mot · GK02Fi407 · 1996-10-07 00:00:00 — (s. 75) och en mer tekniskdefinition "För en effektiv resursallokering krävs, mer specifikt, attarbetskraft, kapital och andra resurser är så fördelade mellan olikaarbetsområden att värdet av den produktionsökning som uppkommer dåresursinsatsen ökar med en enhet är detsamma i alla sektorer." (s. 76).Skatte- och bidragssystemen medför att såväl privata företag som denoffentliga sektorn i flera fall producerar sådana varor och tjänster som inteskulle efterfrågas om konsumenterna fick betala det verkliga priset.Exempelvis skulle färre personer efterfråga offentligproduceradedaghemsplatser om de själva fick förfoga över de per barn ochår som dessa daghemsplatser kostar. Andra varor och - särskilt - tjänstersom skulle efterfrågas vid ett rimligt pris, produceras inte därför att de högaskatterna inte gör det lönsamt för företagen att tillhandahålla varan ellertjänsten till ett pris som tillräckligt många kan betala. Ett aktuellt exempelärhushållstjänster där "skattekilarna", i form av inkomstskatt för såväl den somutför tjänsten som den som betalar för den samt arbetsgivaravgift och moms,är extremt höga.På liknande sätt kan man avstå från att arbeta mer därför att den extrainkomst man får behålla efter skatt inte gör det mödan värt. Det förlorar vinaturligtvis alla på. Efter skatteomläggningen 1991 minskademarginalskatterna, men med den socialdemokratiska regeringen har de återökat. Detta är inte bara ett problem vad gäller höginkomstagare. De högstamarginaleffekterna () återfinns faktiskt blandlåginkomsttagare som oftast får räkna med ökad skatt och lägre bidrag om deökar sin arbetsinsats.Man bör med andra ord ha mycket goda skäl för att förespråka att en varaeller tjänst skall produceras eller finansieras i offentlig i stället för privat regi,eftersom det kräver extra skatteintäkter som minskar effektiviteten iekonomin. Upp till en viss nivå ökar sannolikt nettoeffektiviteten i ekonominav att den offentligt finansierade verksamheten växer. Det är i det närmasteoomtvistat att effektiviteten i ekonomin ökar om alla medborgare fårmöjlighet att gå i skolan och kan läsa och räkna när det skall börja arbeta.Därmed lönar det sig att finansiera den grundläggande utbildningen viaskatter. Däremot är det osannolikt att effektiviteten ökar av att den heltövervägande delen av barnomsorgen organiseras och finansieras av denoffentliga sektorn.Under 1950-talet hade inte mycket högre skattetryck än övrigaindustriländer. Men och framför allt ökadedet svenska skattetrycket betydligt snabbare än i övriga . Det var ävendå vår tillväxt började halka efter den i övriga industriländer. Skattetrycketoch snedvridningarna i skattesystemet fortsatte att öka framtill skattereformen 1991. Då hade även Socialdemokraterna insett att någotmåste göras åt skattesystemet.Skatteomläggningen 1991 bidrog till att minska de värsta snedvridningarnai skattesystemet i och med att marginalskatterna sänktes och möjligheternatill att göra avdrag såväl för privatpersoner som företag begränsades. Dethöga skattetrycket kvarstod dock så länge den socialdemokratiska regeringensatt kvar, och med ett högt skattetryck är det oundvikligt att skatterna blirsnedvridande hur effektivt systemet än är i sin helhet.4.2.2 Internationaliseringen omöjliggör högre beskattning av rörligtkapitalHöga skatter försämrar i sig effektiviteten i ekonomin. I en liten öppenekonomi som är det dessutom svårt att upprätthålla dem. Att"stänga" ekonomin genom olika former av regleringar är heller ingenutväg, dels är det praktiskt omöjligt, dels skulle det minska effektiviteteni ekonomin ytterligare.Ju mer lättrörlig skattebasen är desto mer problematiskt är det att ha enhögre beskattning än i omvärlden. Mest rörligt är det finansiella kapitalet iform av valutor, aktier och räntebärande värdepapper. Det rör sigsekundsnabbt. så kallade "valpskatt" på obligationshandelär ett illustrativt exempel på en skatt som inte inbringade