mot · GK02Fi211 · 1996-10-07 00:00:00 — Den ekonomiska politiken och budgetregleringen Motionen delad mellan flera utskottFramtidstron åter!Politik för framtidstroDet djupaste syftet med de förslag som presenteras i dettadokument är att återge människor i tron påframtiden.I den ekonomiska, sociala och moraliska krisens spår har allt fler slutathoppas. Besvikelse över löften som svikits, drömmar som gått om intet ochideal som förfuskats har skapat besvikelse och apati. Vem kan man lita på?Vad kan man tro på? Ungdomar säger: "Vi blir den första generation sominte får det bättre än våra föräldrar. "När utsikterna känns hotfulla och politiken är oförutsägbar vågar för fåsatsa . Då sitter vi fast i stagnationen och massarbetslösheten.Det är den onda cirkeln det är en politisk uppgift att bryta.Vi tror visserligen inte att ett politiskt projekt någonsin kan vara svaret påmänniskors alla frågor och hela längtan. Det är ett tecken på vilsenheten idagens samhälls- och kulturdebatt att en sådan förhoppning då och dåskymtar fram. Människors individuella livsprojekt måste förankras utanförden politiska sfären och formas utifrån värderingar av annan halt än depolitiska slagordens.Men det politiska ledarskapet är ändå viktigt. Det kan inspirera och bidratill att framtiden i några avseenden faktiskt går att förutse och i bästa fallfrämja viktiga moraliska och etiska principer.Folkpartiet, som i förvaltar den liberala och frisinnade idétradi-tionen, vill bidra till ett politiskt ledarskap som återupprättar framtidstron.Men om framtidstron skall kunna återvinnas måste mycket bli annorlunda ivårt land. Människor måste kunna lita på samhällets institutioner och påbesked från det politiska systemet. Den känsla av hopplöshet som följer imassarbetslöshetens spår måste brytas. Tilltron till välfärdssystemen måsteåterupprättas. Just det faktum att samhällsförändringarna går allt snabbare,gör - kanske paradoxalt - långsiktighet i beslut som rör de institutionellaramarna allt viktigare. Återställare och ytterkantspolitik måste bytas mot enstabilitetspolitik, förankrad i den huvudfåra där huvuddelen av det svenskafolket åsiktsmässigt befinner sig: Det innebär en politik som bejakarföretagsamhet och marknadsekonomi i förening med långtgående ambitioneri fråga om rättvisa och välfärd.Folkpartiets politik för stabilitet innebär:Sunda statsfinanser - besparingar på bl a företagssubventionerLåg inflation, bl a genom valutasamarbete och ny lönebildningFasta spelregler för löntagarna - återupprätta skattereformenFasta spelregler för företagarna som gynnar expansion i näringslivetPensionsreform ur askan av ATPStabila, självfinansierande socialförsäkringarPå alla dessa punkter har de socialdemokratiska regeringarna som suttitsedan 1994 tyvärr fört fel politik. Statsfinanserna har sanerats mer med höjdaskatter än med besparingar. Löneökningarna i är återigen högst iEuropa utan att regeringen förmår åstadkomma någonting av reformeradlönebildning. Skattereformen ligger snart i ruiner. Villkoren för företagareförändras ständigt, ofta tyvärr till det sämre. Pensionsreformen förhalas.Socialförsäkringarna präglas av kaos - en går omotiverat med väldigt över-skott, andra går med underskott och ständigt genomförs nya, ogenomtänktaoch socialt oacceptabla försämringar för t ex änkor och föräldralösa.Stagnationens kvartssekelEn viktig förklaring till bristen på framtidstro i det svenskasamhället är sannolikt vårt lands ekonomiska stagnation.Sveriges växtkraft avtog . Efter att vuxit snabbare än nästan alla andra, tappade vi vårspänst och vitalitet. Utvecklingskraften i det svenskasamhället har varit mindre än i andrajämförbara länder. Då, , tävlade vi ivälståndsligans topp. , hamnar vi i den nedre halvan närOECD-länderna graderas efter den egna valutans köpkraft.Vad beror våra svaga resultat på? En förklaring som har förts fram är, attalla länder som når en viss välståndsnivå växer långsammare. Men den tesenmotsägs av att våra närmaste medtävlare kring 1970, och ,fortfarande ligger i toppen.En annan förklaring är att det handlar om en vällevnadskris, att vi heltenkelt har det så bra att vi tappat intresset för att få det bättre. Men dettycksheller inte vara sant. Våra anspråk har inte alls anpassats till det viproducerar. När våra egna resurser slutade växa i den takt vi vant oss vid,började vi låna. lånadeSverige utomlands nästan oavbrutet. Svenskarna ställer krav - krav på högrelöner och på en bättre fungerande offentlig sektor. Och eftersom våraprestationer inte motsvarat våra krav, har vi en kvartssekellång historia avunderskott, inflation och devalveringar.Den enskilda faktor, som vi tror har högst förklaringsvärde, är att det somkan kallas Socialdemokraternas politiska hegemoni har gjort till ettland som har svårt att anpassa sig till nya förutsättningar. Inte i något annatland har arbetarrörelsen en så dominerande ställning i samhällslivet som iSverige. Det kompakta motståndet mot nödvändiga förändringar - t ex ettskattesystem som uppmuntrar arbete, en modernisering av offentliga sektornoch förbättringar i företagsklimatet - har resulterat i stagnation.För att bryta misstron måste börja växa igen. Detkräver en ny politisk kurs och ett nytt politiskt ledarskap.Vägen till växtOm av stagnation skall gå in i enperiod av verklig växt, säg en årlig ekonomisk tillväxt pånivån i åtminstone , krävs en helt annanpolitik än den som förts under huvuddelen av perioden från1970. är naturligtvis inte utan ansvar, eftersom vihar suttit i regeringar under nio av dessa . Den regeringsom medverkade i under åren 1991-1994 var imånga avseenden på rätt väg och åstadkom ett antalbestående resultat. Men att förklara kombinationen avönskvärda strukturförändringar och nödvändigakonjunkturåtgärder blev en pedagogiskt övermäktig uppgift,varför valet i flera andra viktiga delar omintetgjorde detsom uppnåtts. som gått har detsom inte borde få hända faktiskt hänt: har fastnat imassarbetslöshet.Vägen till växt går genom den enskilda människan. Det är hennesförhoppningar och drivkrafter som måste vara utgångspunkten. Allt tyder påatt svenskarna är uppfinningsrika och företagsamma. Politikensuppgift är att undanröja hinder.Innan pessimismens profeter övertygat ännu fler om att jobben tagit slutoch att vårt land aldrig kan nå en tillväxt som gör våra ekonomiska problemhanterliga, föreslår vi att ger tillväxten en chans.En jämförelse mellan och stagnationsperiodenefter borde stämma till eftertanke. När det påstås att det är strävan motstabil valuta, sunda statsfinanser och låg inflation som skapar problem visaren sådan jämförelse att det är precis tvärtom. Tillväxtperioden som helhetpräglades av stabil valuta (valutaunion, guldmyntfot, Bretton Woods-systemet), sunda statsfinanser (budgetunderskott var mycket ovanliga före1970) och låg inflation (även om s-politiken togalltför lätt på riskerna med fallande penningvärde).De som hävdar att jobben tagit slut (trots att det bara är sedanbristen på arbetskraft ansågs vara det stora problemet för framtiden)frammanar bilden av att vi i gjort allt vad som står i vår makt för attlösa våra ekonomiska problem, men att det visat sig omöjligt.Vår verklighetsbild är den motsatta. har på punkt efter punkt valtlösningar som skapar ekonomiska problem. Låt oss ställa några frågor:Är det konstigt att det blir problem i ett land, som först tar sig samman ochgör "Århundradets skattereform" i syfte att det skall löna sig att arbeta ochnågra få år senare är på god väg att återinföra det gamla igen?Är det konstigt att det blir problem i ett land, som inte kan ta sig ur ettsystem för lönebildningen som till och med de fackliga ledarna säger gerorimliga löneökningar?Är det konstigt att det blir problem i ett land, som har skapat skattereglersom innebär att en privatperson, som vill köpa en tjänst på lagligt sätt, måstearbeta en halv dag för att kunna betala en annan människas arbetstid entimme?Är det konstigt att det blir problem i ett land som återinför dubbelbeskattning av investeringar när landet är i desperat behov av investeringar inya arbetstillfällen?