mot · GJ02U22 · 1996-01-26 00:00:00 — Oförmågan att upprätthålla internationella system för fastavalutakurser har också försvårat en socialt progressiv ekonomisk politik ochutsatt de nationella valutorna för omfattande och kostsam spekulation.Dessutom har och ovilja att agera "lokomotiv" ivärldsekonomin - trots stora bytesbalansöverskott under de senaste tjugo åren- försvårat arbetslösheten i många länder. Starka och överskottsgenererandeekonomier måste våga bedriva en mer expansiv ekonomisk politik - detborde vara en grundläggande spelregel i en fungerande internationellekonomi.Samordning avsysselsättningspolitikenVänsterpartiet anser att kampen mot arbetslösheten skall hamellanstatlig karaktär. Skrivelsernas förslag om ensamordning mellan arbetsmarknadsministrarnas ochfinansministrarnas åtgärder för att få ner arbetslösheten ochinrättandet av en särskild sysselsättningskommitté kan varaett steg på vägen. Ambitionsnivån på detta område måstehöjas radikalt. Syftet med en sysselsättningskommitté börvara att utveckla och genomföra en samordnad politik motarbetslösheten och därmed garantera en uthållig och socialtbalanserad ekonomisk utveckling. Det är givetvis ocksårimligt att procedurerna för övervakning avmedlemsländernas och gemenskapens åtgärder motarbetslösheten stärks. Det viktigaste är att en diskussion försom hur medlemsländerna skall finansiera åtgärder motarbetslösheten utan att konkurrensförhållandena försämras.Vare sig den monetära unionen avförs ur traktaten eller inte är det rimligtatt det politiska samarbetet mot arbetslösheten får likartade kvantitativa målsom finns i den monetära unionen. I ett särskilt protokoll kan preciseras ettantal mål, t.ex.:- en kraftigt förhöjd kvinnlig förvärvsfrekvens,- en halvering av arbetslösheten,- garanterad sysselsättning för ungdomar ,- garanterad sysselsättning för ungdomar efter hundra dagarsarbetslöshet,- varje företag med minst 25 anställda skall ha minst en praktikant perpåbörjat 50-tal anställda,- sextimmars arbetsdag bör eftersträvas,- varje arbetsgivare skall avsätta minst till organiseradkompetensutveckling för sina anställda.Målsättningarna bör genomföras enligt en tidtabell på 3 till 5år. menar att ambitionsnivån bör vara hög.Dessutom skall varje medlemsland garantera alla medborgare tillgång tillallmännyttiga tjänster som sjukvård, utbildning, äldre- och barnomsorg samtpost- och teletjänster till rimliga kostnader.Det krävs också ett bredare internationellt samarbete för att minskaarbetslösheten och för en rättvisare ekonomisk världsordning. Dettasamarbete måste innehålla världsomfattande avtal om åtgärder motinternationell spekulation, miniminivåer för kapitalskatter, ökad offentliginsyn i privata finansinstitut och en internationell omsättningsskatt på valuta-transaktioner.Den höga arbetslösheten är EU:s stora misslyckande. Utgångspunkten varatt det skulle räcka med friare marknader och ökad rörlighet för arbetskraft,varor och kapital för att stimulera tillväxten och minska arbetslösheten. Nukan vi konstatera att detta var en felsyn - 18 miljoner EU-medborgare gårarbetslösa. Insikten om att det också krävs mer aktiva politiska åtgärder harökat påtagligt. Det visar allt från om tillväxt och sysselsättningtill dokumenten från det senaste i . Vid det senastetoppmötet angavs riktlinjer för sysselsättningspolitiken. Dessa riktlinjerinnehåller olika typer av åtgärder, dels utbildningsprogram, dels merstrukturellt inriktade åtgärder för att minska arbetskraftskostnaderna, reduceraarbetsgivaravgifter och ersättningsnivåer vid arbetslöshet. De sistnämndaåtgärderna är emellertid inte särskilt framåtsyftande. De andas iställetuppgivenhet och kommer inte att leda till att målsättningarna om en ökadflexibilitet på arbetsmarknaderna uppnås. En ogenomtänkt avreglering avarbetsmarknaden leder tvärtom till en ökad segmentering och en försvagningav löntagarintressena. I kombination med den pågående anpassningen tillEMU-processen minskar möjligheterna att utveckla en aktiv och