några skatteintäktermen däremot fick en hel bransch att flytta utomlands. Eftersom enfungerande obligationshandel är ett viktigt instrument för att fördela kapitalettill det ställe där det behövs bäst, hade denna skatt även en negativ effekt föreffektiviteten i svensk ekonomi.Realt kapital i form av företag är något mer trögrörligt än finansielltkapital, eftersom det tar tid att fatta beslut att flytta ett företag utomlandseller att göra en enskild investering i ett annat land. (Det innebär även attdettar tid att få hit företagen igen när de väl har flyttat ut). Om man vill skapaettlångsiktigt gynnsamt företagsklimat där svenska företag stannar i Sverigeoch där utländska företag flyttar hit, kan man inte ha särskilt mycket högrebeskattning av företag, i form av bolagsskatt, arbetsgivaravgifter,energiskatter etc. Vad gäller varor är investeringsvaror mer lättrörliga änkonsumtionsvaror. Det går med andra ord att behålla en högre relativ skatt påmjölk än på kylskåp eftersom det är lättare att köpa de senare utomlands.Fastigheter utgör det minst rörliga reala kapitalet. Fastigheter kan mandärför beskatta högt utan att de flyttar på sig. Människorna som bor i demkan däremot bli tvungna att flytta, särskilt om de inte tillhör de högreinkomstgrupperna. Det är detta som håller på att hända i nu.Rörligheten hos humankapital, d.v.s. människor, är sannolikt olika högberoende på en rad faktorer, såsom utbildning och ålder. Den störstarörligheten kan tänkas finnas hos unga välutbildade männsiskor med yrkendär den genomsnittliga lönen är högre utomlands än i , exempelvisforskare och ingenjörer. Det rör sig om ett relativt fåtal människor varför denoffentliga sektorn inte får in så mycket pengar vid en hög beskattning av demmen vars eventuella flytt utomlands försämrar den samhällsekonomiskaeffektiviteten. Minst lättrörliga är sannolikt medelålders medel- ochlåginkomsttagare med gymnasieutbildning eller mindre, d.v.s. det storaflertalet av befolkning. Dessa kan man beskatta högre än iomvärlden utan att de flyttar utomlands och det sker också i Sverige.4.2.3 Sänkt skatt på arbete särskilt viktig för lägre avlönade arbetenProblemet med en hög beskattning av arbeten med lägre löner är att detblir omöjligt att leva på sin lön. Det innebär antingen att dessaarbetstillfällen försvinner, vilket i hög grad skett i , eller att denoffentliga sektorn måste gå in med bidrag vilket också sker i högre grad iSverige än i omvärlden. Ett sätt att pressa ned den arbetslöshet somuppstår i kölvattnet av att lägre avlönade arbeten försvinner är att iverklig mening satsa på utbildning. Men alla kan eller vill inte förbättrasin utbildning och kompetens. Det är därför viktigt att också skapaförutsättningar för en sådan lönebildning att arbeten som inte kräver meromfattande utbildning kan bevaras och att det går att leva på dem. Därförär det extra viktigt att skatten sänks i de lägre inkomstlägena.Om det skall vara möjligt att sänka skatten för låg- och medel-inkomsttagare måste emellertid det totala skattetrycket sänkas. Till följd avden ökade och oundvikliga internationaliseringen finns det nämligen ingenannan skattebas vi kan beskatta särskilt mycket högre utan att den försvinnerutomlands eller att åtgärden får negativa effekter för effektiviteten iekonomin.5 Att kunna leva på sin lön5.1 Högre tillväxt, större reallöner och lägre skatterEn politik som syftar till att skapa förutsättningar för att de flesta skallkunna leva på sin lön måste stå på två ben. Det ena är en aktivskattesänkningspolitik som syftar till att växla lägre skatter mot minskatbehov av bidrag och offentligt stöd.Det andra benet är reformer på bland annat skatteområdet som syftar till attstärka tillväxtkraften i ekonomin så att den höga arbetslösheten kan pressastillbaka och antalet människor som av andra skäl blivit helt beroende av detoffentliga för sin försörjning minska. krävs en ny inriktning avutbildningspolitiken så att fler kan få bättre kunskaper