mot · GK02U502 · 1996-10-07 00:00:00 — SammanfattningDen europeiska integrationen spelar en avgörande roll förfrihet, fred och välstånd. Det är svårt att föreställa sig hurEuropa skulle ha gestaltats om inte ett omfattandeförpliktande samarbete etablerats inom EU och i allt högregrad med . EU står öppet för Europasfolk som har samma ideal. En strategi för snar utvidgningbör möjliggöra för de första nya demokratier som uppfyllervillkoren att bli medlemmar . , Lettlandoch har samma rätt till tidigt medlemskap somCentraleuropa. Ansökarlandets egna meriter avgörtidpunkten.EU har en väl utarbetad långsiktig utrikespolitik. Förmågan att förebyggaeller lösa akuta spänningar och konflikter är dock begränsad. Därför behövsen kraftfull gemensam utrikes- och säkerhetspolitik. En gemensamanalysenhet, beslutsfattande med kvalificerad majoritet och förmåga attgenomföra förebyggande, fredsbevarande och humanitära operationer ärviktiga ingredienser i denna.Den inre marknaden behöver fullbordas. Monopol och subventionerhämmar fortfarande utvecklingen på många områden. En EU:s regelrevisionbör inrättas för att föreslå utrensning av överdrivna och felaktigagemensamma och nationella regleringar.En gemensam stabil valuta planeras att införas . böruppfylla villkoren och delta i denna redan från början. Det ger tilltro till ettstabilt penningvärde. Ett beslut om att stå utanför skulle uppfattas som att vivill bevara möjligheten av devalveringspolitik.Den inre marknaden och en gemensam stabil valuta ger goda förutsätt-ningar för en uthålligt låg arbetslöshet. Det är dock medlemsländerna somhar avgörandet. höga arbetslöshet och låga relativa standard kanbara åtgärdas genom nationella beslut.Miljösamarbetet är viktigt för att förhindra gränsöverskridande förorening-ar i luft och vatten. Koldioxidutsläppen måste minska. skulle förloratrovärdigheten i miljöfrågor om vi avsiktligt bryter mot internationellarekommendationer.Det behövs ett effektivare samarbete för att bekämpa knark och annangränsöverskridande brottslighet. Europol måste börja fungera. Rättssäkerhe-ten stärks genom insyn och kontroll från Europaparlamentet.EU skall vara en avgränsad och stark union som kan lösa de uppgifter denålagts av medlemsländerna. Beslutsordningen måste förbättras när medlems-kretsen fördubblas. Beslut om detta måste ske, så att förhandlingar omutvidgning kan påbörjas nästa år.En snar utvidgningEU spelar en avgörande roll för frihet, fred och välståndsåväl för medlemsländerna som för resten av . Det ärsvårt att föreställa sig hur skulle se ut om inte ettomfattande förpliktande samarbete hade etablerats mellan iförsta hand EU:s medlemsländer men i stigande grad ocksåmed länderna i . Förmodligen skullesituationen ha liknat den som rådde ,då välmenande men svaga samarbetsinstitutioner inte räckteför att säkra frihandel och hindra framväxten av diktatur,förtryck och krig.EU står öppet för folk som bekänner sig till samma ideal. Att blimedlem är inget privilegium som utdelas på nåder utan en rätt somtillkommer de europeiska demokratier som uppfyller kraven för medlemskap.EU bör ha en strategi för snar utvidgning så att de nya demokratier somuppfyller kraven kan bli medlemmar. Det har stor betydelse förländerna själva men även för hela frihet, säkerhet och stabilitet.Processen bör utformas så att de första nya medlemsländerna från Central-och kan bli medlemmar redan år 2000.Förhandlingarna bör inledas med alla tolv ansökarländerna.Takten i förhandlingarna och tidpunkten för medlemskapet avgörs av detenskilda ansökarlandets egna meriter, inte av geopolitiska föreställningar.Estland, och har samma rätt till tidigt medlemskap somPolen och övriga centraleuropeiska länder.Situationen för de nya demokratierna skiljer sig från den som gälldeEftaländernas anslutning. Då handlade det om länder med väl utvecklademarknadsekonomier och långvarigt deltagande i integrationsarbetet. Nugäller det länder som visserligen är fast beslutna att snabbt fullbordaövergången till demokrati