner och landsting att bedriva uppdragsverksamhet och att särskiltpröva möjligheten att inleda försöksverksamhet. Detta uppdrag är redovisat idelbetänkandet "uppdragsverksamhet" (SOU 1992:128) och kommittén föreslår att ett begränsat antal kommuner skall ha rätt attunder en treårig försöksperiod bedriva uppdragsverksamhet "under regering-ens ledning och kontroll".Man kan konstatera att trots denna påbjudna försiktighet, som närmast fårbetraktas som unik i förhållande till många andra oreflekterade system-förändringar, kom det inget förslag från den numera avsuttna borgerligaregeringen.Något lagstiftningsarbete påbörjades inte och förklaringen torde vara attden dåvarande regeringen fick signaler från det privata näringslivetinnebärande att man inte var intresserad av någon fri konkurrens på berördaområden.Vid behandlingen av en motion med samma innebörd i konstitutions-utskottets betänkande 1995/96:KU34 anser utskottet att kommunala aktie-bolag bör ges rätt att under vissa förutsättningar bedriva uppdragsverksamheti andra kommuner eller landsting inom sådan trafik som avses i lagen(1985:449) om rätt att driva viss linjetrafik. Denna utvidgade befogenhet påförsöksbasis inskränker sig dock till att gälla enbart trafikområdet. Somerfarenheterna visar från annan verksamhet - t.ex. inom områdenarenhållning, energi och bostadsförsörjning - är detta en alltför snävavgränsning.Det finns alltså goda skäl att åter aktualisera frågan om att , medeller utan föregående försöksverksamhet, genomföra en förändring avlagbestämmelserna på området uppdragsverksamhet. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att skyndsamt igångsätta arbetet med en ändrad lagstiftning omkommunal uppdragsverksamhet.