mot · GK02Ub251 · 1996-10-07 00:00:00 — En gymnasieskola för allaGymnasieskolan är mitt inne i ett betydande reformarbete.Elevens första val har fått genomslag och målet att elevensintresse och möjligheter skall vara styrande för val avprogram och en bred inriktning inom gymnasieskolan är påväg att uppnås. Tyvärr har den nya gymnasiereformengenomförts och i samband med kraftigaekonomiska nedskärningar. Detta gör att undervisningen intealltid kunnat utvecklats efter de tankar och mål som fanns förreformen. Klasserna blir större och större. Grupptimmarnablir färre och färre. Många elever har bristande förkunskaper.Informationen har också i många fall varit bristfällig.Elevernas val är väl tillgodosedda vad gäller val avgymnasieskola och val av program samt individuellt val.Eleverna har däremot inte stort inflytande vid val av kurserinom ämnena. Här krävs ett utvecklingsarbete. Friståendeoch offentliga gymnasieskolor måste få möjlighet att verkapå likvärdiga villkor. ser positivt påregeringens förslag om ökade medel som enengångsanvisning för informationsinsatser för att höjakvaliteten i gymnasieutbildningen. Vi anser att utrymmet förde olika kärnämnena noggrant måste utvärderas. Fördjupadinformation och diskussion om betygssystemet är ocksånödvändigt för att inte användandet av betygskriterierna skallmotverka sitt syfte.För är utbildningens syfte att ge eleverna kunskap ochfärdigheter så att de upplever att de värdesätts som unika individer och att debehövs i samhället. Skolans undervisning skall också hjälpa eleverna attutvecklas till självständiga individer med ett kritiskt och konstruktivttänkande och med förmåga att ta personligt ansvar och att analysera tillvaron.Målet för utbildningen skall vara en personlig kompetensuppbyggnad,varmed avses intellektuell, emotionell och social förmåga. Utbildningen skallhävda intellektuella och moraliska värden.Det är viktigt att elevernas skilda förutsättningar tas tillvara. Om olikaintressen och begåvningar stimuleras höjs motivationen i utbildningen.Hänsyn till elever med särskilda behov måste tas i all utbildning. Var och enskall ha möjlighet att utveckla sin personlighet efter sina egnaförutsättningar.Förvaltarskapstanken pekar på det personliga ansvaret att utveckla sinaegna resurser och på ansvaret för den yttre miljöns fortbestånd och vitalitet.Ett sådant synsätt utvecklar nödvändig respekt och ödmjukhet i synen påexploatering av människor och natur. Det ekologiska perspektivet är viktigt igymnasieskolans verksamhet.Vi kristdemokrater är övertygade om att utbildning gynnar både denenskilde eleven och samhället. Utbildning är därför den bästa framtids-investering vi kan göra. I ekonomiskt kärva tider måste utbildningssektornses i detta helhetsperspektiv. Gymnasieskolan måste få de resurser och förut-sättningar som behövs för att den skall kunna fullgöra sin uppgift enligt demål och riktlinjer som riksdag och regering lagt fast.OrganisationMed lämplig skolstorlek är det lättare att överbrygga klyftormellan teoretisk och praktisk utbildning. är detockså viktigt att gymnasieutbildningen finns så nära elevenshemort som möjligt. Närheten till gymnasieskolan måstedock sättas i relation till den kvalitet en mindregymnasieskola kan upprätthålla. Utbildningsplaneringen förgymnasieskolan skall vid sidan av elevens första val också tahänsyn till den utveckling som kan förutses avarbetsmarknaden i närområdet.En utveckling måste ske mot en mera kursutformad gymnasieskola inomramen för programgymnasiet, där eleverna har större möjlighet att påverkasin studiegång. Kursutformningen främjar inte undervisningen med så kortakurser som . Möjligheten att uppnå kvalitetskraven ärliten. Kurser bör i stället infogas i större ämnesövergripande projekt, därvarje ämne ändå har sin särställning. anser att Skolverketbör se över kommentarerna till kärnämnena så att vikten av samverkanmellan kärnämne och karaktärsämne blir tydlig. Vid sidan om de 16nationella programmen finns det individuella programmet