ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GK02Fö701 · 1996-10-07 00:00:00 — Kostnadsansvaret för brandskydd och räddning Förutsättningarna för en överföring av det kommunalakostnadsansvaret för brandskydd och räddning tillförsäkringsbolagen bör utredas närmare.I dag sorterar kostnaderna för brandskydd och räddning under dekommunala budgetarna. Därigenom är det kommunernas ansvar att svara fördet förebyggande arbetet med att förhindra olyckor som faller under dennasektor.Kostnader som följd av skador av brand och annat som sorterar underräddning betalas ut via försäkringssystemet. Ett direkt samband mellanförebyggande insatser i syfte att förhindra att skador uppkommer ochkostnader för den skadereglerande verksamheten saknas. De motiv somkommunerna har att minska kostnaderna för brandskydd och räddning liggersnarare åt det kommunalekonomiska hållet än det förebyggande. Besparingarinom brand och räddning kan därmed tendera att leda till ett sämreförebyggande arbete i stället för ett bättre. Kostnaderna för uppkommenskada orsakad av bristande förebyggande insatser faller på en annanhuvudman, försäkringsbolagen.Ett effektivt förebyggande arbete bör förhindra att onödiga kostnaderuppkommer på den skadereglerande sidan. Om ett direkt kostnadssambandbyggs upp mellan kostnader för den förebyggande verksamheten ochkostnader för den skadereglerande verksamheten skulle det förebyggandearbetet bli effektivare. Varje kostnad för att skapa ett effektivareförebyggande arbete för att förhindra att en skada uppstår faller ut som enminskad kostnad på den skadereglerande sidan. Ett sådant kostnadssambandskulle leda till en effektivare förebyggande verksamhet. Ytterst är det denenskilde försäkringskunden som vinner i minskade försäkringspremier, dåvarje insats att förhindra en skada leder till en vinst hos försäkringsbolagen.Sådana kostnadssamband finns t.ex. redan i viss utsträckning inomvården där samma huvudman svarar såväl för kostnaderna för denförebyggande vården som för vård och rehabilitering. Ett ytterligare förstärktsamband mellan sjukförsäkringen och vårdhuvudmännen är aktuell. Även påen rad andra områden pågår diskussioner om ett närmare kostnadssambandmellan förebyggande insatser och reparativa insatser i efterhand.Ett närmare kostnadssamband mellan förebyggande och reparativverksamhet innebär inte att försäkringsbolagen därmed behöver gå in somoperativt ansvarig för den förebyggande verksamheten.En utredning bör tillsättas som närmare utreder förutsättningarna för attväxla över det kommunala kostnadsansvaret för brandskydd och räddning tillförsäkringsbolagen. Utredningen bör närmare belysa hur en försäkrings-lösning på detta område kan vara möjlig. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag till en utredning omförutsättningarna för att växla över kostnadsansvaret för brandskydd ochräddning från kommunerna till försäkringsbolagen.
mot · GK02Fö702 · 1996-10-07 00:00:00 — Vi har gått mot avregleringar ochkonkurrens. har sådana förändringar kanske intemotsvarat det man hoppats på men i stort sett är det en riktigutveckling. Sotningen är dock fortfarande ett område där detråder monopol och där kommunernas möjligheter att påverkaär mycket begränsade. Många fastighetsägare är mycketirriterade över att man inte själv kan få avgöra i vilkenomfattning sotning behöver göras. Det är också ett arbetesom de flesta klarar av att utföra själva.Att det kan behövas en viss kontroll för att förebygga eldsvådor ochliknande är uppenbart men det är en uppgift som borde kunna inrymmas it ex försäkringsvillkoren.Sotningsmonopolet har varit föremål för utredning men något förslag tillavreglering har inte kommit fram. Att behålla monopolet är i allra högsta gradotidsenligt. Det bör med det snaraste avskaffas och ansvaret för såvälsäkerhet som rengöring av eldningsutrustning läggas på fastighetsägaren. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avreglering av sotningsmonopolet.
