mot · GK02K713 · 1996-10-07 00:00:00 — Det fria samhällets mediepolitikDet fria ordetDet fria samhället erbjuder genom sin mångfald och ständiga förnyelse i tankeochhandling en dynamik för mänskligt framåtskridande som ingen annan samhällstypkanerbjuda. Öppenheten för nya tankar och möjligheten att pröva dem i verklighetenmöjliggör tillsammans med den kritiska granskningen av maktutövning ochexisterandeföreställningar en ständigt pågående utveckling av det mänskliga samhället.Det fria ordet har en direkt betydelse för informationsfriheten och medborgarnas frihet. Det kommer tilluttryck genom yttrandefrihet och tryckfrihet, genom pressfrihetens i Sverigesjälvklara traditioner och genom attmassmedierna står fria och oberoende från den offentliga makten. Utan det friaordet finns varken friamedborgare eller fria samhällen. Det är en av statens allra mest grundläggandeuppgifter att säkra det fria ordetsställning inom samhällslivets alla områden.Denna uppgift anser vi skall prägla statens förhållningssätt tillinformationstekniken och till etermedier. Bådaspelar en avgörande roll för det fria ordet i det moderna samhället.När olika medier integreras med varandra blir förmågan att säkerställa friheteninom den modernainformationstekniken och etermedier i deras fria och obundna utvecklingavgörande för att den frihetssyn somen gång kom att ligga till grund för den svenska tryckfriheten och pressfriheten skall fortleva i en ny tid prägladav nya medier. Om inte detta sker kommer den frihet som kommit att prägla dettryckta ordet att gradvisurholkas i takt med att nya medier spelar en allt större roll.Det som en gång stod uttryckt TFF:s fjortonde paragraf och som lade grunden för det friaordet i den tidens medier måste nu föras in i den nya tiden:"Och på thet Wåre trogne undersåtare må om thenne utstakade Skrif- ochTryckfrihets oswikelig ebestånd ägaall then fullkomliga trygghet som en oryggelig Grundlag medförer, finne Wi godthärmed förklara, thet ingeneho han wara må, wid Wår Konungsliga Onåde skal sig understå, någon thenringaste förtydning ellerinskränkning af thetta Wårt Nådiga Förordnande tilstyrka, mindre at af egenmyndighet til en sådaninskränkning i mer eller mindre måtto försök giöra, samt at Wi icke ens Sjelfwewele tillåta någon then minstaändring, rubbning eller förklaring, som til Skrif- och Tryckfrihetensinskränkning leda kan. "Det finns ingen anledning att ställa lägre krav på det fria ordets ställning ivår tid än mangjorde då. Denna insikt är desto viktigare eftersom det då som fanns de sommedstatens makt sökte kontrollera den tidens medier eftersom man insåg vilkenbetydelsedet tryckta ordet skulle få för kultur- och samhällsliv. Skalden i "Ljusets fiender" dem som då sökte olika skäl att begränsa det friaordet:"En utlät sig: Man vore dum(sen saken kommit så vida)att vilja ljusets gagn bestrida,blott att man hindrar det att spridasitt sken till hela publikumNu, och på det en dylik faraej i vårt land må äga rumär bäst man lämnar denna varaåt mig till monopolium"Det är inte svårt att finna vår tids motsvarigheter till dem som avsåg. De somunder årtionden försvarade radio- och TV-monopolet och som söker värnaompublic service-bolagens dominans i den nya mediemiljön går i samma spår som engång"Ljusets fiender".Ytterst bottnar det i en rädsla och motvilja för allt det som det fria ordet och det öppna kultursamhälletblottlägger, så som också konstaterade:"Fördömda spratt - skrek likasåbakom en skärm, bort i en vråen man med rariteten -skall man nu min konst förståbland hela svenska allmänheten"Den rädsla som möter det fria ordets genomslag i medierna måste mötas påsammasätt som när den svenska tryckfriheten en gång grundlades. grundläggs en nytid förfrihet i medierna.Etermediernas betydelse och möjligheterSedan radion växte fram har den kommit att betyda allt mer för vår delaktighet i vårtsamhälles skeenden. Nyhetsförmedling som kan ske dygnet runt