mot · GK02U812 · 1996-10-07 00:00:00 — insatser för de nya demokratierna i beskrivsofta som biståndsinsatser, i princip av samma slag som demvi söker medverka till i tredje världen. Biståndet är dockendast en del i en politisk satsning som måste vara betydligtbredare. De f.d. kommunistiska länderna i östra delen avEuropa är (med något undantag) inte utan vanligaeuropeiska länder som drabbats av en totalitär ideologisförödande konsekvenser. De är inte ekonomiskt outveckladei den mening som många länder i tredje världen är det, utanfelutvecklade. Kulturellt och politiskt har de del i sammatraditioner som demokratier - men dekommunistiska härskarna har gjort sitt bästaför att kväva dessa förutsättningar efter kommunismens fall och sovjetimperiets upplösning kan någraslutsatser dras av de politiska och ekonomiska vägval som de olika ländernagjort. I ett antal av de gamla kommunistiska staterna har den första etappenav övergången till demokrati och marknadsekonomi genomförts och enpositiv ekonomisk utveckling har inletts som de demokratiskalandvinningarna stabiliserats. De tydligaste exemplen är , som harEuropas snabbaste tillväxt, och . Men också ,och befinner sig på rätt väg även om oklarheter och problemåterstår.I ett antal andra länder har inget övertygande försök gjorts att bryta meddet gamla systemet. Privatiseringen av näringslivet har kommit av sig, ingennormal marknad har kunnat uppstå, den gamla nomenklaturan kontrollerarfortfarande stora delar av samhällslivet. Demokratin har ännu inte funnit sinaformer. Misären är fortfarande djup och få tecken syns som kan antyda envändning till det bättre. De värsta exemplen här är givetvis som ipraktiken blivit en ny diktatur och där den gamla regimen i praktikenbara ersatt de kommunistiska parollerna med nationalistiska.Åter andra länder befinner sig någonstans mellan dessa två grupper. Någrahar delvis lyckats med ekonomiska reformer, men någon fungerandedemokrati har inte uppstått. och har hoppats kunna lindrade påfrestningar som omställningen innebär genom att ösa ut allt mindrevärda pengar ur statskassan - utan nämnvärd inverkan på problemen.Ryssland och har försökt genomföra radikala reformer menantingen gjort det på ett inkonsekvent sätt eller fått lov att backa efterpolitiska reaktioner. Men den övergripande slutsats som måste dras äruppenbar: kommunismens primitiva storskalighet och kommandoprinciperkan inte generera tillväxt och ekonomiskt välstånd och några stabilamellanformer mellan kommandoekonomi och en normal marknadsekonomikan inte fungera. Föreställningen att ett sådant mellanläge skulle vara merbefrämjande för tillväxt och välståndsutveckling än en konsekvent övergångtill marknadsekonomi och privat ägande är en illusion.Men för att marknadsekonomin skall kunna fylla sin uppgift måste denomgärdas av rättsliga regler som bara kan vinna legitimitet genom att ocksådet politiska systemet förändras fullt ut - från kommunismens privilegie-system till demokrati och likhet inför lagen. Den "roffarkapitalism" somuppstått i flera av de gamla kommunistländerna hör samman med att dessarättsliga och politiska ramar för marknadsekonomin ännu är alltföroutvecklade som delar av den gamla makteliten använder de medelsom står till buds - också kriminella - för att bevara sin ekonomiska standardoch sina maktpositioner. Det mest oroande exemplet i detta avseende ärgivetvis Ryssland.Därför hör de ekonomiska och politiska reformerna samman - övergångentill marknadsekonomi och övergången till demokrati måste ske ochgenomföras med stor politisk beslutsamhet. Detta är den verkliga innebördenav det som i debatten ibland beskrivs som "chockterapi".Därför systemskifteEn av främsta kännare av de nya demokratierna iöst, , har pekat på ett antal faktorer somgjorde att ett snabbt systemskifte var den enda vägen framåtefter kommunismens sammanbrott (Från plan till marknad,priset för reformerna i öst, 1995).För det första var det gamla ekonomiska systemet omöjligt att upprätthållasedan den partistyrda politiska diktaturen försvann. Att avskaffa kommando-ekonomin stegvis hade bara varit möjligt om diktaturen bestått - just det somsker i efter massakern på ,som de första fria valen ägde rum i Polen.För det andra var det som producerades i det gamla systemet sådant somde gamla makthavarna tyckte var viktigt medan konsumenternas behov varhelt ovidkommande. När dessa makthavare försvann kunde den gamlaproduktionen inte fortsätta.För det tredje var alternativet till en snabb privatisering och införande avmarknadsstyrning att den gamla nomenklaturans medlemmar kunde behållakontrollen över företagen och med största säkerhet hade utnyttjat tillfället