mot · GK02Fö704 · 1996-10-07 00:00:00 — Säkerhetsregler för bil- och järnvägstunnlar Allt eftersom vi bygger ut våra bil- och tågförbindelser iSverige ökar antalet bil- och tågtunnlar. Innan dessa projektblir verklighet genomförs noggranna analyser bland annat avhur miljön och stadsbilden kommer att påverkas av etttunnelbygge.En viktig faktor är säkerheten. Ser man till tågtrafiken färdas tusentalsmänniskor genom dessa tunnlar och en eventuell olycka kan fåallvarliga konsekvenser.Vid tunnelprojekt, framför allt i , har det framkommitjuridiska tvister om hur en hög säkerhet skall kunna uppnås vid en eventuellbrand.Det är i första hand kommunernas räddningstjänst som har ansett attnödutgångar skall finnas i tunnlar som har en viss längd, men där anserBanverket att "tvärslag" skall räcka för att fylla kraven om en god säkerhet.Banverket har för sitt säkerhetsarbete en handbok (BVH 541:3) som graderarsäkerheten i två klasser, en normal- och en tilläggsstandard.I tilläggsstandarden finns anvisningar om hur enkel- och dubbelspårigatunnlar skall klara av en eventuell brand, i första hand med förbindnings-tunnlar under jord som skall vara röktäta och motsvara 60 minutersbrandklass. Det är vid enkelspåriga tunnelbyggen som endast i sitttilläggsalternativ påtalar att en särskild utrymningstunnel till utrymmen inärheten, under jord eller upp till det fria bör övervägas. , somskall vägleda till rätt säkerhetsnivå, bidrar till att olika uppfattningar kanuppstå mellan räddningstjänsten och . Det på grund av att särskildautrymningstunnlar och utsprängda uppehållsrum, som tidigare nämnts, enbartanses vara tilläggsstandard i handbok.Enligt vår information har även en handbok av samma typ somBanverkets.Varför behövs ett klarare regelverk?- Det byggs fler och fler väg- och järnvägstunnlar i .-- Generellt kan man säga att tunnlarna i storstadsregionerna är säkrare äni mindre kommuner på grund av att de mindre brandförsvaren inte hartillgång till brandingenjörer som i ett tidigt skede kan granskatunnelprojekten. De är sålunda i händerna på ochBanverkets tolkningar av godtagbar säkerhet.-Av ekonomiska skäl väljer man ofta att prioritera bortsäkerhetsskydd som skulle underlätta räddningsarbetet förräddningstjänsten och då också möjligheten att fler liv kanräddas.En acceptabel lägsta säkerhetsnivå måste slås fast mellan de olikaaktörerna som i detta fall är , , ,och . Därför bör en gemensam översyn avreglerna göras. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av översyn och samordning av säkerhetsreglerna i bil-och järnvägstunnlar.
mot · GK02Fö706 · 1996-10-07 00:00:00 — För att minimera skador vid olyckor och förhindra eldsvådoratt sprida sig inom tätbebyggt område, är det viktigt atträddningstjänsten har tillgång till speciella räddningsvägar.Dessa vägar borde även vara möjliga att använda vidövningar för att högsta säkerhet skall uppnås närolyckstillfällen inträffar.Det finns vissa hinder i lagstiftningen som bör undanröjas för attsäkerheten skall maximeras. Enligt VTK § 20 äger inte räddningstjänsten rättatt framföra sina fordon på gång- eller cykelväg i andra fall än underutryckning. Detta medför att övningar inte kan utföras på ett tillfredsställandesätt i bostadsområden där det inte finns bilvägar, eller där gång- och cykel-vägar är den naturliga färdvägen under utryckning.Räddningstjänsten kan även ha stora svårigheter att nå en privat tomt, t.ex.i ett bostadsrättsföreningsområde. Vägar och uppställningsplatser, som ingår iräddningstjänstens planer för utryckningar, skall alltid vara tillgängliga förräddningstjänsten. Trots det händer det att privata bilar och ståruppställda inom utryckningsvägarna.Enligt lagstiftning är det endast möjligt att utdöma parkeringsböterför dem som bryter mot förbudet och hindrar räddningstjänsten från att övamed höjdfordon på privat tomt. Lagstiftningen bör ändras, så att de somhindrar räddningstjänsten vid såväl utryckning som övning kan ställas tillansvar, och så att räddningstjänsten har möjlighet att använda sig av cykel-och gångväg även vid övning. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att öka tillgängligheten för räddningstjänsten.
