mot · GJ02Fi93 · 1996-05-02 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96 Ekonomisk vårproposition med förslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken, utgiftstak, ändrade anslag för /96, m.m. BakgrundIdag lever en miljard människor under existensminimum, dvsi yttersta fattigdom och armod utan garanterad daglig tillgångtill mat, relevant hälsovård, utbildning eller arbete.Denna sjättedel av jordens befolkning förbrukar avvärldens totala produktion av varor och tjänster. Detta kan ställas mot denrikemansklubb som tillhör och som också den omfattar ca en miljardindivider, men som konsumerar av världens samlade BNP,dvs nästan 60 gånger mer än u-länderna.Denna oerhörda klyfta mellan fattiga och rika fortsätter att vidgas, delsberoende på de rika ländernas ointresse för kraftfulla biståndsinsatser, delsavhängigt i-ländernas vägran att upphäva orättfärdiga handelsrestriktioner.Dessa restriktioner begränsar och försvårar påtagligt möjlighetertill export, vilket i sin tur leder till lägre inkomster, sämre konkurrens-förmåga och därmed sämre förutsättningar för en stabil ekonomisk tillväxt.EnprocentsnivånMed målsättningen att bidra till att dessa orättvisor skulleundanröjas beslutade riksdag , att avBNP, senare ändrat till BNI, skulle avsättas för bistånd tillvärldens fattigaste länder. Genom knytningen till BNI avsågsatt en automatisk anpassning skulle ske till Sverigesekonomiska bärkraft, dvs när ekonomin var i tillväxttillfördes biståndet mer resurser och vice versa.Vid två tillfällen har det utbetalda biståndet nått över denna nivå. 1982 dåbiståndet nådde , samt då nivån blev hela 1,03procent. Noterbart är, att vid båda dessa tillfällen leddes av icke-socialistiska regeringar.Nu har, trots behoven och nöden i världen, Socialdemokraterna till-sammans med förpassat enprocentsmålet till historieböckerna.Först genom beslutet att frysa biståndsnivå, i kronor räknat, vilketinnebar en sänkning års nivå, av BNI, till 0,81procent innevarande år.Knappt hann trycksvärtan från detta beslut torka förrän regeringen föreslårytterligare sänkning av biståndet, nu till av BNI.Denna biståndsnivå, , som FN rekommenderat i-länderna att avsätta för biståndsändamål, inte som en prognostiseradanslagsnivå, utan som ett utbetalningsmål har av biståndsminister tidigare benämnts som en "skammens gräns".Då vi erfarenhetsmässigt vet att utbetalda medel nästan aldrig nårbudgeterade nivåer, är sannolikheten stor att regeringens förslag tillbiståndsram för 1997-99, de facto kommer att innebära att det utbetaldabiståndet som andel av BNI hamnar under denna "skammens gräns".Socialdemokraternas vallöften 1994Dessa stora, drastiska och för svensk biståndspolitikfullständigt unika sänkningar rimmar synnerligen illa medden socialdemokratiska retoriken under valrörelsen 1994.Då skulle biståndet "återupprättas". Socialdemokraterna garanterade i sittvalmanifest att återgången till enprocentsnivån skulle ske snabbare än vadden borgerliga regeringen planerade. Bären varandras bördor blev ettständigt återkommande tema.Väl på taburetterna efter valet var dessa vallöften glömda och förträngda.Nu vill Socialdemokraterna istället att de absolut sämst ställda ska bära dentyngsta bördan.Att som Socialdemokraterna nu föreslår minska resurserna till dem somingenting har - nedskärningen av biståndsanslaget utgör Socialdemo-kraternas största sparbeting - finner vi kristdemokrater vara djuptorättfärdigt. Det är utmanande och kränkande att ett parti som berömt sig avatt vara den internationella solidaritetens banerförare nu tvingar världensfattiga att delta i saneringsarbetet av den svenska ekonomiska "krisen", en"kris" de själva inte har någon del i.Kristdemokraternas syn på biståndetFör oss kristdemokrater är utgångspunkten att alla människorhar ett unikt och lika värde. Denna övertygelse är en viktigutgångspunkt för den kristdemokratiska synen på vårt ansvarför omvärlden och för våra relationer till de människor somtvingas leva i absolut fattigdom.Denna syn på människans värde oavsett ras, kön, religion, ålder, födelseorteller andra åtskiljande faktorer är en grund för solidaritet och respekt förmänskliga rättigheter. Förutom solidaritetstanken finns också andra starkaskäl för att upprätthålla ett kraftfullt och effektivt bistånd, bl asäkerhetspolitiska skäl.Det avslutning har inneburit nya möjligheter till globalsamverkan, men har också givit upphov till nya säkerhetsproblem. Säkerhetär inte längre något som enbart gäller de olika ländernas militära säkerhetutan handlar också i betydande utsträckning om människors livsvillkor. Jumer vi kan främja en demokratisk, social och ekonomisk utveckling, jumindre blir risken för väpnade konflikter. Om stödet - biståndet - till ensådan utveckling minskar, växer den säkerhetspolitiska hotbilden och kan ivärsta fall ge upphov till framtida våldsamma konflikter.Ett annat område, starkt länkat till det säkerhetspolitiska, där minskatbistånd kan leda till att osäkerheten och riskerna ökar är befolkningsfrågan.Av avgörande betydelse för framtiden är möjligheten