och marknadsekonomi men som likväl har bräck-liga ekonomier och lång väg kvar, särskilt vad gäller marknadsekonominsoch rättsstatens institutioner.Medlemsländer måste uppfylla höga krav vad gäller mänskliga rättigheteroch demokrati. Inom EU utövar varje medlemsland beslutsrätt övergemensamma angelägenheter och lagar. Det kan inte accepteras att denna rättutövas av ett land som inte har en fullgod demokrati.En tidig medlemsstrategi innebär med nödvändighet ett visst risktagande.De forna östländerna kan omöjligen på så ha hunnit bli stabilademokratier. I tog detta flera decennier. Därför behöver dentidiga medlemsstrategin kompletteras med en möjlighet till suspension avländer som inte fullt uppfyller strikta medlemskrav.En utvidgning till ger ett mer heterogent EU. Denya medlemsländerna har också en annan historisk erfarenhet. Processen moten större integration i skapar med nödvändighet ett mer pluralistisktEU.Debatten fokuseras nu på de problem som medlemskap för de nyademokratierna för med sig. Bl.a. måste kostnaderna för EU:s olika programvad gäller uppskattas. Detta nödvändiga arbeteriskerar att ge ett felaktigt perspektiv.De nya medlemsländerna kommer att medföra vissa ökade utgifter på EU:sbudget. Det vore också orimligt om dessa länder med sin lågalevnadsstandard skulle ge nettobidrag till den gemensamma budgeten. Detkommer alltså att ställas ökade anspråk på utgifter, vilket delvis kanmotverkas av nerdragningar av jordbrukssubventioner och regionalstöd.Likväl blir det en ökad utgiftsvolym, men denna skall ställas emot dekostnader som en sen eller utebliven utvidgning skulle medföra.En utdragen medlemsprocess eller en avvisande hållning skulle kunna fåmycket allvarliga konsekvenser för stabiliteten i Central- och Östeuropa.Risken för att spänningar och konflikter kan öka till följd av uteblivet hoppom snar standardförbättring är uppenbar.Historiska erfarenheter, särskilt utvecklingen i , antyder attkostnaderna för icke-integration kan bli katastrofalt mycket högre än dekostnader som utvidgningen medför. Att sådana alternativkostnader ärsvårberäknade gör dem inte mindre relevanta.Ett EU med uppemot 27 medlemmar eller fler fordrar att beslutsmekanis-merna anpassas till väsentligt fler medlemmar och en mer heterogenmedlemskrets. måste skyndsamt ge förslag tillbeslutsregler så att utvidgningsprocessen kan inledas helst redan 1997.Utvidgningen måste ha högsta prioritet i regeringskonferensen. Det kaninte accepteras att den socialdemokratiska regeringen ger den lägre prioritet,vilket framgår av den reviderade finansplanen.En effektiv gemensamutrikespolitikEU har en väl utvecklad långsiktig politik gentemot ländernai och Medelhavsområdet.Med kvarvarande Eftaländer finns omfattande samarbete. Ansökarländernai samt länderna kring har redanlångtgående associeringsavtal med perspektiv av medlemskap. har entullunion med EU.Med , och andra länder inom OSS finns eller pågårförhandlingar om partnerskaps- och samarbetsavtal. Dessa får växandebetydelse och kan vidgas till frihandel och andra samarbetsformer iframtiden om länderna så önskar. Med krigs- och krisländerna på Balkanpågår olika former av samarbete med syfte att främja återuppbyggnad,demokrati, samarbete sinsemellan och om detta lyckas växande samarbetemed EU. Med länderna vid södra och från iväster till i öster, men exklusive , sluts associationsavtal, s.k.Medelhavsavtal med sikte på frihandel år 2010.Med 70 utvecklingsländer, varav huvuddelen av de allra fattigaste, finnsLoméavtalet som ger omfattande tullfritt tillträde till den inre marknaden ochbiståndssamarbete. Samarbetet sker på många olika sätt. Frihandel är oftastdet första och viktigaste instrumentet. Miljösamarbetet växer i betydelse bådemed och inom . Phare- och Tacisprogrammenger betydande stöd till . I Medelhavsprogrammet skerett motsvarande stöd som fokuserar på mänskliga rättigheter och demokrati.Om den långsiktiga inriktningen är klar och kraftfull så har EU betydligtsvårare när det gäller akuta