attberika sig själva.För det fjärde bestod en mycket stor del av industriproduktionen i flertaletWarszawapaktsländer av militär produktion, som inte längre kunde motive-ras sedan sovjetimperiet avvecklat sig självt.För det femte hade den dåliga planeringen och de ständiga bristerna underdet gamla systemet lett till omfattande hamstring både bland företag ochkonsumenter. Detta beteende måste brytas för att ekonomin skulle kunnautvecklas.För det sjätte var värdet av en stor del av produktionen i de kommunistiskaländerna lägre än marknadsvärdet på de råvaror och den energi somanvändes för att framställa produkterna. Att skyndsamt avbryta dennamedvetna resursförstöring skulle i statistiken se ut som ett fall i industri-produktionen, men i verkligheten innebära ett positivt bidrag till BNP.För det sjunde hade det gamla systemet utsatt de offentliga finanserna förstora påfrestningar, som bara skulle bli ännu större om inget brott med detgamla systemet ägde rum.För det åttonde kunde en marknadsekonomi inte börja fungera utan ensamtidig genomgripande förändring av ekonomins institutionella ramar. Omgamla institutioner, regleringar och bestämmelser får leva kvar blirmarknadsekonomin inte lagbunden utan anarkistisk.För det nionde är det så att även om vissa av den fria marknadens förutsätt-ningar bara kan växa fram så är det andra som kan och oftabör genomföras "över ". Det självklara exemplet är införande av enfungerande valuta vilket också kräver ett antal stabiliseringspolitiska ochandra åtgärder för att få effekt.Något alternativ till det snabba systemskiftet fanns alltså inte - eller rättaresagt, det alternativ till "chockterapin" som en del länder försökt sig på harinneburit att man fått chocken ändå, genom växande sociala och politiskaproblem, men inte någon terapi.Det är viktigt att påminna om dessa grundläggande förutsättningar efter-som föreställningen att det gamla systemet delvis kunde ha behållits ochdetta skulle ha lett till mindre påfrestningar för befolkningen frodats isvensk debatt och ingått också i socialdemokratisk retorik. De saknas dockdessbättre i årets budgetproposition. Kommunismens fall innebär, som JakubSwiecicki skriver, den största ekonomiska katastrofen i efter andravärldskriget - men det är en katastrof som beror på att det gamla systemetinte fungerade. Det enda socialt ansvarsfulla när sammanbrottet kom var attförsöka avveckla det så fort och konsekvent som möjligt.Utrikespolitik för demokratiFör de länder som beslutsamt genomfört de viktigastedelarna av detta systemskifte är den viktiga frågan intehur de skall komma ut ur den kommunistiskaåtervändsgränden utan hur de skall återfå sin naturliga platssom fullvärdiga delar av det demokratiska . Dessaländer kommer i allt större utsträckning att finna att dedelar både problem och möjligheter med de mer etableradedemokratierna i väst. Detta ställer politiskakultur inför en ny utmaning, nämligen att dels kunnabehandla de nya demokratiernas företrädare som jämlikar,dels att visa att man själv tar de demokratiska idealen påallvar. Det var tron på dessa ideal som gav de östeuropeiskastaternas ledare och folk kraft att tvinga bort det gamlasystemets anhängare och genomdriva den ofta smärtsammaomställningen av ekonomi och samhällsliv. är Europasdemokrati ett gemensamt ansvar för länder på båda sidor omden gamla skiljelinjen mellan väst och öst.För vissa av de gamla östländerna kvarstår behovet av grundläggandeinsatser för att bidra till att de grundläggande elementen i ett "normalt"europeiskt samhälle kan återskapas - rättssäkerhet, privat ägande, fri pris-bildning, kommunalt självstyre, fria massmedier och partier etc etc. I någrafå länder är förhållandena sådana att de enda insatser som förefallermeningsfulla är att stödja en demokratisk opposition mot härskare somförsöker bevara eller återinföra ett totalitärt system. Det självklara exemplethär är givetvis som med författaren ord nu framstårsom en demonstration av vad ett kommunistiskt återtagande av makten ocksåi och andra f.d. sovjetrepubliker skulle kunna innebära.Folkpartiet liberalerna utvecklar i en annan motion vid årets deövergripande nationella och säkerhetspolitiska motiven till en svenskutrikespolitik som mer konsekvent än bör inriktas på att stärkademokratins krafter runt om i världen. Det säger sig självt att dennainriktning av vår utrikespolitik har särskild relevans i vårt omedelbaranärområde. Som framgår av vår argumentering ovan så kan demokrati ochmarknadsekonomi inte uppnås oberoende av varandra i de öst- och central-europeiska länderna och som framgår av vår argumentering i motionen omdemokrati och mänskliga rättigheterna är fred och säkerhet direkt beroendeav demokratins öde i olika länder. Också när det gäller inrikespolitikenskonkreta innehåll finns, som påpekas i denna motion, vissa grundläggandesamband med graden av demokrati i ett land. bör därför formuleraom de mål för östsamarbetet som regeringen beskriver i budgetpropositionen(att främja en säkerhetsgemenskap, att fördjupa demokratins kultur, att stödjaen socialt hållbar ekonomisk utveckling och att stödja en miljömässigthållbar utveckling) så att det tydligt framgår att målet om att skapa endemokratisk kultur är avgörande för möjligheterna att uppnå de övriga.