mot · GK02Fö707 · 1996-10-07 00:00:00 — Vid olyckor, katastrofer, attentat, terror samt olika slag avhändelser antingen nationella eller internationella är detviktigt med tidiga insatser från samhällets sida för attminimera, begränsa alternativt förhindra dessa.En av de i särklass viktigaste förutsättningarna i detta arbete är att insats-styrkorna vet var den belägna olycksplatsen finns. Det finns fyra styckenolika lägessystem i landet för att kunna markera var en plats är belägen.Rikets nät: Det lägesangivningssystem som företrädesvis skall användas iden kommunala räddningstjänsten.GEOREF: Internationellt lägesangivningssystem som i huvudsak användsinom flygräddningen, och försvarsmakten.Latitud-longitud: Internationellt system som används inom sjöräddningenoch luftfarten.Bäring-avstånd: Detta system används såväl till sjöss som på land (riktningoch avstånd).På land bör rikets nät användas efter rekommendation från . Denna uppmaning riktas mot den kommunala räddningstjänsten,fjällräddningen, SOS till centraler, polisen och ambulansverksamheten.Denna rekommendation innebär inte att alla myndigheter eller andrainblandade använder rikets nät utan här används flera olika kart-rutsystem.Det finns utrymme för misstolkningar och felbedömningar i pressade lägen.Det finns anledning för regeringen att ta initiativ för en genomgåendestudie av förfaringssättet. Denna studie bör resultera i att vi får ett meraenhetligt system som olika aktörer använder sig av, både nationellt ochinternationellt. Det är viktigt att de olika aktörerna vid insatsbehov användersig av likartade lägesbestämningar över den aktuella insatsplatsen. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om räddningstjänsten.
mot · GK02Fö801 · 1996-10-07 00:00:00 — Ett viktigt resultat av det ökade samarbetet mellan ländernakring är att sjötrafiken utvecklats och utökats. Detmedför många möjligheter, men öppnar för nyarisker.Ländernas samarbete utvecklas inom alla områden; ekonomi,miljösamverkan, utvecklandet av demokrati och det civila samhället samtsäkerhetspolitiska frågor. Det sistnämnda området innefattar inte minst kampmot gränsöverskridande brottslighet. Vid sommarens toppmöte i regeringscheferna att tillsätta en arbetsgrupp som till hösten 1997ska lägga fram en handlingsplan för bekämpning av gränsöverskridandebrottslighet.En konkret åtgärd för att öka säkerheten i är att kunnaidentifiera de fartyg som trafikerar , , ochFinska viken.Med dagens utrustning och resurser identifieras endast av defartyg som trafikerar dessa vatten. vet dock antalet fartyg,dess kurs och fart, men sju av tio fartyg förblir oidentifierade. Detta ärnaturligtvis mycket otillfredsställande.Teknik finns för att införa ett transpondersystem för alla fartyg somtrafikerar . Det är hög tid för sjöfarten att anpassa sig till modernatider med krav på att vara identifierade för deras egen och andras säkerhet.Ett identifierat fartyg tvättar inte sina oljetankar i . Identifieringavfartyg torde påtagligt underlätta bekämpandet av gränsöverskridandebrottslighet.De länder eller rederier som inte ställer upp på ett transpondersystem ochhänvisar till Havsrättkonventionen eller fria havets principer avslöjar enbrutal ovilja att verka för gemensam säkerhet i . OaktatHavsrättkonventionen kan länderna kring samverka för ett frivilligttranspondersystem. De resurser som finns för identifiering avfartyg kan då koncentreras på de fartyg som inte omfattas avtranspondersystemet. På så sätt torde det inte vara omöjligt att kunnaidentifiera samtliga fartyg som trafikerar , , Bottenhavetoch . HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om transpondersystem på fartyg.