spänningar, kriser och konflikter. Svårigheten attenas om en gemensam linje och genomföra en kraftfull politik var särskiltpåtaglig under inledningen till och under större delen av de jugoslaviskakrigen.Det är mycket angeläget att EU verkligen kan genomföra en kraftfull ochgemensam utrikespolitik för att bättre kunna förebygga och/eller förhindrakriser och konflikter i och Medelhavsområdet.Det behöver inrättas en gemensam utrikespolitisk analysenhet för att kunnautarbeta förslag till en gemensam utrikespolitik. Möjligheten att fatta beslutunderlättas om "konsensus minus en" eller någon annan form av beslut medkvalificerad majoritet kan införas också inom den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken. Vidare bör EU eller Västeuropeiska unionen kunnagenomföra förebyggande, fredsbevarande och humanitära operationer. Varjeland beslutar självt om egen trupp skall delta. Dessa krav som tidigtformulerades av Moderata samlingspartiet har accepterats av ochutgör nu förhandlingsposition vid EU:s regeringskonferens.Uthållig tillväxt och lågarbetslöshetBakgrundEuropaintegrationen har främjat ett högt välstånd och enutbredd välfärd. Den inre marknaden har inte enbart varitbegränsad till EU:s medlemskrets utan även kommitEftaländerna och i stigande utsträckning reformländerna iCentral- och tillgodo.En väl fungerande marknadsekonomi skall ha uthålligt låg arbetslöshet.Den arbetslöshet som är en följd av den ekonomiska utvecklingen när företagläggs ner och nya startas skall inte vara långvarig.Sverige har med sin mycket höga arbetslöshet och låga relativa standardmycket att vinna på en bättre integrering i den gemensamma marknaden.Den inre marknadenDen gemensamma inre marknaden förverkligades till störstadelen 1994. Det råder i princip fri rörlighet för varor, tjänster,kapital och människor. Det återstår dock mycket för attfullborda den inre marknaden. Konkurrenshinder, monopoloch subventioner snedvrider fortfarande konkurrensen ochhämmar utvecklingen. Trots ett bestämt regelverk försökernationella regeringar att skjuta till subventioner, ofta medmotiveringen att detta är "sista gången". Erfarenheten visaratt sådana bidrag har en tendens att upprepas.Subventionerna skadar konkurrensen inte enbart mellan utanockså inom länderna. Små och medelstora företagdiskrimineras när storföretag favoriseras.Ett stort problem är att offentliga monopol på många håll endast motvilligtavvecklas och privatiseras. Reglerade och nationella elmarknader leder tillkapitalförluster, sämre effektivitet och miljö förutom högre priser. Järnvägarmed olika nationella signalsystem, elsystem m.m. leder till lågagenomsnittsfarter, låg konkurrenskraft och sämre miljö. Nationellaregleringar och konkurrensbegränsningar inom post- och teleområdethämmar konkurrensen och höjer priserna. Boknings- och bonussystem somär avsedda att begränsa konkurrensen liksom monopolreglerade start- ochlandningstider för flyget ger sämre service, skyddade marknader och mindreav "folkflyg". Reglerade lastbilstransporter över ländergränser ger mångatomma lastbilsflak på återfärden, högre priser och sämre miljö. Det är tydligaexempel på detta. Bank-, försäkrings- och andra finansiella tjänster är ocksåangelägna att konkurrensutsätta. I ett längre perspektiv är det angeläget attöka konkurrensen på tjänstesektorer med ett starkt inslag av offentligfinansiering. Ökad konkurrens och nyetableringar skulle kunna ge betydandevälfärdsvinster när det gäller utbildning, sjukvård och social service. Detta ärområden där och många andra länder har problem både med kvalitetoch omfattningen av servicen.Medlemsländerna bör uppmanas att systematiskt gå igenom sina nationellaregelverk för att undanröja hinder för konkurrens. Även EU:s eget regelverkmåste genomgå en motsvarande analys. Det har visserligen skett, främst i dens.k. Molitorgruppen, men resultaten av gruppens arbete har varit magra. Ettnytt gemenskapsorgan, en regelrevision, med uppgift att systematiskt granskaoch analysera gamla och nya