och med en direktkontakt med händelseförloppen har inte bara gjort världen mindre utan också meromedelbar.Det finns nästan ingen nyhet som inte kan nå oss . Det kan gälla denpolitiska debatten, krig ochfred, titelmatcher i boxning, rymdraketers uppskjutning, teaterns utvecklingeller kulturlivets tvister.Omedelbarheten är i princip densamma oavsett om det är , ellerTranås som är platsen förhändelsen.Radions växande betydelse innebar att alltmer av det somnådde medborgarna och som iväxande utsträckning var deras kontakt med olika kulturyttringar, och somformade deras bild av skeenden i vårtid i sin tur förmedlades av monopolet.Utvecklingen av en privat lokalradio har inneburit en väsentlig förändring. Denborgerliga regeringen brötradiomonopolet och fick stöd i för en frihetlig radiolagstiftning sombyggde på yttrandefrihet,mångfald, oberoende från stat och kommun samt konkurrens som grundläggandehörnstenar. Det finns i dagfler radiosändningar än de som beslutas av public service-radion ochuppenbarligen har det funnits ett betydandeintresse för dessa sändningar.Under de första åren har den privata lokalradion dominerats av stationer medolika musikinriktningtillsammans med samtal, prat och nyheter. Lyssnarandelarna är så stora att ingen kan förneka radiostationernasbetydelse. Detta har dock inte förhindrat en lång rad socialdemokratiskamakthavare att precis som i Kellgrensdikter uttrycka ringaktning och irritation över det som sänds. Man har också påolika sätt uttryckt en vilja attbegränsa friheten i radion.Gradvis utvecklas nu denna radio efter publikens önskemål och behov och motbakgrund av strömningar i vårtsamhälle. De olika radiostationerna sänder till exempel med Radiokonkurrerande nyhetsservice trotsatt de saknar public service-verksamhetens licensfinansiering.Fortfarande är public service-verksamheten genom sin gynnade ställning som endanationellt sändanderadioverksamhet och genom sin licensfinansiering dominerande när det gäller till exempel reportage,nyhetsförmedling, kultur- och debattprogram. Public service-verksamhetensnyhetsredaktion är tillexempel den kanske mest dominerande och genomslagskraftiga nyhetsförmedlingen ilandet. I takt med attradion kommit att bli allt viktigare har det också kommit att bli allt viktigare att slå vakt om mångfald,oberoende och konkurrens för att säkra yttrandefriheten. Mycket talar för attradion kommer att bli alltmerbetydelsefull som medium för det talade ordet.Televisionen har revolutionerat det moderna samhället. Genom bild och ljud försvärlden in i vardagsrummet.Underhållning, kultur, drama, barnprogram, utländska och inhemska program,mängder av produktion ochskapande, nyheter och debatt, allt utvecklas inom televisionen och har skapat en ny verklighet för den vanligamedborgaren. För många människor är televisionen ett dominerande nyhetsmedium.Televisionen dominerar också hur vår bild av samhället och världen växer fram ien vidare bemärkelse.Televisionen har en möjlighet att levandegöra och förmedla känslor som ingetannat medium. Televisionen haren oslagbar genomslagskraft på gott och på ont. En teaterpjäs som sänds i TV når en publik som aldrig kan nåsvia teaterns salonger. En intervju som sänds i ett nyhetsprogram når en publiksom en makthavare aldrig självhinner möta. En debatt som förmedlas i TV når medborgarna i en omfattning sominget kan konkurrera med.Genomslagskraften gentemot publiken gör televisionen till vår tids viktigastemedium med en större publik ännågot annat. Ett demokratiskt samhälle är inte förenligt med ett monopol påtelevision.Det nya medietekniken gjorde att monopol inom radio och television blev omöjliga att upprätthålla såvitt maninte valde drakoniska metoder för att hindra medborgarna från att ta del avradio- och TV-utbudet i en gränslösvärld som man inte kunde styra över. Det saknades inte förslag om att ta tilldessa metoder.Precis som man i öststatsländerna eller i dagens