mot · GK02A7 · 1996-11-08 00:00:00 — med anledning av skr. 1996/97:41 Jämställdhetspolitiken Regeringens skrivelse om jämställdhetspolitiken äromfattande: den redovisar på ett förtjänstfullt sätt deutredningar inom jämställdhetsområdet som slutförts underde och de kartläggningar och utredningar somplaneras . Vad som däremot saknasär förslag till konkreta åtgärder för att öka jämställdhetenmellan könen. Istället förpassas frågorna till nya utredningaroch kartläggningar.Vänsterpartiet har inget emot att maktfrågor, kvinnors arbetsmarknad m.m.utreds vidare, men bristen på jämställdhet kan inte avhjälpas med flerutredningar eller kartläggningar utan nu måste det till konkreta åtgärder.Skrivelsen saknar också en problematisering av det faktum att vi av arbete inte uppnått jämställdhet.Ett av de för kvinnor viktigaste områdena - nämligen finanspolitiken -redovisas eller analyseras över huvud taget inte. Inte heller diskuteras jord-brukspolitiken eller rättsväsendet. återkommer nedan till dessaområden.Vänsterpartiet har i en motion föreslagit att riksdagsordningen skall försesmed en tilläggsbestämmelse som ger de olika utskotten i uppdrag att beaktajämställdhetsperspektivet i sitt arbete. Jämställdhetsskrivelsen har delats tillarbetsmarknadsutskottet trots att den berör flera andra utskotts ärendeområ-den. förutsätter att berörda utskott bereds tillfälle att yttrasig.InledningVänsterpartiet delar regeringens mål förjämställdhetspolitiken såsom de kommit till uttryck iskrivelsen. Däremot kan vi inte ställa oss bakom stora delarav regeringens beskrivning av verkligheten, t.ex. påståendetatt kvinnors ställning på arbetsmarknaden har befästs ochderas ekonomiska oberoende ökat. Tvärtom visar siffror frånSCB, redovisade i Arbetsmarknadspolitiska kommitténsutredning, att kvinnors deltagande i arbetskraften minskatfrån 3:e kvartalet 1990 till fjärde kvartalet 1995 och1995 var att jämföra med männens . Desenaste årens hårdhänta budgetsanering har framföralltdrabbat kvinnor. Nedskärningarna i offentlig sektor innebäratt över 100 000 människor har fått lämna sina arbeten ioffentlig sektor, de flesta kvinnor, och tvingats in i passivtbidragsberoende, som nedskärningar isjukförsäkringssystem, arbetslöshetsförsäkringar,bostadsbidrag och barnbidrag gjort att allt fler kvinnorminskat sitt ekonomiska oberoende. I de flesta ensamhushållmed barn är det en kvinna som är ensamförsörjare; vid sidanav arbetsinkomsten är en stor grupp beroende av barnbidrag,bostadsbidrag, ersättning från föräldraförsäkring m.m. för attekonomin skall gå ihop. De senaste årens hårdhäntanedskärningar har inneburit att allt fler inte klarar sin egenförsörjning. Allt fler kvinnor tvingas leva underfattigdomsstrecket eller söka socialbidrag för sin överlevnad.Dessutom har lönegapet mellan kvinnor och män ökat under de senasteåren, som allt fler kvinnor tvingas in i osäkra anställningar i formav korta visstidsanställningar, en anställningsform som ökar på den del avarbetsmarknaden där kvinnor i huvudsak finns. På utbildningsområdet kvar-står snedrekryteringen till gymnasieskolans program och högre forskning.Trots regeringens fokus på kvinnors tillgång till ekonomisk makt ochekonomiska resurser så är fortfarande av näringslivets toppar män.Inom de områden som regeringen direkt förfogar över fortsätter regeringenatt utse män till olika poster. Det mest framträdande exemplet är lands-hövdingarna där regeringen tillsatt åtta nya landshövdingar under innevaran-de mandatperiod varav sex var män och två kvinnor.Makt och inflytandeVänsterpartiet delar regeringens mål att uppnå en jämnfördelning av makt och inflytande mellan kvinnor och män,såväl mellan enskilda individer som mellan kvinnor och mänsom grupper. Vi menar, liksom regeringen, att det är bra ochnödvändigt att fortsätta det utredningsarbete som pågår inomområdet för att öka kunskapen och hitta vägar att brytakvinnors underordning i beslutsprocesser, men det räckerinte med detta.Kvinnors underordning i beslutsprocesser kan inte enbart