gemensamma och nationella regler bör inrättas.Särskilt viktigt är att förenkla de gemensamma reglerna för mervärdesskatt.Granskning av nationella regler får inte blockeras av medlemsländernasregeringar. Resultatet av granskningarna skall offentliggöras och rådet skallrekommendera hur bristerna skall åtgärdas. I ett skede med utvidgning tillnya medlemmar i är det särskilt viktigt attsnedvridande regler och subventioner tas bort. De nya medlemsländerna harlänge lidit av centralstyrning, subventioner och monopol. Därför är desärskilt känsliga för att hämmas i sin utveckling av regelverk som kommerfrån EU eller finns inom dess medlemsländer.En gemensam valutaEn gemensam stabil valuta ger en viktig stimulans åt deneuropeiska ekonomin. Den inre marknaden fungerar bättregenom att hindren mellan olika valutaområden upphör.Transaktionskostnaderna minskar, prisjämförelserunderlättas och utbytet över gränserna främjas vilket gerökad konkurrens, bättre resurshushållning och därmed ökadvälfärd. Införandet av en gemensam valuta är ett viktigt steg ifullbordan av en verkligt gemensam marknad.Avsikten är att införa en gemensam valuta, euron, 1999-2002. Deltagandeär begränsat till länder som uppfyller bestämda villkor. Syftet med dessa äratt garantera att den gemensamma valutan blir stabil och inte hotas av attmedlemsländer har för stora budgetunderskott, statsskulder eller andraobalanser.Den gemensamma valutan skall styras av en penningpolitik som välöverensstämmer med den svenska. Ett stabilt penningvärde skall varariktmärket och penningpolitiken utformas självständigt av den gemensammaeuropeiska . En gemensam stabil valuta som står självständig iförhållande till regeringarnas ekonomiska politik blir därmed möjlig.Med den gemensamma valutan undanröjs de olika transaktionshinder somidag finns mellan valutaområdena. Växlingskostnader, kostnader för attskydda sig mot valutakursförändringar (terminsaffärer) och deräntekostnader som motiveras av valutarisker kommer att försvinna inom detgemensamma valutaområdet. De deltagande länderna måste också förbindasig att ha finansiell disciplin, främst vad avser underskott i offentligverksamhet. Den gemensamma valutan får därmed en hälsosam effekt,särskilt i en situation där misskötta offentliga finanser ofta är en huvudorsaktill ekonomiska problem och en bidragande orsak till stor arbetslöshet.Även av nationella skäl är det angeläget att uppfyller de s.k.konvergenskriterierna. När så har skett bör ansluta sig till dengemensamma valutan. Mot bakgrund av historiskt slappapenningpolitik är ett deltagande av särskilt stort värde för att minskaräntedifferensen, ta bort transaktionskostnaderna och skänka tilltro till ettstabilt penningvärde. Om skulle välja att stå utanför dengemensamma valutan i en situation där vi uppfyller konvergenskriteriernaskulle detta med rätta uppfattas som om vi förbehåller oss rätten att föra entraditionell inflations- och devalveringspolitik. Kostnaderna för detta skullebli höga genom en betydligt högre räntenivå och valutaoro.För de länder som inte övergår till den gemensamma valutan kommersannolikt en växelkursanknytning att bli det normala. En sådan diskuterast.ex. En sådan anknytning har dock inga fördelar jämfört medmedlemskap för länder som uppfyller kriterierna.Ibland hävdas att länder behöver föra en nationell penningpolitik och atten gemensam valuta därför skulle vara till nackdel t.ex. för . Detresonemanget bygger på föreställningen att penningpolitiken är en integreraddel av den ekonomiska politiken. Erfarenheterna av detta är inte de bästa.Moderata samlingspartiet har alltid pläderat för ett stabilt penningvärdegaranterat av en oberoende riksbank.Uthålligt låg arbetslöshetDen inre marknaden ger goda förutsättningar för uthålligtillväxt och högt välstånd. Däremot är nästan alla de faktorersom bestämmer arbetslösheten föremål för nationella beslut.Arbetsmarknadens regler och funktionssätt avgörs i alltväsentligt på nationell nivå. Förutsättningen för encentralisering