som är tänkt atttillgodose elever med specifika behov. Det är ett allvarligt problem att antaletelever som väljer detta program är oroväckande högt. Det är det näststörsta programmet.Fristående gymnasieskolor är en god drivkraft för utveckling och gerutökade valmöjligheter för ungdomar. har fattatbeslut om att den offentliga skolan skall få rätt att styras av lokala styrelsermed föräldramajoritet. Detta är en positiv utveckling där vi kan se attfriskolorna har banat vägen genom att i praktisk handling åskådliggöra vilkavärden det finns med ett aktivt föräldraengagemang i skolans arbete.Den förändring som ska ta ställning till och som innebäratt övertar regeringens uppgift att förklara en friståendegymnasieskola berättigad till bidrag ställer vi oss bakom. Däremot anser viatt det är fel att skolan kan förklaras ej berättigad till bidrag om det skulleinnebära påtagliga negativa effekter för skolväsendet i lägeskommunen ellernärliggande kommuner. Det är inte likvärdiga villkor.Kristdemokraterna anser att elevinflytandet i gymnasieskolan måste öka.Ett särskilt företagarprogram bör inrättas inom gymnasieskolan för att främjaungdomars möjligheter till eget företagande. Praktik- och lärlingsplatser förungdomar bör utvecklas. Det kan konstateras att dagens utbildning på allastadier underförstått har löntagarperspektivet. Man utgår outtalat från attallakommer att vara löntagare under sitt yrkesverksamma liv. Dessa attitydermåste förändras och arbetsformerna förnyas. Ungdomars självtillit ochkreativitet måste uppmuntras och i stället för att alltid få uppgifter att lösamåste eleverna uppmuntras att formulera egna projekt. Gymnasieskolanmåste spela en viktig roll för att ge eleverna förståelse för företagandets rolloch betydelse i samhället, och vara med och skapa det klimat som behövs föratt det skall växa fram nya initiativ som skapar arbete och välstånd.Värderingar och kvalitetKristdemokraterna har betonat att ingenundervisning är neutral och objektiv. Den åtföljs avvärderingar och attityder som medvetet eller omedvetetöverförs från generation till generation. Den nya läroplaneninnehåller, på kristdemokratiskt initiativ, ett inledandeavsnitt om skolans värdegrund. Det betonas attundervisningen skall utgå från den etik som vårt kristnakulturarv förmedlar. Det praktiska förverkligandet iskolvardagen av detta läroplansavsnitt måste betonas på allanivåer, i de lokala skolplanerna och i kursplanerna samt ilärarfortbildning och i nationella utvärderings- ochutvecklingsplaner.Om etiska normer skall accepteras av eleverna på ett naturligt sätt fordrasatt lärare och annan skolpersonal följer samma normer i det vardagligaskolarbetet. Alla vuxna måste vara föredömen genom att bidra till att skapaen lugn och harmonisk skolmiljö. Särskilt viktigt är det att tendenser tillmobbning, främlingsfientlighet och rasism observeras och motverkas ocksåpå gymnasieskolan.Om vi skall få den kvalitetsförbättring och kompetenshöjning som detsvenska utbildningsväsendet behöver, måste lärarna inspireras att gå ispetsen för förnyelse och pedagogisk utveckling. För detta behövs stimulansi form av tjänster med speciellt pedagogiskt ledar- och utvecklingsansvarsamt möjlighet till forskning. Skolledarens roll är av avgörande betydelse idetta sammanhang.Den nya gymnasieskolan har på ett antal håll i landet lett till ojämnheter ielevernas studiegång. Föräldrar och elever ställer ofta frågan varför denförsta terminen har så mycket lektionsfri tid och dessutom obefintligthemarbete. Förväntningarna var att direkt gå in hårt för den nya typen avstudier. Övergången till en alltmer kursinriktad gymnasieskola kan leda tillatt anhopning sker av vissa studiemoment till andra läsåret eller till topparunder vissa terminer. Det är därför viktigt att ge eleven möjligheter att taegetansvar för sitt arbete. Det kan finnas behov av insatser för att förbättrastudietekniken. Det krävs också grundläggande undervisning för att kunnanyttja informationstekniken bättre. Ordning och