Östersjön och BaltikumI regeringens proposition om (prop 1994/95:160)tecknades bilden av ett svenskt Östeuropasamarbete somskulle kunna komma praktiskt taget alla de f.d.kommunistländerna till del. Som liberalerna dåframhöll (mot 1994/95:U27) var det nödvändigt att göra enstarkare prioritering bland tänkbara samarbetsländer. I åretsbudgetproposition har en sådan mer genomtänkt prioriteringockså skett, vilket innebär att samarbetet koncentreras pånärområdet runt samt till och . Viinstämmer i detta länderval.Sveriges samarbete med nya demokratier har också helt naturligtkommit att koncentreras till våra grannländer runt , inklusivenordvästra . Den inriktningen måste bestå. Den inriktning av dettasamarbete som beskrivs i budgetpropositionen och som vuxit fram under ettantal år överensstämmer i allt väsentligt också med de bedömningar somgörs av liberalerna. Vi vill dock i detta sammanhang betona denbetydelse som "det civila samhället", i betydelsen ett rikt nätverk av ideellafolkrörelser, intresseorganisationer, kyrkor och samfund, idrottsorganisa-tioner, miljöorganisationer etc har för att fylla de nya demokratiska formernamed innehåll. Svenska organisationer av olika slag har en viktig roll för attstimulera och assistera vid uppbyggnaden av liknande - eller annorlunda -organisationer t.ex. i de baltiska länderna. Detta bör beaktas vid bedöm-ningen av olika tänkbara projekt.Allt tydligare framstår de möjligheter som en nära integration mellandemokratierna runt - inräknat - innebär som en faktor avsamma dignitet som EU-medlemskapet, för vårt eget lands framtid. För debaltiska länderna är Östersjösamarbetet avgörande, både i sig självt och somen brygga till det större europeiska samarbetet. Samarbete inom miljö-området, i energipolitiken och när det gäller den högre utbildningen hardärvid en särskild betydelse.En omständighet av särskild betydelse är här det faktum att mångakärnkraftverk i det f.d. är betydligt mindre säkra än sinamotsvarigheter i väst, t.ex. i . De är inte bara mer farliga för befolk-ningen i sitt eget land utan troligen också för människorna i andra länder.Mot den bakgrunden anser liberalerna att en övergripandemålsättning för svensk energipolitik måste vara att självt ochtillsammans med andra EU-länder verkar för säkrare kärnkraft i dessa länder.Detta bör enligt vår mening bli ett av resultaten av de pågående svenskapartiförhandlingarna om energipolitiken och också påverka vår samarbets-politik med i första hand , och Litauen.Folkpartiet liberalerna välkomnar att nu i större utsträckning äntidigare kan medverka till att förstärka de baltiska staternas förmåga atteffektivt utöva kontroll över det egna territoriet. Utbildning av baltiskasoldater och officerare för tjänstgöring både i det egna landet och iinternationella operationer som IFOR är ett viktigt led i detta. De baltiskastaterna bör enligt mening bedömas som vilka andra demokra-tiska grannländer som helst när det gäller att ta ställning till eventuellexportav krigsmateriel.Det är naturligt att de baltiska länderna strävar efter en långsiktigsäkerhetspolitisk lösning som definitivt markerar deras västliga orientering.Sverige bör därför på det sätt som är möjligt för vårt land tydligt stödja debaltiska ländernas strävan att bli medlemmar i . Det är samtidigtangeläget att en sådan utveckling kan ske i former som innebär att NATOomvandlas eller utvecklas till en gemensam europeisk säkerhetsstruktur därockså kan ingå som medlem eller som nära associerad.På samma sätt måste fortsätta att verka för att de baltiska ländernablir fullvärdiga medlemmar av EU. Förhandlingarna mellan unionen och debaltiska länderna bör inledas som de inleds för andra ansökarländeroch utgångspunkten måste vara att de mycket väl kan slutföras i samma taktsom de slutförs för länder som , eller Ungern.RysslandI ett avseende måste dock samarbetet med inta ensärställning - både för EU, för och för andra länder.Kommunismens fall i - ytterligare markeradgenom misslyckande i presidentvalettidigare - är en historisk händelse som kan jämföras