handla om beslutpå ledande nivåer, i kommittéer och statliga styrelser. Det handlar också omhela den statliga arbetsmarknaden där regeringen har ett direkt inflytande viaStatens avtalsverk och kan ge direktiv och riktlinjer om att kvinnor och mänskall finnas i lika stor omfattning inom samtliga yrkesområden, och påsamtliga beslutandenivåer, allt från mellanchefer till generaldirektörer. Dethandlar om de statliga bolagen och verken där regeringen via bolagsstyrel-serna kan genomdriva en jämställdhetspolitik som innebär att en positivsärbehandling av det underrepresenterade könet inom olika yrkesområdenoch på samtliga beslutsnivåer uppnås. menar att en fortsattkartläggning och utredning måste kombineras med en aktiv åtgärdspolitikinom dessa områden, där verkligheten redan är utredd och kartlagd och därregeringen faktiskt direkt kan gå in och förändra.I "Platform for action" som antogs vid Beijingkonferensenstår:In most parts of the world, women are virtually absent from or are poorlyrepresented in economic decision making, including the formulation offinancial, monetary, commercial and other economic policies, as well as taxsystems and rules governing pay.Sverige har världens mest jämställda regering, men när man tittar på huransvaret är fördelat har de kvinnliga statsråden tilldelats traditionelltkvinnliga uppgifter, medan männen behållit makten över ekonomin ochskatterna. Männen fördelar resurserna och kvinnorna administrerarnedskärningarna.Regionala statliga styrelserStatliga styrelser på regional nivå lyckades inte uppnå måletmed kvinnorepresentation 1995, utan stannade på . Det är mycket märkligt att regeringen accepterat detta.Det är regeringen som utser de statliga styrelserna påregional nivå och som kan skicka tillbaka nomineringarnaoch begära nya i de fall de jämställdhetspolitiska målen inteuppnås. menar att regeringen har ett ansvar föratt målet kvinnorepresentation uppnås till 1998.Om detta skall vara möjligt måste regeringen konsekventbegära nya nomineringar i de fall organisationer, partierm.m. ej förmår nominera kvinnor i tillräckligt storutsträckning för att uppnå jämn könsfördelning.Vänsterpartiet menar att målet myndighetschefer inom statsför-valtningen måste utvidgas och omfatta alla chefs-nivåer inom de statliga myndigheterna, verken och bolagen. I denna frågabehövs inget vidare utredningsarbete, däremot aktiva insatser för att förverk-liga detta mål.KommunernaSom ett led i att öka samverkan i kommunerna för att minskaarbetslösheten tillsätts nu arbetsförmedlingsnämnder ikommunerna. När ledamöterna utses blir det oftastkommunalråden och kommunstyrelsens ordförande - mångagånger män - som utnämns. Målet måste också gällaarbetsförmedlingsnämnderna.Männen ochjämställdhetsarbetetVänsterpartiet har i en annan motion pekat på vikten av attföräldraledigheten kompletteras så att ytterligare tvåpappamånader införs. Regeringen hänvisar i denna fråga proposition som skall komma . Med den taktsom ökningen av mäns uttag av föräldraledighet redovisar såfår vi vänta på att pappor skall ta utföräldraledighet i lika stor utsträckning som kvinnor. Detta ärhelt oacceptabelt. Sänkningen av ersättningsnivån för dens.k. pappamånaden bidrar inte till ett ökat uttag avföräldraledighet från fädernas sida.Våld mot kvinnorVänsterpartiet delar regeringens uppfattning att våld motkvinnor är allvarliga brott som måste bekämpas och att våldmot kvinnor är ett allvarligt uttryck för bristande jämställdhetoch den obalans som råder i maktförhållandet mellan kvinnoroch män. Vi anser att regeringen saknar konkretaförslag för att motverka det utbredda våldet mot kvinnor menockså för att hjälpa de kvinnor som utsatts för våld.Det senaste förslaget om att åklagare skall kunna utdöma strafföreläggandeoch villkorlig dom utan rättegång innebär enligt vår uppfattning att en rad"kvinnomisshandelsfall" kommer att av utan rättegång, om mannengodtar straffföreläggandet. Detta är en allvarlig tillbakagång i synen påkvinnomisshandel. Det är viktigt att män som slår