förbjuditviss mottagarutrustning fannsdet ledande personer inom socialdemokratin som ville förbjuda parabolantenner.Det var med motvilja somandra socialdemokrater såg att landets riksdagsledamöter skulle få ta del avsatellitsändningar på sina arbetsrumi riksdagen.Den nya tekniken hade emellertid en kraft och en legitimitet som slog undanmonopoltänkandet påmotsvarande sätt som Internet nu slår undan hinder för det fria ordet i den nyainformationsteknikens snabbastväxande medium, nämligen datorkommunikationen. som då finns det de somvärlden över söker hindradenna kommunikation för att i stället ta kontrollen över den. Men det tillhördet fria ordets styrka att de ärdömda att förlora.Utrymmet för markbundna sändningar kunde i längden inte döljas. Utbyggnaden avkabel-TV och avsatellitsändningar gjorde det dessutom meningslöst. I och med att TV3 i konflikt med svenska myndigheterbörjade sända via satellit från till bröts monopolet upp genomkraften i den modernainformationstekniken. Etableringen av en markbunden oberoende TV-kanal, TV4,innebar också att monopoletformellt upphörde. Via vanlig antenn, kabel och satellit nås svenska folket av en mångfald TV-sändningar.Detta hindrar inte att public service-verksamhetens television i kraft av disponerar två rikstäckandekanaler och dominerar den del av utbudet som harstörst betydelse förkultursamhället, samhällsdebatten och politiken. I då televisionen blivit ett dominerande medium är dettaen maktkoncentration som verkar i motsatt riktning till de idéer sompressfrihetens och tryckfrihetens traditionerbär på.Mångfald, konkurrens och oberoende från det offentliga gäller inte för dendominerande delen av vårtmedieutbud så länge public service-verksamheten dominerar utbudet av television.Maktkoncentration och liberal pressfrihetstraditionDen maktkoncentration som den svenska licensfinansierade radio- och TV-verksamheten utgör saknar motstycke inom andra delar av medievärlden. Att statellerkommun skulle skapa tidningar som med hjälp av skattepengar och garanteraddistribution dominerade det utbud som möter läsarna utan att behöva konkurreraomderas val är inte förenligt med fria samhällen.Den liberala pressfrihetstraditionen bygger på en fri och från det offentligaoberoende press som i frikonkurrens kan tävla om läsarnas intresse och stöd som den låter varoch en starta, driva ochdistribuera en tidning.Rätten att starta, driva och distribuera en tidning, eller att ge ut en bokeller annan skrift, tillkommer var ochen. Denna rätt får sitt praktiska innehåll genom den enskilda äganderätten somger enskilda eller olika grupperen möjlighet att utifrån sina intressen och ambitioner, ideella ellerkommersiella - utge och ge publiken detpubliken vill ha och efterfrågar. Det må gälla specialtidningar, veckotidningareller månadstidningar av de mestskiftande slag. Varje intresse kan hävdas och varje intresse kan tillgodoses.Detta gör i sin tur attinformationsfriheten fylls med innehåll.Denna pressfrihetens tradition och idéer ställer tydliga krav på hur regelverket för nya medier bör utformas. Det offentliga får inte genom skattemedel eller andra med tvång uttaxerademedel motverka konkurrensoch mångfald. Staten får inte utöva sin makt så att den styr och dominerar det medieutbudsom når den enskildemedborgaren. Det ställer krav på att det offentliga utformar sin verksamhet såatt den bidrar till detsamlade medieutbudet med det som andra inte förmår. Staten skall verka för etableringsfrihet så långt tekniken förmår. Inom ramenför tillgängliga frekvensereller kanaler skall var och en behandlas likvärdigt. Etableringsfrihet är detbästa sättet att utan offentligaregleringar motverka all mediekoncentration. Den nya tidens medier skall liksom den fria pressen stå oberoende från statoch kommun. Staten skallinte genom politiska beslut och godtyckliga val avgöra vem eller vilka som skall få sända. Tryckfrihetens principer och