av en sådan politik finns inte och kommer attbli än mindre i takt med att unionen utvidgas och blir än merheterogen. Försök att centralt reglera arbetsmarknad ochlöneavtal skulle kunna få förödande effekter i bräckligaekonomier som är stadda i snabb tillväxt.Gemensamma regler på arbetsmarknadens områden bör koncentreras påsådana områden som bör vara gemensamma, t.ex. grundläggandebestämmelser för hälsa, säkerhet och miljö på arbetsplatsen. Även när detgäller frågor om gränsöverskridande arbete har EU en roll, t.ex. att avgöravilket regelverk som skall gälla. Den nationella politiken är heltbestämmande när det gäller utbildning, social service och bidrag samtsocialförsäkringar. Utformningen av dessa system har stor påverkan påarbetslösheten och understryker ytterligare att den nationella politiken bärhuvudansvaret för arbetslösheten.För med sin mycket höga arbetslöshet är det angeläget medomfattande reformer för att inte stänga ute ungdomar, invandrare och redanarbetslösa från arbetsmarknaden. Dessa reformer måste ske på nationell nivå.Sverige kan inte förvänta sig eller kräva att EU skall fatta dessa beslut. Eneffektivt fungerande inre marknad i kombination med en stabil valuta gerdock goda förutsättningar för att medlemsländerna nationellt skall kunna fåeffektiva arbetsmarknader.Det kan vara riktigt att EU i sina fördrag tydligare markerar att en lågarbetslöshet är ett viktigt mål. I praktiken har detta också skett, främst genomdet s.k. Essenprogrammet, som anger rekommendationer för hurmedlemsländerna skall få ner den besvärande höga arbetslösheten på mångahåll.Den socialdemokratiska regeringens förslag om en s.k. sysselsättnings-union har tyvärr försvårat en rationell diskussion om EU:s och medlems-ländernas ansvar. Från att från början ha framstått som en särskild politiskinriktning har dock förslaget urvattnats närmast till ett procedurförslag.Övriga medlemsländer har haft svårt att förstå vilken substans som finns iden förslag.En sysselsättningsunion av det slag regeringen förordar kan lätt blisymbolpolitik utan betydelse för jobben men med risk för att denundergräver tilltron till EU. När EU inte visar sig kunna göra det somnationerna måste ta ansvaret för kan tilltron till det EU står för komma attsvikta. Att försöka skjuta över sysselsättningsansvaret från de nationellaregeringarna till EU kan dessutom ge till effekt att regeringar försökerundandra sig ett oeftergivligt ansvar.Enligt vår mening borde initiativet till en sysselsättningsunion i stället havarit ett initiativ till att göra EU till en union för företagande. EU bör tasomen huvuduppgift att undanröja hinder för företagandets tillväxt. Baradärigenom kan konkurrenskraft stärkas och massarbetslöshetenpressas tillbaka.Öppet mot omvärldenDen inre marknaden är en del av världsmarknaden. Deneuropeiska integrationen har medfört inte enbart att de inretullarna har försvunnit utan också att den yttre tullmuren motomvärlden har sänkts från tillcirka , då den nuvarande GATT-överenskommelsen skall vara fullbordad. Det finns dockstörande inslag i den bilden. Antidumpningsåtgärder ochandra indirekta handelshinder stänger ute textil- och annanimport. Den gemensamma jordbrukspolitiken innebär ettbetydande hinder för import av jordbruksvaror. Dock börerinras om att den nationella jordbrukspolitiken i de flestamedlemsländer var mer protektionistisk än vad dengemensamma jordbrukspolitiken är.Det är angeläget att EU inom VHO driver på för en snabb avveckling avhandelshindren. Det har särskilt stor betydelse för de vars exportdiskrimineras.Stödnivåerna inom jordbruket bör bringas ner, vilket kan underlättas av attvärldsmarknadspriser och europeiska priser åtminstone temporärt är meröverensstämmande.SubsidiaritetEU skall vara starkt för att kunna se till att den inremarknaden fullföljs. För detta krävs ävendetaljbestämmelser, särskilt vad avser regler för hälsa,säkerhet och miljö, för varor. Att återföra sådana beslut tillnationell nivå skulle innebära ökad protektionism