mot · GK02Fi213 · 1996-10-07 00:00:00 — De globala marknaderna står alltså på intet vis utanförmöjlighet till kontroll.Det är viktigt att inse att vi inte alls står maktlösa inför den globaliserademarknaden. Den internationaliserade ekonomin är inte heller något nyttfenomen - var den faktiskt mer öppen ochintegrerad än . Det finns tvärtom mycket starka skäl att öka detinternationella samarbetet mellan olika stater, bl.a. i syfte att reglera ochutveckla de internationella marknaderna så att de fungerar både mersolidariskt, miljöriktigt och stödjande för en långsiktigt hållbar utveckling.Vi har i tvingats uppleva hur kortsiktiga attacker på kronan,spekulationerna och oroligheterna på den internationella penning- ochvalutamarknaden verksamt bidragit till att driva upp ränteläget och pressa nerkronkursen. De gröna har i olika sammanhang påpekat att spelregler somdämpar de allra värsta spekulativa svängningarna bör införas på deninternationella penning- och valutamarknaden. En tänkbar möjlighet är enavgift på större transaktioner, pengar som lämpligen kan gå som stöd tillutvecklingsländerna. Andra viktiga åtgärder är att förbättra insynen i deaktuella transaktionerna. Utformningen av spelregler är naturligvis enkomplicerad fråga som måste få sina svar i ett internationellt sammanhang.Vi menar att måste vara pådrivande i de här frågorna.Ett steg som redan nu bör tas är att regeringen inrättar en parlamentariskkommitté med uppgift att ta fram förslag till hur penning- ochvalutamarknaden kan genomlysas och ges bättre informella eller formellaspelregler. En sådan kommitté bör också i övrigt undersöka penning- ochvalutamarknadens nuvarande funktionssätt och effekter på samhällsekono-min.Medlemskapet i EU har dessvärre allvarligt försvårat våra möjligheter attutveckla en hållbar ekonomi. Medlemskapet i den europeiska unionen har förSveriges del inneburit en tilltagande underkastelse i en framväxandeeuropeisk superstat. Självbestämmandet har urholkats och kostnaderna försvensk del har visat sig vara stora. Några ekonomiska fördelar harmedlemskapet knappast givit.Vi anser att det är helt fel väg att bilda nya superstater eller tättsammanfoga superstatsblock som metod att möta en alltmer internationa-liserad ekonomi. Det löser i praktiken inga problem, men hotar däremot attbygga upp allt större och farligare konflikter såväl inom som mellansuperstaterna. Bildandet av EU har också medfört reaktioner i andravärldsdelar som går ut på att stater går ihop i syfte att öka sinkonkurrenskraftmot ett alltmer hotfullt Europa.Miljöpartiet de gröna lämnar parallellt med denna motion en motion omEMU, den ekonomiska och monetära unionen inom EU. EMU är snarare etthot än en möjlighet för och . En sådan union ökar deekonomiska skillnaderna och de sociala spänningarna mellan unionens olikadelar och hotar därmed den grundläggande idén att skapa ett fredligt,samarbetande . Ekonomiskt skulle ett EMU-medlemskap för svenskdel vara till stor nackdel. de gröna säger därför bestämt nej tillettsvenskt medlemskap i och anser att regeringen bör arbeta för att EMUinte förverkligas.En bra fungerande handel mellan länder förutsätter att företagen i olikaländer ges likartade förutsättningar vad gäller subventioner och stöd av olikaslag. Uppenbara handelshinder som tullar, importavgifter och importkvoterkompletteras ofta av mer dolda som t.ex. statliga subventioner till vissanäringar, vilket får snedvridande effekt bl.a. på den internationellakonkurrensen. Detta har bl.a. uppmärksammats inom jordbrukssektorn, vilketvar en viktig förutsättning för den svenska avreglering som påbörjades förnågra år sedan (men som dessvärre gått i baklås p.g.a. av EU-medlemskapetm.m. ).Den energiintensiva exportindustrin har i haft en raddolda subventioner. Lägre energiskatt, lägre koldioxidskatt och lägreenergipriser än vad som annars gäller i landet är kanske de mest slåendeinslagen. Detta är samhällsekonomiskt snedvridande och bl.a. urmiljösynpunkt direkt negativt. Motivet till denna