mot · GK02Ju506 · 1996-10-07 00:00:00 — Barn som utsätts för övergrepp Motionen delad mellan flera utskottInledningDet sägs att barnen är vår framtid, men tar det samhälle vilever i tillräcklig hänsyn till dessa små människor? Om ochom igen får vi rapporter om barn som mår dåligt, om barnsom utsätts för sexuella övergrepp, om barn som exploateraspornografiskt, listan kan göras ännu längre. Vem bäransvaret för det som händer? Klarar inte vi vuxna att skapaen trygg tillvaro för barnen? Det är viktigt att i dessasammanhang konstatera att barn misshandlas både fysisktoch psykiskt. Inga sår är mindre viktiga, små själar får levamed sin plåga hela livet. Om vi inget gör för att hjälpa bär vialla ansvaret för det som sker.Det krävs åtgärder av olika slag. När det gäller barnpornografin krävs enlagändring som förbjuder innehav av barnpornografi, en fråga som hardiskuterats alltför . Men framför allt krävs långsiktigt engagemang föratt hjälpa det redan utsatta barnet så att det i sin tur inte blir en förövare.Detär inga enkla frågor, men det viktiga är att vi ser bortom alla hinder. Barnensvälbefinnande måste komma först i alla sammanhang.Kriminalisering av innehavav barnpornografiDokumenterade sexuella övergrepp på barn innebär, utöversjälva kränkningen vid övergreppet, en fortgående kränkningav barnet varje gång filmer eller bilder visas. Användning avbarnpornografi är en stöld av barnets mänskliga värdighet.Innehav av barnpornografi saknar både tryckfrihets- ochyttrandefrihetsvärde och bör därför kriminaliseras. Det ärdessutom viktigt att inte, på grund av en för otydliglagstiftning, blir transitland för distribution avbarnpornografi. I kriminaliserades innehav avbarnpornografi 1992. , och Österrikeär andra exempel på länder där innehav redan är förbjudet.Vi är alla människor med samma behov av trygghet. Vadskiljer våra moraliska värderingar från de i ellerÖsterrike? Vad är motivet för att inte utnyttja all möjliglagstiftning för att markera att barnens rätt alltid går förepedofilens behov?Kristdemokraterna har i regering och riksdag med kraft drivit kravet på enkriminalisering av innehav av barnpornografi. Åtskilliga motioner harskrivits, interpellationer och enkla frågor har lämnats in. I en motion från den18 säger vi att "Innehav av barnpornografi måste krimina-liseras om vi menar allvar med att vilja komma åt förövare till sexualbrott".Motionen avslogs i utskottet med hänvisning till den då pågåendeutredningen inom . Mycket har hänt menändå ingenting. Barn som inte ens var födda har utsatts för handlingarsom de får leva med resten av sina liv. Skildringarna av övergreppen kanfortfarande "avnjutas" lagligt. När ska detta sluta? Genom att tillåta innehavbortser vi från barnets rättigheter som fullvärdiga individer. Vi måste göraallt som står i vår makt för att sätta upp gränser för att skydda de småmänniskorna.Barnen som utsatts förövergreppNya undersökningar visar att barn som utsatts för sexuellaövergrepp och deras familjer överges för snabbt avsamhället. Trots en rad stödinsatser i samband med anmälan,och under en eventuell rättegång,larmar föräldrar till utsatta barn om att de lämnas förfort åt sitt eget öde. Föräldrarna skulle önska att de fåttbehålla kontakten med socialtjänst och psykologer . Många av problemen kommer inte förrän flera årsenare när det utsatta barnet kommer upp i tonår/pubertet.När ett övergrepp mot barn upptäcks befinner sig föräldrarna i en chockfasoch har svårigheter att klara av den vardagliga situationen. Är någon avföräldrarna den misstänkte förövaren kommer misstro, besvikelse, ilska ochhat med i bilden och försvårar ytterligare för barnet. Föräldrarna behöversjälva på sig att dels förstå det som hänt, dels att bearbeta och lärasig att hantera det utsatta barnet på ett för barnet rätt sätt.Socialsekreteraren har en betydelsefull roll men enligt undersökningarvisar det sig att socialsekreterarna har för lite tid till förfogande innan nya"fall" kräver uppmärksamhet. De har även, enligt föräldrarna, svårigheter atttala om problemets kärna, det sexuella övergreppet. Socialsekreterarnabehöver mer tid, utbildning, träning och handledning. De måste också ha eninre mognad för att kunna hantera dessa frågor i kontakten med drabbadefamiljer och vid omhändertagande. Men framför allt bör psykologisk expertisutnyttjas i högre grad.Sexuella övergrepp mot barn är ett förtroendebrott, en kränkning somfråntar barnet dess grundtrygghet vilket är en förutsättning för att barnetskallutvecklas