mot · GK02Sf254 · 1996-10-07 00:00:00 — SammanfattningAtt minska kostnaderna för socialförsäkringen är en av deviktigaste åtgärderna för att få rätsida på allvarligaekonomiska situation. Det handlar dock inte bara primärt omatt sänka kostnaderna. Det handlar minst lika mycket om attundvika situationer där människor tvingas in i ett läge därbara sjukbidrag och i förlängningen förtidspension är de endalösningarna.Men på det sätt som försäkringssystemen har varit konstruerade har detockså uppmuntrat och underlättat överutnyttjande och rent fusk. Detta hardels inneburit att kostnaderna för försäkringen varit högre än vad behovenegentligen krävt, dels - vilket i längden är än allvarligare - resulterat i attrespekten för socialförsäkringen som ett försäkringssystem i grundenundergrävts.Vi moderater har gång på gång pekat på behovet av en mer genomgripandereform, där socialförsäkringarna samordnas till en samlad inkomstbortfalls-försäkring. Vi anser också att det är nödvändigt att, liksom i det nyapensionssystemet, stärka sambanden mellan avgifter och förmåner samt attinom ramen för den obligatoriska försäkringen medge större individuell frihetbeträffande självrisk, kompensationsnivå m.m. Det blir då också naturligt attöppna större möjligheter för kompletterande försäkringar hos konkurrerandeförsäkringsgivare.I motionen föreslås att regeringen tillsätter en utredning somskall studera detaljerna kring vårt förslag om en inkomstbortfallsförsäkring.I avvaktan på resultatet av denna utredning föreslås vidare ett antalförändringar inom ramen för det nuvarande transfereringssystemetomfattande utgiftsområdena 10 och 12 i syfte att sanera landets ekonomi ochmöjliggöra de nödvändiga och strategiskt centrala skattesänkningar viföreslår för att skapa nya arbetstillfällen genom ett gott företagsklimat samtförbättra och förstärka den enskildes välfärd. Därför föreslås i motionenförändringar rörande arbetsskadeförsäkringen, samt ändrade regler gällandesjukpenning, föräldrapenning samt havandeskapspenning. Vi föreslår ocksåatt en utredning tillsätts vars uppgift skall vara att studera vårt förslag omenutflyttning av den del av sjukförsäkringen som omfattar skador som uppståttpå grund av trafikolyckor. Vi föreslår också att en utredning tillsätts som börstudera för- och nackdelarna med ett behovsprövat barnbidrag, samt uppreparförslaget att avskaffa bidragsförskottet.Moderat välfärdspolitikVi moderater anser att ett bra land skall värna om människorsom råkat i svårigheter på grund av sjukdom, handikapp ochlångtidsarbetslöshet. är vår syn på välfärdförankrad i människors ansvar för sig själva och sinanärmaste.Goda levnadsförhållanden, trygghet för familjen, för arbetet, förålderdomen, utvecklingsmöjligheter, utlopp för nya initiativ och nya idéerkan aldrig skapas genom politiska beslut.Det goda samhället med självständiga människor, som har framtidstro,växer fram i familjen, i de lokala gemenskaperna, på arbetsplatserna, iskolorna, i vänkretsen, i föreningslivet - kort sagt - i det som brukar kallasdet civila samhället.Det allmänna, och därmed politiken, har en viktig stödjande roll. En brastat kan aldrig lämna människor vind för våg i svåra situationer. Ett land somkännetecknas av ett gap mellan olika människors livschanser riskerar att blien delad nation.Det borde inte föreligga stora åsiktsskillnader vad gäller målet ochmotiveringen för välfärdspolitiken mellan de olika politiska partierna i vårtland, men de s.k. trygghetsfrågorna har stått i fokus för politiskameningsskiljaktigheten och grunden till detta ligger djupt - isynen på människans förmåga och i ansvarsfördelningen mellan individ ochsamhälle.Vi kan bara konstatera att det råder stora politiska skillnader kring detta.När socialdemokraterna tror att de kan ta över hela den grundläggandeförsörjningsrollen från hushållen i mer eller mindre utsatta situationer lederdetta till att transfereringarna från den offentliga sektorn havererar, närtiderna blir sämre. Staten mäktar