effektivpolitik som verkligen ger högre sysselsättning och lägre arbetslöshet i helaEuropa.Den ekonomiska och monetäraunionenRegeringen har inga invändningar mot de politiskamålsättningar och principer som ligger bakom denekonomiska och monetära unionen, EMU. Dessutom hävdarregeringen att EMU inte avses bli något framträdandediskussionsämne vid regeringskonferensen. Vänsterpartietmenar att regeringen bör ompröva sin inställning tillkonvergenskriterierna. Förutsättningarna för densysselsättningsunion som regeringen förespråkar kan inteisoleras från konvergenskriterierna. Konvergenskriteriernabör därför också behandlas vid regeringskonferensen isamband med sysselsättningsfrågorna.Problemet är att den ekonomiska politiken ställs inför målkonflikter. Denrigida inställning till inflationsmål och budgetpolitik som kommer till uttrycki konvergenskriterierna är inte överensstämmande med en aktiv sysselsätt-ningspolitik. En alltför stelbent budgetsanerings- och antiinflationspolitikriskerar tvärtom att försämra resursutnyttjandet i ekonomin och minskaomställningsmöjligheterna på arbetsmarknaden. Den normpolitik sombedrivits i flera länder i under 1980- och början av 1990-talen manarinte till efterföljd. Framträdande representanter för regeringarna ochriksbankerna inom EU-länderna har också börjat ifrågasätta realismen i denmonetära unionen. Chefsekonomen vid , , har t.ex.gett uttryck för skepsis inför möjligheterna att uppnå EMU:s tredje steg, inteminst mot bakgrund av den nedgång i tillväxten som börjar bli tydlig iflera länder i . Konvergenskravet på ett tak för budgetunderskottet på av BNP kommer i uppenbar motsättning till en samhällsekonomisktmotiverad och mer expansiv ekonomisk politik.Det finns flera skäl till kritik av EMU:s tredje steg, engemensam centralbank och en gemensam valuta. har, för detförsta, betonat det orimliga i att makten över penningpolitiken flyttas ut tillpolitiskt fristående institutioner. De senaste årens erfarenheter av högarbetslöshet och våldsam spekulation på de finansiella marknaderna talaristället för en ökad politisk kontroll över valutakurser och räntenivåer. Detandra skälet till kritik tar sin utgångspunkt i förhållanden somåtskilliga forskare framhävt, nämligen att EU inte utgör ett s.k. optimaltvalutaområde. Det finns stora strukturella och kulturella skillnader mellanländerna. De olika ländernas ekonomier har mycket olikartadsammansättning, och kulturella och språkliga skillnader gör att arbetskraftensrörlighet är betydligt mer begränsad än i t.ex. . Dessa förhållanden göratt ett system med en gemensam valuta, som följaktligen förhindrar varjeform av anpassning till chocker och yttre störningar i form av valuta- ellerräntejustering, kommer att drabba enskilda regioner mycket hårt, inte minstmed tanke på alla näringsanknutna och konjunkturella olikheter.Ett sätt för EU att parera yttre ekonomiska störningar vid en gemensamvaluta vore naturligtvis att utveckla en gemensam och aktiv finanspolitik,t.ex. öka utgifterna för regionalpolitiken våldsamt. En sådan utveckling äremellertid varken särskilt sannolik eller önskvärd med tanke påbudgetrestriktioner och önskemål om nationell självständighet. EMU ärframför allt ett politiskt projekt, ett instrument för federalism i . Urekonomisk och social synpunkt är svagheterna mycket allvarliga.Regeringens stöd till EMU och parallella ambitioner att skapa en aktivsysselsättningspolitik gör ett motsägelsefullt intryck och saknar trovärdighet.Regeringens linje är orealistisk utifrån såväl ekonomisk som politisksynpunkt. menar därför att regeringen inför regeringskon-ferensen måste verka för:1. att EMU tas upp till en ordentlig diskussion,2. att omprövas och lyfts ur samt attalternativa samarbetsformer utformas där sysselsättningsmålet överordnasandra mål,3. att regeringen i sista hand kräver undantag i 96-konferensens sluttextsom ger den handlingsfrihet som krävs för att kunna stå utanför EMU. Ettsådant undantag skulle innebära fortsatt möjlighet att tillämpa