mot · GK02So294 · 1996-10-07 00:00:00 — Vi måste ha råd med vårdHälso- och sjukvården i är internationellt sett avmycket hög klass. har varit ett föregångsland för hurhög medicinsk och teknisk kompetens kombinerats med enjämlik och solidarisk sjukvård. Inom den förebyggandehälsovården är vår barn- och mödrahälsovård helt världsunik.Svensk sjukvård är kostnadseffektiv. Sjukvårdens del av BNP är f.n. 7,5 %vilket innebär en låg andel sett i ett internationellt perspektiv. Regeringenspolitik har inneburit att utrymmet för verksamheten ikommuner och landsting beskurits kraftigt. Tendensen är också fortsattminskade resurser till sjukvården.Detta är ingen framkomlig väg för en fortsatt högklassig hälso- ochsjukvård. Hälsovården i stort behöver mer resurser och framför allt gäller detinom omvårdnadsdelen, som blir allt mer eftersatt.Samtliga landsting redovisade 1995 ett ekonomiskt underskott,sammantaget på . Årets underskott är dock halveratjämfört med . Förbättringen har åstadskommits framför allt genomneddragning i personalen. Antalet anställda har minskat med omkring 30 000sedan föregående år.De flesta landstingen har fått låna eller ta av sina reserver för att klara avatt täcka sina kostnader. Endast landstingen i , ,och har klarat verksamheten utan att låna. Detekonomiska läget för landets landsting kommer att fortsätta att vara kärvtenligt . Landstingen förutspås minska sin konsumtionoch antalet anställda, vilket kommer att ge återverkningar även utanförlandstingen.Mer pengar till vården vill tvärt emot regeringen öka utrymmet för verksamhet ikommuner och landsting. Vi vill öka utrymmet för vården genom attsänka arbetsgivaravgifterna. För kommun- och landstingssektorn föreslårVänsterpartiet en sänkning på , en tredjedel av dessamedel, dvs. ca , bör tillföras landstingen. Vi föreslår vidare en höjning av a-kasse- och sjukförsäkringsnivån till80 % redan från , något som skulle ge kommunsektornökade skatteinkomster på ca . föreslår vidare att den s.k. kommunakuten, som ocksåomfattar landstingen, utökas med till 800 miljonerkronor. vill vidare i årets budget satsa utövervad regeringen föreslagit för att stärka tandvårdsförsäkringen ochförbättra för psykiatrin. motsätter sig de begränsningar i beskattningsrätten somregeringen i praktiken skapat och som därigenom sätter möjligheten tillsjälvstyrelse ur spel. Vi har också framhållit betydelsen av attfinansieringsprincipen följs så att kommunerna kompenseras för varjeriksdagsbeslut som innebär nya utgifter i landsting och kommuner.Hälsa en klass- ochkönsfrågaAtt har ett gott hälsoläge jämfört med många andraländer innebär inte att allt är som det ska. Ett stortfolkhälsoproblem är de växande klyftorna mellan olikagrupper av människor. Ohälsan följer ett klassmönster.Dödligheten bland industriarbetare är mycket större än förakademiker och än högre för de utslagna arbetslösa.Ohälsotalet, som mäter andelen långvarigt sjukskrivna ochförtidspensionerade, varierar stort beroende på om man görmätningar i ett väletablerat villområde eller ettbostadsområde som i huvudsak rymmer allmännyttans hus.Självklart har hälsan ett könsperspektiv. Vissa sjukdomar drabbar kvinnormer än män och tvärtom. Tydligt är också att hälsa och sjukdomstillståndmäts enligt manlig norm och att kvinnors hälsoproblem inte uppmärksammastillräckligt.Nyligen () presenterades underökningar som utförts vid KarolinskaSjukhuset i där det tydligt framkommer att kvinnors hälsa harförsämrats. Kvinnor har mer värk i leder, mer stressymptom och merpsykiska besvär än 1993. Kvinnor i åldrarna bedömer sin hälsa somklart sämre 1995 än 1993. Bland männen finns inga sådana förändringar.Studierna bygger på enkätundersökningar om hälsa och vårdutnyttjande somgenomförts 1993 och 1995. Forskarna själva konstaterar att nedskärningarnai välfärdssystemet drabbat kvinnor hårdare än män och att detta sannolikt letttill ökade påfrestningar för kvinnor med uppenbart försämrad hälsa somresultat. Konkreta försämringar i barnomsorg, ekonomi och sjukvård