mot · GJ02So17 · 1996-03-28 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:146 Vissa frågor om personlig assistans InledningFolkpartiet liberalerna anser att det förslag tillinskränkningar i LSS och som föreslås i regeringensproposition /96:146 inte kan accepteras. Vi anser attpropositionen måste avslås.Folkpartiet har genom decennier arbetat för att personer i det som vi brukarkalla för det glömda ska uppmärksammas. De funktionshindrade iSverige är en sådan grupp. Under 1991-94, då senast var iregeringsställning, genomfördes det ansträngda statsfinansiella läget till trotsen genomgripande reform för de funktionshindrade: den storahandikappreformen.Från började lagen om stöd till vissa funktionshindrade,LSS, att gälla. , som socialminister, var den drivandepersonen bakom reformen.Lagens syfte var att genom vissa rättigheter underlätta vardagen för allafamiljer med funktionshindrade barn och för vuxna med olika typer avfunktionshinder.Lagen ger utvecklingsstörda och andra människor med omfattandefunktionshinder en lagstadgad rätt till bland annat avlösarservice, rådgivning,personligt stöd, personlig assistans, ledsagarservice och bostad med särskildservice.Dessutom infördes, för personer , en ny stödform - så kalladstatlig assistansersättning. Denna ersättningsform har möjliggjort för mångahandikappade att själva anställa personliga assistenter eller att anlitakommunen eller kooperativ för att få denna service. Det har möjliggjort attmånga handikappade kunnat föra ett mer självständigt liv . Medreformens hjälp har också många anhöriga kunnat avlastas denpersonliga vårdnaden av exempelvis sina funktionshindrade barn under 16 år.Reformen välkomnades varmt av den samlade handikapprörelsen och ärhistoriskt sett en milstolpe i arbetet för ett värdigare och bättre liv förmångamänniskor med olika funktionshinder. Det är en reform som vi i Folkpartiethar varit och är stolta över.Vi vet att det finns en del ytterligare behov av reformer inom LSS ochLASS tillämpningsområde. Ett sådant exempel är att göra samhället merhandikappvänligt, ett annat gäller ersättningen till kommunerna för personligassistans. Men de förändringar som regeringens i sin proposition föreslår vadavser rätten till personlig assistans är så omfattande att de hotar helareformenom personlig assistans såsom den var tänkt enligt den förra regeringensintentioner. Det är helt följdriktigt att nu väljer att avvisa dennaproposition. LSS och LASS-lagstiftningen är viktig så att den inte får utsättasför så genomgripande förändringar till det sämre som regeringens propositionsyftar till.Sammantaget innebär de förändringar som regeringen föreslår i sinproposition en återgång till den handikappolitik som präglade decenniernaföre LSS och tillkomst. En politik som kännetecknades av en kommu-nalisering av handikappolitiken och en omyndigförklaring av de funktions-hindrade. Det är ingen politik värd att återgå till.Tidsramen för beslut omassistansersättningI nuvarande lagstiftning kan den funktionshindrade sparaassistanstimmar upp till . Denna möjlighet är bra dådet ger en frihet för den enskilde funktionshindrade att självplanera uttaget av sina assistanstimmar. vill regeringenbegränsa möjligheten att spara assistanstimmar till tremånader. Detta måste avvisas av flera skäl.För det första innebär det rent praktiska svårigheter för många funktions-hindrade. För många barn varierar hjälpbehoven mycket mellan olika delar avåret, i synnerhet mellan skolterminerna och skolloven. En rigidare tidsramsom kommer förmodligen att öka administrationskostnadernadärför att många funktionshindrade då måste söka assistanstimmar var tredjemånad. Detta kommer knappast att bidra till den effektivare kostnadskontrollsom regeringen säger sig vilja eftersträva.För det andra kommer elever som exempelvis går i skola på annan ort än ihemorten, som i riksgymnasium, och vistas i hemmet veckoslut, ochlov att få det svårt att nå upp , även omhjäpbehovet i hemmet utslaget över överstiger 20 timmar i veckan.Förslaget inskränker helt enkelt den enskildes möjligheter