reda, respekt förlektionstider osv måste krävas för att arbetsklimatet ska bli bra.ProgramgymnasiumEn övergång till alltmer av individuella scheman för elevernaär i sig mycket positiv. Frågan är bara om gymnasieskolanklarar ett sådant system utan nya resurser i form av personal.Elever med dålig initiativförmåga kan lätt bli utslagna. Dethänder inte sällan att elever är borta utan attnågon saknat dem. Det nya systemet kräver en bättreberedskap för att ge stöd åt s k svaga elever. I ettdelbetänkande av (SOU 1996:1) slås fast att eleverna också ifortsättningen skall gå i ett programgymnasium. Sammaklarläggande ges i regeringens proposition 1995/96:206under . Den inriktningen stöder vi. Programmet bliren sammanhängande organisationsenhet för eleven underåren på skolan. Programmet är den trygga organisationeleverna skall vistas inom. Detta hindrar inte att valfrihetenär stor vid val av kurser eller att vissa elever kan gå igenomgymnasieprogrammet i snabbare eller långsammare takt. lokala arbetsplanen anpassas kursplanerna tillprogrammet och till elevernas intresseinriktning. Utvecklingav arbetssätt och arbetsformer i kurserna sker inomprogrammet. Ett system med programledare skapar bättreförutsättningar för en samverkan mellan ämnen iprogrammet. Förutsättningarna för större elevinflytande ökarockså i ett programgymnasium med programlärare. Elevernaskall känna att de "äger" programmet, att det är "mitt"program. Programlärarna kan också ta ett större socialtansvar för eleverna i det egna programmet. Eleven blirmindre anonym. Det är enklare att upptäcka och ge stöd åtenskilda elever som har problem av olika slag.Stödundervisningen kan sättas in tidigare och bli effektivare.I programgymnasiet är sedan det individuella valet fönstretmot andra program.I ett programgymnasium skall inte bara programmets karaktärsämnen utanockså övriga ämnen och kurser ha en tydlig inriktning mot programmets mål.Det skall vara tydligt för eleverna när de läser t ex svenska, tyska, engelska,samhällskunskap att kurserna ligger inom ett visst program, t exNaturvetenskapsprogrammet. Programinriktningen skall synas tydligt ikursplanerna. Programmålet uppnås inte endast genom att eleverna läserkurserna inom ett program. Det fordras därför en genomtänkt planering avundervisningen, av arbetssätt och arbetsformer för att eleverna skall nå demål som angivits i både programmål och läroplan. Samverkan mellanämnena i gymnasieskolan behöver förstärkas. Att läsa kurser eller delar avkurser på engelska i olika ämnen bör prövas mera.InformationsteknikKristdemokraterna ser positivt på de nya förutsättningar förinnehåll, pedagogik och arbetssätt i skolan sominformationstekniken skapar. Regeringen framhåller ocksåvikten av att lärarna som för ut IT till eleverna särskiltbeaktar skillnaderna mellan flickors och pojkars sätt attnärma sig tekniken. Det är nödvändigt att ge elevernamöjlighet att i större utsträckning än nu inhämta kunskapervia IT i skolan. De flesta elever kommer inte i hemmet attinom ha tillgång till den informationsteknikskolan kan erbjuda. Även om antalet datorer i hemmen ökarkan man inte begära att eleverna skall ha tillgång till egendator. Eleverna måste erbjudas mer tid i skolan för att medhjälp av skolans resurser kunna ta del av deninformationsmassa som finns på skolan och är nåbar i olikadatabaser t ex Internet. Eleverna skall inse fördelen med attgenomföra givna arbetsuppgifter i skolan genom enskiltarbete eller i grupp. Läroboken kommer inom mångaområden att spela en allt mindre roll som informationsbankoch kunskapskälla eftersom den snabbt blir inaktuell.Eleverna måste få ledning i hur information blir till kunskap.De måste lära sig söka information ur en närmast oändligkunskapsmassa, förstå, analysera och utvärdera den. Demåste lära sig att på olika sätt presentera inhämtadinformation på ett för andra, lärare och kamrater, förståeligtsätt. Först då har information blivit kunskap.JämställdhetInom gymnasieskolan skall jämställdheten mellan flickor