mot · GK02K522 · 1996-10-07 00:00:00 — Reglerna om den kommunala kompetensen och den s.k.lokaliseringsprincipen i 2 kap 1 § kommunallagen grundarsig på 1 kap 7 § regeringsformen, enligt vilket stadgandekommunerna får ta ut skatt för skötseln av sina uppgifter.Sedan den nya kommunallagen trädde i kraft har utvecklingen lett till attbegreppen den kommunala kompetensen och lokaliseringsprincipen i praxishar givits en mycket vidlyftig tolkning.Sveriges kommuner och landsting är sedan gammalt verksamma på en radområden som ligger inom ramen för det s.k. allmänintresset. Som exempelkan nämnas tillhandahållande av kollektiva anläggningar som elverk,vattenverk, renhållningsverk och trafikföretag. har verksamhetenallt oftare börjat drivas i privaträttslig form med hjälp av kommunala bolag.Finansieringen av verksamheten i sådana bolag garanteras ofta medkommunal borgen. Härigenom kan det kommunala bolaget få lägrekapitalkostnader än som skulle vara möjligt för en privat konkurrent.Under senare år har kommunerna emellertid utökat sin näringsverksamhetoch givit sig in i allt fler branscher. Kommunerna bedriver inte sällan renaffärsverksamhet och det på områden där något allmänintresse inte alls görsig gällande. Som exempel på sådana kommunala bolag kan nämnas åkeri-och transportverksamhet, gym & massage, kontors- och konferensservice,konsultverksamhet, städ- och tvätteriverksamhet, hotell-, restaurang ochcateringverksamhet m.m. Listan skulle tyvärr kunna göras mycket lång.Även i sistnämnda typer av bolag vilar verksamheten ofta på kommunalborgen. Det innebär att bolagens riskkapital i praktiken utgörs av denkommunala beskattningsrätten.De kommunägda företagens otillräckliga egna kapital vägs i många fall uppav kommunala borgensförbindelser. Vid slutet av uppgickkommunernas borgensåtaganden för sina företag till . Detotala borgensåtagandena överstiger kommunernas egna kapital med över 30procent. Utslaget på antalet rörelsedrivande företag blir det omkring 100miljoner per styck. (Konkurrens på låtsas, ).Det förekommer vidare att kommuner ställer ut kommunalborgen för verksamheter som varken ägs eller drivs avkommunen utan av enskilda fysiska eller juridiska personer.Många kommuner synes sakna en strategi förborgensåtagandena och tar lätt på kommunallagenslikabehandlingsprincip.Den allvarligaste företeelsen i sammanhanget är solidarisk kommunalproprieborgen, som förekommer på den finansiella marknaden i Kommun-invest, där ett sjuttiotal kommuner och två landsting ansvarar solidariskt förvarandras förpliktelser så som för egen skuld. Borgensåtagandena omfattarför övrigt inte bara kommunerna utan också kommunalägda bolag ochstiftelser. Innebörden härav är att en kommun kan tvingas beskatta den egnakommunens invånare för att betala skulder som har uppkommit i en annankommun.. Förutom att en sådan ordning knappast var grundlagsfädernasavsikt med den kommunala beskattningsrätten är konstruktionen allvarlig ursamhällsekonomisk synpunkt eftersom den leder till att ekonomiska problemi en kommun snabbt fortplantar sig till en stor och växande andel av hela denkommunala sektorn.Regeringsrätten har i ett fall prövat frågan om solidarisk borgen och funnitatt konstruktionen får anses falla inom den kommunala kompetensen och intekan anses stå i strid mot den s.k. lokaliseringsprincipen. Om en sådantolkning av kommunallagen är möjlig är det för mig uppenbart att lagenmåste ändras i uppstramande riktning. Den kommunala beskattningsrättenbygger ju på rätten att ta ut skatt för skötseln av sina uppgifter.En översyn av det kommunala borgensinstitutet är nödvändig även medhänsyn till . Det finns grundad anledning anta att denextensiva användningen av borgen i många fall står i strid motEU:s statsstödsregler. borgen är en starkt bidragande orsak till atten omfattande skadlig affärsverksamhet florerar. Den är skadligdärför att verksamheten garanteras av skattemedel. Att gynna ett enskiltföretag är bra för det företaget men inte för skattebetalarna eller förnäringslivet som helhet. Det leder till osund och snedvriden konkurrens nären aktör på marknaden har direkt access till skattebetalarnas pengar medankonkurrenterna är hänvisade till frivilliga kontrakt och frivilliga pengar.Kommunallagen bör därför bli föremål för översyn. Kommunalborgen bör förbjudas. I vart fall bör kommunernas möjligheter att tecknasådan borgen inskränkas till att endast avse upplåning i en verksamhet sominnefattar obligatoriska uppgifter för en kommun. I övrigt bör regelverketstramas upp vad gäller den kommunala kompetensen och lokaliserings-principen (2 kap 1 § KL) och likabehandlingsprincipen (2 kap 2 § KL). Ävenreglerna i 7 och 8 §§ om kommunernas rätt att driva näringsverksamhet ochatt genomföra åtgärder för att allmänt främja näringslivet måste bli föremålför väsentliga skärpningar så att nuvarande extensiva tolkning inte längre blirmöjlig. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om institutet borgen,2. att hos regeringen begär en översyn av kommunallagen ienlighet med vad som anförts i motionen.