till självbestäm-mande, oberoende och valfrihet. För att leva upp till dessa målsättningar ärdet nödvändigt att behålla möjligheten för den enskilde att spara en del avsina assistanstimmar upp till ett år.Definition av personligassistentRegeringens förslag går ut på att snäva in definitionen avpersonlig assistans. Genom sin insnävning utelämnarregeringen flera grupper av funktionshindrade personer.Personer med astma, epilepsi och de som har en s k shuntventil somreglerar trycket i hjärnan är sådana grupper av personer. Enligt propositionenräknas inte insatser som förutsätter vissa medicinska kunskaper kombineratmed vissa kunskaper om den enskilde in i definitionen. För ovan nämndapersoner är det avgörande att ha en personlig assistent som kan derassjukdomsbild och/eller funktionshinder ordentligt.Vad gäller barn och ungdomar som beroende på sitt funktionshinder kanskada sig själva eller andra är det också avgörande att de till sin personligaassistent har en person som kan deras handikapp mycket bra och känner demväl.Regeringens förslag innebär att hjälpbehovet beror på "grundläggandebehov" (praktisk hjälp med personlig hygien, att klä av och klä på sig, att ätaoch att kommunicera med andra) som ska uppgå iveckan. Behov utöver dessa kommer inte att godtas som grund för att blibeviljad personlig assistans. I jämförelse med den förra regeringensproposition, 1992/93:159, är detta en klar försämring.1992/proposition tog sikte på att även "vissa infektionskänsligapersoner" borde tillhöra personkretsen för att bli beviljadeassistansersättning.Vidare: "Många svårt funktionshindrade personer behöver hjälp med träningför att upprätthålla och förstärka funktionsförmågan. Förutsättningen är oftaatt en eller ett par personer kan instrueras av t ex habiliteringspersonal ellerrehabiliteringspersonal i att hjälpa till med träningen" ... "Likaså börassistansersättning kunna lämnas om en person kan antas på grund avfunktionshindret ofta behöva utebli från verksamheten och behöva personligassistans både i anslutning till verksamheten och i hemmet, vid sjukhusbesöketc. "Mot denna bakgrund innebär regeringens nuvarande förslag en klarinsnävning av definitionen av personlig assistans. Detta finner Folkpartietoacceptabelt.I propositionen talar regeringen även om att föreliggande rättsläge äroklart: "Regeringen konstaterar att det är en brist att någon definition i lagavvad som är personlig assistans inte finns." Detta har enligt regeringen letttillatt kammarrätterna tillämpat olika tolkningsmöjligheter av lagen vad gällerrätten till personlig assistans. Det är ett besynnerligt konstaterande frånregeringen. Den borde känna till att situationen är likartad vad gäller så gottsom all ny lagstiftning. Det är inget ovanligt att kammarrätterna, i avvaktanpå regeringsrättsförslag - som ännu inte föreligger i detta fall - har olikatolkningar av ny gällande lagstiftning. Detta gäller även LSS och LASS.Går regeringens förslag igenom innebär det att det kommer att ta ytterligareår innan en nya praxis har kunnat stadgas genom regeringsrättensprejudicerande beslut.Regeringens förslag kommer också att få omfattande konsekvenser förpersoner med psykiska funktionshinder. Det är en grupp som kanha vissa svårigheter med att erhålla assistans enligt LSS, men i regeringensproposition kommer de nästan helt att elimineras ur personkretsen.Motivations- och aktiveringsinsatser skall endast undantagsvis motivera förassistansersättning. Till detta ska läggas att LASS-handläggarna påförsäkringskassorna och kommunens biståndsbedömare/LSS-handläggareibland saknar den kunskap som behövs för att göra en relevant bedömning avmånga psykiskt funktionshindrades behov av rätten till assistansersättning. Iflera fall kan det psykiska funktionshindret göra det mycket svårt för dessapersoner även att utföra de mest basala vardagssysslor, som i lagtexten avsesmed "grundläggande behov", vilket egentligen motiverar rätten tillassistansersättning. Det är viktigt att personkretsen definieras på ett sådantsätt så att den även täcker in personer med olika