och enåtergång till en uppdelning av produkter i en rad nationellamarknader.Det är viktigt att de centrala reglerna inte är fler än vad som krävs för detangelägna syftet att skydda konsumenter, arbetstagare eller miljö och attreglerna utformas på ett förnuftigt och lättbegripligt sätt.EU tar i anspråk av medlemsländernas samladeBNP. Av detta används hälften för jordbrukssubventioner och en tredjedelför regionalpolitik. Det är angeläget att EU inte utvecklas till entransfereringsunion utan strikt koncentrerar sig på de områden där EUverkligen behövs.Det kommer att krävas ökade insatser vad gäller den gemensammautrikespolitiken, en effektiv brottsbekämpning och för integreringen av denya medlemsländerna i . bör det varamöjligt att minska kostnaderna för jordbrukssubventioner och förregionalstöd i de nuvarande medlemsländerna. Största återhållsamhet måstevisas när det gäller att ta i anspråk ökade medlemsavgifter frånmedlemsländerna. EU:s styrka ligger just i dess roll att vara en mycket välavgränsad institution.EU skall inte ges rätt att ta ut skatt. Finansieringen skall som skeviaavgifter från medlemsländerna. Även de nationella skattenivåerna börnormalt fastställas av medlemsländerna. Undantag behövs för främstvaruskatter, som annars måste tas upp vid gränserna. Det vore mycketopraktiskt och kostsamt att de facto behålla gränskontroller för uppbörd avindirekta skatter. Harmonisering av sådana skattesatser måste dock ske medenhällighet och får inte innebära en press uppåt på totala skattenivån.Medlemsländerna har ofta höga sociala ambitioner. Dock tar de sig olikauttryck. har inte lyckats så väl och tillhör nu den nedre fjärdedelenvad avser levnadsstandard inom EU. Denna eftersläpning beror på enfelaktig inhemsk politik och måste korrigeras. Det utgör dock inget skäl tillatt överföra beslutsfunktioner vad gäller utbildning, sociala frågor ellerarbetsmarknad till EU.Ett EU som successivt omfattar en allt större del av kommer attbehöva ett stort mått av decentralisering. Det har också den fördelen att detger konkurrens och jämförelser också på områden som i storutsträckning varit nationella monopol. EU kan på det sättet ha en väsentligvälfärdshöjande funktion.Skydd för miljöMånga miljöproblem är gränsöverskridande. Föroreningar iluften och i haven känner inga gränser. Försurningen i delarav beror till stor del på nedfall som kommer frånandra länder. Övergödning och miljöföroreningar i Östersjönkommer från floderna på andra sidan havet.Samarbetet i miljöfrågor har redan stor betydelse för att förbättra miljön iEuropa. Det är därför angeläget att EU fortsätter att ta konkreta beslut i enrad miljöfrågor i syfte att förhindra gränsöverskridande miljöproblem.Samtidigt är det viktigt att på nationell nivå kunna ta hänsyn till specifiktkänsliga förhållanden och att ett land skall kunna besluta om egna strängaremiljöregler än de gemensamma minimireglerna.Men miljöhänsyn får inte tas till intäkt för protektionistiska åtgärder.Nationella regler som hindrar det fria flödet av varor och tjänster måstedärför även i fortsättningen vara föremål för prövningar i sista instans i . Denna juridiska prövning skall fastställa om landet har sakligamiljöskäl och om dessa väger tillräckligt tungt i förhållande till principen omfri rörlighet.Sverige har strängare miljökrav än EU på vissa områden. Det är resultatetav medlemsförhandlingarna, där dessa undantag förutsattes gälla under enövergångstid. utfäste sig EU att revidera reglerna i syfte att skärpadessa. Det är därför viktigt att EU nu skärper sina miljöregler till minst vårnivå så att inte längre behöver ha särregler. I de fall där en sådanhöjning av olika skäl inte sker måste få fortsätta med sina särregler.Målet om en god miljö bör införas som en grund för utformningen av dengemensamma jordbrukspolitiken. Detta är ett krav som redan aktualiseratsinför regeringskonferensen.Det är också angeläget att medlemsländerna kommer överens om en högreminiminivå vad gäller koldioxidbeskattningen.