ochpojkar ökas. Flickor och pojkar skall ges likvärdigaförutsättningar att utveckla sina individuella intressen ochsärskild begåvning. Eleverna måste bemötas utifrån enkunskap om likheter och olikheter mellan könen.Jämställdheten skall ses som en pedagogisk fråga ochnödvändigheten av kunskap och kompetens hos lärarna skallbetonas för att skolan skall kunna uppfylla skollagens ochläroplanernas krav på att skolan skall verka för jämställdhetmellan könen. Flickor på pojkdominerade utbildningar måstefå ett bättre stöd av lärarna. Det har visat sig att flickor pånaturvetenskapliga och tekniska utbildningar saknat detta.Att främja jämställdhet handlar inte bara om en jämnfördelning mellan flickor och pojkar. Det handlar också omatt ta vara på olikheterna och göra olika satsningar, t exsärskilda lektioner för flickor i teknik, otraditionella metoderför pojkar i språk. Det handlar också om att få en jämnarefördelning av män och kvinnor bland gymnasieskolanspersonal. Männen dominerar bland lektorerna och är någotfler än kvinnorna bland yrkeslärarna. Bland yrkeslärarnabestår den ojämna könsfördelningen inom respektive yrke.Elever med särskilda behovUnder en följd av år har elever med olika typer avfunktionshinder i allt högre grad integrerats i den vanligaundervisningen. Detta är positivt men också viktigt attutvärdera. Tillräckliga resurser skall avsättas för behoven hosfunktionshindrade elever. Särskild hänsyn skall tas till elevermed olika former av inlärningssvårigheter. Det kan gälla t exhandikapp, koncentationssvårigheter, läs- ochskrivsvårigheter, dyslexi eller störningar som påverkarelevens arbete i skolan. Elever med särskilda behov skallframförallt ges tillräcklig tid.Alla lärare skall i sin utbildning och genom fortbildning ha grundläggandekunskaper i specialpedagogik. Skolan skall också ha tillgång till lärare medfördjupad specialpedagogisk utbildning. Specialutbildning krävs för elevermed dyslexi, komplicerad inlärningssituation, för hörselskadade och döva,för synskadade elever och för utvecklingsstörda elever. Det är enförutsättning för att rätt till gymnasieutbildning för svårt rörelsehindradeungdomar, hörselskadade och döva ungdomar skall vara en verklig rättighet.HuvudmannaskapFrågan om huvudmannaskap för gymnasieskolan har varitaktuell . Flexibiliteten i systemet harökat genom att landsting efter överenskommelse med enkommun får anordna även andra nationella program igymnasieskolan än inom naturbruk och omvårdnad. Denföreträdesrätt som landstingen haft för utbildning inomnaturbruk och omvårdnad har tagits bort. Det är en positivförändring som öppnar möjligheter för regionala lösningar.Behoven ser olika ut på olika håll i landet, och denorganisationsform som passar på ett ställe är kanske intelämplig på en annan ort.BetygKristdemokraterna är tveksamma till att kursplanerna ärdesamma oberoende av i vilket program kursen förekommer.Varje kurs betygsätts. Lågpresterande elever och deras lärareutsätts för stor press, då alla elever inte har förutsättningar attklara kärnämnena. Det måste finnas plats också för elevermed sämre intellektuella förutsättningar och bristandestudiemotivation i gymnasieskolan. Utveckling avpedagogiken kan förbättra situationen, men begåvning avolika slag måste också få ett större utrymme och värderaslika högt.Betygssystemet måste noggrant utvärderas. Undersökningar frånSkolverket visar att spännvidden är stor mellan de olika programmen vadgäller såväl betyget Icke godkänd som Mycket väl godkänd. Vidare ärskillnaderna stora mellan landsortskommuner och storstäder.Kristdemokraterna ifrågasätter tillämpningen av det nya betygssystemet.Betygssystemet tycks hanteras mycket olika i förhållande till kursplaner ochprogram. Pressen kan bli onödigt stor på vissa program med mera praktiskinriktning då det gäller kärnämnena. Vi anser att möjligheter till alternativabetyg för olika typer av program allvarligt bör övervägas och atturvalsförfarandet istället kan ske genom viktning. Det är viktigt att