psykiska handikapp,exempelvis personer med autism. Det minsta som kan göras för denna gruppär att regeringen inte genomför sin snävare definition av personlig assistans, -utan behåller den nuvarande skrivningen.Ett annat problem är 65-årsgränsen. Personer som är berättigade tillpersonlig assistent förlorar denna rätt . För många innebärdetta ett alltför abrupt avbrytande av en assistans som möjliggjorde ettmycket självständigt liv. En kvalitetssänkning av livsföringen för defunktionshindrade blir ofta fallet. Det finns därför skäl att överväga om detinte bör införas vissa övergångsregler som ersätter den rigida gränsen vid 65års ålder.Avgränsning mot visskommunal verksamhetRegeringen vill även ifråga om avgränsningen mot denkommunala verksamheten i allt större utsträckning läggaöver en allt större del av ansvaret för personlig assistans påkommunerna. Detta sker genom att man föreslår att personligassistans inte ska beviljas för den tid då denfunktionshindrade befinner sig i daglig kommunalverksamhet som skola, dagis eller liknande.Dock skall personlig assistans kunna beviljas om "särskilda skäl"föreligger. Sådana skäl kan, enligt propositionstexten, vara svårigheter medatt kommunicera, alltså ett "grundläggande behov", men även att det "medhänsyn till den funktionshindrade personens hälsotillstånd är viktigt att denpersonliga assistenten finns till hands" eller "där funktionshindret gör detsärskilt angeläget att den assistansberättigade har ett starkt begränsat antalpersoner knutna till sig". De senare exemplen täcks dock inte in underlagtextens definition av "grundläggande behov". Propositionen är här såledesinte särskilt klar i sina formuleringar.Den funktionshindrade kan behöva personligt stöd av personer som finnsutanför den ordinarie dagliga verksamheten. Enligt regeringens propositionfaller denna situation utanför "särskilda skäl". Ändå är detta den förmodligenmest vanliga situationen.Exempel på sådana situationer kan vara funktionshindrade elever sombefinner sig i skolan, dagcentret eller annan verksamhet. Dessauteblir ofta från den ordinarie verksamheten av olika skäl. De behöver gå tillläkare, logoped, gå på utprovning av olika hjälpmedel, ta vilopauser och haledighet när kamraterna har verksamheter som de inte själva kan delta i. Dettaär omständigheter som utgör skäl till personlig assistent i verksamhet -men som enligt regeringens propositionstext ej skulle göra det. Detta finnerFolkpartiet oacceptabelt.Det enda förslag som i detta stycke i propositionstexten är av godo ärförslaget att assistansersättning ska kunna lämnas även för sjukhusvistelse.Detta är ett steg framåt och har stöd.Barns rätt till personligassistansRegeringen vill att vid bedömningen till personlig assistansoch omfattningen av denna så skall det tas särskild hänsyntill föräldraransvaret som åvilar alla föräldrar ellervårdnadshavare enligt föräldrarbalken. I realiteten kan dettakomma att innebära att föräldrar till funktionshindrade barnär skyldiga att utföra en extra arbetsinsats innan personligassistans/assistansersättning kan utgå. Det är fullständigtoacceptabelt.I enmansutredningen ,SOU 1995:126, föreslog , helt i enlighet med regeringensursprungliga direktiv, besparingar på i storleksordningen drygt 900 miljonerkronor (nettobesparing exakt ). I denna besparingar låg bla förslaget att rätten till personlig assistans för barn skulleförsvinna. Efter massiv kritik valde regeringen efter hand att ta avstånd fråndenna besparing. bedömning är nu att regeringen ändå, fastbakvägen, försöker ta in en del av denna besparingar. Detta är oacceptabelt.Regeringen kan inte åberopa föräldrarbalken som ett skäl för att föräldrarnaska ta mer ansvar för sin barn endast för att barnen råkar varafunktionshindrade i någon mening. Enligt föräldrarbalken har föräldrar ettansvar för sina barn. Detta ansvar rör barnens grundläggande behov.Föräldrarbalken föreskriver inte några extra insatser av föräldrarna därför attderas barn är funktionshindrade.Föräldrarbalken tar sikte på den rättsliga vårdnaden av barnen - inte denfaktiska