och högre kompetens.Med en sådan inriktning av politiken kommer det att bli möjligt att uppnåsuccessivt högre reallöner som skatteuttaget kan sänkas rejältdärför att färre finns i transfereringssystemen.Det långsiktiga målet måste vara att den som är i behov av bidrag ochoffentligt stöd inte skall betala skatt och att den som betalar skatt inte skallbehöva bidrag.5.2 Skattepolitikens inriktningDe höga svenska skatterna gör dubbel skada. Medborgarnas beroende avden politiska sektorns förmåga att klara sina åtaganden blir mycket stort.Samtidigt försvagas valfriheten och den trygghet som ligger i att hakontroll över sin egen ekonomi. Därtill kommer att de höga skatternasnedvrider ekonomins sätt att fungera, försvårar möjligheterna att skapaförutsättningar för de nya jobb som så väl behövs och kvävertillväxtkraften i ekonomin.Det svenska skattesystemet präglas främst av mycket höga skatter påarbete, främst inkomstskatt, egenavgifter och arbetsgivaravgifter (somhuvudsakligen är löntagarnas socialförsäkringsavgifter). Till följd av desenaste årens depreciering av kronan är generella konkurrenskraftåter på en rimlig nivå. De samhällsekonomiska problemen med de högaskatterna på arbete är framför allt att de hindrar stora delar av tjänstesektornatt expandera och att de höjer kostnaden för att anställa och försämrarförutsättningarna för en fungerande lönebildning.För att de ekonomiska problemen skall kunna lösas och medborgarnaåterfå det ekonomiska oberoende som är en förutsättning för långsiktigtrygghet krävs att utrymme skapas för kraftfulla skattesänkningar.Inriktningen måste vara att skapa förutsättningar för väsentligt högre tillväxtoch betydligt fler nya arbetstillfällen som det storabidragsberoendet minskar.Utrymme måste därför avsättas för att stärka förutsättningarna förföretagande och kapitalbildning, främst genom att slopa den extra högabeskattningen av investeringar och kapitalbildning. Huvuddelen avskattesänkningsutrymmet måste emellertid inriktas på att sänka skatten påarbete genom främst sänkta egenavgifteroch sänkt inkomstskatt för alla.Dessa skattesänkningar gynnar relativt sett låg- och medelinkomsttagaremest och medför att bidragsbehoven minskar.1995 presenterades en rapport till expertgruppen för studier i offentligekonomi utarbetad av , då chefsekonom på . Irapporten visas att det är svårt att upprätthålla högre skatt på kapital,särskiltfinansiellt kapital, och på mycket kvalificerad arbetskraft jämfört med andraländer. Detta är för övrigt motivet för regeringens avsikt att införa ensärskildskattelättnad för utländska medborgare som får kvalificerade arbetsuppgifteri svenska företag. Slutsatsen är att ett land som vill upprätthålla ett högtskatteuttag i en allt mer internationaliserad värld i första hand måste byggaskatteuttaget på personer som är mindre attraktiva på en internationellarbetsmarknad och har svårt att flytta. Detta ger fördelningspolitiska effektersom enligt vår mening är oacceptabla.5.3 Skattepolitiken siktI vår partimotion med anledning av regeringens vårproposition angav viatt ett mål för den ekonomiska politiken på medellång sikt bör vara attuppnå balans mellan den privata och den offentliga sektorn. ,när de offentliga finanserna beräknas vara i balans, räknar regeringenmed att den privata andelen av ekonomin uppgår till ochsåledes den offentliga sektorn till . Det samlade skatteuttagetär av produktionen medan den offentliga sektorns övrigainkomster uppgår till . För att uppnå vårt mål måste denprivata sektorns andel av ekonomin tillåtas expandera med cirka tolvprocentenheter.Detta är möjligt endast om den ekonomiska politiken utformas så attförutsättningarna för tillväxt och nya jobb förbättras avsevärt. En viktig del ien sådan politik är sänkta skatter som är fullt finansierade genom att deoffentliga utgifterna minskar i motsvarande mån.Utgiftsminskningarna är av två slag: dels förändringar av gällande regler itransfereringssystemen och dels lägre