inte med att lägga allt till rätta genomdetaljerade och heltäckande trygghetssystem i livets alla skeden. Ansvaretmåste delas mellan det enskilda hushållet och staten.När dagens demokrati växte fram och tog gestalt var dess grundläggandesyfte att ge den enskilda människan makt och inflytande över samhälls-gemenskapens uppbyggnad och funktion. Humanism, medmänsklighet,människovärde, individens frihets- och trygghetssträvanden utgjorde i självaverket utgångspunkten. har vi anledning att fråga oss vart den enskildamänniskan egentligen tagit vägen i det byråkratiserade samhälle som kallasVälfärdssverige.Det är nödvändigt att reformera dagens trygghetssystem, men det räckerinte med ändringar i detaljer. Det krävs långt djupare förändringar för attkomma åt strukturella brister i systemen.Ett bra trygghetssystem skall i första hand värna dem som har storaproblem. Ett bra trygghetssystem får heller inte innehålla drivkrafter sommotverkar egenförsörjning. Dagens höga reservationslöner, d.v.s. deinkomster genom bidrag som konkurrerar med egeninkomster får inte liggapå en för hög nivå. Ett bra trygghetssystem måste vara stabilt, annars kan intemänniskor planera sitt sparande, sin konsumtion och sina investeringarlångsiktigt.Den moderata välfärdspolitiken bygger på en mer utmejslad och mernyanserad syn på vad trygghet är, än den som ligger till grund för dagensvälfärdsstat.Vårt mål är att bygga ett välfärdssamhälle, där den enskilde har mångaskyddsnät att falla tillbaka på i svåra situationer. Staten och de offentligaorganen har ett viktigt ansvar, men det har också familjen, de civila nätverkenoch arbetslivet.Den borgerliga regeringenDen borgerliga fyrpartiregeringen som tillträdde 1991medförde ett skifte i det svenska socialförsäkringssystemetsutveckling. En rad förändringar i syfte att göra systemet merstabilt vidtogs. I sjuk-, arbetsskade- ocharbetslöshetsförsäkringarna sänktes ersättningsnivåerna ochkarensdagar infördes. Kontrollen förbättrades isjukförsäkringen genom en inledande arbetsgivarperiod.Arbetsskadeförsäkringen samordnades bättre medsjukförsäkringen och beviskraven för arbetsskada skärptes.Prövningen för att få förtidspension stramades upp, rätten tilldelpension begränsades och pensionssystemet reformerades isin helhet. Vi kan nu se resultaten i form av minskadekostnader för bl.a. förtidspensioner, som visar ett klarttrendbrott under 1995 och 1996.Det var nödvändiga åtgärder mot den bakgrund att desammantagna kostnaderna för socialförsäkringarna kraftigtökade på grund av att sjuktalet och antalet arbetsskador stegunder , som arbetslösheten hastigt växtefrån 1990, vilket framgår av nedanstående diagram.Den borgerliga regeringens åtgärder var emellertid intetillräckliga för att bromsa den negativa utvecklingen. Degrundläggande strukturfelen finns dessvärre kvar.Inte bara , utan flertalet västerländska demokratier, kännetecknas av utbyggda socialförsäkringssystem och omfattande välfärdsåtaganden.De snabbt växande kostnaderna har skapat press på statliga och kommunalabudgetar, som utformningen av den offentliga välfärdspolitikentycks skada den ekonomiska tillväxten.Utvecklingen som har sträckt sig över några decennier har också lett till attintresset i växande utsträckning inriktats på själva systemutformningen,ersättningsnivåer, karenstider, ersättningsperiodens längd, krav påbehovsprövning, beskattning av förmåner och avdragsrätt för avgifter.Det ökande intresset för den här typen av frågor har emellertid varit på gottoch ont.De successiva detaljförändringar som gjorts har blivit svårförståeliga ochskapat administrativt krävande system, som det önskade resultatet -mer träffsäkra och billigare lösningar - inte har kunnat uppnås eftersom desammantagna effekterna inte kunnat förutses och att olika åtgärder tagit utvarandra.En ny utredning nödvändigDen utredning som den borgerliga regeringen tillsatte som ettresultat av krisöverenskommelsen med socialdemokraternahar lämnat sitt slutbetänkande (SOU1996:113).Den