att uppnå en balansmellan resurser och folkmängd. kommerjordens befolkning att fördubblas. De flesta kommer att födas i fattigaländer. Att då välja att minska stödet till bl a utbildningsinsatser ochstärkandet av kvinnors ekonomiska och sociala status, som vi vet motverkarbefolkningsexplosionen, är ett felaktigt politiskt vägval.Ett annat skäl till bistånd är att i och med sitt ratificerande avbarnkonventionen har förbundit sig att verka för barnens rätt till en drägligtillvaro oavsett hemort. I artikel 4 står att "konventionsstaterna ska strävaefter att till det yttersta av sina resurser söka förverkliga barnensrättigheter. När resurserna inte räcker till krävs internationellt samarbete".Att bistånd behövs när det gäller just barnen är odiskutabelt. 30 000-40 000 barn dör en för tidig död beroende på bl a brist på mat,hälsovård och rent vatten.Bistånd positivt för den svenskaekonominBistånd till världens fattiga är således en investering avmångskiftande karaktär, ett utlopp för solidaritet ochomtanke som skapar möjligheter för en drägligareoch fredligare värld.Bistånd har också vid sidan av detta en icke oväsentlig betydelse för detsvenska näringslivet och därmed den svenska ekonomin. av detsvenska biståndet går tillbaka till i form av beställningar av varor ochtjänster. Anledningen är givetvis det svenska biståndets storlek ochomfattning men också den svenska industrins konkurrenskraft. Detta skaparförutsättningar för att som stor biståndsgivare parad med enkonkurrenskraftig svensk industri få del av de mycket stora uppköp somårligen verkställs av de multilaterala biståndsorganen exempelvisVärldsbanken, de regionala utvecklingsbankerna och FN, till gagn både förbiståndet och svensk industri.Genom att avsätta mer biståndsmedel till biståndskrediter kan svenskindustri dessutom erhålla ytterligare möjligheter till större marknader i u-länderna.Effektiviteten i biståndetDet som händer i angår oss. Biståndet bygger påen bred förankring i det svenska samhället. Solidariteten medfattiga människor är grunden för vårt bistånd. I förankringenav biståndet i det svenska samhället har enskilda människoren avgörande betydelse. Glädjande nog är biståndsviljan högi . Enligt en enkät publicerad anser ca60 % av den svenska befolkningen att biståndsnivåvar lagom eller t o m för låg. Som opinionsbildare spelargivetvis de enskilda organisationerna här en avgörande ochviktig roll.Självfallet grundas denna positiva syn på en stor tillit till att medlen nårfram och gör nytta. Effektiviteten i biståndet är således av fundamentaltvärde.Under de borgerliga åren genomfördes som tidigare nämnts en radeffektiviseringsåtgärder med målsättning att göra ett bra bistånd bättre.Exempel på detta var bl a:- Sammanslagningen av biståndsambassaderna med UD:s ambassader.-- En större satsning än tidigare på enskilda organisationer och derasfattigdomsinriktade bistånd.-- Framtagandet av genomarbetade långsiktiga strategier. Dessa strategierutgjorde grunden för biståndsplaneringen till de större mottagarländernaoch utgick inte bara från dessa länders behov utan också deras förmåga atttillgodogöra sig biståndet. I detta arbete deltog tillsammans med UD ochbiståndsmyndigheterna också enskilda organisationer och svenska företagmed erfarenhet av verksamhet i aktuellt land.-- Ett flexiblare bistånd bort ifrån automatiska landramshöjningar.-- Bättre och effektivare analys- och utvärderingsprocesser av biståndetgenom oberoende utvärderingsinstitut fristående från SIDA och UD.-- Resultatstyrt bistånd. Dåliga projekt måste kunna läggas ned.-- Större koncentration av bistånd, färre länder, färre projekt.-Det är med stor tillfredsställelse som vi noterar att den socialdemokratiskaregeringen på detta område fortsätter det påbörjade arbetet.Kristdemokraternas förslagSocialdemokraternas och beslut, att förstgenomföra den största och mest omfattande sänkningen i densvenska biståndshistorien och , utan presentation avnågon konkret plan, utlova en återgång till enprocentsnivån,saknar all trovärdighet.Att i propositionen dessutom presentera felaktiga sifferuppgifter ochdiskutabla redovisningar av biståndssänkningens storlek, inger inteförtroende. Övergivandet av biståndsramen som utgångspunkt förredovisningen av biståndsvolymen och andel av BNI kan lätt upplevas somett "mörkande" av fakta.Kristdemokraterna undviker den typen av trixande och redovisar i vårtförslag en plan för en återgång till enprocentsmålet ellertidigare beroende på den ekonomiska utvecklingen.Kristdemokraterna föreslår att östbiståndets volym blir ograverat 810miljoner kronor.Kristdemokraterna föreslår härmed att biståndsramen för de trekommande blir enligt följande:199719981999Regeringens förslag11,87012,50013,130 (0,)Kristdemokraternasförslag14,41415,35717,444 (0,)Skillnad 2,5442,857 4,314HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om fastställande av en plan för återgång tillenprocentsmålet eller tidigare, beroende på denekonomiska utvecklingen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om volymen av biståndsramen 1997-1998.