konfronteras med singärning i en rättegång, det är också viktigt för kvinnorna som blir slagna attgärningsmannen faktiskt ställs inför rätta.Vi anser också att alla som verkar i professioner som kommer i kontaktmed misshandlade kvinnor skall ges en kvalificerad utbildning i hur manmöter dessa kvinnor. Detta innebär att grundutbildning behöver kompletterasoch att kompetensutveckling skall ges till exempelvis poliser, jurister ochsocionomer. Men även läkare har en viktig roll som kräver specialkompe-tens. En läkare som tar emot en kvinna som blivit våldtagen måste hasärskilda kunskaper för att kunna göra en undersökning på bästa sätt, enundersökning där bevis säkras och där kvinnan inte blir kränkt. Riksorgani-sationen för kvinnojourer (ROKS) är i det sammanhanget en kompetens sombör utnyttjas och ges praktiska och ekonomiska förutsättningar för att kunnabidra med kompetensutveckling. Vi tvingas också konstatera att fortfarandesaknar ett stort antal akutsjukhus handlingsplaner för hur de skall bemötamisshandlade kvinnor. Det är av yttersta vikt att akutsjukhusen åläggs attsnarast ta fram en sådan handlingsplan.RättshjälpVänsterpartiet anser att den senaste försämringen i lagen omrättshjälp innebär att kvinnor med låga inkomster riskerar atthamna utanför systemet. Tillgången till och vissheten om får rättshjälp kan vara en avgörande faktor för dekvinnor som tvekar om de skall lämna eller ange en man sommisshandlar. Det krävs ofta ett stöd för att kunna bryta ettdestruktivt förhållande där psykisk eller fysisk misshandelingår. När dessa kvinnor undersöker om de har rätt tillrättshjälp möts de ibland av beskedet att så inte är fallet, ivarje fall om förfrågan gäller hjälp i ett civilrättsligt mål. Detkan handla om äktenskapsskillnad, vårdnadstvister m.m.Vi menar att det är viktigt att lagen om rättshjälp återställs så att kvinnormed låga inkomster kan erhålla rättshjälp när de skall lämna destruktivaförhållanden.KriminalvårdenRegeringen har i sin skrivelse försökt täcka injämställdhetspolitiken inom många områden men inte lyftfram eller belyst den ojämlikhet som finns inomkriminalvården, vilket skulle kunna tolkas så att regeringenaccepterar att kvinnor behandlas annorlunda än män ikriminalvården. Vi förutsätter att så inte är fallet.I dag placeras dömda personer på anstalt bl.a. efter närhetsprincipen;tanken är att man som ett led i rehabiliteringsarbetet skall ha nära till sinaanhöriga, möjlighet att få besök osv. Detta gäller för männen. finns detfå anstalter för kvinnor vilket får till följd att kvinnorna placeras långt frånsina anhöriga, har mindre möjlighet att få besök, längre resor i samband medpermission osv. Kvinnliga fångar diskrimineras på grund av kön.En del kvinnor som är dömda till fängelse har också ansvar för barn. Somgrupp skiljer de sig från män som är fäder och dömda till fängelse. De harofta ensamansvaret för barnet och när de döms så blir barnet omhändertagetav samhället, medan männen ofta inte har ensamansvar för barn varför derasbarn kan fortsätta att leva kvar i sin familj och hålla regelbunden kontaktmed sina föräldrar. Det faktum att kvinnor berövas kontakten med sina barnsom en följd av fängelsestraffet måste i större utsträckning uppmärksammasav kriminalvården.Jämställdhetslagen ochJämORegeringen anger att den inte är beredd att vidta någonytterligare åtgärd med anledning av JämO:s skrivelser.Vänsterpartiet har i en rad motioner lyft fram frågan om enny jämställdhetslag, om förstärkta resurser till JämO, ombehovet av en lika lönelag, om behovet av att införa rättentill grupptalan m.m. Vi avser inte att upprepa kraven i dennamotion men menar att regeringen är alltför passiv när detgäller att aktivt angripa de ojämlika förhållandena påarbetsmarknaden. Att som regeringen gör peka på JämO:sansvar att reglerna blir kända och får verka bland dem somskall tillämpa dem är inte bara passivt - det är också attsmita från sitt politiska ansvar. Det är inte bara JämO somhar pekat på att lönegapen ökar, att kvinnors