allvarligaste invändningen man kan rikta motbetänkandet är att majoriteten inte var villig att som sinutgångspunkt ha en övergripande analys av strukturfel ochsystemutformning.Trots att betänkandet i vissa delar innehåller en del intressanta förslag ärdet behäftat med så stora brister att det inte kan läggas till grund för beslut.Regeringen bör därför presentera nya direktiv och tillsätta en nyutredning.Utgångspunkten i direktiven till den nya utredningen bör enligt vår meningvara att studera frågan om hur en samlad försäkring för tillfälligtinkomstbortfall vid sjukdom eller arbetslöshet kan se ut. Grunden förförslaget måste vara att alla yrkesverksamma skall omfattas av en allmäntrygghetsförsäkring, vars syfte är att erbjuda grundläggande skydd vidtillfälliga förluster av förvärvsinkomster.För att göra systemet robust och lättöverskådligt bör den nya försäkringenersätta dagens sjuk-, arbetsskade- och arbetslöshetsförsäkring. Systemet börutformas med utgångspunkten att detta är en miniminivå och att den enskildeförväntas svara för ytterligare behov av trygghet. Kompensationsnivån börvara och ett antal karensdagar bör finnas i systemet. Det skall varamöjligt att individuellt teckna frivilliga försäkringar för att komplettera detoffentliga skyddet. Förslagsvis bör det vara möjligt att t.ex. begränsa antaletkarensdagar eller höja kompensationsnivån, förslagsvis avinkomstbortfallet.Enligt vår mening bör en bärande tanke i ett kompletterandetrygghetssystem vara att skapa ett större spelrum för marknadstänkande, medtydligare funktion för prismekanism vilket skulle medföra att efterfrågan påoch utnyttjandet av försäkringsskyddet blir mer balanserat. Det problem somnu föreligger med en överefterfrågan på försäkringsskydd via den politiskamarknaden reduceras genom att tilläggsförsäkringar prissätts på en frimarknad. När den enskilda direkt betalar kostnaderna för en del av sittförsäkringsskydd, minskas också dagens problem med överutnyttjande. Attden enskilde själv har ett delansvar för sitt inkomstskydd ökar ocksåtryggheten.Tilläggsförsäkringarna bör vara skilda från den allmänna försäkringen.Premier, försäkringsvillkor, allmänna krav och självrisk bestäms viaprivaträttsliga avtal mellan försäkringsparterna. Det är knappast en uppgiftför politiska beslut att ange den närmare utformningen av dessatilläggsförsäkringar. Det skall dock även vara möjligt för de allmännaförsäkringskassorna att erbjuda dessa tilläggsförsäkringar.I huvudsak kan tre former av kompletterande skydd förekomma:avtalsförsäkringar, individuella försäkringar och medborgarkonton.Inom ramen för det system med individuellt pensionssparande somintroducerades under den borgerliga regeringen bör den enskilde ges rätt attöppna ett medborgarkonto. Även den allmänna försäkringsorganisationen sådan möjlighet.Eftersom vårt förslag innebär att den enskilde ges möjlighet att självprioritera en del av sitt skydd är det väsentligt att man skapar ett gottsparklimat. Vi anser därför att direktiven måste innehålla ett krav att utredaförslaget om ett medborgarkonto.Förändringar i nuvarandesystemSom nämnts ovan anser vi att regeringen bör tillsätta enutredning vars uppgift är att skapa ett nyttsocialförsäkringssystem för inkomstbortfall vid sjukdom ocharbetslöshet. Detta arbete bör ske skyndsamt så attförändringarna kan ske innan detta sekel är slut. Vi vill idetta sammanhang dock understryka vikten av en tydlig ochtidig information om förändringarna. Vad som tyvärr varitvanligt är att människor på grund av allasåväl stora som små förändringar i systemen inte har haftmöjlighet att planera sin ekonomiska framtid. Förändringarnahar karakteriserats av ryckighet och planlöshet. Vi tror attacceptansen för förändringar finns om människor i god tidfår information om att förändringarna kommer att ske ochvad de innebär.Moderata samlingspartiet har under presenterat förslag påförändringar inom de nuvarande försäkringarna. Det har funnits flera skäl tillde förändringar