utgifter till följd av att färre människorär i behov av bidrag och därmed lämnar transfereringssystemen. Till detkommer att en ökad tillväxt inte bör tillåtas leda till, som regeringenföreslår,permanenta överskott i de offentliga finanserna och därmed till permanenthöga skatter och ökad offentlig kapitalbildning. Detta utrymme bör iställetutnyttjas för successiva skattesänkningar.Genom de konkreta besparingar vi föreslår i vårt budgetalternativ -ändrade regler för transfereringar, minskade subventioner och effektivareverksamhet - skapas utrymme för skattesänkningar på cirka 35 miljarderkronor , 1998 och cirka 65 miljarder kronor1999 (penningvärde).Vid en försiktig uppskattning av den högre tillväxt som möjliggörs genomvår ekonomiska politik (och som understiger de antaganden som görs iregeringens s.k. högtillväxtalternativ) samt en försiktig beräkning avnettotillväxten av nya arbetstillfällen och effekterna av ett svensktmedlemskap i det europeiska valutasamarbetet bör i vart fall ett ytterligareutrymme på växa fram . Detta utrymme kan självfallet inte utnyttjas för konkretayrkanden om skattesänkningar förrän antagandena har realiserats genom denekonomiska utvecklingen.Inom detta utrymme anges emellertid följande skattepolitiskamålsättningar för den kommande femårsperioden:- Kommunalskatterna sänks generellt med per skattekronagenom att statliga besparingar utnyttjas för att lyfta överfinansieringsansvar från kommunerna till staten.- Egenavgifterna sänks från den nivå somenligt regeringen skall etableras 1998 och uppgår under hela periodentill tre procent.- Mervärdesskatten sänks till 21 procent.- Grundavdraget höjs något och ett extra grundavdrag för varje barninförs vid den kommunala beskattningen. Grundavdraget för barnskall alltid kunna utnyttjas fullt ut genom "negativ skatt".- Beskattningen av bostäder sänks till en nivå som motsvarar 1,2procent fastighetsskatt som den del av taxeringsvärdet somutgör markvärdet inte över huvudtaget tas till beskattning.- Den allmänna löneavgiften slopas.- Dubbelbeskattningen av investeringar och överbeskattningen avkapitalbildning slopas.-I det följande redovisas huvudsakligen våra konkreta förslag omskattesänkningar på arbete . De är fullt utfinansierade genom besparingar som ansluter till de utgiftstak vi föreslogi vår motion med anledning av vårpropositionen. De olika besparingarnaspecificeras utgiftsområde för utgiftsområde i vår motion om denekonomiska politiken (1996/97:Fi204). I motion 1996/97:N269("Företagandets villkor") redovisas våra förslag om skattesänkningar förföretagande och kapitalbildning.5.4 Sänkt kommunalskattKommunalskatten är för de allra flesta den tyngsta skatten att bära. Detär därför viktigt att varje kommun koncentrerar sig på kärnuppgifternaoch tar tillvara möjligheterna att effektivisera verksamheten för att kunnasänka skatteuttaget. Det är utöver detta möjligt att skapa utrymme för engenerell sänkning av kommunalskatterna i alla kommuner om staten taröver kostnader som belastar kommunerna. I motion 1996/97:Ub211"Kunskap och kompetens" har vi föreslagit att en nationell skolpengskall införas för och gymnasieskolan.Förslaget om nationell skolpeng innebär att staten övertar finansierings-ansvaret men inte ansvaret för att organisera och erbjuda utbildning på dengrundläggande nivån och gymnasienivån.När denna kostnad lyfts av kommunerna skapas ett utrymme som kanutnyttjas för att sänka kommunalskatten. Långsiktigt motsvarar dettautrymme en skattesänkning på per skattekrona. För attgarantera att det utrymme som successivt skapas verkligen utnyttjas förskattesänkningar införs kommunalt skattestopp och krav på en skattesänk-ning som motsvarar den bortfallande kostnaden.För år 1999 finns i det moderata budgetalternativet ett utrymme för att taöver kostnader som motsvarar en sänkning av den genomsnittliga kommu-nalskatten med per skattekrona. bör kommunal-skatten sänkas generellt med . Utrymme för detta har reserverats