mot · GK02Fi609 · 1996-10-07 00:00:00 — Enligt 1 kap. 1 § andra stycket regeringsformen förverkligasden svenska folkstyrelsen genom ett representativt ochparlamentariskt statsskick och genom kommunalsjälvstyrelse. Vidare genom att den offentliga makten utövasunder lagarna.Den kommunala beskattningsrätten utgör en mycket väsentlig förutsättningför den kommunala självstyrelsen: "Kommunerna får taga ut skatt förskötseln av sina uppgifter" (1 kap. 7 § andra stycket regeringsformen).På senare tid har regeringen fört fram förslag (t ex prop. 1994/95:150) omutjämning av skatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting varsprincipiella innebörd är att kommuner och landsting med en beskattningsbarinkomst per invånare som överstiger genomsnittet för landet får ett avdragfrån skatteinkomsterna, medan de med en beskattningsbar inkomst perinvånare som understiger genomsnittet får ett tillägg till skatteinkomsterna.Denna utjämningsprincip skall - enligt samma synsätt - även tillämpas påstrukturellt betingade kostnadsskillnader mellan olika kommuner och mellanolika landsting.I praktiken innebär en sådan ordning vanligen att kommuner och landstingmed högre skattekraft, och inte sällan lägre skattesatser, får betala tillsådanamed lägre skattekraft, och inte sällan högre skattesatser, även om det ocksåkommer att finnas undantag. Systemet är ägnat att urholka den kommunalasjälvstyrelsen.Rätten att ta ut skatt för en kommun är emellertid begränsad i denmeningen att skatt endast får tas ut i den utsträckning som erfordras förskötseln av de uppgifter som i olika hänseenden och på olika grunder åvilarkommunen/ifråga (prop. 1973:90 sid 191). 1 § föreskriver att kommuner och landsting själva får ha hand om sådanaangelägenheter av allmänt intresse som har anknytning till kommunens ellerlandstingets område eller deras medlemmar och som inte skall handhas enbartav staten, en annan kommun, ett annat landsting eller någon annan,lokaliseringsprincip.I kommunalskattelagen föreskrivs bl.a. också att kommunen har attfastställa den skattesats som skall gälla i fråga om inkomstskatt(RF 1 kap. 7 § andra stycket och RF 8 kap. 5 §). Frågan huruvida ettskatteutjämningssystem av ovan antytt slag står i överensstämmelse medlydelsen i RF 1 kap. 7 § andra stycket har prövats av lagrådet (prot. ) som fann att det icke var förenligt med grundlagens föreskrift. På grundhärav avstyrkte lagrådet förslaget. I sitt yttrande anförde lagrådet samtidigt:Det kan tilläggas att syftet med den föreslagna lagen möjligen kan,åtminstone delvis, tillgodoses med någon annan teknik avseende avgifter ochbidrag, vilken inte skulle strida mot regeringsformens bestämmelser. Dettakan dock inte anses inverka på bedömningen av det nu förevarande förslaget.Härigenom öppnades dörren för en ny möjlighet ochregeringen återkom därför snart med ett något modifieratförslag enligt vilket bl.a. termerna utjämningsavgift ochutjämningsbidrag introducerades.I sitt yttrande över det modifierade lagförslaget anförde lagrådet inga direktavvisande invändningar. Regeringens avsikt med det modifierade förslaget ärdock detsamma som tidigare: att en del kommuner och landsting ekonomisktskall understödja andra kommuner och landsting, d.v.s. kommunala utjäm-ningsavgifter på vissa håll skall på vägen förvandlas till kommunalautjämningsbidrag på andra håll.En "avgift" förutsätter i regel dock att någon form av motprestation ges iutbyte, varom här icke till någon del är i fråga. Avgiften i detta sammanhangär mer att betrakta som en pålaga, vilken närmast kan liknas vid en skatt.Intrycket blir därför att termen avgift snarare valts av hänsyn till regerings-formens lydelse enligt 1 kap. 7 § andra stycket och därmed en önskan attmaskera den ursprungliga avsikten. Med en sådan tolkning kan man såledesifrågasätta om inte också det modifierade lagförslaget står i strid medregeringsformens nuvarande lydelse. Lagrådet gör dock ingen sådan tolkning.Frågan har också väckts huruvida lagen om utjämningsavgift står i strid medäganderättsskyddet i regeringsformen (2 kap. 18 §) respektiveEuropakonventionen till skydd för de mänskliga rättigheterna och grund-läggande friheterna (artikel 1 i tilläggsprotokoll 20/3 1952) tillika med 2 kap.23 § regeringsformen. I den mån ägenderätten här träds för när träffar det ejblott vissa kommuner och landsting utan ytterst också deras skattebetalandeinvånare och rubbar på så sätt också den generella likställighetsprincipen.Men lagen om utjämningsavgift och utjämningsbidrag gäller alltsåtills vidare. Såvitt är bekant förbereder också den parlamentariska kommitténom den kommunala självstyrelsens grundlagsskydd ett förslag omgrundlagsändring av regeringsformen som skulle göra det möjligt för enkommun eller ett landsting att ta ut skatt för att användas som utjämnings-bidrag till andra kommuner eller landsting. Skatt eller avgift för sådanaändamål kvittar lika illa och utgör en grav urholkning av den kommunalasjälvstyrelsen.Det av kommuner och landsting finansierade utjämningsavgiftssystemetbör därför avskaffas. Endast staten skall ha uppgiften att via den statligainkomstskatten och andra statliga intäktskällor sörja för finansieringen ochkonstruktionen av ett kommunalt resursutjämningssystem. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om det kommunala utjämningsavgiftssystemet,2. 2. att beslutar att lagen om kommunala utjämningsavgifterskall upphöra att gälla senast /97 i enlighet med vad somanförts i motionen.