yttrandefrihetsgrundlagen skall vara ramen förvad som får sändas. Olika medier skall ha rätt att söka sin finansiering genom reklam elleravgifter från publiken.Yttrandefriheten skall varautgångspunktenStatens förhållningssätt till nya medier skall präglas av viljan att värnayttrandefriheten.Det finns mot den bakgrunden inte skäl för staten att i avtal reglera hur ochvad somolika medieföretag skall sända. Den licensfinansierade verksamheten bör ha ettuppdragsom är format utifrån en ny tids mediemiljö. Den bör inte regleras vad gällerhur denredaktionella verksamheten skall vara organiserad eller under vilkaomständigheter och ivilka sammanhang olika programtyper skall sändas. De olika programföretagen harattta sitt ansvar inför publiken. Staten skall inte reglera formerna förprogramföretagensverksamhet.De krav som reglerar sändningen av reklam innebär på motsvarande sätt ettintrång i programföretagensverksamhet. Några regler för den tidsmässiga omfattningen av reklamen behövsinte och bör därför avskaffas iframtida avtal. Reklamen i radio- och TV bör lyda under samma regler som allannan reklam i samhället.Politisk reklam bör vara tillåten i reklamfinansierade kanaler.Någon reglering av fristående programföretags uppdrag och verksamhet bör ejförekomma. Detta bör präglastatens förhållningssätt inför förnyelserna av koncessioner inom TV- ochradioområdet. De krav som i nugällande avtal ställs på bör ej ställas i ett nytt avtal. börstaten öppna för ytterligare konkurrens idet markbundna nätet.I den europeiska unionens TV-direktiv finns bland annat så kallade programkvoter innebärande att mer änhälften av programtiden, exklusive nyheter, sport och reklam, skall bestå aveuropeiska produktioner.Direktivets nuvarande utformning är inte tvingande i bemärkelsen att det kräversanktioner mot programbolagsom inte uppfyller kvoterna. Det är däremot till sin naturkulturprotektionistiskt och inte förenligt med ettlevande och öppet kultursamhälles frihet. Direktivet motverkar genom sinprotektionism den tävling och dendynamik som stimulerar till kulturell utveckling. Det finns starkaönskemål, bland annat företrädda avFrankrike, att skärpa direktivet och framtvinga sanktioner mot TV-företag sominte uppfyller kvoterna. Direktivet bygger redan i sin nuvarande form på en bristande tilltro till deneuropeiska kulturensnationella mångfald. Det förutsätter att en gräns kan dras mellan nationellaeuropeiska och internationellakulturyttringar, något som står i en direkt kontrast till en modern syn påkulturen som en kraft somöverskrider nationella gränser av varje slag. TV-direktivet står i strid med den grundläggande tanken att det i ett frittsamhälle är publiken och inte denpolitiska makten som bestämmer utbudet av program och kulturskapande. Det bygger på föreställningen att europeisk film- och TV-industri skall kunnautvecklas utan att kunna ståpå egna ben. I själva verket får den nationella och europeiska kulturen sinkraft enbart genom att utvecklaspå sina egna meriter.Mot den bakgrunden bör verka för att kvotreglerna avskaffas. Direktivsomframtvingar kvoteringar av olika typer av program står i en motsatsställningtillyttrandefrihetsgrundlagen. Av detta skäl måste motsätta sig varjeförslag om attinföra tvingande sanktioner i TV-direktivet.Statens ansvar och kultursamhälletsmångfaldStatens ansvar i den moderna mediemiljön är att i första hand slå vakt omyttrande- ochetableringsfriheten. Därmed uppnås en mångfald på publikens och samhälletsvillkor.För ett vitalt kultursamhälle är det av stor vikt att det finns så många foraför skapandesom möjligt, så många kanaler för att nå publiken som tekniken medger och såmångaalternativ att välja mellan som det finns intresse att sända och som publikenefterfrågar.I ett mediepolitiskt perspektiv bör staten utöver detta ansvar inte ha någrauppgifter. Medierna skall stå friafrån staten, inte styras, ledas eller ägas av staten. Det skapar ojämna