är andrafaktorer som påverkar hälsan.Det kanske mest allvarliga är att de sociala klyftorna förs vidare till nästageneration, genom att barn och ungdomar förmenas en bra uppväxt och engod utbildning och blir på så sätt i praktiken utslagna redan innan de gjortsitt inträde på arbetsmarknaden. kommer aldrig att accepteraatt människor inte har samma chanser till ett bra liv och en bra uppväxt.Kampen för en bättre folkhälsa är en ideologisk kamp och är ett gemensamtansvar.Primärvård-folkhälsaUtveckla primärvårdenFör att tillgodose befolkningens behov av basal medicinskservice är det viktigt att utvecklingen av primärvårdfortsätter. För att landstingen skall kunna uppfylla sinaåligganden enligt hälso- och sjukvårdslagen och erbjuda allainvånare i sjukvårdsområdet en god och tillgänglig vård ärdet nödvändigt att sjukhusens öppenvårdsutbud ur ettresursperspektiv kan omfördelas och användas bl.a. för attutveckla primärvården.Detta beslut visar tydligt på att det är primärvården som ska prioriteras. Attutveckla primärvården och folkhälsoarbetet kommer att innebära ekonomiskaoch mänskliga fördelar. Det är kostnadseffektivt att förebygga ohälsa och detär mindre kostsamt för sjukvården om patienterna på ett tidigt stadiumfångas upp av en effektiv primärvård. I sin förlängning bör detta leda tillminskade kostnader inom sjukhusvården, och vissa resurser inom dennaverksamhet kan då omprioriteras.Denna utveckling anser vara positiv, men självklart kommersjukhusvården även att behövas . Det viktiga är dock att patientervårdas på rätt nivå inom sjukvården och att vi måste förändra vårdstrukturersom inte tillgodoser de vårdbehov vi vill eftersträva .I och med husläkarlagens upphörande kan primärvården inrikta sitt arbetemot områdesansvar, teamarbete och folkhälsoprofil. anser inteatt områdesansvar begränsar människors valfrihet. Möjligheten att väljavårdcentral eller en speciell läkare bör alltid finnas kvar.Utvecklingen av kompetensen inom psykiatrin bör fortsätta påprimärvårdsnivå. Vi lever i ett mångkulturellt samhälle och det behövskunskaper för att möta och behandla olika typer av kriser/sjukdomar som kanvariera beroende på vilken kulturell bakgrund en patient har. Kompetens ochkunskaper inom psykologi/psykiatri bör finnas på vårdcentraler och inteenbart på specialistmottagningar på sjukhusen.Vänsterpartiet vill också utveckla primärvården när det gäller vården avkroniska sjukdomar. Lösningen kan vara speciella team på vårdcentralernaeller specialistsjuksköterskor. Telemedicin, dvs. att ny teknik används för attskicka information över geografiska avstånd, är en ny och positiv utvecklingav vården. Fördelen med denna form av medicin är att patient och läkare intealltid måste befinna sig på samma ställe och att man på vårdcentralerna kanutveckla särskilda vårdprogram som tar hänsyn till en helhetssyn påpatientens situation.Samarbete mellan aktörerna runt en patient är viktigt för att dennahelhetssyn ska fungera. Av särskild vikt är att samarbetet med kommunensomvårdnadsansvariga fungerar.Förebyggande arbeteAtt förebygga är bättre än att bota. Därför börfolkhälsoarbetet prioriteras. Detta är områden vi villutveckla:a) områdesbaserad bevakning av ohälsa där man följer hälsotillståndetinom olika grupper av befolkningen och slår larm om det förekommer enökning av sjukdomar och skador som har samband med yttre faktorer,b) arbete i syfte att kartlägga riskmiljöer typ hälsofarliga arbetsplatser,hälsofarliga lokaler, luftföroreningar, skadligt buller, miljöer med högolycksrisk etc. Även när det gäller finansieringen av hälso- och sjukvårdenkan folkhälsoaspekter användas som ett styrinstrument. Vi har konsekventpläderat för och vi fortsätter att hävda att tobaken, alkoholen och trafiken skata ett större ansvar för att täcka sjukvårdens kostnader,c) målinriktade insatser i syfte att förebygga stora folksjukdomar av typcancer, allergier, diabetes, kvalificerad beredskap för smittskyddsverksam-heten etc.,d) aktiv hälsoupplysning som använder sig