mot · GJ02U38 · 1996-03-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1995/96.153 Jämställdhet som ett nytt mål för internationella utvecklingsamarbete Könsstrukturer ochklasstrukturerInledningsvis vill vi poängtera det utmärkta i att ta uppfrågan om ett jämställdhetsmål bland de svenskabiståndsmålen. Könsförhållandena har i historien spelat enlika avgörande roll i människornas vardag somklassförhållandena. De har visserligen i sitt konkreta uttryck- i likhet med klassförhållandena - varierat, medangrundmönstret dock varit ett och samma. Det har funnitsförtryckare och undertryckta. Konkret återfinner vi dessabåda former för under- och överordning i samhälletkombinerade på en mängd olika sätt, beroende på vilkenkonkret fråga det handlar om. Det sistnämnda har gjort att endel samhällsfenomen tett sig svåranalyserade. Det är först närman börjar betrakta könsförhållandena som en särskildmaktstruktur av samma dignitet som klassförhållandena, somman rätt kan förstå och påverka samhällsutvecklingen. Meddenna förståelse av förhållandet mellan könsförhållandenaoch andra sociala förhållanden kan krav på jämställdhetlättare formuleras och ställas. Detta sker på område efterområde. Det är utmärkt att dessa krav på jämställdhet ocksånått den svenska biståndspolitiken. Inledningsvis vill vidärför uppmärksamma och poängtera betydelsen av det stegsom tagits när man börjat att på allvar diskutera ettjämställdhetsperspektiv när det gäller biståndspolitiken.Denna diskussion är emellertid med största sannolikhet ingalunda slutfördoch det finns fortfarande en hel del kvar att säga i dessa frågor bland annat isamband med regeringens proposition 1995/96:153 Jämställdhet som ett nyttmål för internationella utvecklingssamarbete.Om biståndsmålenPå första sidan i propositionen blir det tydligt att deföreslagna biståndsmålen är oklart formulerade. Man angerett övergripande mål och fem (sex) delmål. Därefter förklararregeringen att de olika delmålen skall samverka för att detövergripande målet skall kunna uppnås. Därmed förvandlasdelmålen till underordnade mål och till medel ellerinstrument som kan tillgripas för att man skall uppnå deteftersträvade huvudmålet.Sex mål blir därmed i realiteten till ett smörgåsbord, från vilketregeringen/myndigheten (SIDA) kan plocka ut något som passar denbiståndsinsats den vill göra. I praktiken har då målet "resurstillväxt" blivitdominerande och med största sannolikhet blir detta begrepp tolkat som"tillväxt" i allmänhet, det vill säga insnävat till "ekonomisk tillväxt". Så vartill exempel fallet med u-krediterna till Kina.Att det inte är fråga om inadekvat formalistisk kritik på den här punkten,utan om berättigad kritik framgår av det förhållandet att regeringen själv påsidan 7 under 4.3.1 i propositionen raskt och oreflekterat växlar spår från"resurstillväxt" till det betydligt snävare begreppet "ekonomisk tillväxt".Det övergripande målet för biståndsverksamheten är att "höja de fattigafolkens levnadsnivå". Detta kallas i den utredning som gjorts, Jämställdhet -ett mål i utvecklingsarbetet (SOU 1995:116), med rätta paternalistiskt. Vi kaninte höja deras levnadsnivå. Det kan bara folken i berörda länder själva göra.Vi kan däremot stödja deras strävanden att höja sin levnadsnivå. Vidare hardet visat sig att utvecklingen går från att klyftan vidgas mellan "fattiga folk"och "rika folk" till att den ökar mellan fattiga och rika inom länderna. Dettafenomen gör det angeläget att se över hela problemformuleringen. Denåsikten delas av många remissinstanser. Det är bra att regeringen skriver atten sådan översyn måste föregås av en bred diskussion bland folkrörelser ochallmänhet.Om jämställdhetens platsUtredningen vill placera detta mål på andra plats, menregeringen vill sätta det sist, det vill säga i kronologiskordning. Om så blir fallet blir det nya biståndsmålet"påhängt" och man kan befara att det får samma effekt somnär man kastar in jästen i ugnen efter det att man satt indegen. Det är angeläget att sätta jämställdhetsmålet högt,eftersom alla numera är överens om att det inte blir någonutveckling utan kvinnornas deltagande. Detta antagandestöds bland annat av Forum Syd. En mer teoretiskargumentering för att ge det nya biståndsmålet enframskjuten plats utgör även inledningen till denna motion,där könsförhållandena betraktas som en särskild maktstrukturi samhället. anser att det nya delmålet förbiståndsverksamheten skall utgöra det först prioriteradedelmålet efter det övergripande målet.Regeringen förklarar i propositionen att tillväxten förbättrar möjligheternatill ökad jämställdhet (s. 7). Denna tes är i grunden felaktig. Det finns ingetautomatiskt samband mellan tillväxt å ena sidan och jämlikhet ellerjämställdhet å den andra.I flera länder i exempelvis har BNP ökat markant. Samtidigthar klyftan mellan rika och fattiga vidgats avsevärt. Tillväxten har inte"droppat ned" och kommit de fattiga till del. Det som gäller för jämlikhetenoch den ekonomiska fördelningen i detta avseende torde i ännu högre gradgälla för jämställdheten mellan könen.Dessutom är påståendet märkligt när man i nästa stycke kan läsa att till-växten ökar i och med ökad jämställdhet. Motsägelsen är uppenbar. Här ärdet antagligen fråga om den tankeförlamningens dialektik som iblanduppträder