Är det konstigt att det blir problem i ett land, som trots att det har engenomreglerad arbetsmarknad planerar att införa nya regleringar, som enytterligare begränsning av rätten att arbeta övertid?Är det konstigt att det blir problem i ett land, som trots att skattetrycketredan är det kanske högsta i världen höjt skatterna med upp emot100 miljarder kronor?Listan på berättigade frågor kunde göras mycket längre. Vägen till växt gårgenom en liberal reformation av det svenska samhället. Det är en sådan sombeskrivs i denna motion.Stora värden står på spel. Inte bara jobb och välfärd hotas, utan riskerna ärstora att djupare värden, som solidaritet och samhällsgemenskap och iförlängningen själva demokratin, äventyras om inte svensk ekonomi kanlänkas in i en bättre utvecklingsbana. Misslyckas vi att byta misstronssamhälle mot tilltrons riskerar vi att hamna i ett mer oliberalt samhälle medmindre utrymme för individuella växtmöjligheter, solidaritet och tolerans.Liberal förnyelse av Sverige- en sammanfattningEn halv miljon nya jobbI de följande kapitlen i denna motion redogörs förFolkpartiets syn på det aktuella ekonomiska läget och hur vivill angripa problemen. Åtgärderna anges kortfattat i dettakapitel.Allra först skall vi emellertid söka illustrera själva utgångspunkten,nämligen nödvändigheten att besegra massarbetslösheten.Folkpartiets mål är att alla som vill ha arbete skall kunna få det inomrimlig tid. Med en tillväxt på kan en halvmiljon nya jobb skapas fram . Det överväldigande antalet av demmåste tillkomma i den privata sektorn. För att svensk ekonomi ska länkas in iden positiva utvecklingsbana som också resulterar i fler arbeten måste enbättre balans mellan privat och offentlig sektor eftersträvas. är läget attden privata sektorn är för liten för att bära upp den offentliga sektor viönskar.Det är i och för sig önskvärt att nå ett läge där angelägna ändamål inomden offentliga sektorn kan tillgodoses genom en viss expansion av antaletanställda. Men innan det kan bli verklighet måste ett stabilaresamhällsekonomiskt läge ha nåtts - de offentliga underskotten måste haeliminerats och skatte- och utgiftskvoterna ha sänkts till nivåer som ärförenliga med en långsiktigt stabil politik. Vi räknar emellertid i det positivatillväxtscenario som vi tror är möjligt att vara i en situation där enviss expansion av antalet anställda i den offentliga sektorn har kunnat ägarum mot slutet av perioden.Det är inte politikernas sak att ange var de nya jobben skall komma. Meneftersom så många i debatten hävdar att det är närmast teoretiskt omöjligt attnå något som liknar full sysselsättning, har vi sökt analysera potentialen i deolika sektorer svensk arbetsmarknad brukar delas in i.Vi har i fråga om industrisysselsättningen främst byggt på material frånIndustriförbundet. I skriften från hösten 1995hävdas att sysselsättningen inom industrin - under förutsättningar sompåminner om vårt tillväxtscenario - skulle kunna öka med ca 250.000personer . Den proportionella andelen , d v s , är150.000 personer. Eftersom huvuddelen av reformförslagen i skriften liggerväl i linje med politik finns alltså anledning att ta fasta på depositiva sysselsättningseffekterna. Vi har emellertid för vår del, efter attockså ha tagit del av vissa andra beräkningar, stannat för en någotförsiktigare bedömning, 90.000 personer. Också det måste - med tanke påden höga produktivitetstillväxten - betecknas som en kraftfull återindustriali-sering av Sverige.När det gäller andra sektorer har vi främst byggt på den rapport somNUTEK utarbetade till långtidsutredning. Rapporten heter"Näringslivets tillväxtförutsättningar till 2010" och innehåller tre olikascenarion. För att komma i närheten av vårt tillväxtscenario måste vi användadet mest optimistiska alternativet i , som där kallasÅterhämtningsalternativet. Rapporten söker belysa en , nämligenutvecklingen med en genomsnittlig BNP-tillväxt (iÅterhämtningsalternativet) kring , medan vi talar om en sexårsperiodmed en tillväxt kring . Vi har kompletterat våra studier av med att gå igenom bedömningar av potentialen av vissaspecialsektorer, som hushållssektorn, turistsektorn m fl.Vi har efter denna genomgång gjort nedanstående sammanställning, varssyfte bara är att illustrera en tänkbar fördelning av nytillkommande arbets-tillfällen om får en positiv utveckling på arbetsmarknaden. Det äringen prognos eftersom underlagsmaterialets kvalitet varierar kraftigt. Deangivna talen är nettoförändringar. Vi räknar alltså här med att alla dessahuvudsektorer skall öka sysselsättningen, även om var och en av demsjälvfallet rymmer delsektorer där sysselsättningen minskar.Industrisektorn (inkl jordbruk, bygg m m)+ 90.000Handel och transporter+ 40.000Ej hushållsrelaterad tjänstesektor (uppdragsverksamhet,reklam, formgivning, konsulter, data m m)+ 170.000Hushållsnära tjänstesektor (turism, privatvård, städning, bank och försäkring, ideellasektorn, medier, underhållning, kultur m m)+ 180.000Offentliga sektorn+ 20.000S:a+500.000Den beskrivna utvecklingen innebär ett dramatiskt trendbrottjämfört med utveckling . Denförutsätter en rad förändringar i Sverige.- Nyföretagandet måste öka kraftigt.-- Investeringsnivån måste likaledes höjas kraftigt.-- Expansionsmöjligheterna för existerande företag måste förbättras.-- Hushållens möjligheter att köpa tjänster måste förbättras avsevärt genomminskade s k skattekilar.-- Ett "kunskapslyft" måste åstadkommas genom bättre utbildad arbetskraftoch större satsningar på forskning.-Detta förutsätter i sin tur:- Sänkta arbetsgivaravgifter.-- Förenklad arbetsrätt.-- Slopad dubbelbeskattning.-- Långsiktig energipolitik som säkrar tillgång till el-energi till konkurrens-kraftiga priser.-- Kraftfull budgetsanering med sikte på budgetbalans 1998 genombesparingar och försäljning av aktier i statliga företag.-- Särskilda åtgärder för att minska de s k skattekilar som i praktiken nästanomöjliggör för hushållen att köpa mera tjänster samt införande av s kservicecheckar enligt franskt mönster.-- En skattepolitik som återställer förtroendet för skattereformen genom atthögsta marginalskatt sänks till och att planer på andra höjningar avmarginaleffekterna (t ex avgifter i socialförsäkringarna som intemotsvaras av förmåner eller s k värn- och vårdskatter) avskrivs.-- En ny modell för lönebildningen som bl a innebär att löntagarna får bäraen större del av kostnaderna för den arbetslöshet som uppstår omresultatet av avtalsförhandlingarna blir för stora lönehöjningar.-- Fortsatt antiinflationspolitik, bl a genom en deklarerat positiv inställningtill fördjupad svensk medverkan i europeiskt valutasamarbete så snart densvenska ekonomin är mogen samt en självständigare ställning förRiksbanken.-- Återupptagen reformering av den offentliga sektorn genom valfrihet ochkonkurrensutsättning.-- Kraftfullt försvar av en generell välfärdspolitik, som ger bra utbildning,god vård och trygghet vid oväntade händelser på rättvisa villkor - ensådan politik som gör att människor vågar satsa på framtiden.-Vi utvecklar i det följande alla dessa förslag.Sverige år 2002Den riksdagsmotion vi väckte med anledning av regeringensvårproposition innehöll en redogörelse för vår egenbedömning av vilka positiva effekter som vore möjliga omvåra förslag genomfördes. Vi upprepar den också i dettasammanhang, även om värdefull tid gått förloradsedan bedömningarna formulerades.Om liberal politik skulle prägla beslut, skulle förändraspå några år.Utrymmet för entreprenörer skulle vara större - och tillväxten därmedhögre.Det skulle vara mer lönande och mindre krångligt att driva företag - ochfler därmed ha arbete.Villkoren för arbete, sparande och investeringar skulle vara goda ochlångsiktigt stabila - och vårt land därmed attraktivt för utländskainvesteringar.Välfärdspolitiken skulle även den vara stabil och ha höga ambitioner närdet gäller att skapa rättvisa - och skulle därmed ha kunnat bryta tendensenmot ökad