av pedagogiska metoder somnår även socialt utsatta grupper, exempelvis grupper med språksvårigheter,e) politiska åtgärder för att garantera allas rätt till hälsa, arbete ochförsörjning.På samma sätt som samhället gripit sig an att undanröja undermåligabostäder och införa sanitära vatten- och avloppssystem så är det också viktigtatt undanröja arbetslösheten för att få en bättre folkhälsa. Vi vet attarbetslösheten är en grogrund för missbruk, vanmakt, kriminalitet samtpsykisk och fysisk ohälsa.Man bör också återuppta arbetet med återkommande nationella folkhälso-rapporter. En ny låginkomst- och levnadsnivåutredning vore också ett stödför att kunna göra relevanta analyser och hälsokonsekvensbeskrivningar påområdet. Sedan lades ner har mycket hänt, ochfrågan om vi är på väg mot ett tvåtredjedelssamhälle är ett vanligt ämne idebatten. Detta dock utan att vi egentligen gjort någon övergripande analysöver levnadsförhållandena i samhället sedan början av 70-talet.Mot bakgrund av genomförda nedskärningar, vars konsekvenser för olikagrupper vi saknar forskning om, är det därför hög tid att påbörja arbetet medsamhällsanalys över levnadsförhållanden i Sverige.TandvårdFri tandvård för barn och ungdom är något som vi försvararoch som vi vill utveckla. Att förebygga kariesangrepp ochlaga barns och ungdomars tänder innebär minskadetandvårdskostnader . Den fria tandvården börutökas till , orsakerna till detta är främst att högkariesaktivitet varar fram till , varefter den avtar,och att ungdomar mellan är den grupp somp.g.a. ekonomiska skäl allt för ofta avstår från regelbundnatandläkarbesök.För åldersgruppen bör det skapas en tandvårdsförsäkring, somtill största delen finansieras över skattsedeln. Denna försäkring ska täcka engrundnivå som garanterar elementär tandvård. Särskilda patientgrupper somredan idag har reducerade eller inga kostnader alls ska behålla denna förmån.Till dessa grupper bör i stället fler patientkategorier anslutas: De som p.g.a.medicinering får tandvårdsproblem, infektionskänsliga, vissa grupper avutvecklingsstörda m.fl. En grupp som bättre måste uppmärksammas är deäldre medborgare som bor på kommunala vårdinrättningar. Efter Ädel-reformen har deras tandhälsa försämrats betydligt.Äldreomsorg med respektför människan1992 genomfördes den s k Ädelreformen som gavkommunerna ett samlat ansvar för långvård och föromsorgen och vården av gamla och handikappade.Utvärderingen av Ädelreformen visar en dyster bild.Äldreomsorgen befinner sig i kris. Det handlar om ojämnkvalitet i vården, neddragning av läkarvården påsjukhemmen och lägre nivå på rehabiliteringsinsatserna.De gamla är sjukare när de lämnar sjukhusen än före reformen.Trots att de anses vara "klinikfärdiga" kan deras behov av kvalificerad vårdvara lika stort som . Men kommunerna har varken råd attlåta de äldre vara kvar på sjukhusen eller att ge dem den vård de behöverhemma. På så sätt drabbas de gamla hårdare än andra av nedskärningarna.Begreppen "färdigvårdad" och "klinikfärdig" måste mönstras ut ur sjuk-vårdens språkbruk.I nedskärningarnas spår ser vi hur gamla blir liggande i sjukhuskorridorerför att sedan skickas hem innan de är färdigbehandlade. Detta är ovärdigt ettsamhälle som vårt.Å andra sidan kan vi i vissa kommuner se hur man lyckats bra medomvårdnaden. Ofta har det då handlat om att man delegerat ansvaret direkttill de vårdansvariga, sjuksköterskor, undersköterskor och vårdbiträden, ochrationaliserat bort mellancheferna och brutit ner hierarkin. Kontinuerligutbildning och samverkan med primärvårdens läkare håller kvalitén uppe.Men detta kräver medvetenhet hos de ansvariga politikerna och beredskapatt släppa till de resurser som krävs.Vänsterpartiet har krävt - och också avsatt medel i sin budget - extrapengar till kommunerna så att bl.a. de äldre ska få god omvårdnad.HemtjänstenSedan början av 1990-talet har antalet personer som fårhemtjänst minskat. Antalet personer som får hemtjänst harsjunkit med 70 000 som antalet personer över 80 årökar. Det blir allt