nationelllagstiftning på det monetära området och öka utrymmet för nationellaekonomisk-politiska avvägningar.Den inre marknadenArbetarrörelsen har alltid varit en politisk kraft för en friarehandel mellan nationerna och en ökad rörlighet påarbetsmarknaderna. Tullar, importkvoter och andrahandelsrestriktioner leder till högre varupriser som i sin turdrabbar de svagaste inkomstgrupperna i samhället starkast.Samma kritik måste riktas mot oligopolbildningar ochmonopolism i det privatägda näringslivet. Doldaöverenskommelser om priser och produktionskvoterförsämrar ekonomins funktionssätt och snedvriderinkomstfördelningen.Men en fungerande frihandel förutsätter att länder agerar på likavillkor. Det är helt oacceptabelt att nationer som inte uppfyller rimligamiljökrav, eller bedriver ren social dumpning, tillåts dra fördelar av detta.Vänsterpartiet menar därför att internationellt - och inte bara inomEU - bör ta initiativ till en diskussion om samordning av miljöskatter ochsociala miniminivåer vad gäller inkomster och fackliga rättigheter samttrygghetssystem vid sjukdom, ålderdom och arbetslöshet. Det socialaprotokollet kan utgöra utgångspunkt för en sådan diskussion.Den nordiska passunionen med fri rörlighet för personer inom harfungerat mycket bra . Den har visat att det går mycketbra att ha fri rörlighet för personer men ändå ha kvar gränskontroll för atthindra införsel av narkotika och vapen. Sådan kontroll måste kunna utförasäven vid EU:s inre gränser utan att det betraktas som stridande mot den inremarknadens regler om fri rörlighet. EU:s inre marknad måste reformeras igrunden. Några av de förändringar som vill göra är:* Mellanstatliga avtal om miniminivåer på energi- och miljöskatter. * Den rika västvärlden bör montera ner de orättvisa handelshindren motÖsteuropa inklusive samt mot Tredje världen med undantag förvaror som hotar säkerhet, miljö och folkhälsa. * Gemensamma internationella fackliga och sociala program medminimikrav på arbetsrätt, koncernfackligt samarbete o.s.v.* Statliga monopol av hälsoskäl vad gäller exempelvis alkohol ochläkemedel skall vara tillåtna. * Regionalpolitiska driftstöd, till exempel transportstöd, skall vara tillåtnaför att uppväga de nackdelar som klimat och geografiska avstånd för med sig. * Förvärvslagar, som gör att man kan behålla nationell kontroll över viktigaresurser som skog, malm, vattenkraft och jord, skall kunna upprätthållas. Detgäller även viktiga kommunikationer som järnväg och telekommunikation* Avtal som möjliggör utbyte av information om banktillgodohavandenmellan EU:s medlemsländer. * Varje medlemsland skall också i fortsättningen kunna styra sin export avkrigsmateriel. Därför måste fördragets artikel 223 behållas i sin nuvarandeform.Vänsterpartiet delar uppfattningen att det behövs mer avsamarbete mellan nationer i ekonomiska och sociala frågor.Det behövs också mer av samarbete för att få nerarbetslösheten i , för att reducera ettsamhällsekonomiskt slöseri och stå emot antidemokratiskakrafter i . Men vi menar att detta samarbete måstebygga på en helt annan ekonomisk-politisk och socialgrundval än de konvergenskriterier och det konservativapolitiska tänkande som dominerar inom EU.MiljöMånga av miljöproblemen är världsomfattande. Av denanledningen är det mycket viktigt att det globala ochalleuropeiska miljösamarbetet utvecklas. Bland annat måstede östeuropeiska länderna delta på likvärdiga villkor. Därförmåste ett organ som ECE, där bindande mellanstatliga beslutom reduktion av utsläpp tas, stärkas betydligt. Äveninstanser som och Montrealprotokolletbör stärkas och få efterföljare på flera områden. För attSverige skall kunna vara pådrivare i de sammanhangen krävsatt vi har rätt att föra fram självständiga åsikter och hävdavåra egna ståndpunkter. EU skall alltså inte få hindramedlemsländer att ställa hårdare krav i internationellamiljösammanhang. När det gäller skatteväxling,miljödeklarationer av varor och processer, miljöstandarder,miljöforskning m.m. kan EU göra viktiga