mot · GJ02Jo30 · 1996-06-12 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96:226 Hållbar utveckling i landets fjällområden I finns 31 600 terrängskotrar, varav deflesta är snöskotrar. Från att från början helt ha varit ettnyttofordon, har skoterna alltmer kommit att också användasför ett motorburet friluftsliv. Det skoterburna friluftslivet harblivit något av en livsstil för delar av inland.För stora delar av befolkningen i dessa områden spelarskotern en roll som är fullt jämförbar med bilens.Förhållandet att skotern spelar stor roll för fritidsaktiviteter,får dock inte förringa dess betydelse för nyttotrafiken: Inomskogsbruket och renskötseln, för underhållsarbeten i väglöstland, fjällräddningen m m.Ungefär en femtedel av kalfjällsarealen finns i . Till denkommer man längs vägar som når fjällen eller löper genom dessa. Flertaletskoteråkare som kommer från andra platser, främst tätorter i inlandet och vidkusten, tar sin skoter på släpvagn till lämplig terminalplats vid väg. Skoternkan också vara stationerad vid fritidshus. Eftersom det finns förhållandevisgott om vägar och turistorter med fritidsbebyggelse i anslutning till vägarnablir skoteråkningen totalt sett omfattande.Förutom nyttotrafiken och motorburet friluftsliv förekommer även enomfattande fritidstrafik som har själva skoteråkandet som huvudintresse.Denna trafik torde svara för en oproportionerligt stor andel av skotertrafikensstörningar för människor och natur. Egenskaperna hos flertalet av de skotrarsom säljs talar för att "körandet för körandets skull" fått allt störrebetydelse.Det är av största vikt att såväl yrkestrafikens som fritidssektorns behov avtransporter med skoter kan tillgodoses på ett ändamålsenligt sätt. Detta gällersärskilt för den bofasta befolkningen. Nya eller ändrade regler bör därförutformas så att de i första hand begränsar utrymmet för sådan körning somhar själva skoteråkandet som huvudsyfte.Beslut om en långsiktigt hållbar reglering av skotertrafiken bör innehålla enavvägning mellan färdselrättens omfattning och skoterparkens egenskaper.Renskötsel, naturvård och andra behov av att hålla vissa områden fria frånmotortrafik sätter en gräns för färdselrätten. Inom denna gräns bör gälla att jumer miljöanpassad skoterparken är, desto vidare färdselrätt kan medges. Omman, som skett, inriktar praktiskt taget alla regleringsåtgärder påfärdselrätten finns det stora risker att inskränkningarna kommer att drabbaäven väl motiverad skoteranvändning.Det är därför särskilt angeläget att kraftfulla åtgärder vidtas för attåstadkomma långtgående miljöanpassning av skotrarna. Regler beträffandemotorstyrka/hastighet hos nya skotrar bör införas tämligen omgående.Viktiga begränsningar beträffande buller och avgaser kan införas inom någoteller medan den eftersträvade, mer långtgående miljöanpassningenav praktiska skäl kan ta något längre tid.Sådan miljöanpassning av skoterparken torde innebära att en del av detonödiga skoteråkandet kommer att upphöra. Minskningen skulle bli somstörst där den upplevs som buskörning. En kraftigt ljuddämpad ochavgasrenad skoter utformad för begränsad hastighet inbjuder inte till sådananvändning, men kan tillgodose praktiskt taget alla verkliga transportbehov.Åtgärderna bör således inriktas på skotrarna, inte på en generellhastighetsbegränsning som inte kan övervakas.När man färdas med fordon på väg krävs att föraren har en tillfreds-ställande kunskap om trafikregler och om hur trafikmiljön fungerar. Mot-svarande regler med krav om kunskaper om naturmiljön finns inte förterrängskotrar. Regeringen bör, istället för sitt förslag om behörighetskravför traktorkörkort, istället snabbutreda sitt eget förslag om införandet av ensärskild förarlicens för terrängskoter. I sådan utbildning bör ingå kunskaperom vilken hänsyn som krävs för att färdas med ett motordrivet fordon inaturmiljö, allemansrätt, fjällsäkerhet och hänsynsregler gentemotrennäringen samt givetvis trafikregler som gäller vid färd med snöskoter.Utbildningen för jägarexamen kan åtminstone delvis vara modell liksom denmindre omfattande utbildningen som krävs för att få rätt att snara ripa.Samtidigt finns det anledning att ta tillvara erfarenheterna från den frivilligaförarutbildning som bedrivs men som har en annan inriktning.Regleringen av skotertrafiken varierar i de nordiska länderna somtrafiken ofta går över nationsgränserna. Ett samordnat regelverk bör därförutarbetas i denna fråga. bör även en gemensam samnordisk förarlicensinföras.Det är viktigt att öka det lokala ansvarstagandet för skotertrafiken. Ikommunerna finns den lokala kunskapen och det lokala engagemanget.Kommunerna kan aktivt bidra till en mer hållbar utveckling, inte bara ifjällområdena utan även i inlandet. Kommunernas åsikter och kommunalaöversiktsplaner bör därför vara vägledande för regeringsbeslut omregleringsområden. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om miljökrav på skotrar och om kommunalt ansvar.