som vi föreslagit och föreslår.För det första har det handlat om att skapa enhetliga överblickbara system.I dag är det inte ovanligt att man "hoppar" mellan olika trygghetssystem föratt maximera sitt stöd. Det kan t.ex. gälla mellan sjukförsäkringen och dentillfälliga föräldrapenningen. Där den förra innehåller en karensdag medanden senare ger ersättning och således saknar en självrisk.För det andra handlar det om att betona arbetslinjen. Försäkringarna får intefungera som ersättningslön. Syftet med socialförsäkringen för människor sompå grund av ålder, kronisk sjukdom eller funktionshinder inte kan arbeta är attfungera som en tillfällig trygghet. Det är väsentligt att försäkringssystemenuppmuntrar till en återgång till arbetslivet.För det tredje handlar det om att minska kostnaderna för försäkringen. I dagkostar socialförsäkringssektorn ca . För att Sverigeskall få ordning på ekonomin är det centralt att kostnaderna förtransfereringssystemen minskar. Moderata samlingspartiet presenterar imotion (1996/97:Fi407) förslag på strategiska och väsentligaskattesänkningar som innebär att vi kan minska arbetslösheten, öka tillväxtenoch därmed ge enskilda människor möjlighet att i större utsträckning än i dagta ett personligt ansvar. Det har med önskvärd tydlighet visatsatt socialförsäkringssystemen i ekonomisk kris inte klarat att leverera det dehar lovat. Snabba försämringar i kompensationsnivåer i kombination medavgifts- och skattehöjningar har inneburit att människor förlorat denekonomiska trygghet som försäkringarna har inneburit. Det har också i detnärmaste varit omöjligt att göra längre planeringar i sin ekonomi, vilket i sigskapar otrygghet och en förståelig oro. Särskilt gäller detta alla dem som fårstörre delen av sin försörjning täckt av någon form av offentlig försäkring.Det är en politik som vi moderater inte kan ställa oss bakom. Skall mangenomföra förändringar i försäkringarna måste man kombinera dessa medförslag som innebär att de enskilda människorna ges en möjlighet att självagöra prioriteringar. Socialdemokraternas försämringar genom ökade skatterhar i detta hänseende varit förödande för allt för många enskilda människor.De valda lösningarna måste garantera att de människor som verkligen harett stort behov av hjälp och stöd också skall garanteras detta. Men för attuppnå detta måste"långtidsfriska" ta ett större ansvar för sin trygghet. Deförslag till förändringar vi presenterar nedan har detta som mål.Utgiftsområde 9 -Hälsovård, sjukvård ochsocial omsorgSjukvårdsförmånerI kommittémotioner rörande tandvården respektiveläkemedelsförsäkringen presenterar vi förslag på reformersom på avgörande punkter skiljer sig från de förslag på dettaområde som regeringen presenterade och nupresenterar i särskild proposition rörandeläkemedelsförsäkringen. Vi hänvisar till dessa motioner.Förslagen om förändringar av läkemedelsförsäkringen sompresenteras i motion 1996/97:So6 föreslås träda i kraft1 mars 1997.Totalt innebär våra förslag att vi för anslaget A 1. Sjukvårdsförmåner m.m.anvisar ett anslag på 9 för 1997.Eftersom regeringen tidigare föreslagit att tandvårdsförsäkringen avskaffasfrån blir vår besparing mindre 1998 och 1999 vad gällertandvården. föreslår vi att anslag A 1. får en ram på9 och 10 1999.Utgiftsområde 10 -Ekonomisk trygghet vidsjukdom och handikappSjukpenningenRegeringen har föreslagit dels attkompensationsnivån i försäkringen skall höjas , dels föreslagit att förlänga arbetsgivarperiodentill utan att tillnärmelsevis kompensera företagenför denna förändring. Moderata samlingspartiet har sagt nejtill båda dessa förändringar.Vad gäller kompensationsnivån har det tidigare funnits i stort sett politiskenighet i om att är en lämplig och välbalanserad nivå.Den kombinerar både en god trygghet för den som vidkänns ett tillfälligtinkomstbortfall och betydelsen av arbetslinjen, d.v.s. att det alltid skall lönasig bättre att arbeta än att inte göra det. Landets allvarliga ekonomiska lägehar dessutom inneburit