anomali är att dessa företagi den internationella konkurrensen måste ha dessa favörer för att överleva.Alternativet är att de lägger ner och att produktionen i praktiken flyttar tillnågot annat land där tillräckliga subventioner ges.En internationell avveckling av subventioner, särskilt de dolda, tillexportindustri framstår som angelägen. En sådan avveckling skulle ge ettbättre utnyttjande av befintliga resurser, vilket skulle innebära en vinst förossalla. Det skulle också möjliggöra genomförandet av en rad synnerligenlegitima miljökrav i alla de inblandade länderna. Industriernas utpressnings-mandat mot sina respektive regeringar/parlament skulle ju försvagas kraftigtvid en avveckling av denna typ.Vi ser det därför som angeläget att i såväl Europeiskaunionen som i det fortsatta arbetet inom tarinitiativ till och aktivt arbetar för borttagande av dolda subventioner tillexportindustri.Inriktningen av den ekonomiskapolitikenSverige behöver en grön ekonomisk politik. Under dekommande tre åren bör den ekonomiska politiken särskiltinriktas mot följande mål: Miljöskuldsökningen ska upphöra ochdärefter ska miljöskulden minskas. Det kräverlångtgående miljökrav, miljöanpassning av skattesystemetoch betydande satsningar på miljön inom både offentligoch privat sektor. En rättvisare och mer solidarisk fördelning av såvältillgångar som besparingar ska uppnås med en starkfördelningspolitik, bl.a. genom lägre ersättningar ochbidrag till medel- och höginkomsttagare, samt färrebesparingar på subventioner till ekonomiskt och socialtklämda människor. Den öppna arbetslösheten ska minskas till högstunder 4 %år 2000, bl.a. genom sänkt arbetstid, minskad beskattningav arbete, statliga investeringssatsningar till gröna jobbinom bl.a. kultur-, kommunikations- och energiområdena,och genom att skapa bättre förutsättningar för främst småoch medelstora företag. Enskilda människors ekonomiska självtillit ska stegvisstärkas genom brutet tak och grundskydd isocialförsäkrings- och pensionssystemen, lägrebeskattning av arbete och högre miljöskatter, ökatinflytande i den demokratiska processen och i offentligaangelägenheter m.m. DUnderskottet i den offentliga sektorns finansiellasparande ska överstiga av BNP 1997, nåbalanspunkten 1998 och att statsskulden bör minskas från1999uppgå till högst av BNP 1997 och balans nås1998. bör även statsbudgeten vara i balans såatt statsskulden kan börja minska. Realräntorna ska pressas ner bl.a. genom bibehållna lågakostnadsökningar, fullföljd statsfinansiell sanering ochutgiftskontroll, samt en bättre fungerande och merdynamisk arbetsmarknad. Skapa förutsättningar för en växande privat sektor medfler små , medelstora eller kooperativa företag. Detta skaske på ett sådant sättså att ett resurs- och energieffektivtproduktionssätt främjas och så att sysselsättningen ökar.Med hänsyn bl.a. till fortsatt höga realräntor är detangeläget att finna sätt att underlätta för företagen att ökasina investeringar. Det är särskilt små och medelstoraföretag som uppvisar stora svårigheter att trygga sinkapitalförsörjning.I de följande avsnitten preciseras våra riktlinjer för denekonomiska politiken inom några viktiga områden. Viföreslår att anta dessa riktlinjer för denekonomiska politiken i sin helhet. Det gäller således både deovan nämnda och de nedan mer preciserade.Ekologi - ett övergripande synsätt på ekonomiEkonomin är en delmängd av det mänskliga samhället som isin tur är en delmängd av de naturliga ekosystemen.Ekologin erbjuder övergripande analyser, betraktelsesätt ochteorier som gäller grundläggande ekonomiska faktorer somhar med naturresursbasen att göra. Ekologin beskriver såvälden fysiska som levande miljöns funktionssätt ochegenskaper. Med ett ekologiskt betraktelsesätt inomekonomin erbjuds en bättre helhetssyn och nya möjligheteratt utveckla en verkligt hållbar ekonomi.En viktig ekologisk insikt är att naturresurserna på flera sätt är begränsadeoch ändliga.Vissa ekonomiskt centrala naturresurser, som t.ex. olja, kol, naturgas, utgöri