ibudgetalternativet.Det kan diskuteras huruvida ett utrymme för att sänka den kommunalainkomstskatten bör utnyttjas för att sänka den kommunala skattesatsen vilketinnebär sänkt marginalskatt för alla eller för att höja grundavdraget vidinkomstbeskattningen och därigenom undanta en större del av inkomstenfrån beskattning. I bägge fallen sänks skatten rejält för låg- ochmedelinkomsttagare med minskat bidragsberoende och med positiva effekterför ekonomin som följd. Bland annat förbättras förutsättningarna för enlönebildning som kan ge utrymme för fler nya arbetstillfällen. Sammantagetgör vi bedömningen att utrymmet främst bör utnyttjas för att sänka denkommunala utdebiteringen.Till en del bör emellertid grundavdraget höjas med särskild inriktning påbarnfamiljerna. Vi föreslår därför att grundavdraget höjs till 10 000 kronoroch att ett extra grundavdrag medges för varje barn. Kommunernakompenseras fullt ut för dessa skattesänkningar.5.5 Grundavdrag för barnBidragsberoendet är av naturliga skäl störst för familjer med barn. Detrimliga är att minska behovet av bidrag genom att hänsyn tas tillförsörjningsbördan vid beräkningen av den beskattningsbara inkomsten.Fram till 1946 fanns ett barnavdrag som då ersattes med barnbidrag, enteknik som fortfarande används. Utrymmet är emellertid enligt vårmening för snålt tilltaget. Vi föreslår därför att det från och med 1997införs ett extra grundavdrag på för varje barn, vid denkommunala beskattningen. Detta grundavdrag kan naturligtvissamordnas med barnbidraget och skulle då uppgå till cirka 35 000kronor.För de familjer vars inkomst inte är tillräckligt stor för att man skall kunnatillgodogöra sig grundavdraget fullt ut skall en "negativ skatt" utgå. Det skeri form av en kontant utbetalning som motsvarar det inte utnyttjadeavdragsbeloppet multiplicerat med den kommunala skattesatsen. Som framhållits i föregående avsnitt kompenseraskommunerna fullt ut.5.6 Återställ marginalskattereformen1991 års skatteomläggning syftade till en marginalskatt på normalt 30procent och en högsta marginalskatt på genom en extra statliginkomstskatt för av inkomsttagarna. Bakom detta beslut stoden bred majoritet av partier. Reformen har därefter urholkats.Socialdemokraterna införde en extra straffskatt på femprocentenheter för tiden fram som drabbar en drygtredjedel av alla heltidsarbetande. Man har dessutom accepteratkommunalskattehöjningar för alla på nästan en krona. Till det kommeratt regeringen föreslår att inflationsskyddet urholkas så att ännu fler fårbetala den högsta marginalskatten, nu nästan 57 procentegenavgiftshöjningen oräknad.Skattereformen bör återställas. Den extra straffskatten böravskaffas och fullt inflationsskydd införas fråndetta datum. Utrymme bör sedan skapas för att successivt uppfylla skatteom-läggningens mål.5.7 Sänkta egenavgifterRegeringen har med stöd av beslutat höja egenavgiften tillsjukförsäkringen med sammanlagt i tre steg. Den sistaetappen genomförs 1998. Denna höjning har inget med sjukförsäkringensom sådan att göra eftersom den är fullt ut finansierad av ensjukförsäkringsavgift på den nivå som gällde före höjningen. Det ärsåledes fråga om en ren inkomstskattehöjning med regressiva verkningar.Den redan genomförda och beslutade höjningen avegenavgiften måste undanröjas.Dessutom bör den återstående egenavgiften till sjukförsäkringen(2,) sänkas till 1997. Sammantaget minskar därmedegenavgifterna 1997 och 1998 med 3,95 procent-enheter. Arbetsgivaravgifterna bör dessutom läggas om så att sjukförsäk-ringsavgiften höjs och den allmänna löneavgiften sänks i motsvarande mån.5.8 Allmänna löneavgiften slopasÅr 1995 beslutades om en extra löneskatt - den allmänna löneavgiften -som uppgick till av lönesumman. Skatten har sedermera höjtsvid en omläggning av socialförsäkringsavgifterna.Denna skattehöjning urholkar löneutrymmet eller höjer kostnadsläget ochförsämrar konkurrenskraften vilket resulterar i högre priser på svenskaprodukter och/eller ökad