kompetenskonstant undervärderas, att kvinnors anställningsvillkor somgrupp skiljer sig från männens osv. Detta faktum torde intebero på att de gällande lagarna är okända eller på attJämO inte har informerat, istället torde det bero på attgällande lagstiftning är uddlös och att JämO saknarrättsligt stöd för att kunna föra talan inom bl.a.lönediskriminering. menar att regeringenmåste ta sitt politiska ansvar för diskrimineringen påarbetsmarknaden och ge JämO de redskap som behövs för attaktivt kunna motverka denna diskriminering.Vänsterpartiet tycker att det är bra att JämO får mer resurser, men vi har ien återkommande motion pekat på vikten av att JämO även tillförs resurserför en särskild avdelning som enbart fokuserar på löneskillnader.Arbetsmarknaden ocharbetslivspolitikenOjämlikheten på arbetsmarknaden består och tenderar attöka, det gäller bl.a. tidsbegränsade anställningar där kvinnorär överrepresenterade, det gäller också rekryteringen tilllediga platser där män är överrepresenterade. Det gäller dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna där de ekonomiskaresurserna i större utsträckning riktas till män, medanåtgärder som utnyttjas i hög grad av kvinnor, t.ex.utbildningsvikariat, skärs ned.Den kanske mest uppseendeväckande och direkt könsdiskriminerande för-sämringen ur jämställdhetssynpunkt som genomförts under innevarandemandatperiod är ettårsbegränsningen för deltidsarbetslösa i arbetslöshetsför-säkringen. Bestämmelsen innebär att deltidsarbetslösa, de flesta kvinnor,avstängs från arbetslöshetsersättning, och konsekvensen har blivitatt en rad deltidsanställda, de flesta kvinnor, sagt upp sig från sin deltids-anställning för att bli heltidsarbetslösa, vilket regeringen noterar i sinskrivelse som att "har deltidsarbetslösheten börjat sjunka. "menar att ettårsbegränsningen för deltidsarbetslösa i arbetslös-hetsförsäkringen måste tas bort. Det är ovärdigt en regering som säger sigverka för jämställdhet, inte minst på arbetsmarknadens område, att införaregler i försäkringssystemen som verkar diskriminerande. Det är också i stridmot aktionsprogram som ålägger regeringarna att"conduct reviews of national income and inheritance tax and social securityto eliminate any existing bias against women".Under senare år har minst 80 000 kvinnor lämnat det kontorsadministrativayrket p.g.a. att deras arbeten rationaliserats bort med ny teknik och nyarbetsorganisation. De riskerar alla att hamna i långtidsarbetslöshet eftersomderas yrkesområde inte finns kvar. Här behövs en massiv satsning inomramen för arbetsmarknadspolitiken för att bygga vidare på deras kompetensoch leda dem vidare in i nya yrkesområden. har tidigaremotionerat om ett brett kompetensutvecklingsprogram för kvinnor vars yrkenbortrationaliserats och avsatt för ändamålet. Vi har gjortdet med insikten om att dagens arbetsmarknadspolitik är uppbyggd medmannen som norm; när stora yrkesgrupper inom manligt dominerade yrkes-områden hotas av arbetslöshet har samhället investerat i särskilda projekt,t.ex. ROT-program, för att minska byggnadsarbetarnas arbetslöshet, vilketvarit bra och nödvändigt. Tyvärr saknas insikten om att behoven kan varadesamma när stora grupper inom kvinnligt dominerade yrken hotas av ellerbefinner sig i arbetslöshet. Vi menar att det är nödvändigt att reserveraekonomiska medel som skall riktas till dessa grupper för att motverka denrådande obalansen och ojämlikheten inom arbetsmarknadspolitiken.Vänsterpartiet har motionerat om att ett övergripande målför arbetsmarknadspolitiken skall vara att bryta den könssegregeradearbetsmarknaden. Det räcker inte att som regeringen gör avsätta mindre än 1promille av AMS budget för att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden.Naturligtvis är det både önskvärt och nödvändigt med s.k. brytprojekt mendet måste vara viktigare ändå att kunna inrikta hela organisationen på attarbeta aktivt med att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden. Då krävsockså ett övergripande mål som verksamheten kan