allaelever under gymnasiet får en tillräcklig bas för både arbete och studier iperspektivet av ett livslångt lärande. Det inre arbetet i skolan måste ge allaelever en god start i livet. Alla nationella program bör ha eget ansvar för attge stöd åt sin elever. Förekomsten av individuella program får inte vara enförevändning för att ge upp detta ansvar. Vikten av att det i varje kommunfinns ett fungerande system för uppföljning och utvärdering är grunden förkvalitetsutvecklingen.FörutsägbaraantagningssystemRedan 1994 uttryckte vi kristdemokrater i vårthögskolepolitiska handlingsprogram farhågor för atthögskolereformen skulle leda till svårigheter för blivandestudenter att få en överblick över utbildningssystemet. Idaghar dessa farhågor i viss mån besannats. Det som är viktigt iett högskolessystem som vårt är att blivande studenter hargoda möjligheter att skaffa sig en överblick över systemetoch de antagningskrav och regler som gäller. Det måstedärför finnas en långsiktighet i högskolornas beslut kringantagningssystemet så att krav och regler är förutsägbara fördem som vill kvalificera sig till en viss utbildning.Det faktum att förändringar genomförts både i gymnasieskolan ochhögskolan parallellt är en starkt bidragande orsak till den osäkerhet som idagråder om vilka villkor och regler som gäller och kan således vara avövergående karaktär. Trots detta bör högskolan, för att ökaöverblickbarheten, åläggas en informationsplikt om sina kurser ochutbildningar till . På så sätt kan staten garantera att alla fårdel av informationen om högre studier och inte endast de regioner ellergrupper av presumtiva studenter som den enskilda högskolan prioriterar i sittinformationsarbete. Detta belyser också vilken viktig funktion en välfungerande studievägledning har. Såväl inom grundskola, gymnasium somhögskola måste noga beaktas att tillräckliga resurser avsätts, så attstudenterna kan få tillräcklig vägledning.GymnasielärarutbildningenDen nya gymnasieskolan kräver att undervisningen sker ilärarlag. Samverkan mellan lärare i olikaundervisningsämnen är en förutsättning för att kunnarealisera den helhetssyn som läroplanen förespråkar. Engemensam pedagogisk kultur måste skapas i den enskildagymnasieskolan. Samläsning mellan allmänna ämnen ochyrkesämnen måste genomföras. Gymnasielärarutbildningenmåste ha en sådan bredd att behovet av lärare för samtligaprogram och kurser inom gymnasieskolan tillgodoses.Gymnasieskolans behov av lektorer måste tillgodoses. Denpraktisk-pedagogiska utbildningen bör omfatta 40 poäng föralla gymnasielärare och ha en gemensam kursplan.Lärarhögskolans gymnasielärarutbildning bör ökakontakterna med gymnasieskolorna i regionen.ForskningEn betydande mängd skolforskning är okänd på skolgolvet.Forskare bör ges möjlighet att tillfälligt gå in i skolarbetetoch arbeta tillsammans med lärare inom gymnasieskolan somvill satsa på forskning inom sitt arbete. Forskning kan ocksåbli en karriärväg för lärare.SyoverksamhetKommunerna anpassar alltmer utbudet av gymnasieplatsertill elevernas förstahandsval. Erfarenheter, kunskaper ochintressen hos den enskilde eleven skall styra vilketgymnasieprogram eleven väljer. Men detta ställer krav. Näransvaret alltmer vilar på den enskilde eleven, måsteinformationen bli bättre.På en fråga i till skolministern blev svaret:Flera studier visar att det är ganska liten koppling mellan den utbildning somvalts och det arbetsområde inom vilket man senare är verksam.Förutsättningarna för arbetslivet förändras mycket snabbt, inte minst tillföljd av utvecklingen på det tekniska området. I det perspektivet är enmöjlighet som fanns förr att göra ganska tillförlitliga prognoser omkommande arbetskraftsbehov inte längre meningsfull. Det är också svårt attförutspå vilka kompetenskrav som kommer att ställas inom olikayrkesområden. Det är därför viktigt att gymnaiseutbildningen ger en bred ochallsidig utbildning som förbereder eleverna för det kommande snabbtväxlande arbetslivet.Den senare analysen av skolministern