mot · GK02L201 · 1996-10-07 00:00:00 — De offentligrättsliga organen såsom staten, landstingen ochkommunerna utnyttjar allt oftare andra verksamhetsformer änmyndighetsformen. Detta förekommer särskilt då det finnsskäl att samverka med andra parter t.ex.universitet/högskolor, företag, teatrar och museer. Sådansamverkan blir allt viktigare på alltfler områden för att uppnåviktiga gemensamma mål. aktuell verksamhet är oftaberoende av återkommande tilldelning av anslagsmedel.Sådan verksamhet har då bedrivits iprivaträttslig form som s.k. anslagsstiftelser. Dennaverksamhetsform är dock i princip inte möjlig efter den nyastiftelselagens ikraftträdande den 1 januari 1996.Olyckligt beslutI detta nya rättsläge gällde det att finna en lämpligprivaträttslig form för anslagsberoende verksamhet. Därförefterfrågade (1993/94:LU12) en ny och alternativassociationsrättslig form för sådan verksamhet.Regeringen avvisade dock beslut och hävdade attanslagsberoende verksamhet lämpligen kunde bedrivas i form av aktiebolageller ideell förening.Det borde vara en konstitutionell självklarhet att regeringen verkställerriksdagens beslutade beställningar. Lika självklart borde det vara att - omregeringen nonchalerar en sådan beställning - vidhåller sin tidigarebeställning, särskilt som enighet förelåg både i LU och hela . Menefter ett lika plötsligt som betänkligt åsiktsbyte framställs inte någon sådanupprepad beställning av lagutskottet. I stället bifölls regeringens propositiongenom ett majoritetsbeslut av (s) och (v). Detta kan lätt uppfattas som attriksdagen inte hävdar sin parlamentariska roll.Tvivelaktig ståndpunktRegeringens och därmed ståndpunkt är ocksåtvivelaktig i sak. Många invändningar har också framförtsfrån olika håll. De nämnda associationsformerna är inteavsedda för nu aktuell verksamhet och därför inte helleranpassade för ändamålet. AB-formen är föremål för ensynnerligen omfattande reglering och främst lämpad förinstitutioner med en betydande del egenintäkter. Ideellaföreningar saknar central civilrättslig lagstiftning, vilketnaturligtvis kan skapa problem och vilkas lösning kanskekräver stiftandet av en särskild föreningslag. De anvisadeassociationsformerna skapar särskilda problem förkommuner och inom kulturområdet. För övrigt saknas engrundläggande analys för att tillskapa en ny och lämpligassociationsform.Oacceptabla konsekvenserRiksdagsbeslutet leder till oacceptabla konsekvenser. För detförsta skapas en rättslig "röra". De gamla anslagsberoendestiftelser som behålls /96 måste nämligenfölja den nya lagens samtliga bestämmelser. Detta blir enchock eftersom lagen inte är anpassad till sådan verksamhet.För att undkomma denna situation måste man övergå tillbolags- eller föreningsform. Då hamnar man i en ny ochrättsligt osäker situation, eftersom inte heller dessaassociationsformer är anpassade till anslagsberoendeverksamhet. För det andra uppkommer ett allvarligtnedläggningshot mot många nu existerande stiftelser.Resultatet kan bli en omfattande "slakt" av s.k.anslagsstiftelser särskilt på kulturområdet. Det är inteosannolikt att följden blir densamma i kommuner ochlandsting. Denna situation av rättslig "röra" och beklaglig"slakt" hade kunnat undvikas om man tillskapat en nyrättsfigur som även möjliggjort verksamhet i ekonomisktbättre former.Stort behovDet finns ovedersägligen ett behov av en särskild rättsligreglering för anslagsberoende verksamhet. Detta tyckteenhälligt både LU och KrU och så tyckte hösten1995 ett enhälligt KrU och en stor minoritet i LU beståendeav (m), (c), (fp) och (mp) och väl även av (kds) - ochbehovet utesluts inte ens av LU:s majoritet. Detta behov harnu accentuerats och särskilt i den kommunalasektorn.KommunalrättsligkomplikationKommunallagstiftningen fungerar som garant för detkommunala självstyret och lagen är neutral till dekommunala driftsformerna. Därmed har de kommunalaanslagsstiftelserna legaliserats och kommunerna givits frihetatt själva reglera stiftelsernas inre organisation. Genomkommunallagen och sekretesslagen ges rättsliga möjligheteratt utöva styrning av och ha insyn i kommunala stiftelser (tillskillnad från statliga anslagsstiftelser). Den nya stiftelselagenhar nu genom sitt förbud mot anslagsstiftelser i realiteteninskränkt det kommunala självstyret.Härigenom har uppkommit ett rättsligt dilemma. De kommunalaanslagsstiftelserna tycks tillåtas i den ena lagen men förbjudas i den andralagen. Detta är naturligtvis en oacceptabel situation som lämpligen kan lösasgenom inrättande av en särskild associationsform för anslagsstiftelser.I den uppkomna situationen ligger det nära till hands för lagutskottet attföre beslut inhämta yttrande från , som tidigare beslutatom kommunala verksamhetsstiftelser, och särskilt därför att frågan berör detviktiga kommunala självstyret.Nytt förslagRiksdagen och dess lagutskott utgick från att regeringen meduppmärksamhet skulle följa frågan och om något åråterkomma till med en redovisning härav samtförslag till en ny rättslig reglering om ett sådant behov skullevisa sig föreligga. Av ovanstående framgår att trängandebehov nu föreligger av en sådan reglering för de s.k.anslagsberoende stiftelserna.Mot denna bakgrund borde den logiska slutsatsen bli att på nyttmåste kräva förslag av regeringen och då i enlighet med sin tidigare begäranför att erhålla en lämplig associationsform för anslagsberoende verksamhet,som garanterar erforderlig långsiktighet, nödvändig flexibilitet och klaransvarsfördelning mellan medverkande parter och som inte inkräktar på detkommunala självstyret. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om anslagsberoende verksamhet.