princip energilager. När dessa används omvandlas högvärdig kemisk energitill lågvärdig värmestrålning som i slutändan lämnar planeten. Materian idessa lager omvandlas till främst koldioxid och vatten, dvs sådanaämnen som inte kan användas för energiutvinning. Det innebär attanvändningen av dessa lagrade tillgångar leder till att lagren töms och dentotala kvarvarande tillgången blir mindre. Den nu mycket omfattandeanvändningen av olja, kol och naturgas är därför ohållbar. Detta kanförefalla trivialt, men det får mycket stora ekonomiska och ekonomisk-politiska konsekvenser om det skulle tas på fullt allvar. Det modernasamhället i vårt land bygger i mycket hög grad på utnyttjandet av dessaenergiråvaror.Samma problem är det med praktiskt taget alla råvaror. Mineraltillgångarär i ekonomiskt utvinningsbar form alltid begränsade, och användandet avdessa kräver såväl stor energianvändning som att råvaran åtminstone tillnågon del blir oanvändbar eller oåtervinningsbar. Flödande energitillgångarsom vind och sol är begränsade i den meningen att endast en viss del avenergiinnehållet i vind och solinstrålning kan utvinnas som användbar energi.Biologiska tillgångar som virke, matråvaror, biobränslen m.m. kan endastutnyttjas i den begränsade omfattning som ytterst är bestämd av de berördaorganismernas inneboende egenskaper och de ekosystems bärförmåga där deutvinns.Hushållningsaspekten i ekonomin blir därför betydligt mer framträdande ien långsiktigt hållbar ekonomi. Effektivare energianvändning, ökad grad avåteranvändning och återvinning, och minskad total användning avnaturresurser är viktiga delar i en sådan ekonomi. Vi vill kalla det för enkretsloppsekonomi.Kretsloppsekonomin står i skarp konflikt med den förhärskandeuppfattningen att ekonomisk utveckling är ekonomisk tillväxt. En ständigexponentiell ekonomisk tillväxt, dvs en tillväxt med samma eller ökandetillväxttal räknat i procent på föregående års BNP-siffra, är enomöjlighet. En viss tillväxt är ändå möjlig även i en kretsloppsekonomi, menmåste då begränsas till de ekologiska systemens förmåga att ackumuleratillgångar samt till vad mänskliga kreativa processer i sig förmår åstadkommai form av effektivare utnyttjande av de begränsade tillgångarna.Men det är inte bara den begränsade tillgången på naturresurser som gerupphov till ekonomiska begränsningar. Användandet av naturresursernamedför i regel oönskade bieffekter som skadar eller utarmar naturen.Förbränning av oljeprodukter ger sålunda utsläpp av kväveoxider,svaveldioxid, koldioxid, kolväten och i mindre grad vissa andra föroreningar.Kväveoxider är giftiga och orsakar hälsoproblem och skador på växtlighet.De kvävehaltiga oxiderna fungerar också som gödningsämne i mark ochvatten, vilket i sig leder till förändrad markkemi, skador på skog och problemtill följd av övergödning i kusthav. Svaveldioxiden är starkt sur och ärhuvudorsak till omfattande försurningsskador och ökad urlakning avnaturmark. Koldioxid är en växthusgas som ansamlas i atmosfären och hotaratt leda till klimatstörningar och förhöjd temperatur.Liknande "eländes-listor" kan göras för praktiskt taget varje användande avnaturresurserna. Summeras dessa framstår en mycket mörk bild av enväxande global miljökatastrof.Problemet kan delvis beskrivas i ekonomiska termer som en växandemiljöskuld, dvs vad det skulle kosta att vidta åtgärder som eliminerarproblemen. Försök att göra sådana beräkningar har gjorts för svensk del(SOU 1992:58) och det visar på en både stor och stadigt växande miljöskuld.De kan också beskrivas som en miljöjusterad bruttonationalinkomst. Ävensådana beräkningar har gjorts för svensk del i form av en rapport somStockholms miljöinstitut (SEI 1996) har gett ut där ett "Index of SustainableEconomic Welfare" () tagits fram. Även denberäkningen, som också innefattar vissa sociala mått, visar på en stadigtnegativ utveckling ur miljösynpunkt.Bägge dessa exempel har naturligtvis brister i form av att långt ifrån allanegativa effekter kunnat beräknas