utvärderas mot. Det är detsom kallas "att införliva ett jämställdhetsperspektiv i huvudfåran inom varjepolitikområde".Den 1 januari 1997 försämras villkoren för utbildningsvikariat. Vi menaratt villkoren för utbildningsvikariat, en av de få arbetsmarknadspolitiskaåtgärder som passat och riktat sig till arbetslösa kvinnor på ett framgångsriktsätt, måste återställas vad avser ersättningsnivå och volym till nivå.Vi anser att möjligheten till s.k. kommunavtal skall utökas och kvarståäven efter 1997.Ett av de effektivaste sätten att direkt minska kvinnors arbetslöshet är atttillföra ekonomiska medel till kommuner och landsting - där finns arbets-tillfällena och där finns behoven. har i sin budgetmotionavsatt fem miljarder i riktade arbetsgivaravgiftssänkningar till kommuner ochlandsting för att säkra arbetstillfällen och möjliggöra nyanställningar. Vimenar att det måste bli slut på den negativa spiral som innebär att kommuneroch landsting säger upp kvalificerade yrkeskunniga människor som tvingasin i passivt bidragsberoende i form av a-kassa, KAS eller i värsta fallsocialbidrag för att sedan, av arbetslöshet, anvisas en åtgärd(t.ex.ALU eller OTA) i offentlig sektor med den begränsningen att de inte fårutföra "riktiga jobb", som sjukvårdens, omsorgens och skolansbehov av arbetskraft är enorma. Fem miljarder i riktade sänkta arbetsgivar-avgifter till kommuner och landsting kommer också att ge spareffekter iarbetslöshetsförsäkringen och arbetsmarknadspolitiken.Vänsterpartiet har vid ett flertal tillfällen riktat skarp kritik mot riksdagensbeslut att tvångsanvisa äldre långtidsarbetslösa till tillfälliga arbeten inomoffentlig sektor, s.k. OTA. I skrivelsen om jämställdhetspolitiken redovisarregeringen att åtgärden skall omfatta många män som har arbetat i den del avindustrin som slogs ut första hälft. Syftet med åtgärden äratt den offentliga sektorn skall ta tillvara dessa personers kompetens sam-tidigt som de äldre skall finna en meningsfull sysselsättning. Naturligtvis hardessa män en bred och djup kompetens inom sitt yrkesområde. Paradoxenblir att som 100 000, de flesta kvinnor, lämnat sina kvalificeradeyrken inom vård och omsorg och gått ut i öppen arbetslöshet och 20 000-30 000 ytterligare riskerar att sägas upp så skallkvalificerade arbetslösa industriarbetare anvisas tillfälliga arbeten inomoffentlig sektor som "kvalitetshöjare".Regeringen redovisar ett antal utredningar som skall analysera, utreda,kartlägga, inhämta kunskap m.m. om kvinnors arbetsmarknad och om skildavillkor för män och kvinnor på arbetsmarknaden. har ingetemot detta; vi delar i ett flertal fall uppfattningen att detta är bådenödvändigtoch bra men vi menar att detta inte räcker.Det finns redan en rad utredningar och analyser som visat att arbetsmark-naden är könssegregerad, att det finns en befattningssegregation, kvinnorrekryteras inte till välbetalda jobb och de befordras inte heller till bättrebetalda tjänster. Kvinnors arbetslöshet ökar - tar man hänsyn till deltids-arbetslösheten är kvinnors arbetslöshet större än männens - så fårmän en större andel av de arbetsmarknadspolitiska medlen och det är mänsom nyrekryteras till lediga platser.Regeringen konstaterar att det krävs särskilda åtgärder för att stärkakvinnors situation på arbetsmarknaden men föreslår inte några sådana. Vimenar att all den kunskap som kommit fram genom olika utredningar numåste omsättas i praktiska åtgärder för att motverka den diskriminerandeobalansen på arbetsmarknaden, i arbetslivet och i de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna.LönefrågorRegeringen konstaterar att det finns ett lönegap mellan könenpå arbetsmarknaden och att en del av lönegapet beror påosakliga löneskillnader och lönediskriminering; sedanhänvisar regeringen till parternas ansvar för lönebildningen.Vänsterpartiet har i en särskild motion pekat på behovet aven ny lagstiftning för att aktivt motverka lönediskriminering.Vi menar att lagstiftaren har ett ansvar att motverkadiskriminering i samhället och i arbetslivet. Det