mot · GK02Fö802 · 1996-10-07 00:00:00 — Att färdas fritt på havet har varit en rättighet som sjöfarare ialla tider utnyttjat. Däremot med flygtrafik som är en ny tidstransportsätt har man inte rätt att färdas fritt utan man måsteanmäla färdrutt, vad man transporterar m.m. Ett flygplansfärd från start till landning följs också av trafikledningarunder hela luftfärden, bl a med hjälp av transponder.Östersjön är ett innanhav som är känsligt för föroreningar eftersomomsättningen av vatten är långsam. Av det skälet är det av yttersta vikt attsjösäkerheten i är högsta tänkbara. så identifieras avalla fartyg som trafikerar , vilket innebär att de flesta fartygenpasserar utan att man vet vilken last de har och vilken sjösäkerhet självafartyget har.För att öva säkerheten till havs i så är det några åtgärder somskulle behövas göras. En övervakningscentral för Östersjötrafiken behöverinrättas, dessutom så måste fartygen i Östersjötrafik utrustas med en s ktransponder. Transpondern gör att man kan identifiera fartygen så att man vidradarövervakning inte endast vet att ett fartyg passerar utan också vet vilketfartyget är. Inför man dessutom en anmälningskyldighet vid inpassage tillÖstersjön eller när man lämnar en hamn och vid det tillfället uppger vilkenlast man har så har man underlättat för sjöräddning m fl om en olycka avnågot slag skulle ske.Gotland i centrum av är den naturliga och självklara platsen förlokalisering av en sådan central. En övervakningscentral belägen på Gotlandskulle underlätta samordning av sjöräddning, miljöräddningstjänst,fiskeövervakning, havsforskning, övervakning av smuggling av flyktingar,narkotika och andra farliga ämnen samt den ökande fartygs- ochturisttrafiken.Gotland har i detta sammanhang, tack vare ett mycket bra samarbetemellan olika myndigheter och funktioner, goda förutsättningar att utifrån ensamordnad multinationell övervakningscentral bygga upp en effektiv kontrolloch övervakning av . HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av en utredning för en multinationell övervakningscentralplacerad på .
mot · GK02Fö804 · 1996-10-07 00:00:00 — är största garnisionsstad. Ungefär 2.500-3.000 värnpliktiga utbildas . är förmånga ett känt begrepp. när alla utom ett fäste(Rödbergsfästet) tagits ur krigsorganisationen bör viöverväga vad som skall bevaras för eftervärlden. Enligtuppgift kommer sannolikt även Rödbergsfästet att tas urkrigsorganisationen. är fästet fullt utrustat.Bodens fästning utgör en unik möjlighet för såväl turism- somkulturaktiviteter. Med hänsyn till den mångfald av kulturhistoriskt värdefullamilitära objekt som finns i föreligger ett stort intresse av att bevaraoch levandegöra Bodens fästning.Ett bevarande av något fäste i skulle ge en storturistattraktion och skapa några fasta arbetstillfällen men även gepositiva effekter på övriga näringar. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bevarande av .