segregation.Utrymmet för fria folkrörelser och ett vitalt civilt samhälle skulle vara stort- och grunden därmed lagd för mer av sammanhållning och mindre av våld ivårt samhälle.Det offentliga skulle skicka entydiga signaler om etik och moral -och därmed förhoppningsvis stävja tendensen mot ökat fusk, missbruk och"fallskärmstänkande".Om vi fullföljer tankeexperimentet att politiken nu läggs om - t ex genomatt den nye statsministern () bestämmer sig för att satsa på des k förnyarna i sitt parti och anammar en rad förslag från Folkpartietsmotioner samt att denna nya inriktning för kan fullföljas genom enkraftig liberal valframgång 1998 - tror vi att läget för i slutet avnästa valperiod, 2002, skulle vara mycket annorlunda än om den nuvarandepolitiken fullföljs. Vi kan naturligtvis inte veta exakt hur vi kommer attlyckas men våra egna bedömningar och beräkningar ger följande bild:En halv miljon människor fler är i arbete.Den öppna arbetslösheten ligger och den totala på 5-6 %.BNP är större än den annars skulle vara (genomatt den årliga tillväxten 1997-2002 blivit i genomsnitt högre). Detmotsvarar per innevånare.Ungefär halva den summan finnshos hushållen i form av högre köpkraft. Andra halvan finns i statens ochkommunernas budgetar, i praktiken främst i form av lägre skuldsättning.Statens budget visar överskott, liksom den samlade offentliga sektorn.Därmed har det blivit möjligt att minska statsskulden genom att återbetalalån och därmed minska ränteutgifterna. Den totala skattekvoten har sjunkittill av BNP - strax under om hänsyn tas till attmedlemsavgiften till då inte längre ingår i skattekvoten.Efter tjugo år av hårda besparingar har uppsägningarna i kommuner ochlandsting kunnat upphöra och äntligen ersättas av vissa nyanställningar i demest eftersatta verksamheterna, som äldreomsorgen och sjukvården.Genom att flexibiliteten i arbetslivet ökat och vissa fackföreningar ochindivider prioriterat fritid framför högre lön har den genomsnittligaårsarbetstiden sjunkit något.Valfriheten har ökat på många samhällsområden.Biståndet närmar sig åter enprocentsmålet - nya demokratier och de allrafattigaste länderna prioriteras.Vi övergår nu till att redogöra för våra konkreta förslag för att vända denekonomiska utvecklingen så att dessa mål kan nås. Skattepolitik för fler jobbOm potentialen för nya jobb i ska tas tillvarabehöver skattepolitiken läggas om. tillbaka till detgamla "ruttna" och "perversa" skattesystemet måste med socialdemokratisk skattepolitik har inneburit att statens ochkommunernas skatteinkomster har ökat med . Delvis ärsiffran en effekt av växande skattebaser, alltså att det gått bättre förSverige,men åtminstone hälften beror på nya skatter eller höjda skattesatser.Skattekvoten har stigit från till . Flera skatter somallvarligt hämmar investeringar, sparande, företagandet - och därmedtillkomsten av nya jobb - har höjts. Visserligen har några av höjningarnaockså hunnit tas tillbaka, men frånvaron av en långsiktig strategi görmänniskor osäkra på vad som egentligen gäller. Hur länge kan man räknamed att dagens villkor står sig? Vilken uppgörelse står regeringen fast vididag? Instabiliteten hämmar tillväxten.Vi håller fast vid den bedömning vi gjort , att ett skattetrycköver ligger på en riskfylld nivå. Vi menar därför att politiken måsteinnebära en successiv sänkning av skattetrycket. Viktigt är att vi identifieraroch sänker de mest skadliga skatterna först. Att sänka matmomsen, som närdet skedde angavs kosta staten , var inte att tillämpa detarbetssättet. Momsen tillhör de minst skadliga skatterna, och en moms-sänkning är dessutom ett mycket trubbigt fördelningspolitiskt instrument. Vianser därför att matmomsen bör höjas till den generella nivån, men attbarnfamiljerna ska kompenseras genom höjda barnbidrag. Dennaoperation ökar utrymmet för sänkningar av tillväxthämmande skatter.Våra förslag innebär skattesänkningar om nära och är iprincip helt koncentrerade på att skapa nya jobb genom en ökad företag-samhet. Av det