i samband med att man försöker ta till sig alltför många och alltförskilda synpunkter på samma gång.Om jämställdhet och miljöI stycket 4.3.5 lyser kvinnornas insatser i ekonomin på enavgörande punkt med sin frånvaro. En näringsgren somjordbruket torde vara av avgörande betydelse i u-världen. Urjorden utvinns födan. Kvinnorna har en mycket konkret ochavgörande betydelse för matproduktionen i världen, isynnerhet i . I svarar kvinnorna för 70-80procent av matproduktionen.Vidare borde propositionen ha uppmärksammat de s.k. strukturanpass-ningsprogrammen, vilka har till effekt att en allt större andel av den bästajorden tas i anspråk för produktion av exportgrödor. Detta är männensjordbruksproduktion, medan kvinnornas matproduktion drivs iväg till desämsta jordarna med miljöförstöring (t.ex. ökenspridning) som följd.Biståndsdebatten och ordensinnebördUtrikesdepartementet arbetar med att utveckla enövergripande politik när det gäller jämställdhetsfrågor. Hurdet arbetet förlöper är det mycket få som känner till. Dettorde vara en rimlig ståndpunkt att ett sådant arbete inte skallske i slutna rum utan vara en del av en större allmän debatt.Kritik och synpunkter är gåvor som man tacksamt skall taemot. En väg att öppna debatt och efter hand uppnåståndpunkter som har ett gensvar hos allmänheten kan tillexempel vara att låta tjänstemän i Utrikesdepartementetredovisa sina idéer och funderingar i debattartiklar i pressen.Detta är angeläget , inte minst med tanke på att detknappast förs någon biståndsdebatt i medierna.På sidan 10 i propositionen talas det om särskilda programför , där man förklarar att man skall "beakta" jämställdhetsaspekter föratt skapa bättre förutsättningar för tillväxt. Denna typ av formuleringar kanbetyda allt eller intet. Erfarenheten säger att de för det mesta betyder intet.Saken läggs tills vidare åt sidan, praktiskt taget för evigt. Istället borde densvenska politiken vara inriktad på att hävda kvinnornas intressen iVärldsbanken, de regionala utvecklingsbankerna, ochEU-organen.För att omvandla ett tämligen värdelöst "beaktande" till ett mer stridbart"hävdande" krävs ökad kvinnorepresentation. I hela FN-systemet besättsendast av tjänsterna av kvinnor. I det skikt som brukar benämnas"senior management" utgör de . 4 av de 27 cheferna är kvinnor.Det torde vara ännu sämre inom . Ett krav på att fler kvinnorskall finnas på chefposter i de multilaterala biståndsorganen bör ingå i densvenska biståndspolitiken.Debatt, kompetens ochuppföljningUtredningen (SOU 1995:116) har föreslagit ett friståendeforsknings- och kompetens-centrum med internationellaexperter. Regeringen har svarat på detta med att förklara attdet handlar om ett långsiktigt förändringsarbete som kräverfördjupade analyser av ökade kunskaper om orsakerna tillojämlikhet. Den vill dock inte initiera nya strukturer. Det ärtänkbart att det inte behövs en ny institution, att det räckermed ett nätverk. Men i så fall får detta inte begränsas till attvara expertgrupper enbart för regeringens och SIDA:s behov.Det måste fungera flexibelt, utnyttja enskilda organisationerserfarenheter och stimulera debatten i vida kretsar när detgäller jämställdhetens betydelse för utvecklingen ochbiståndspolitiken. Detsamma gäller för uppföljningen ochutvärderingen av biståndet ur jämlikhetssynpunkt.Av alldeles särskild betydelse är att få mer och bättre forskning om hurstrukturanpassningsprogrammen påverkar kvinnornas situation.Vänsterpartiet delar regeringens uppfattning att för inter-nationellt bistånd (KIB) måste ses över. Det har sagts att KIB inte gjortsärskilt mycket . Med det nya biståndsmålet får KIB en ny ochviktigare arbetsuppgift. För att fylla den måste sammansättningen av rådet sesöver så att man tillvaratar nya idéer och erfarenheter. KIB borde inte baraarbeta med SIDA, utan även med UD:s avdelning för internationellt bistånd(IU-avdelningen) för att bevaka de multilaterala biståndsgivarnas verksamhet.Öst- och CentraleuropaAvslutningsvis vill göra en positiv noteringnär det gäller Öst- och . Här har regeringengått ett steg längre än utredningen, som inte behandlat dettaområde, och förklarat att jämställdhetsperspektivet skallgenomsyra hela samarbetet med Öst- och Centraleuropa.Detta är utmärkt. Förslaget att göra en särskild studie kringdetta likaså. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om begreppet "resurstillväxt" som ett begrepp vidareän "ekonomisk tillväxt",2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att jämställdhetsmålet sätts som det förstaprioriterade delmålet efter det övergripande målet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att formulering av enövergripande politik för jämställdhetsmålet skall ske i öppen debatt,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att skall arbeta för att få ett störrekvinnligt inflytande inom de multinationella biståndsorganen,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att skall verka för attstrukturanpassningsprogrammen utformas så att jämställdheten mellankvinnor och män främjas,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om formerna för kompetensutveckling ochutvärdering av jämställdhetsmålet,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om KIB..11FStockholm den 20 mars 1996Eva ()()()()()