insatser iÖsteuropa och . Om EU agerar kraftfullt- inte minst med ekonomiska medel - innebär detta ettsprång i utvecklingen. Det finns en stor förväntan frånenskilda, organisationer och miljöengagerade länder i EU attSverige skall vara pådrivare i EU:s miljöarbete.Vänsterpartiet eftersträvar att skall förmå uppfylladessa förväntningar. Regeringen föreslår i sin skrivelsemycket små förbättringar på miljöområdet. Den är inteberedd att lämna konkreta förslag om hur EU:shuvudproblem på miljöområdet skall rättas till, nämligen attEU hindrar länder att skärpa sina miljökrav om EU anser attkraven strider mot den fria rörligheten för varor. Regeringensföreslag att alla minimiregler på miljöområdet skall tas medkvalificerad majoritet, att principerna från FN:s Riokonferensskall återges i fördraget, att verka för substitutionsprincipenoch att stärka miljödelarna i andra delar av fördraget, är allapositiva och får stöd. Vad gällersubstitutionsprincipen är det viktigt att den blir fördragsfästoch detta gäller inte bara under miljöområdet, art 130 r, utanäven för varuartikeln 100 A4.För att miljön skall prioriteras före varuhandeln krävs att fördraget ändraspå ett tydligt sätt. Vi föreslår därför:- att artikel 2, målparagrafen ändras så att en uthålligt kretsloppsbaseratsamhälle blir unionens överordnade mål,- att miljön anges som en grund för nationella särregler i art 36,- att artikel 100A4, ofta felaktigt kallad "miljögarantin", som aldrigkunnat användas förstärks så att det blir en verklig rätt att ha nationellthårdare krav. Den skall omfatta rätten att skärpa krav, inte bara behållabefintliga. Den skall omfatta miljö, konsumentskydd, hälsa och säkerhet.Den skall kunna användas oavsett hur det berörda landet röstat i denaktuella frågan i tidigare omröstningar i rådet.Bevisföringen skall vara omvänd så att ett land anmäler genomför hårdare krav till kommissionen.Kommissionen har på sig att invända mot dehårdare kraven och måste i så fall gå till domstolen för attförsöka hindra dem. Domstolen skall behandla frågan utifråndess miljö- och konsumentaspekt, inte utifrån varornasrörlighet. För att detta skall fungera krävs att domstolenförstärks med en kompetent miljöinstans. Om det föreliggermiljö/konsumentskyddsskäl skall domstolen döma tillmedlemsländernas fördel även om det innebär eninskränkning i varornas fria rörlighet.För att efterlevnaden av nationella miljöregler skall kunna kontrolleras börrätten till nationell gränskontroll skrivas in i fördraget.WTO:s regler får en allt större betydelse för den internationellamiljöpolitiken. Artikeln om handelspolitik i , art 110 ochföljande, bör få en tydlig miljöinriktning som innebär att unionen iinternationella handelsöverenskommelser alltid arbetar för att handelsavtalinte skall innebära någon inskränkning i möjligheterna att skärpa miljölag-stiftningen och hindra import av miljöfarliga varor för olika nationer,förutsattatt det inte handlar om miljömässigt omotiverad protektionism. Tvister löses iWTO:s överprövningsorgan, där omvänd bevisföring bör tillämpas.Bestämmanderätten över kärnkraften skall vara en nationell fråga.Euratomfördraget är till stora delar föråldrat och bör avvecklas. Det kanersättas av ett mellanstatligt samarbete om energisparande och utveckling avenergiteknik baserad på förnyelsebara energislag.Miljöhänsynen måste få en överordnad roll i EU:s jordbrukspolitik, ochdärför måste de relevanta artiklarna, 38 och följande, få en tydligaremiljöprofil.Utsläppen från trafiken är ett av EU:s största miljöproblem. Trots dettamedverkar EU till en rad nya vägar och broutbyggnader som ökarmiljöproblemen, exempelvis . Därför måste artikel 129 omtranseuropeiska nätverk ändras så att trafiksektorn åläggs ett ansvar förluftföroreningar, buller, markintrång och säkerhet.Miljöorganisationerna måste utnyttjas som remissorgan i samtliga fall därmiljö, hälsa och säkerhet hotas.KonsumentskyddEU:s konsumentpolitik står inför samma problematiksom miljöfrågorna. Varuhandeln är