vanligare att kommunerna förutsätter attideella organisationer ska ta över ansvaret för verksamhetersom skötts av den offentliga sektorn. Nedskärningarnaleder till att familjerna och anhöriga i allt större utsträckningfår ta hand om de gamlas vård och omsorg. Men alla äldrehar inte anhöriga i närheten eller ens någon familj kvar.Genom att det blivit allt vanligare att barnen flyttar där arbeten finns blirfamiljerna splittrade så till vida att de gamla stannar kvar i den kommun därde vistats i sitt vuxna liv. De blir därför synnerligen beroende av attkommunerna har en väl fungerande hemtjänst. Skakande reportage visar attså inte alltid är fallet. Gamla lämnas i kisstyngda blöjor, hemtjänstpersonalenrusar in i hemmet och ser till att den gamla får sin medicin, allt färre gamlakommer ut.Hemtjänstpersonalen gör dock det bästa de kan i en orimlig situation.Samtidigt som behovet av insatser inom äldreomsorgen ökar skärkommunerna ner på personal i ett desperat försök att klara sin ekonomi.Men det finns ingen samhällelig ekonomi i att först sparka personal inomvård och omsorg ut i arbetslöshet för att sedan låta dem komma tillbaka medstöd av AMS-bidrag eller som 55-plus. Sjukvården och äldreomsorgen blirett dragspel i konjunkturpolitiken på samma sätt som kvinnor blir en buffertpå arbetsmarknaden.I marknadsanpassningens omsätter äldrevården runt 100 miljarderkronor . Men priset är högt. Vård och omsorg ska ske i samhällets regioch inte överlåtas till privata vinstintressen. Den generella välfärden verkaromfördelande och jämnar ut klassklyftorna. Det är behoven, inte plånbokensom ska styra hjälpinsatsernas storlek.AvgifterTaxorna i äldreomsorgenFör många pensionärer har det stor betydelse på vilket sättkommunerna utformar taxorna inom äldreomsorgen.Vänsterpartiet är motståndare till höjda avgifter. Vi anser attkostnaderna ska delas av alla via skattsedeln.Vi säger också bestämt nej till taxesystem där man genom att betala merkan köpa sig bättre hjälp. vill därför inte ha taxesystem sombaseras på behovet av antalet hjälptimmar i stället för inkomst. Det är oftastde som haft förslitande och lågavlönade arbetsuppgifter som behöver myckethjälp.FotvårdenFotvården är mycket viktig för äldre, framför allt därför attmånga drabbas av åldersdiabetes. Fotvården var också en avde första verksamheterna som lades ut på entreprenad ikommunerna. Från att tidigare ha varit subventionerad fårmånga äldre betala hela kostnaden själva. är deäldre beroende av att anhöriga eller hemtjänstpersonal sköterfötterna. Men vid mer omfattande fotvård behöverspecialister anlitas. För många äldre är detta för kostsamt ochman avstår. Vi har därför motionerat om att ett totalthögkostnadsskydd utarbetas. Vi vill att de kommunalaavgifterna inordnas i det högkostnadsskyddet.Psykiatrisk vårdDen psykiatriska vården har i traditionellt byggts uppkring mentalsjukhusen. skedde enkontinuerlig utbyggnad av antalet vårdplatser, 4 600 till som mest ca 37 000 . Ioch med avvecklingen av dessa, som påbörjades , kom en stor grupp människor som varitinstitutionsbundna att få helt andra möjligheter att leva ute isamhället.Detta är en viktig utveckling och kan genom rehabiliteringsinsatser ge denenskilde möjlighet att efter förmåga delta i samhällslivet på ett helt annatsättän tidigare. Problemet är och har varit de allt krympande resurserna inomvården. När olika verksamheter utsatts för besparingskrav har inte psykiatrinvarit något undantag.Det är för psykpatienterna också viktigt att ett bra samarbete etablerasmellan bl.a. sjukvårdshuvudmännen i och med den genomfördapsykädel-reformen. Möjlighet till eget boende, bra sysselsättning och fritid ärviktiga förutsättningar för att ge den vårdbehövande möjlighet till bättrelivskvalitet. Det är också viktigt att patienterna garanteras tillgång tilladekvat psykoterapi på liknande sätt och till samma kostnader som vidsomatisk rehabilitering.Kostnaderna för den enskilde patienten får inte bli ett hinder beroende påvilken legitimerad behandlare