att kostnaderna för försäkringen måste minskas.Därför är det en allvarlig signal när den socialdemokratiska regeringen isamarbete med nu höjer ersättningen. Konsekvenserna av detta harinte väntat på sig. höjs allt fler röster för att även andra bidrag ochersättningar skall höjas till tidigare nivåer. De som bär skulden för dennaförväntan från allt fler människor är Socialdemokraterna och Centern.Vi vidhåller att kompensationsnivån skall vara . Den bör såledesinte ändras den 1 januari 1998.I syfte att ytterligare betona arbetslinjen och dessutom skapa en reellsjälvrisk i sjukpenningen upprepar vi också vårt tidigare förslag att införaytterligare en karensdag för långtidsfriska. Vårt förslag om två karensdagarskall, precis som gäller med en karensdag, kombineras med ett tak på tiokarensdagar och med den begränsning som finns i dagom sjukfall som inträffar inom en 14-dagarsperiod.Utöver detta vill vi poängtera att de som är skiftarbetare eller har mer än enarbetsgivare, och därför kan drabbas av fler karensdagar vid varje sjuktillfälleän vad som faktiskt gäller, måste kompenseras. Det är också viktigt attsystemet för återförsäkring hos för små företag får enkonstruktion som inte gör det olönsamt för dessa att teckna en sådan. Det harvisat sig att den försäkring som erbjuds har inneburit att småföretagenväljer att inte återförsäkra sig. Denna utveckling måste brytas.Införandet av ytterligare en karensdag innebär lägre kostnader förarbetsgivarna vilket neutraliseras via arbetsgivaravgiften.Vi avvisar förslaget att förlänga arbetsgivarperioden från nuvarande 14 till28 dagar och anser att den inte bör genomföras somplanerat. Förslaget innebär en ren skattehöjning för företagen, med uddenriktad särskilt mot småföretagen. Förslaget innebär nämligen attarbetsgivarna endast får en kompensation på i form avsänkta socialavgifter, vilket är långt ifrån tillräckligt för att neutraliserakostnaderna som den förlängda arbetsgivarperioden innebär. Det äranmärkningsvärt att Socialdemokraterna och som ligger bakomförslaget, i ett läge då arbetsmarknadsläget är så ansträngt som det är, väljeratt lägga på nya pålagor på företagen. Det rimmar minst sagt illa medmålsättningen att sänka arbetslösheten och underlätta för småföretagen. Detrimmar dessutom minst sagt illa mot vad statsminister själv sade i sinregeringsförklaring om att förbättra villkoren förföretag med särskild inriktning mot just småföretagen. Förslaget om enförlängd arbetsgivarperiod kommer att ytterligare försvåra småföretagarnasvillkor och därmed minskar chanserna ännu mer att Socialdemokraternas målom en minskad arbetslöshet kommer att nås.Undersökningar som genomförts och som vi redovisade i samband medproposition 1995/96:209 om försäkringsskydd vid sjukdom, visar att av alla småföretag anser att en förlängd arbetsgivarperiod skullegöra det svårt eller mycket svårt att anställa ytterligare medarbetare. Dessauppgifter gör det än mer anmärkningsvärt att regeringen och väljerdenna väg i stället för de alternativ som Moderata samlingspartiet presenterattidigare och som vi återkommer med i denna motion.Under året har regeringen också presenterat ett antal förslag påförändringar av beräkningen av den sjukpenninggrundande inkomsten (SGI).Vi har biträtt dessa förändringar, först och främst eftersom de renodlarinkomstbegreppet och gör det såväl enklare som tydligare. Vi anser dock attSGI bör beräknas på ett genomsnitt av de senast föregående 24 månadernasinkomst i stället för att som beräknas på en antagen kommande inkomst.Detta förenklar SGI ytterligare som det minskar kostnaderna iförsäkringen.När regeringen föreslog förändringarna i försäkringsskyddet vid sjukdom(proposition 1995/96:209) justerades också i konsekvens med förslagen ettantal avgifter. Eftersom vi avvisade flertalet av regeringens förslag avvisar viockså de förändringar av avgifterna som föreslogs.För det första anser vi att den allmänna egenavgiften skall sänkas till dennivå som gällde före . Det