medfranska revolutionen eller nordstaternas seger i . Även om en stabil demokratiskrättsstat kanske inte kommer att kunna skapas i Rysslandförrän efter en ganska lång övergångsperiod, så innebär ändåRysslands gradvisa demokratisering så stora möjligheter attden måste engagera omvärlden på ett särskilt sätt. Omväntskulle ett bakslag - som alltjämt är fullt möjligt - i Rysslandinnebära så stora risker både för landets egna invånare ochför omgivningen att det skulle påverka den internationellapolitiken i alla avseenden. De svenska insatserna i Rysslandbör till mycket stor del inriktas på uppbyggande avdemokratiska strukturer i vid mening.Ukraina och VitrysslandDet finns också skäl att ge också ett ökat utrymme idet svenska samarbetet med länderna i öst. Ett stabilt ochdemokratiskt har en nyckelroll för att förhindraförsök att återskapa sovjetimperiet och påverkar därför densäkerhetspolitiska situationen i hela på ett sätt somkan vara avgörande. Liksom vad gäller bör ettsådant samarbete i första hand handla om stöd till utvecklingav demokratiska institutioner. De ytterligare resurser församarbetet med Öst- och som vi förordar bördärför i första hand inriktas på insatser för att stärkademokratins kultur i och Ukraina.Vitryssland ligger i omedelbar anslutning till det område kring Östersjönsom prioriteras i det svenska östsamarbetet. Men den politiska utvecklingendär omöjliggör ett svenskt engagemang. Skulle den nya diktatur som defacto etablerats i kollapsa får eventuella svenska insatser för attåterskapa förutsättningarna för en demokratisk utveckling övervägas då.EUEU - och det svenska EU-medlemskapet - är en avgörandefaktor för möjligheten att stabilisera den nya chans fördemokratin som kommunismens fall i innebär. Destora insatser som är nödvändiga för att underlättaövergången till demokrati och marknadsekonomi kan inteutföras av enskilda länder på egen hand utan kräver attmånga länders resurser samordnas. Det är också naturligt attmedlemskap i framstår som ett huvudmål för nära nogsamtliga regeringar och politiska krafter i de gamlaöstländerna. Misslyckas EU med uppgiften att bereda dessanya länder medlemskap är risken stor att hela organisationenförlorar prestige och utvecklingskraft med oöverskådligaföljder för hela . Men står det klart att EUmåste reformeras för att en omfattande östutvidgning skallvara möjlig.Folkpartiet liberalerna har markerat attöstutvidgningen är den viktigaste av alla de uppgifter som EU stårinför. De reformer som krävs för att detta skall vara möjligt innefattar intebara institutionella förändringar utan måste också innebära att jordbruks-politiken på ett avgörande sätt läggs om. Denna och andra synpunkter påEU:s fortsatta utveckling utvecklas i en särskild motion vid årets riksmöte.En svenskCentraleuropapolitikÄven om starka skäl talar för en koncentration av de svenskainsatserna till vårt närområde kring , och till delarav (samt i viss utsträckning ) så vore detdock oklokt att helt avstå från engagemang i andra länder.Svenska medborgare, organisationer och företag har oftagoda kontakter i länder som , , ochde f.d. jugoslaviska republikerna. De möjligheter som dettager får inte försittas.De fyra s.k. Visegrad-staterna (, , och )och utgör kärnan i EU:s kommande östutvidgning (med fråge-tecken för ). Vill vi i kunna påverka hur denna utvidgningav unionen genomförs - bl.a. för att kunna främja de baltiska ländernassträvan till medlemskap - så måste vi aktivt engagera oss också i den processsom skall leda till EU-medlemskap för dessa länder. behöver därfören självständig Centraleuropapolitik, som inte får vara en enkel kopia av t.ex.den tyska eller en ren funktion av vår politik gentemot . På sammasätt behöver vi en självständig Balkanpolitik som inte är en enkel funktion avden politik som andra stater, t.ex. eller olika andra EU-länder, för. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om Östersjösamarbetet och samarbetet med ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kärnkraftssäkerhet i öst,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om svenskt stöd till de baltiska ländernas säkerhetspolitiskasträvanden,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om EU:s östutvidgning,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om de baltiska ländernas anslutning till EU,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om betydelsen av samarbete med ,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om relationer till och ,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en självständig svensk Centraleuropapolitik,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en självständig svensk Balkanpolitik.