han/hon väljer att gå hos. Ersättningssystemeninom psykvården måste regleras oavsett om det är privata eller offentligavårdgivare så att inte patienterna lider skada eller drar sig för att söka vårdoch behandling.Sjukhusvård ochambulansverksamhetSjukhusenLandstingens strukturer när det gäller sjukhusen är mycketolika. Antalet sjukhus, regionsjukhus eller inte, degeografiska avstånden etc. gör att det blir väldigt svårt att tafram lösningar som gäller för hela landet.Stora förändringar sker nu också när det gäller landets sjukhus. Mångasjukhus hotas av nedläggning eller så är de redan nedlagda, medan andrasjukhus får förändrade strukturer och arbetsuppgifter. Samarbete mellanolika sjukhus med administrativa eller gemensamma kliniker är också underutveckling. Processer som leder till att sjukhus samarbetar mer, ser vi somnågot positivt. En trolig utveckling är också att högspecialiserad sjukhusvårdbara ges på ett ställe i respektive landsting. De små sjukhusen får därvid intemissgynnas utan måste tillåtas utveckla specialistvård som är unik för dem.RehabiliteringFå vårdplatser, korta vårdtider, utvecklad primärvård, högrekompetens, bättre hjälpmedel etc. förskjuter en stor del avvård och rehabilitering till hemmen. Det innebär attresurserna flyttas längre ut i organisationen och närmaremänniskan, men det skapar också arbetsmiljöproblem,ensamarbete samt resor och transporter av material, vilketmåste uppmärksammas. Rehabilitering ochhjälpmedelsförsörjning bör organiseras efter lokalaförhållanden, eftersom små och stora kommuner samtlandstingens primärvård har helt olika förutsättningar.Arbetsterapeuten är en mycket viktig person i rehabiliteringsarbetet, bådesom överbryggare och problemlösare. Rehabilitering måste få kosta, även påslutenvårdens bekostnad. vill att rehabiliteringsarbetet skallutgå från behoven, vilket innebär självbestämmande, god tillgänglighet ochråd och stöd på vägen genom vårdkedjan.Det är även viktigt att det finns ett tvärvetenskapligt synsätt som ettkomplement till de medicinska specialistkunskaperna. Det måste betonas attdet är viktigt att resurserna utnyttjas på bästa sätt, vilket kräver att ansvarochuppgifter klarläggs samt att samarbete utvecklas med andra områden inomvården.Stöd till personer medfunktionshinderFunktionshinder är en begränsning att utföra en aktivitet somen person har. Funktionshindret är i sig självt ingethandikapp. Handikapp är en konsekvens av funktionshinderoch uppstår i samspelet mellan en individ och denomgivande miljön.Alla människor har samma värde vilket är grunden i den humanistiskamänniskosynen. Men vi har olika utgångslägen. Vissa personer behöver merför att få lika mycket som andra. Det ställer krav på solidaritet. När kakankrymper är risken stor att besparingarna fördelas lika för alla. Mennormaliseringen får inte missbrukas eftersom det kan leda till att personermed funktionshinder i själva verket får en sämre livssituation än andra.Stödet till personer med funktionshinder skall vara organiserat så att det ärlätt tillgängligt. Ansvaret mellan landsting och kommuner skall vara klart såatt den enskilde inte bollas mellan olika instanser.HjälpmedelscentralerHjälpmedelscentralen besitter ofta ett kunnande och enkompetens som är viktig att ta tillvara vid svårarefunktionshinder och mer sällsynta funktionsstörningar.Personer med funktionshinder skall ha rätt till teknisktlikvärdiga hjälpmedel till samma kostnad oavsett var i landetde bor. Personer med funktionshinder skall inte ha extrakostnader till följd av sitt funktionshinder.AmbulansverksamhetenDet är viktigt med kort inställelsetid, men vad som kanbetraktas som skäligt måste tillåtas variera beroende pågeografi, sjukhustäthet etc. I glesbygd med långa avståndmellan sjukhusen är det naturligtvis extra viktigt med högkompetens och ett väl utbyggt ambulansnät. Det kan dåockså vara befogat med ambulanshelikopter eller militärenshelikoptrar när dessa inte används i den ordinarieverksamheten. Ett samarbete mellan landstingen