arbetslöshet vilket måste betalas genom andraskatter. Den så kallade allmänna löneavgiften bör halveras 1998 och slopas1999..5.9 Sänkt fastighetsskatt5.9.1 En långsiktig lösningUtrymme måste successivt skapas för att slopa dagens fastighetsskatt.Med tanke på det statsfinansiella läget är det orealistiskt att för detkommande budgetåret utlova annat än en återgång till den nivå somgällde före den socialdemokratiska regeringens höjning 1996 och enförändring av beskattningen av markvärdena. Därefter bör en planmässigavveckling av fastighetsskatten genomföras som ett led i anpassningen avden svenska skattenivån till europeisk nivå.I debatten krävs emellanåt att den löpande beskattningen av bostäder skallslopas helt. Det skulle innebära att avdragsrätten för räntor slopas.Avdragsrätten, som har avgörande ekonomisk betydelse för de flestasmåhusägare, måste emellertid behållas. Som fastighetsbeskattnings-utredningen föreslår bör symmetrin i reglerna för beskattning av småhusåterinföras och bostadsrätterna inlemmas i detta system. Fastighetsskatten försmåhus och bostadsrätter bör 1997 ersättas med en schabloniserad beräkningav en intäkt som tas till beskattning som inkomst av kapital. börför bostadsrätter motsvarande avdragsrätt för lägenhetens andel av desamlade ränteutgifterna medges för bostadsrättshavaren.Som framgått ovan är utgångspunkten för beräkningen av enschablonintäkt att fastställa avkastningen av det kapital som är nedlagt ibostaden. Man måste då diskutera såväl vilket underlag som skall användassom vilket uttag som skall ske.I tidigare utredningar har det övervägts huruvida det är möjligt att på någotannat sätt än med hjälp av taxeringsvärdet skapa ett tillfredsställandeunderlag för beräkningen av en schablonintäkt (eller förfastighetsbeskattningen). Det har bland annat diskuterats någon form avanknytning till bostadsytan eller ett beräknat värde på bostadsförmånen somsådan. Inte heller dessa förslag förefaller särskilt lämpliga i ett stabiltsystem.De stora snedvridningar som uppkommer genom att taxeringsvärdet i sinhelhet är underlag för beskattningen har sin grund i att marknadsvärdet oftautvecklas utan hänsyn till hur stort det nedlagda kapitalet i bostaden är. Förflertalet fastigheter blir därmed underlaget för beskattningen större än detkapital som lagts ned. Det motiverar i sin tur att dagens underlag för uttag avfastighetsskatt reduceras. En teknik kan då vara att enbart ha det taxeradebyggnadsvärdet som underlag.Därmed kan ytterligare ett problem få sin lösning. Man kan nämligen antaatt de kraftiga ökningarna av totala taxeringsvärden i attraktiva områden,som inte bör ligga till grund för beskattning, huvudsakligen manifesterasgenom att markvärdet stiger kraftigt.Schablonbeskattningen bör således utformas så att underlaget förbeskattning endast är det taxerade byggnadsvärdet. Enligt beräkningar somredovisades av fastighetsbeskattningsutredningen borde när helataxeringsvärdet används som underlag, andelen som tas upp till beskattningbestämmas till mellan . Skatteuttaget (räknatsom fastighetsskatt enligt dagens system) skulle då uppgå till 1,2 till 1,5procent av hela taxeringsvärdet. 1994 utgjorde byggnadsvärdet cirka tvåtredjedelar av det totala taxeringsvärdet.Som tidigare redovisats är emellertid underlaget för stort. Det börreduceras genom att markvärdet räknas bort. Det innebär att man med enschablonintäkt på skulle få en effekt som motsvarar ett fastig-hetsskatteuttag i dagens system på genomsnittligt . Lindringenblir väsentligt större där de stora regionala orättvisorna finns.Det finns vidare anledning att sträva efter en förenklad fastighetstaxering.Det underlättas genom ett lägre skatteuttag. Ju lägre skatteuttag desto grövrekan de olika regler som jämför olika fastigheter med varandra vara. Det börvara möjligt att relativt omgående införa en klassificering av byggnaderna ien normalgrupp, en grupp med väsentligt bättre standard och en medväsentligt lägre standard.