ansvaret harlagstiftaren tagit inom andra områden, t.ex. vad gäller kravetpå saklig grund och turordning vid uppsägning. En lag somaktivt motverkar lönediskriminering på grund av kön kanlika lite anses ingripa i parternas fria förhandlingsrätt somandra icke-diskrimineringslagar på arbetsmarknaden. Ensådan lag skulle också vara i överensstämmelse med FN:skonvention om mänskliga rättigheter. I artikel 23 står: "Alla,utan diskriminering, har rätt till lika lön för lika arbete. "ArbetslivsfrågorRegeringen redovisar i korthet Arbetstidskommitténsutredning SOU 1996:145 utan djupare analys. EnligtVänsterpartiets uppfattning innebär kommitténs förslag ettrejält kliv tillbaka för möjligheten att kombinera yrkesliv ochfamilj, något som erfarenhetsmässigt visat sig slå hårt motkvinnors möjlighet att finnas på arbetsmarknaden.Avsaknaden av förläggningsregler för arbetstiden ocharbetsgivarens ensidiga rätt att förlägga arbetstiden 40timmar genomsnittsberäknat kommeratt försvåra planeringen av fritid, barnomsorg m.m. förlöntagarna.Möjligheten att få sina önskemål om arbetstiden sakligt prövade innebärenbart att arbetsgivaren måste pröva önskemålet, ett nej behöver inte motive-ras mer än med verksamhetens krav och kan aldrig överprövas av någon.Enligt bör utredningens förslag till ny arbetstidslagstiftningavvisas, inte minst av jämställdhetsskäl. Vi menar också att utredningensförslag att parterna skall teckna avtal om takten och inriktningen på enarbetstidsförkortning kommer att innebära att de branscher som har ettrelativt högt löneläge (oftast manligt dominerade branscher) kommer attkunna avtala fram en arbetstidsförkortning medan de branscher som har ettrelativt lågt löneläge (oftast kvinnligt dominerade branscher) inte kommer attha "råd" att avstå löneutrymme för att finansiera en arbetstidsförkortning.Internationella erfarenheter visar att så blir fallet. har i ensärskild motion lagt förslag om en lagstiftad arbetstidsförkortning bl.a. förattminska ojämlikheten mellan könen på arbetsmarknaden och skapa möjlighetför båda könen att kombinera familj och yrkesliv.Regeringen redovisar också resultatet av ochregeringens förslag till ny arbetsrätt. Förslaget innebär bl.a. att en nyanställningsform, överenskommen visstidsanställning, införs. Anställningenfår omfatta sammanlagt högst och en arbetsgivarefår ha högst fem arbetstagare med överenskommen visstidsanställning. JämOkonstaterar i sitt remissvar att det saknas en analys av förslagets jämställd-hetspolitiska konsekvenser, att de uppluckrade reglerna i anställnings-skyddslagen borde kompenseras med skärpningar av jämställdhetslagen ochannan lagstiftning mot diskriminering. LO konstaterar i sitt remissvar att av nyanställningarna är visstidsanställningar, nära hälften av unga, kvinnliga medlemmar är visstidsanställda. LO menar attdet inte behöver bli lättare för företagen att anställa på begränsad tid.Vänsterpartiet delar JämO:s och LO:s uppfattning att förslaget till nyarbetsrätt på flera punkter kommer att försvaga kvinnors ställning på arbets-marknaden. Det är en av flera anledningar till att kommer attavvisa stora delar av förslaget i en separat motion. Vi menar att det är ganskamärkligt att regeringen i sin skrivelse om jämställdhetspolitik lyfter fram detvå enskilda punkter i förslaget till ny arbetsrätt som delvis gynnar kvinnormen förtiger att andra delar av förslaget direkt missgynnar kvinnorna och attförslaget i sin helhet kommer att ha en direkt negativ inverkan för kvinnorsställning på arbetsmarknaden. Det handlar då också om den förkortadeföreträdesrätten, om lokal förhandlingsrätt och turordningslistor.Närings- och regionalpolitikRegeringen konstaterar ojämställdheten och den ojämnafördelningen av de olika stöden inom näringspolitikens ochregionalpolitikens område, men föreslår inga konkretaåtgärder mer än att stödet skall ses över och att kvinnorsföretagande särskilt skall uppmärksammas. är kvinnorsmöjlighet till försörjning en av de viktigaste frågorna förregionalpolitiken.