mot · GK02T323 · 1996-10-07 00:00:00 — Statsbidrag till godsfärjorna i har erhållit statsbidrag tillenskild färjeled för godstrafik i södra skärgård.Som en kompensation för de ökade kostnaderna som en nyfärja medförde höjdes bidragets storlek . Bidraget för1995 uppgick till av de faktiska driftkostnaderna eller 3927 kr.Enligt analys skiljer sig kommuns färjeverksamhet isödra skärgården avsevärt från övrig verksamhet med bidrag, eftersomfärjorna i huvudsak transporterar gods. Med utgångspunkt från grundtankenom att bidraget ska möjliggöra allmänhetens trafik överväger man nu att heltdra in bidraget. En minskning av bidraget skulle enligt analysen inte leda tillnågra konsekvenser för tillgängligheten för allmänheten.Med samma motiv som framförs beslöt 1994 om indragningav de tidigare allmänna vägarna på öarna. Motivet till indragningen var då"att eftersom vägarna inte hålls öppna för allmän biltrafik så är de intebehövliga för allmän samfärdsel och därför av ringa betydelse för bygden".År 1995 meddelade att man tagit ytterligare ett beslut. Denna gånggällde det indragning av det årliga driftsbidraget till skärgårdstrafikenstrafikbryggor . Efter en överklagan av beslutet frånstadsdelsnämnden , beslöt att återta sitt tidigare beslut.BakgrundGöteborgs kust och skärgård är enligt naturresurslagen ett avde områden i landet som med hänsyn till stora natur- ochkulturvärden i sin helhet förklarats vara av riksintresse. Flerastatliga myndigheter har dessutom utpekat stora delar avGöteborgs skärgård som riksintressanta med hänsyn till derasbetydelse för yrkesfisket, friluftslivet ochkulturminnesvården.Det finns naturligtvis flera skäl till att är såvälbevarad från natur- och kulturvårdssynpunkt. Ett av de viktigaste är attallmän biltrafik inte har tillåtits på öarna. Bakom detta ställningstagandefinnsuppenbarligen en bred uppslutning, inte bara i kommunens beslutandeförsamlingar utan också bland invånare och besökare på öarna. Om emellertidstatens vilja att medverka till en långsiktigt hållbar utveckling i Göteborgsskärgård finns, kan allvarligt ifrågasättas.Jämförelse med har tagit fram en jämförelse medGöteborgs norra skärgård, kommun. Jämförelse medÖckerö kommuns skärgård ger belysning åt det orimliga i attstoppa statsbidrag till godstrafiken i . som exempel beror enbart på att detbokstavligen är ett näraliggande välkänt jämförelseobjekt.I är situationen en annan än i . Där är allmänbiltrafik tillåten, åtminstone på de största öarna. Vägarna har byggts ut förattklara större trafikmängder, högre hastigheter, krav på bärighet ochtrafiksäkerhet. I vissa fall har utvecklingen fört med sig att natur- ochkulturvärden fått vika och att öarnas genuina skärgårdskaraktär delvis harurholkats.Det är tankeväckande att statens samlade medelstilldelning för trans-porterna till öarna i kommun ligger i storleksordningen 40 miljonerkronor , medan får nöja sig med ca 3,5 miljonerkronor . Visserligen finns det drygt 2,5 gånger fler bofasta i Öckerösskärgård än i , eller ca 11 500 personer mot ca 4 300, men det kanju knappast förklara varför staten har mer än elva gånger så höga kostnaderför transporterna till som till Göteborgs.Den huvudsakliga förklaringen är i stället att vattenvägen till de stora öarnai är klassad som "allmän väg", medan vattenvägen tillGöteborgs skärgård är "enskild väg". Därför kan boende och besökare pådessa öar i fritt transportera, inte bara sig själva och detgods man vill föra med sig, utan också sina fordon. Någon avgift tas inte ut,staten står för kostnaderna. färjetrafik upphandlas för övrigt inte ikonkurrens.Transporterna till och från omfattar nästan uteslutandepersoner och gods. Transporterna av fordon begränsas till s.k. nyttotrafik.Detta innebär att transporterna till i viktiga avseendensvarar mot högt ställda krav på samhällsekonomisk effektivitet (i Göteborgsskärgård undviker man att frakta tonvis med bilplåt fram och tillbaka övervatten ) och hållbar utveckling, krav som regering och riksdag oftaoch med all rätt ger uttryck för i olika sammanhang.Statens andel av de samlade kostnaderna för skärgårdstrafiken i Göteborgskommun är mycket begränsad. Bruttokostnaderna för passagerartrafiken, 27,2miljoner kronor 1995, täcks i sin helhet av resenärerna via kollektiv-trafikavgifter och via kommunbidrag. Statens (hittillsvarande)medverkan begränsas till statsbidraget om av godstrafikens brutto-kostnader (d.v.s. ca 3,5 av 1995).En indragning av detta statsbidrag innebär att godstrafikavgifternatredubblas. Det drabbar både boende och verksamheter i skärgården, menäven de leverantörer som åtagit sig att svara för transportavgifterna.För skärgårdens livsmedelsbutiker skulle sådana avgiftshöjningar blisärskilt kännbara. svarar fler av de stora livsmedelsgrossisterna för frileverans till mottagande brygga. Vissa leverantörer har tidigare övervägt attupphöra med sitt transportstöd, för att i stället leverera varorna fritt endasttillfastlandsterminalen. Kraftigt höjda fraktavgifter riskerar att utlösa en sådanutveckling. Det skulle med säkerhet bidra till en snabbare utslagning blandskärgårdens livsmedelsbutiker. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om statsbidrag till godsfärjor i .