innebär att den bör sänkas med2,. Sjukförsäkringen är överfinansierad, varförden höjning som skedde och denhöjning som aviseras med lika mycket från och med den 1 januari 1997inte är någonting annat än en ren skattehöjning, vilket vi inte kan acceptera.Vi utvecklar våra invändningar mot dessa förslag i motion 1996/97:Fi407av m.fl. (m).Vi avvisar förslaget om en förlängning av arbetsgivarperioden och anserdärför inte att uttaget av socialavgifter skall sänkas med 0,14 procentenheter.Eftersom vi dessutom anser att den allmänna löneavgiften skall avskaffasanser vi inte att sänkningen av socialavgifterna den1 och lika mycket i utbyte mot en höjning avden allmänna egenavgiften ochlika mycket skall genomföras.Avslutningsvis anser vi att förslaget att höja den särskilda löneskatten ochden särskilda premieskatten för grupplivförsäkringar inte skall genomförasden . Detta i konsekvens med att vi avvisar förslaget om höjdallmän egenavgift.Regeringen föreslår i proposition 1996/97:21 Nedsättning av socialavgifter,m.m. att arbetsgivare skall få rätt att dra av högst av arbets-givaravgiften . Enligt regeringen är sänkningen av arbets-givaravgiften en åtgärd för att underlätta för företagen att anställa flermänniskor. Det är bra att regeringen fått en början till insikt att företagenskostnader är av betydelse för möjligheterna att anställa fler medarbetare.Regeringen medger dessutom att dess egen politik har utgjort hinder förexpansion och ökad sysselsättning.Den sänkning som föreslås är emellertid av synnerligen begränsadomfattning. Möjligheten att dra av gäller bara företag med ca tre till fyraanställda. För företag med fler anställda kvarstår de problem som regeringensjälv pekar på i propositionen. Regeringen har dessutom finansierat förslagetgenom skattehöjningar för företagen som direkt motverkar de eventuelltpositiva effekterna av den begränsade sänkningen av socialavgifterna.Ovan har vi föreslagit att besluten om höjda egenavgifter undanröjs och attden allmänna löneavgiften avskaffas. Till detta kommer att vi också ovanföreslagit att den förlängda arbetsgivarperioden inte genomförs. Dessa förslaghar som syfte att underlätta för arbetsgivare att anställa fler personer.Regeringens förslag i proposition 1996/97:21 motverkar detta.Propositionen bör således avslås i denna del.I en motion 1996/97:Fi17 av m.fl. (m, fp, kd) avvisasdessutom förslaget i proposition 1996/97:21 att särskild löneskatt skall tas utpå bidrag som en arbetsgivare lämnar till vinstandelsstiftelse.Vi anser att kontroll av utnyttjande av sjukpenningförsäkringen börintensifieras för att på så sätt ytterligare minska kostnaderna för förmånenoch också öka respekten för försäkringen.Med hänvisning till det som anförts ovan rörande anslagsområdet A 1.Sjukvårdspenning och rehabilitering m.m. anvisar vi ett anslag på13 . Anslaget blir13 och 14 1999.Försäkring vid arbetsskadaI den avslutade sjuk- och arbetsskadekommitténsbetänkande föreslås att ersättning till den som skadas vid ettolycksfall i arbetet skall utges i form av sjukpenning frånarbetsskadeförsäkringen som tillsammans medsjukpenningen skall motsvara av densjukpenninggrundande inkomsten.Kommittén finner heller ingen anledning att förändra färdolycksfallensställning. Inte heller beträffande skador till följd av annan skadlig inverkanänolycksfall (arbetssjukdomar) föreslås någon ändring mot nuvarande regler.Förslaget är enligt vår mening djupt olyckligt och bör inte realiseras.Vi anser att en väl fungerande arbetsskadeförsäkring i första hand skallkonstrueras på ett sådant sätt att den motverkar att arbetsskador ocharbetsolycksfall uppstår. Försäkringen måste innehålla sådana stimulanser attdet skall löna sig att eliminera skadliga arbetsmiljöer och dåligaarbetsbetingelser. Därför måste en arbetsskadeförsäkring knytas så näraarbetsplatsen som möjligt, fri från statlig styrning och finansiering.Egentligen finns det inga skäl som talar för att just arbetsskador skallomfattas av en offentlig försäkring.