vårdnaden. Exempelvis åläggs föräldrarna inte att lära barnen attläsa, men de har skyldighet att se till att barnen kommer till skolan.Enligt regeringens propositionstext skall nu emellertid hänsyn tas till attföräldrarna också har den faktiska vårdnadsskyldigheten för sina barn ochinte bara den rättsliga, som hitintills i lagstiftningen, då bedömning av rättentill personlig assistans för barn skall göras.Väljer man att tolka regeringens förslag välvilligt hänvisar regeringenendast till den bedömning som görs vid alla försäkringskassor, d v s atthänsyn tas till det arbete och den bundenhet ett icke-funktionshindrat barn imotsvarande ålder förorsakar, när rätten till personlig assistans skallbedömas. Detta har försäkringskassorna och domstolarna gjort vadgäller rätten till vårdbidrag. Detta är ingen som helst nyhet utan snarare ensjälvklarhet.Men förmodligen är det inte detta som regeringen i propositionstextenavser. Om så varit fallet hade den inte behövt ha med detta styckeöverhuvudtaget. En mer realistisk tolkning av regeringens förslag är nog attregeringen här försöker begränsa barns och ungdomars rätt att få personligassistans. Begränsningen sker genom att man ålägger föräldrarna ett ansvarsom går utöver ansvar vid bedömningen av rätten tillpersonlig assistans.Hela resonemanget i propositionstexten om och barns rätttill personlig assistent är så oklar så att önskar en remiss tillLagrådet för granskning av denna del av propositionens text.Dessutom finns ett klart fel i regeringens propositionstext vad avserhänvisningen till den förra regeringens proposition 1992/93:159. Enligtregeringens text ska proposition 1992/93:159 endast avse att en begränsadgrupp barn med mycket stort omvårdnadsbehov kan komma ifråga för rätt tillpersonlig assistans. Detta är helt enkelt fel. Inte någonstans i propositions-texten står det att personlig assistans endast ska begränsas till den grupp medbarn som exemplifieras i regeringens nuvarande proposition.Personlig assistans för barn är en nödvändig beståndsdel av dennuvarande handikapplagstiftningen. Den ger barnen och föräldrarna ett oftaoersättligt stöd. Regeringen vill delvis försvåra för föräldrar och barn atterhålla detta stöd. Detta finner oacceptabelt.Ikraftträdande ochövergångsreglerFörslaget i regeringens proposition är att alla beslut omassistans ska kunna omprövas och ändras, om de nyareglerna inte ger rätt till assistansersättning. Detta för attuppnå omedelbar besparingseffekt.En sådan form av retroaktivitet är oacceptabel, och har inomandra områden alltid motsatt sig retroaktiva beslut. finner ävendetta förslag oacceptabelt.UppföljningFolkpartiet bedömer att det finns en uppenbar risk medregeringens förslag i propositionstexten om en uppföljningav ansvarsförskjutningen ifråga om kostnadsfördelningenmellan stat och kommun, nämligen att en sådan uppföljninganvänds som alibi för regeringen för att återigen föreslåinskränkningar i rätten till personlig assistent.De exempel som tas upp i propositionstexten är nämnda i (RRV 1995:57), där det också nämns ettflertal exempel på hur kommuner anpassar eller gör om bostäder förfunktionshindrade i syfte att erhålla assistansersättning.Det finns även andra uppgifter om hur kommuner erhåller medel förpersonliga assistenter men underlåter att exempelvis underhålla dem mednågon vidareutbildning o s v. Det är givetvis ett problem att en del kommunerförsöker "komma över" så mycket assistansersättning som möjligt medminsta möjliga "motprestation".Även vad gäller administrationen av personlig assistent inom försäkrings-kassan finns, enligt RRV, mycket övrigt att önska. Detta nämns endast mednågra få rader i regeringens proposition. Ändå konstaterar RRV:"Besparingar kan dock göras i form av förenklad administration ochbeträffande samordning av olika insatser" (sid 6, RRV 1995:57).Detta är problem som regeringen borde ägnat sin proposition åt - iställetför de neddragningar som föreslås. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1995/96:146,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om uppföljning.