exempel på en tänkbar sysselsättningsutveckling i ekonominsskilda sektorer som finns i avsnitt 2 framgår att den stora sysselsättnings-potentialen finns i den privata tjänstesektorn. Vi föreslår därför en sänkningav arbetsgivaravgifterna med sammantaget nära till1998, riktad direkt mot tjänstesektorn.I ett par sektorer, som kan anses särskilt skattemässigt missgynnade, vill vise ännu större skattereduktioner. Marknaden för hushållstjänster har en storsysselsättningspotential. Där slår det höga uttaget av inkomstskatter, socialaavgifter och mervärdesskatter in en så stor kil mellan det belopp säljaren fårkvar efter skatt och det belopp köparen själv först måste arbeta ihop, att detnästan blir omöjligt för människor med normala inkomster att anlita "vit"hjälp. Vi föreslår därför att arbetsgivaravgifterna för hushållstjänster slopashelt - åtminstone under en fyraårig försöksperiod. Villkoren för turist-näringen behöver också ses över. Turismen är skattemässigt missgynnad omden betraktas som export. Andra företag kan lyfta av momsen, men turist-företagen måste vältra över den på kunderna. Vi menar att regeringensutredning om tjänstesektorn också bör granska villkoren för turistsektornoch möjligheterna att sänka turistmomsen till 6 procent.Det är framförallt småföretagarna som kan hjälpa ur massarbets-löshetens grepp. Då måste politiken också inriktas på att underlättta förmänniskor att starta företag och att undanröja hindren för expansion. Idecennier har egna företagare i fåmansbolag diskriminerats jämfört med debörsnoterade företagen. Regelverket upplevs av många som snårigt,oöverskådligt och som en bromskloss för fortsatt växt. Som särskilt ange-lägen framstår en översyn av de s k 3:12-reglerna, vilka bland annat fungerarsom en straffskatt för särskilt framgångsrika och expansiva företagare. Enomedelbar förändring kan vara att höja gränsen för vad som betraktas somkapitalinkomst, men det är dags för en principiell översyn av helaregelverket. I vårt budgetalternativ avsätts för att minskaskattebelastningen för fåmansbolagen.Den bärande principen för skatteomläggningen 1991 var att det ska lönasig att arbeta, spara och satsa på företagande. Vi menar att den principenfortfarande är en grundbult för en dynamisk samhällsekonomi. Vi kan inteacceptera att Socialdemokraterna brutit mot skatteöverenskommelsen ochhöjt marginalskatten till . Vi kräver att principen "hälften kvar"återställs. Det är ytterligare ett avtalsbrott att gå ifrån den s kindexregleringen och lyfta fler löntagare ovanför brytpunkten till högre skattför att finansiera det märkliga förslaget att gynna tjänstebilsinnehavare. Viföreslår också att inkomstskatten sänks med ca , t ex genom etthöjt grundavdrag.Folkpartiet liberalerna motsatte sig den förtida momsinbetalningen. Det ärett anständighetskrav att företagare inte behöver redovisa och betala inmervärdesskatt innan de själva fått betalt från sina kunder. De nya reglernahar lett till stora likviditetsproblem för många företag, en ökadadministration och i vissa fall till och med konkurs. Regeringen böromgående förelägga ett nytt förslag, som innebär att företagen fåren tillräckligt lång tidsfrist med momsinbetalningarna.Den partiella sänkningen av dubbelbeskattningen på riskvilligt kapitalröjer väl någon insikt hos regeringen om dubbelbeskattningensskadeverkningar. Vi anser dock att denna straffskatt på nya jobb måsteslopas helt.Såväl det privata risksparandet som det långsiktiga trygghetssparandetbehöver uppmuntras. Avdragsrätten för det privata pensionssparandet måsteåterställas till motsvarande ett basbelopp . Vi föreslår att reglernaocksåändras så att sparandet kan tas ut i form av ett "friår mitt i livet" förkompetensutveckling eller försök att starta eget företag.Vi kan inte acceptera förslag om en höjd förmögenhetsvärdering för aktie-sparandet eftersom det ytterligare försvagar motiven till privat risksparande.Lönebildning och arbetsrättför fler jobbLönebildningen i Sveriger har fungerat mycketdåligt.