normalt. Utredningar visar att kvinnor och män som är förövareofta som barn själva har utsatts för fysiska, psykiska eller sexuellakränkningar. De har själva blivit svikna, trasiga barn som sedan blivit svikareoch trasiga vuxna. Inte av förövarna har varit offer själva,dvs. de som begår incest har en incestuös bakgrund.Det är angeläget att vi får en attitydförändring när det gäller utredningen avsexuella övergrepp. Polisen menar att deras förhör försvåras av att relationentill barnet saknas. Polisen skulle vilja ha större möjligheter att besöka barneti hemmet, skapa en relation utan polisuniform och därefter kunna startasamtalen om vad som hänt. Det är också viktigt att se på förhållandena närbarnet skall förhöras av den anklagades advokat. Hur stor hänsyn taradvokaten till att han samtalar med ett litet skrämt barn, då hans målsättningär att fria sin klient?Idag avskrivs många fall. Brott kan inte styrkas. I är det cirka 20 fallper år. Av de polisanmälda sexualbrotten leder bara en tredjedel till fällandedom. Detta kan bero på de svåra omständigheter under vilka förhör ochutredningar med de utsatta, ofta små barnen, skall ske. Dessutom har, enligten färsk undersökning, sakkunniga i denna typ av mål minskat från 22 %1985 och 1992. Risken finns att allt mindre tid ochresurser satsas på dessa mål. Barnen lämnas ensamma.Det finns ett stort mörkertal när det gäller utsatta barn. Man räknar med attminst ett barn i varje klass är utsatt för övergrepp på ett eller annat sätt.Brottsförebyggande rådet menar att det enbart är av alla övergrepp motbarn som anmäls. Det är också väldigt få anmälningar som kommer fråndagis-fritids eller skola. Undersökningar vid Forsknings- och utvecklings-byrån i visar att personalen inom barnomsorgen, trots att de haranmälningsplikt, inte informerar om sina misstankar. Bara i entredjedel av de fall där barn misstänktes fara illa informerade förskole-personalen om sina farhågor. I de fall en anmälan gjordesväntade man efter det att misstanken väcktsinnan man tog första steget. Det främsta skälet till det låga antaletanmälningar tros vara att personalen inom barnomsorgen inte är medvetenom innebörden av anmälningsplikten. Det kan också vara ångestladdat attgöra en anmälan. En annan anledning är bristande förmåga och kunskap hospersonalen att se yttringar hos barnet som kan härledas till att barnet ärutsattför övergrepp. Därför är det angeläget att se till att personal som arbetar medbarn, genom utbildning, får större kännedom om hur man upptäcker barnsom kan ha utsatts för kränkning av något slag. Det är också viktigt att barnetfår vara kvar på samma förskola och inte flyttas. Personal har ibland variträdd för att anmäla misstankar om att barn far illa av rädsla för attföräldrarna ska ta barnet från daghemmet.Den dömdeEfter en rättegång placerar denåtalade efter närhetsprincipen men ofta begär de som dömtsför sexualbrott placering på utanför där65 % är dömda för sexualbrott. Hamnar de på något annatfängelse väljer de själva att sitta i isoleringscell på grund avden mobbning som förekommer mot sexualförbrytare avandra interner. Under fängelsestraffet erbjuder vissa anstaltermöjlighet att träffa en psykolog, men den dömde har rätt attneka hjälp. Endast de som anses vara psykiskt sjuka får vårdpå en psykiatrisk avdelning. Anstaltsvistelsen borde få ettannat vårdinnehåll så att förövaren kan få en chans till insiktoch därmed förändra sitt beteende.Sammantaget kan många åtgärder vidtas för att förhindra övergrepp påbarn och hjälpa de barn som redan utsatts för dessa fruktansvärda handlingar.Men det är bråttom. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att kriminalisera innehav av barnpornografi,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att barn som utsatts för sexualbrott tillsammans medvårdnadshavaren skall få psykologhjälp och vård efterförövandet för att förebygga att utsatta barn själva hamnar i förövarställningdärför att de inte har fått hjälp att bearbeta sina traumatiska upplevelser,23. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att lämplig utbildning bör genomföras kontinuerligt med polis,socialtjänst, sjukvårds-, daghems-, fritids- och skolpersonal samt advokaterför att öka kunskaperna om vad som kan göras för att hjälpa barn som utsattsför sexuella övergrepp,24. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att den straffade i anslutning till straffet skall genomgåpsykiatrisk vård och rehabilitering för att komma till rätta med sitt onormalabeteende.