överordnadkonsumentintressena. Genom den föreslagna förstärkningenoch förändringen av 100A (se miljödelen i motionen)undanröjs dessa problem. Genom en rätt till nationellgränskontroll kan kontrollen över farliga varor stärkas. Denförstärkning av den rättsliga grunden för konsumentpolitikensom regeringen förespråkar i skrivelsen är positiv, mensannolikt inte av någon avgörande betydelse.En speciell artikel för djurskydd, som klargör att levande djur inte är varor,bör skrivas in i fördraget. Djurskyddsartikeln skall ha som utgångspunkt attdjur är kännande varelser som inte skall behandlas på ett plågsamt sätt. Alladjurskyddsregler, även transportbestämmelser, skall vara minimiregler somtillåter ett land att ställa hårdare krav. Beslut om minimiregler om djurskyddskall tas med kvalificerad majoritet.Arbetstagarnas rättigheterRegeringen föreslår att det sociala protokollet skallinkorporeras i fördragstexten. Det är en positiv åtgärd, somförstärker EU:s möjligheter att upprätta minimiregler tillskydd för arbetstagarna och motverkar social dumpning.Regeringen hävdar i skrivelsen att imedlemskapsförhandlingarna fick försäkringar beträffandesvensk praxis i arbetsmarknadsfrågor, främstkollektivavtalen. Men en implementering via kollektivavtalförutsätter att svensk lagstiftning säkerställer att avtalenutsträcks till att omfatta hela arbetsmarknaden. På dennagrund bör regeringen verka för att fördraget tillåter att EU:sdirektiv kan implementeras via kollektivavtal. Vidare bör detfastslås i fördraget att nationella lagar och avtal gällerarbetstagare från andra länder då de arbetar i det berördamedlemslandet.Sverige måste också driva kravet på en mellanstatlig överenskommelse attarbetstagare i EU som är medborgare från tredje land skall ha sammarättigheter i unionen som medborgare i EU:s medlemsländer. Dessarättigheter innefattar rättigheter till rörlighet över gränser,anställningsvillkoroch sociala rättigheter. Medlemsländer bör ha möjlighet att gå före medsamarbete på detta område.Utrikespolitiken, säkerhetspolitiken och försvarsfråganI regeringens skrivelse konstateras att ett borttagande avvetorätten i utrikes- och säkerhetspolitiken inte är aktuellt.Vidare sägs att militära alliansfrihet består så somden definierats av . I skrivelsen konstateras ocksåatt inte kan bli medlem i VEU.Men har och de andra nya medlemsstaterna vidanslutningen fullständigt och förbehållslöst anammat de mål som fördragethar i avdelningen om utrikes- och säkerhetspolitiken och de relevantaförklaringarna i fördraget. Det innebär att utan reservationeraccepterat artikel J1 punkt 4 och artikel J4 punkt 1 och punkt 2 i fördraget.Sverige har alltså förbundit sig att stödja unionens utrikes- ochsäkerhetspolitik i en anda av lojalitet och ömsesidig solidaritet och att varamed om att forma en gemensam försvarspolitik som kan leda till ettgemensamt försvar. har också förbundit sig att så långt möjligt avståfrån att använda den vetorätt som finns i utrikes- och säkerhetspolitiken.Under regeringskonferensen kan de som vill få till stånd majoritetsbeslut iutrikes- och säkerhetspolitiken och ett gemensamt försvar peka på Sverigesåtaganden vid anslutningen och observatörskap i VEU.En svensk folkomröstning om en ny traktat skulle sannolikt leda till ett nejom traktatsskrivningarna klart innebär den svenska alliansfrihetensavskaffande.Regeringsskrivelsen öppnar emellertid för modifierad enhällighetsprincip ifrågor av begränsad räckvidd, och skrivelsens formuleringar om svensktdeltagande i s.k. fredsbefrämjande åtgärder i samarbete med VEU kanuppfattas som steg på vägen i en uppluckring av alliansfrihetens principer.Vilka är frågor av begränsad räckvidd? En stormakt kan anse att en fråga ärliten som ett litet land anser frågan ganska stor. Om nu landet självtskall få avgöra om en fråga är av vitalt säkerhetsintresse för landet självt såärdet ju så i gällande fördrag. Dessutom finns redan möjligheten iMaastrichtfördraget att genom ett enigt beslut i ministerrådet låta engemensam aktion