mot · GK02Fö805 · 1996-10-07 00:00:00 — Att fullgöra totalförsvarsplikt är inte längre något självklartför den som är ung i . Allt färre arbetsgivarefäster någon större notis vid att den arbetssökande intefullgjort sin plikt. Naturligtvis färgar det av sig att barahälften av unga kallas till mönstring.Även kommer en minoritet av ungdomar att kallas intill tjänstgöring. Detta faktum gör att staten måste visa större respekt och tastörre hänsyn till den minoritet som faktiskt tvingas in till tjänstgöring.Visserligen innebär givetvis plikttjänstgöringen en rad goda erfarenheter, mendet handlar ändock om en social och ekonomisk uppoffring.Den tid är förbi då staten kunde kalla in medborgare till plikttjänstgöringutan att någon större motprestation förväntades. Efter en bra utbildning därden pliktige får lära sig ett yrke, akutsjukvård m.m. förväntas ett intyg sombeskriver och bestyrker kompetensen. Något sådant ges inte . Attgenomföra totalförsvarsplikt är ofta både en social och ekonomisk uppoffring.Det borde därför vara självklart att den som rycker ut får ett intyg som kananvändas i kampen om jobb och studieplats. Av dessa skäl börtotalförsvarspliktiga som under grundutbildningen skaffar sig civil kompetensinom något område ges ett civilt utbildningsintyg som styrker denna. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om rätten till civilt utbildningsintyg.
mot · GK02Jo1 · 1996-10-04 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:5 Forskning och samhälle Regeringen uppdrog genom beslut åtJordbruksverket att lämna förslag till en aktionsplan medmålsättningen att av landets åkerareal bör varaekologiskt odlad . Regeringen gav därefter Skogs-och jordbrukets forskningsråd i uppdrag att utreda vissafrågor rörande forskning inom ekologisk produktion, vilkahar presenterats i rapporten ochträdgårdsproduktion daterad den 1 april 1996.Lantbrukets rådgivare i ekologiskt lantbruk kan peka på det stora behov avvetenskapliga fakta och praktiska erfarenheter som finns. För att målet på10 % ska kunna uppnås och för att den ekologiska produktionen ska kunna bliden inspirationskälla till en omställning av samhället till ekologiskt hållbarasystem fordras mer omfattande satsningar än vad som ryms inommiljöprogrammet Ekologiskt lantbruk. Detta program, delvis finansierat avEU, innehåller kraftfulla satsningar på information, utbildning ochrådgivning.Ovannämnda program skulle bli mycket mera värdefullt och leda till enverklig förändring om man beslutade om satsningar på tillämpadförsöks- och utvecklingsverksamhet, tvärvetenskaplig forskning samtkonsumentinformation och marknadsföring. Det hundratal rådgivare ochinformatörer som arbetar inom programmet upplever en stor kunskapsbristsom måste åtgärdas för att satsningen ska bli meningsfull. Marknadsfrågornabehöver också ges större vikt. Trots att miljö, etik och hälsa är honnörsordidag är det allmänna mediabruset så starkt att de ekologiska produkternabehöver hjälp för att komma över tröskeln till större volymer som leder tillmer rationell hantering.I SJFRs utredning står bl a "SLU är det universitet som har bästmöjligheter till försöksområden och kompetens till förfogande för denekologiska jordbruks- och trädgårdsforskningen. Utredningen anser att SLUbör markera sitt intresse genom att öka resurserna till denna verksamhet. "Vidare rekommenderas att befintlig fältförsöksstruktur så långt som möjligtutnyttjas inom ny verksamhet och att samordning sker med övriga pågåendeaktiviteter.I utredning betonas bl.a. att en fungerande FOU-verksamhet inom området ekologiskt lantbruk kräver: en nära koppling mellan praktik och teori samordning av uppläggning, utförande och sammanställning av resultat att tillämpad forskning och utvecklingsarbete bedrivs geografiskt spritt ilandet att inga hinder finns för tvärfackliga projekt p.g.a. organisatoriskaförhållanden integration mellan områdena växtodling och husdjur.Det krävs mer kraftfulla satsningar än vad utredningarnaföreslår samt att besluten behöver tas snabbt för attverksamheten inte ska komma alltför långt ur fas iförhållande till miljöprogrammet Ekologiskt lantbruk. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om forskning och utveckling inom det ekologiska lantbruket.
