mot · GK02U8 · 1996-11-29 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:54 Svenskt deltagande i fredsstyrka efter IFOR i accepterade IFOR-styrkan mot bakgrund avFN-mandatet. Vi kunde konstatera att det vid den tidpunkteninte stod några andra alternativ till buds. FN kundeuppenbarligen inte organisera tillräckliga resurser utan måstevända sig till NATO. Samma förhållanden råder i dag.Det är uppfattning att insatser grundade på detta FN-man-dat innebär ett arbete på lång sikt. Humanitärt arbete måste fortsätta i fleraårframåt om fortsatt fred skall kunna garanteras och befolkningens lidande skallupphöra. Stöd till frivilligorganisationer måste fortsätta. Det internationellasamfundet måste vara berett att garantera dessa insatser. Likaså bör densvenska staten via ASDI engagera sig i området med stöd till byggande avbostäder m.m. utgår också från att vapenembargot i regionenfortsatt gäller. Vi motsätter oss sålunda inte regeringens förslag.Vi har däremot synpunkter på två förhållanden som gäller personalen iutlandsstyrkan, nämligen anställningsvillkoren allmänt och personskadeskyd-det. I det följande avses inte personal som har fast anställning inom totalför-svaret.Bevekelsegrunderna för dem som rekryteras till utlandsstyrkan skiljer sigmed säkerhet åt. Somliga tar uppdraget som alternativ till arbetslöshet, andragör det av allmän äventyrslusta, önskan att se världen eller av idealitet somgrundas på övertygelsen av att kunna göra nytta. Gemensamt torde dock varaatt anställningsvillkoren är av relativt underordnad betydelse. Den ekono-miska ersättningen överstiger i de flesta fall vad personen i fråga har vidtidpunkten för rekryteringstillfället.Rekryteringsläget har varit relativt gott. har i stort sett kunnat fåpersonal av god kompetens med de villkor som har gällt. Vissa irritations-moment har emellertid förekommit, bl.a. skillnader mellan militär och civilpersonal, traktamentsvillkor m.m. sådant. Beslut utanför den enskildeskontroll, t.ex. övergången från UNPROFOR till IFOR, har ställt personalinför fullbordat faktum. Kontrakterad anställningstid har i en del fall ändrats,vilket medfört problem för planering av studier, annan anställning ellerfamiljeförhållanden.Staten har ett ansvar för att villkoren vid kontraktstecknandet fullföljs. Omförutsättningarna ändras, av skäl som ingen kanske hade anledning att räknamed vid rekryteringen, skall staten ändå fullfölja sitt åtagande. Detta börriksdagen ge regeringen till känna.Inom pågår ett översynsarbete av reglerna gällandepersonskadeskyddet för anställda i utlandsstyrkan. Omsorgen om dem somskadats har skilt sig från det verbala stödet. Det hargälltofullständiga besked t.ex. om framtida villkor och tidpunkter för utbetal-ningar av ekonomisk ersättning. Staten skall givetvis inte agera som ett privatförsäkringsbolag, där det blir den enskildes ansvar att hävda sin rätt gentemoten motsträvig byråkrati. Det är förödande för tilltron till samhällets vilja attkompensera dem som skadats om det är individens förmåga och envishet,eller möjligheten till kvalificerad juristhjälp, som avgör vilken kompensationsom blir resultatet.Översynsarbetet måste forceras. Det är viktigt att såväl regelverk som desstillämpning ges en mänsklig profil. Anställda i utlandsstyrkan måste så långtmöjligt få uppleva trygghet i sin internationellt betydelsefulla verksamhet,som kan innebära risker för liv och lem. Även detta bör ge rege-ringen till känna. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om anställningsvillkor för personal i utlandsstyrkan,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om personskadeskyddet för personal i utlandsstyrkan.