villkor, politiskt beroende, begränsarutvecklingen och ger staten som makthavare ett övertag i samhällslivets debatt.Nyhetsförmedling skall stå helt fri från staten, som är en av de institutionerman kritiskt skall kunna granska.Denna bedömning gäller i alla fria stater vad gäller pressens ställning och börockså gälla för radio ochtelevision.I ett kulturpolitiskt perspektiv kan statens ansvar definieras något vidare.Staten har ett ansvar förnationalscener och för en skapande verksamhet som annars inte skulle komma tillstånd. Det handlar omverksamheter som måhända inte har ett tillräckligt intresse fördagens publik men som likväl harbetydelse för kulturnationens identitet och utveckling.Radio och TV är inte bara viktiga medier utan också centrala institutioner förkulturlivet. De kan bidra till enmångfald i vårt samhälle som annars inte skulle finnas. De kan tillförakultursamhället fora för skapande och förkontakt med publiken på ett sätt som inga andra institutioner.Radio och TV kan tillföra publiken program och ett utbud som inga andra medierkan skapa. De har en unikställning när det gäller att binda samman kulturell identitet med det svenskaspråkets utveckling. De kan geskapande inom litteratur, drama och underhållning en kontakt med publiken somgör dem till centralainstitutioner.Denna dimension av radions och televisionens verksamhet gör att det finns motivför en public service-verksamhet som tillför kultursamhället och etermediemiljön program och ett utbud som publiken inte på någotannat sätt möter. Detta ställer särskilda krav på public service-verksamhetensutformning och framtida uppdrag.Public service-verksamheten får inte vara ett medel att slå ut eller trängaundan annan radio eller television utanskall vara ett sätt att tillföra kultursamhället och publiken något som annarsinte hade kommit till stånd.Fria etermedierPublic service- i ett öppet samhälleI det moderna mediesamhället sker en snabbutveckling. Nya medier växer fram ochintegreras med andra. Mångfald och valfrihet blir i växande utsträckning debegreppsom präglar det nya mediesamhället. Vår uppfattning är att det i den framtidamediemiljön finns en offentlig uppgift att slå vakt om ett programutbud och ettkulturelltskapande som annars inte kommer till uttryck och publiken till del.Det framtida public service-uppdraget måste enligt vår mening bygga på eninriktning där public service-verksamheten ses som en del av det samlade programutbud som publiken möter. Denna inriktning står i enklar motsatsställning till dagens situation som har sina rötter i enföreställning om att public service-programbör vara det enda publiken tar del av. En sådan inställning avslöjar både enförmyndaraktig attityd och enringaktning av mångfaldens och konkurrensens betydelse för både publik ochprogramutveckling.Vid prioriteringen mellan kvalitet och dominans anser vi det självklart attpublic service-företagen skallprioritera kvalitet. och bör i sinprogramverksamhet ha en inriktning somtillför publiken program som andra inte sänder.Den nuvarande public service-verksamheten växte fram ur en situation därtekniken satte tydliga gränser förmångfalden och utvecklingen som präglades av monopol och totaldominans över publiken.Sveriges Radio och kontrollerade i princip svenskarnasradiolyssnande och TV-tittande heltoch hållet. Det var enbart genom dessa företag som man kunde få ta del avnationellt sända program. Deansvarade för helheten av det samlade utbud som publiken undermonopolsituationen kunde ta del av. Självklartpåverkade detta utformningen av public service-uppdragen.Nu tillhör monopoltiden historien. möter publiken enmångfald av svenska ochutländska kanaler genom markbundna sändningar, kabel och satellit. Dettaförändrar också publikens lyssnar-och tittarvanor. Medan man tidigare tog del av det utbud som erbjöds väljer mani dag vid varje givet tillfällesjälv den typ av program som man vill se. Det ställer för