mot · GK02Jo203 · 1996-10-07 00:00:00 — Det svenska miljöersättningsprogrammet präglas till vissadelar av en helt orimlig detaljstyrning i kombination medständiga regeländringar och en aldrig sinande ström av kravpå nya uppgifter. Detta gör situationen omöjlig för bådebonden och handläggaren.Denna kritik avser huvudsakligen de stödformer där ,och delar ansvaret för tillämpningenoch skall fatta besluten i samråd. Detta har lett till ett okritiskt anammandeav de olika särintressenas samtliga önskemål vad gäller utformningen avregelverket. De olika stödformerna är omgärdade av en sådan mängd regleroch bestämmelser, att det är mycket svårt för den enskilde bonden att självhålla sig informerad härom.Tyvärr synes de centrala myndigheterna sakna vilja att påverka ochförenkla EU:s regelsystem. Tvärtom har man en ambition att iställetytterligare formalisera och komplettera ett i grunden omöjligt system.En möjlighet till förenkling är att man slår samman stöden för öppetodlingslandskap, biologisk mångfald samt kulturmiljövärden till ett endastöd med begränsade och rimliga skötselkrav. Detta stöd kompletteras medett nytt specialstöd för områdena med de allra mest värdefulla natur- ochkulturmiljöerna. Detta bör generellt ligga på en hög nivå och variera utifrånskötselkraven som då kan vara omfattande. Skötselavtal mellan myndighetoch brukare upprättas så att inga missförstånd uppstår. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förenklingar i miljöstödsprogrammet.
mot · GK02Jo205 · 1996-10-07 00:00:00 — Det finns fortfarande levande fäbodar i . Under någradecennier utgick man från att fäboddriften skulle upphöra,men har intresset vaknat även hos yngrejordbrukare att fortsätta. I bedrivs utbildning fördjurskötsel vid fäbodar på traditionellt sätt med skogsbete.Vid vissa fäbodar tillverkas också ost och smör på gammaltsätt, medan andra skickar mjölken till mejeriet.Det är ur många synpunkter viktigt att boskapsskötsel i fäbodarna kanupprätthållas på traditionellt sätt. Endast genom bete och slåtter kanfäbodarnas särpräglade kulturlandskap bevaras. Även en mängd seder ochtraditioner som är knutna till fäbodarna kan leva vidare.En levande fäbod kan erbjuda turister oförglömliga upplevelser. Det bordevara naturligt att lagstiftningen kring kulturmiljövården intresserade sig förfäbodarna, varvid de kunde betraktas som fornlämningar, unikt nogfortfarande i bruk. Den betespräglade skogen runt en fäbod bör skyddasenligt naturresurslagen, eftersom en unik flora och fauna följer betande djur.Enligt sedvanerätt har djuren företräde på fäboden och man har inhägnatområden som man inte önskade få betade. Denna sedvanerätt borde gå bra attkombinera med människors önskemål om att använda gamla fäbodstugorsom fritidshus. Att stängsla kring tomten bör vara naturligt.Nu har emellertid en tvist i avgjorts i domstol till en ägares fördelsom krävde att den som höll djur i fäboden skulle stänga in dem. Domstolenhar alltså tolkat gällande lag så att ägofredslagen skulle ha företräde framförsedvanerätten.Det är inte möjligt att fortsätta fäboddriften om man måste stänga fördjuren.Länsstyrelserna i , , , ochJämtland har därför i ett brev till jordbruksminister betthenne ta initiativ till en översyn av lagstiftningen kring betesrätten för attfäboddriftens mer än tusenåriga historia ska få leva vidare. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär skyndsam utredning och förslag tilllagändring för att främja fäboddriften.