bör kunnautvecklas. Ambulanspersonalen bör erbjudaskompetensutveckling/utbildning, undersköterskeexamen kan vara ett mål, så att deäven kan tjänstgöra på en akutmottagning när de inte är påutryckning. Dessutom gör telemedicinen (t.ex. EKG tillakutmottagning) att vården ytterligare kan förbättras.PatientavgifterAllas rätt till hälso- och sjukvård är en oomstridd paroll. Menallas ekonomiska möjlighet till hälso- och sjukvård är intelika självklar. Många hushåll har fåtten allt sämre ekonomi. Signaler tyder på att utsattaekonomiska grupper väntar alltför länge, eller helt enkeltlåter bli att besöka sjukvården, p.g.a. för höga patientavgifter.Dålig ekonomi kan också tvinga människor till att avstå frånutskrivna mediciner.Patientavgifter inom primärvården ska vara låga eller inte förekomma alls.För barn och ungdomar upp till skall primärvården dock alltid varaavgiftsfri. Även distriktsvården skall vara avgiftsfri medan patientavgiftentill specialistvård kan vara högre än till primärvård. Fördelen meddifferentierad taxa är att man får ett styrmedel över patienternas val avvårdnivå.Taket för högkostnadsskyddet ska vara en nationell fråga, men varjelandsting bör självt få konstruera utformningen av sitt högskostnadsskydd.Läkemedelskostnaderna bör knytas till landstingen så att det blir enhuvudman för allt högkostnadsskydd och så att kostnaderna kan hållas nereoch nyttan med medicineringen följas upp. Läkemedelskommittéernasbetydelse kommer att öka i och med den nya läkemedelsreformen. Här är detviktigt att uppmärksamma att även privatläkarna engageras. En överens-kommelse bör kunna träffas om att apoteken kan byta ut ett dyrt läkemedelmot ett billigare alternativ. Detta har prövats med framgång i vissa landstingt.ex. Älvsborg.Omläggningen av läkemedelsreformen i syfte att de som sällan är sjukakommer att få betala mer för de första recepten kan komma att innebäraolägenheter för betalningssvaga grupper. Därför är det viktigt attbetalningssystemen utformas så att de som är mest beroende av sin medicininte ska behöva avstå p.g.a. brist på kontanter. Ev. kan man överväga om intelandstingen bör gå in och ta kostnaden i förväg för utsatta grupper och gedem frikort direkt.LäkemedelsindustrinI dag står läkemedelsindustrin för en stor del avfortbildningen för läkarkåren. Det finns en risk attinriktningen inom utbildning och forskning går deras"ärenden" i stället för att se till patienternas och samhälletsbehov. Därför skall deras styrande roll granskas samtLäkemedelsverkets roll förstärkas och kompletteras medregionala läkemedelskommittéer där dessa saknas.PrivatvårdPrivatvården är dyr för landstingen bl.a. genom den tidigarefria etableringsrätten. Det köp- och säljsystem som mångalandsting har arbetat med har också ökatprivatiseringen. Det har gjort att landstingens egenverksamhet har blivit lidande då resurserna inte har räckt till.Privatvård och andra alternativa vårdformer kan vara ett komplement tillden samhälleliga sjukvården, men får inte bli så dyr och exklusiv att denendast är tillgänglig för dem med god ekonomi. Behov och nytta medprivatvård/alternativa vårdformer måste ställas i relation till de resurserlandstingen har. Det ska finnas en öppenhet för att ta in alternativ ilandstingens verksamhet då behovet från patienterna är stort och nyttan avalternativa vårdformer är tydlig.PersonalarbetslöshetFörhindra att vårdpersonal går ut iarbetslöshetSjukvårdens del av samhällsekonomin minskar.Nedskärningarna innebär till största delen att vårdpersonalblir arbetslös. Arbetsbelastningen på den kvarvarandepersonalen ökar. Ökad arbetslöshet leder också till minskadlivskvalité och risk för att människors hälsa försämras.Vi vill inte se fler nedskärningar inom vården. Tvärtom tycker vi attsjukvården gärna kan få större resurser i det framtida samhället. Deninnehåller alla beståndsdelar som kännetecknar s.k. framtidsbranscher: högkompetens och kunskapsinnehåll, serviceinriktad och tjänstebetonad samtefterfrågad och uppskattad av allmänheten.