publicservice-företagens del krav på att man kanerbjuda program som aktivt leder till ett val att se på just SverigesTelevisions eller höra just Radiosprogram.Detta krav kommer att förstärkas ytterligare i den mycket snabba medieutveckling som förbises i det avtalsom nu gäller liksom i det tillstånd som gäller från och med 1997.Av betydelse i detta sammanhang är i hög grad informationsteknikens mycketsnabba utveckling som alltmermed varandra integrerar medier som varit skilda från varandra.Tidningar, datorer, Internet, cd-rom ochdigitala sändningar kommer att växa samman med radio och TV.I det skeendet är det, för att yttrandefrihetens och tryckfrihetens principerinte skall trädas förnär, viktigt atthålla fast vid vad som är statens grundläggande uppgifter i den nya mediemiljön, nämligen att erbjuda programsom publiken annars inte möter samt en produktion och ett skapande somvitaliserar det nationella kulturlivet.Ett nytt public service-uppdragDet är mot ovanstående bakgrund vår uppfattning att det inte kan anses vararimligt attuppdraget för public service-verksamheten utformas i syfte att domineraprogramutbudet gentemot publiken. Public service-uppdragets syfte bör vara atttillförapubliken ett utbud av program som den annars inte kan få tillgång till.Därigenom möjliggörs att en statligt kontrollerad medieverksamhet inte kommer ikonflikt medyttrandefrihetens och tryckfrihetens principer.Kraven på en utveckling mot ökad kvalitet och fördjupning samt enprogramverksamhet som bygger på relaterar programverksamheten till det samlade programutbud som publikenidag möter bör enligt vårmening ligga till grund för en ny avtalsperiod. Företagen bör genom sininriktning ges förutsättningar att uppnåen tydlig identitet i den nya mediemiljön. Företagen bör i sin programverksamhet vända sig till hela svenska folket meden inriktning mot kvalitetoch fördjupning. De bör vara institutioner som slår vakt om svenska språket och som skapar nyaoch större förutsättningarför svensk produktion och kulturellt skapande. Det gäller i hög grad barn- ochungdomsprogram. Samhällsdebatt och långsiktiga perspektiv bör prägla den allmännasamhällsbevakningen.Nyhetsförmedlingen skall stå i en redaktionellt fri och oberoende ställning ikonkurrens med tidningar ochandra mediers nyhetsförmedling.Det är inom dessa programområden som public service-verksamheten har sinstarkaste ställning bland publiken. Public service-verksamheten bär inom sig betydande förutsättningar för attutgöra ledande institutioner idet svenska kulturlivet. Företagen förfogar över resurser som är större änstatens anslag till offentligakulturinstitutioner. Det innebär att verksamheten i och skullekunna bli en nyskapandekraft i det svenska kultursamhället om företagens roll i detta perspektivtydliggjordes. Företagen bör spegla skeenden i hela landet. Programproduktionen skall tillbetydande del ske utanförföretaget och utanför Stockholmsområdet.Det finns ytterligare krav som skall ställas på public service-verksamheten ochsom en särskild roll. Syn- och hörselskadade skall i verksamheten finna program som de kan ta delav. Förmedlingen av det svenska språket skall stå i centrum för de program somriktar sig till språkligaminoritetsgrupper. I en mediemiljö som präglas av allt fler utländska kanalerkommer minoritetsspråks-uppgiften gradvis att övertas av nya kanaler och stationer. Även framgent skall public service-verksamheten ha ett särskilt ansvar församiskan och tornedalsfinskan.Denna inriktning ställer krav på ett public service-uppdrag som understrykerrollen somsamhällelig kulturinstitution istället för en av många konkurrenter till defriståendekanalerna och radiostationerna på dessas villkor. Företagens framtidalegitimitet ipublikens ögon bygger på att man har en egen identitet i den modernamediemiljön.Det förutsätter en prioritering av företagens resurser som ger väsentligt större utrymme för skapande ochproduktion.