ställerKristdemokraterna upp på. Men den första delanalysen kaninte accepteras. Om flera studier visar att kopplingen är svagmellan den utbildning som valts och detarbetsområde man senare är verksam inom, måste det varahög tid att göra något åt denna problematik.Det är motsägelsefullt om man får maximal valfrihet i gymnasieskolan föratt sedan utlämnas till en okänd arbetsmarknad som det inte går att ställanågra prognoser för.Ett nytt sorts lärlingssystemFör kom larmrapporter från Statistiskacentralbyrån. Knappt hälften av alla ungdomar har jobb sju årefter . Detta jämfördes med 1986 då sju av tioungdomar var i samma situation. väckteungdomsarbetslösheten stor oro. Det slogs larm överallt. Ikommunerna slog man sina kloka huvuden ihop, diskuteradeoch försökte komma fram till lösningar. Hela tidendiskuterades vikten av att ungdomen snabbt måste komma uti arbetslivet för att inte passiviseras. Också vikten av attkomma in i vuxenvärlden, att få bli vuxen, var betydelsefullaargument. Den här gången händer ingenting.Inte heller Arbetsmarknadspolitiska kommitténs betänkande med rapporteroch statistik om bl a ungdomens situation väckte någon särskild aktivitet frånregeringens sida. Här konstaterades att antalet sysselsatta i åldersgruppen16-24 år minskade eller i antal medcirka 290 000. Detta skulle gett upphov till snabba åtgärder, men inte, trotsatt man nu konstaterade att antalet sysselsatta i denna grupp var nere i 41procent. Givetvis kan man neutralisera detta med att säga att gymnasieskolanlyckats, nästan alla () går i gymnasieskolan. Men trots dettakonstaterande kan man inte bortse ifrån att ungdomarna kom att svara förmer än hälften av hela sysselsättningsminskningen. Ungdomars feriearbetenhar också försvunnit till stor del. Dessa var ofta tidigare en inkörsport tillarbetsmarknaden. Familjers försörjningsansvar tänjs tillbristningsgränsen med åtföljande konflikter och minskat självförtroende förden unge.I sysselsättningspropositionen uppmärksammas ungdomssituationengenom datorteken och den kvalificerade yrkesutbildningen. Ocksålärlingsutbildning och arbetsplatsförlagd utbildning uppmärksammas. Mendet enda som sägs är att "Lärlingsutbildning och arbetsplatsförlagdutbildning är former som bör kunna utnyttjas betydligt mer , inteminst när man vänder sig till yngre vuxna som vill ha yrkesutbildning ochföredrar i stor utsträckning arbetsplatsförlagd utbildning framför renskolutbildning." Vilka är yngre vuxna? Är det ytterligare ett tecken på ensegdragen lång inskolning till vuxenlivet? Inga åtgärder aviseras för attutveckla lärlingssystemet.Kristdemokraterna har pläderat för ett lärlingssystem för attge ungdomar möjlighet att få in en fot på arbetsmarknaden. Det individuellaprogrammet på gymnasieskolan har uppnått en omfattning som ingenräknade med. Det kan säkert tolkas som ett intresse bland många elever fören mer yrkesinriktad utbildning av lärlingskaraktär. Att utvecklalärlingssystem tillsammans med näringslivet är en viktig åtgärd för att få nedungdomsarbetslösheten. beklagar också att intevelat införa en särskild yrkeshögskola som skulle kunna bidra till att höjastatusen på yrkesutbildningen i stort. Såväl gymnasiet som högskolan måsteockså erbjuda de unga utbildning i entreprenörskap.Kontakten med arbetslivet för gymnasieungdomen ges genom APU(arbetsplatsförlagd utbildning). har genomförten undersökning av den arbetsplatsförlagda utbildningen i gymnasieskolan inovember 1995. Bland annat framkommer att av skolorna tyckeratt APU är värdefull eller mycket värdefull som hjälpmedel för att nåutbildningsmålet för programmet. Också elevernas inställning är positivenligt en undersökning av 1995. Eleverna hade en positivinställning, ansåg den effektivare än utbildningen i skolan eller som ettvärdefullt komplement. De största hindren för APU i arbetslivet uppges varakonjunkturläget samt att APU av arbetsgivarna anses störa produktionen.Kristdemokraterna anser det vara angeläget att APU införs inom fler avgymnasieskolans program.