i monetära termer - de får därför ses somminimimått och en illustration av den allmänna trenden. Ett arbete pågårinom , och medatt ta fram en mer fullständig miljöjusterad bruttonationalprodukt. Det ärangeläget att detta förstärks och utvecklas, och ingårsom en del i kommande budgetpropositioner.De övergripande ekologiska aspekterna på ekonomin måste ges betydligtstörre tyngd i den ekonomiska politiken. Det är inte rimligt att förvänta sigattmiljöpolitiken enbart kan klara de mer grundläggande orsakerna till denomfattande resursförstöringen, utarmningen och förgiftningen av miljön.Miljöproblemen är inte marginella fenomen som kan fixas av någoneftersläpande städpatrull. De är tvärtom grundläggande problem som handlarom förutsättningarna för vår försörjning och ekonomi. Den ekonomiskapolitiken måste därför läggas om till en långsiktigt hållbar kretslopps-ekonomi.Miljöanpassningen av ekonomin innebär emellertid inte bara begräns-ningar. Tvärtom innebär den också stora möjligheter till fler arbetstillfällenoch bevarat välstånd. Det är t.o.m. så att utan en miljöanpassning avekonomin löper vi mycket stor risk att på lång sikt rasera praktiskt taget allamöjligheter till välstånd. Vi måste sträva efter en kvalitativ tillväxt som målför den ekonomiska politiken.Även på kort sikt öppnar en miljöanpassning av den ekonomiska politikenstora möjligheter. Miljökraven måste ses nuses som en av de viktigastedrivkrafterna för en hållbar ekonomisk utveckling. De skapar ettförändringstryck som leder till effektivare och mer ekonomisk användning avbåde naturresurser och arbetskraft. Miljöbranschen är i sig en viktigtillväxtbransch med stora och växande möjligheter . Genom en s.k.grön skatteväxling skapas förutsättningar för minskad miljöskuld, ökadlivskvalitet och fortsatt välfärd.Genom att ge många av de traditionella åtaganden som staten har en mergrön och miljöinriktad profil kan utvecklingen påskyndas. Ett exempel på detär den omfattande satsningen på förbättrad inomhusmiljö och allergisaneringsom blev resultatet av och regeringens första uppgörelse somkom - den är i pengar räknat sannolikt den största enskildastatliga miljösatsningen ! Ett annat exempel är de genomfördasatsningar på vind- och solenergi, som också de är resultat av uppgörelsermellan och regeringen.FinanspolitikenFinanspolitiken ska inriktas på att snabbt sanera statensfinanser och skapa förutsättningar för en växande privatsektor med fler små , medelstora eller kooperativa företag.Detta ska ske så att resurs- och energieffektivaproduktionssätt främjas och sysselsättningen ökar.Arbetslösheten medför mycket stora kostnader för samhället,staten och de drabbade. Bekämpningen av arbetslöshetenmåste därför, jämte en aktiv politik för minskad miljöskuld,vara en viktig del i finanspolitiken.Vi föreslår därför en skatteväxling där skatt på arbete ersätts med skatt påenergi och miljö. Därigenom stimuleras tjänste- och miljörelaterade sektorerav ekonomin. Med hänsyn till miljösektorns förhållandevis snabba tillväxtinternationellt sett och att såväl miljö- som tjänstesektornerna i ärförhållandevis underutvecklad, såe, bör skatteväxlingen medföra ett ökatföretagande och en ökad sysselsättning. Vårt förslag till skatteväxlingbeskrivs mer ingående i vår partimotion om skattepolitiken.Besparingar i den offentliga sektorn bör göras, men får inte ske så att detslår ut förutsättningar slår ut förutsättningarna för ett jämlikt och gottsamhälle. Besparingarna bör inriktas mot bl.a. de mycket höga utgifterna förett militärt försvar som framstår som helt omotiverade, vägbyggenmed låg samhällsekonomisk nytta, bidrag och ersättningar till enskilda ochföretag som kan klara sig hyfsat ändå. De omfattande bidragen till företag börminskas och ersättas med sänkt skatt på arbete och företagande. Genom grönframtidspolitik som medför minskad total arbetslöshet kan betydandebesparingar göras i statsbudgeten - det ger dessutom större skatteinkomsterför både stat och kommun.Välfärdens kärnområden - vård, omsorg och skola - måste så långt möjligtundantas från sparniten. Dessa verksamheter har en avgörande betydelse bådeför människors välfärd och näringslivets utveckling. Besparingar på dessaområden är samhällsekonomiskt tvivelaktiga. Vi föreslår därför att medelistället återförs till ommunsektorn genom atkommunsektorn ges ett ökat låtadem behålla de positiva effekterna av bl.a. sänkta egen- ocharbetsgivaravgifekonomiskt utrymme genom att inte höja de avdragsgillaegenavgifterna 1997 och 1998 och genom att sektorn får behålla överskottetav en skatteväxling mellan sänkta arbetsgivaravgifter och höjda energiskatter.Regeringen räknar i sin reviderade finansplan med att hushållensnettosparkvot ska sjunka från 1996 till 1997 och 2000.Liksom vid tidigare tillfällen har regeringen räknat upp bedömningarna avsparkvoten jämfört med närmast tidigare redovisat förslag. Men fortfarandeär dess bedömning att hushållen påtagligt ska minska sitt sparande till förmånför ökad konsumtion. Regeringen anstränger sig numera tydligt att skapa enljus bild av den ekonomiska utvecklingen. Det kan ses som en ansträngningför att locka människor att sluta betala av sina lån, sluta spara införålderdomen och istället använda sina slantar till att köpa bilar, kylskåp m.m.En viktig förutsättning för regeringens tillväxtfixerade politik är ju att denprivata konsumtionen ska öka så att den inhemska efterfrågan stimuleras.Men detta skulle också medföra att människor blir mer beroende av bankeroch samhällets trygghetssystem.Regeringens politik kommer att misslyckas. Människor inser att de måsteminska sitt beroende och skapa sig själva en större trygghet. Den ekonomiskakrisen har lärt oss att man inte kan lita på att ersättningar i a-kassa ochsjukförsäkring förblir höga, att man inte kan lite på att realräntorna förblirlåga, att man inte kan lita på att hyrorna och boendekostnaderna hålls låga, inte kan lita på att ekonomin alltid ska växa. De flesta har upplevt rakamotsatsen , och det är osannolikt att man låter sigluras. I en jämförelse med andra EU-länder är inte heller de svenskahushållens sparande särskilt högt, inte ens om man räknar med sparandetinom ATP-systemet.Vi bedömer att hushållens sparkvot inte kommer att sjunka så mycket somregeringen förutsätter. Det betyder att den inhemska konsumtionen intekommer att utvecklas så positivöka i den takt som regeringen förutspår. Föratt motverka en sådan negativkompensera en sådan utveckling föreslår vi enmer aktiv fördelningspolitik och ökad kompensatione resurser tillkommunsektorn. Dessa åtgärder ger ett större tillångarekonomiskt utrymmefrämst till grupper med små ekonomiska marginaler - och som därför, som ärmer konsumtionsbenägna.Det höga ränteläget och den måttliga kronkursen har sin grund iomvärldens förväntningar på svensk ekonomi, och då spelar den stora ochfortfarande växande statsskulden en stor roll. Penningmarknaden bygger i höggrad på statens enorma lånebehov. 1/3En tredjedel av lånen ligger utomlandsvilket verksamt dämpar inflationsrisken, men som också medför enbetydande valutarisk. Saneringen av statsfinanserna genom att snabbt få bortbudgetunderskottet och minska statsskulden är därför avgörande för att få nerrealräntorna och stabilisera kronkursen på en högre nivå.Penning- och valutapolitikenRiksbanken ska i högre grad än stödja den långsiktigaekonomiska politik som beslutat. Övergripandekrav att minska miljöskulden och arbetslösheten ska varacentrala. Vi anser att i lag ska fastställa attRiksbankens mål ska vara att stödja den långsiktigaekonomiska politiken.Riksdagen bör också genom lag fastställa penningpolitiskamål. Det ska vara att bibehålla en prisstabilitet på god europeisk nivå.Prisstabilitet har avgörande betydelse för möjligheterna att uppnå enekologiskt hållbar ekonomisk utveckling. En varaktigt låg och stabilprisökningstakt leder bl.a. till lägre räntor och minskad känslighet förkonjunktursvängningar. Små företag med bra potential får bättre möjligheteratt investera, växa genom