avgöras med kvalificerad majoritet. Denna möjlighet har iviss mån prövats men . Utan att först på allvar och underen pröva det nuvarande fördraget finns det ingen anledning att geupp vetorätten i utrikes- och säkerhetspolitiken på det sätt som föreslås iskrivelsen.När det gäller deltagande i fredsframtvingande åtgärder tillsammans medVEU så måste det göras fullständigt klart att ett svenskt deltagande i sådanaåtgärder bara kan komma ifråga om de grundar sig på mandat från FN:ssäkerhetsråd. Även själva definitionen om vad som skall vara enfredsfrämjande åtgärd måste vara FN:s. Eventuella tankar om att EU skallkunna anmoda sin militära arm VEU att genomföra sådana åtgärder utanFN:s mandat måste tillbakavisas. Stormakter har alltför lätt att beskriva sinamilitära åtgärder som insatser för att åstadkomma fred.När det gäller fredsbevarande åtgärder konstaterar skrivelsen att regeringenfår ta beslut om sådana bara om de grundar sig på ett mandat från FN:ssäkerhetsråd eller . bör under regeringskonferensen göra klartatt svenskt deltagande i väpnade aktioner på den internationella arenanförutsätter att aktionerna utförs med mandat från FN eller . Varje annanförpliktelse eller löfte att delta i väpnade aktioner utomlands skulleytterligareundergräva den svenska alliansfrihetens trovärdighet.VEU är en snart militärallians, som skapades i dåtidenspolitiska miljö och som övervintrat i skuggan av NATO. VEU kan agerautanför det område som utgörs av medlemsstaterna t.ex. i tredje världen.VEU:s före detta generalsekreterare har uttryckt sig såhär: VEU:s militära operationsradie är den nya ring av krisområden som gårfrån , till (, ).Till bilden av VEU hör också att i den s.k. Haagplattformen som antogs avVEU 1987 sägs klart ut att kärnvapen har en nödvändig roll i en europeiskförsvarsstrategi. De franska kärnvapenproven, som upprört en hel värld,utförs också enligt fransk uppfattning för att stärka denna europeiskaförsvarsstrategi. Det världen och behöver är inte en återuppväcktgammaldags militärallians för att hävda unionens stormaktsstatus påvärldsarenan utan en ny säkerhetsstruktur och nya säkerhetspolitiskamekanismer. Om och hur detta kommer att bli möjligt kommer att klarnabetydligt om NATO, FN och EU och alla inblandade stater lyckas med sinapågående åtaganden i f.d. Jugoslavien.En ny säkerhetspolitik bör innebära nedrustning av såväl kärnvapen somandra vapen och ett stärkt FN och , möjligheter till djupgående analysav kris- och konflikthärdar, resurser för förebyggande av konflikter,konflikthantering och konfliktlösande åtgärder. Om EU anser sig ha rätt attskapa ett stormaktsförsvar, vilka argument finns då för att motverka att t.ex.Ryssland strävar efter att tillsammans med sina randstater inom OSS återbygga upp ett motsvarande stormaktsförsvar? kan inte hindra andraländer som vill samverka i militärallianser, men EU bör förbli en rent civilorganisation och bör vid regeringskonferensen verka för att EU:skoppling till VEU bryts.Rättsliga och inrikes frågorVänsterpartiet är för utökat samarbete på alla de politiskaområden som ligger under EU:s rättsliga och inrikessamarbete. Men det är utökat mellanstatligt samarbete(multilateralt och bilateralt) och ibland samordning, sombehövs, inte mer av överstatlighet.Vänsterpartiet är för fri rörlighet för personer. Det innebär i första hand attpersoner har rätt att passera gränser när som helst och hur ofta som helst utanatt begära tillstånd för det. I har vi visat attdetfungerar mycket bra med passfrihet i kombination med bevarad gränskontroll.Det nordiska samarbetet innebär också rätt att arbeta och bo i grannländerna.Det är väl motiverat att för kontroll av narkotika, vapen, miljöskadliga ochohälsosamma produkter ha rätt att utsätta personer, bagage, fordon och varorför gränskontroll varje gång de passerar gränsen mellan länder. Det innebäringet allvarligt hinder för den fria rörligheten.EU tror på gränskontroll som en effektiv metod för att bekämpanarkotikahandel och annan brottslighet.