att lånat kapital blir billigare och bygga upp egetkapital. Bristen på medelstora företag och arbetstillfällen i den privatasektorntorde till stor del bero på att inflationsekonomi effektivthindrade nya goda idéer och kreativa människor att bygga upp nyalivskraftiga företag. En varaktigt låg och stabil inflationstakt medför bättreförutsättningar för ökad självtillit och livskvalitet i vårt land.Avgörande förändringar i den valutapolitiska regimen som t.ex. eneventuell anslutning till , anser vi ska beslutas av regeringen istället förRiksbanken. , eller riksdagspartierna, måste ges inflytande översådana beslut. Det kan lämpligen ske genom informella konsultationer på ettmotsvarande sätt som säkerhetspolitiska frågor. Det kan övervägas att helavalutapolitiken i sista hand avgörs av regeringen - det ska isåfall ske i närasamarbete med Riksbanken.Vi anser att den nuvarande valutaregimen ska behållas och att kronan inteska knytas till andra valutor. En knytning till eller andra valutor skullemedföra att kronan riskerar att utsättas för spekulation, att obalanser mellansvensk ekonomi och andra länder tilltar och att räntenivån pressas upp igen.SkattepolitikenBehovet av skattefinansiering av offentliga verksamheterkommer att vara stort även . finns deten risk för att vissa skattebaser urholkas, bland annat som enföljd av allt öppnare gränser. bedömer att dentotala skattekvoten kommer att ligga kvar på ungefärnuvarande nivå under överblickbar framtid.Inom ramen för det totala skatteuttaget måste en skatteväxling ske medlägre skatter på arbete och högre på energi, utsläpp och råvaruförbrukning.Skatteväxlingen bör omfatta ca och ca100 miljarder till och med . Inom den ramen kan skatten på arbete(arbetsgivaravgifter, egenavgifter och i viss mån inkomstskatten) sänkas mednära 12 procentenheter.Skatteväxlingen är det viktigaste styrmedlet för att få till stånd engenomgripande och långsiktig omvandling av samhället mot ett ekologiskthållbart kretsloppssamhälle. För att detta skall kunna ske på effektivastmöjliga sätt behöver samhällets aktörer, företag och hushåll klara långsiktigapolitiska beslut som anger färdriktningen. bör därför redan nu fattabindande beslut om skatteväxling och därutöver fattaprincipbeslut om en fortsatt skatteväxling fram till år 2010.I en särskild motion om skattepolitiken utvecklar vi vårt förslag till en grönskattereform i större detalj. Motionen innehåller även andra konkreta förslagtill förändringar i skattesystem och skatteuttag . Närvärnskatten avskaffas 1998 bör ett ytterligare steg i den statliga skatteskalanmed 25 procents skatt införas för inkomster över taket i egenavgifterna.Skiktgränsen för statlig skatt bör inte justeras 1997 som regeringen föreslagitför att finansiera lättnader i beskattningen av förmånsbilar.Som ett led i en arbetstidsförkortning de närmasteåren föreslås en sänkning av egenavgifterna till sjukförsäkringen och enomläggning av grundavdraget i syfte att sänka inkomstskatten förlågavlönade heltidsarbetande. Det finansieras av sänkta kostnader förarbetslösheten till följd av arbetstidsförkortningen.Hyres- och avgiftsrabatter när människor deltar i självförvaltning ihyreshus, bostadsrättsföreningar och samfälligheter bör vara skattefria upp tillett kvarts basbelopp. Skattefriheten bör även gälla utbyte av tjänster ibytesringar m.m.Vi föreslår som en administrativ förenkling att de flesta av nuvarandearbetsgivaravgifter slås ihop till en post.Miljöpartiet föreslår att en parlamentarisk utredning tillsätts för att se överfastighetsskatten. Översynen skall bland annat avse principer förfastighetsvärderingen, skattens roll i bostadsfinansieringen och frågan omeventuell fastighetsbeskattning. Syftet skall vara att komma tillrätta med nu uppmärksammade brister i beskattningen, bland annat förpermanentboende i attraktiva fritidsområden, och att pröva hur en avvecklingav fastighetsskatten skulle kunna genomföras. Vi föreslår att fastighetsskattenför bostäder sänks som ett led i skatteväxlingen.