mot · GK02So423 · 1996-10-07 00:00:00 — Tandvården bör därför, i samarbete med hemtjänstoch sjukvård, bedriva uppsökande verksamhet bland äldresom bor hemma och som behöver mycket hjälp i sin vardag.Förbättra avlastningen föranhöriga som ger omsorgMånga som har behov av stöd och omsorg fårdet av sin make/maka eller annan närstående. En stor del avden omsorg som ges äldre står just anhöriga för. Om enanhörig ska orka med att ta det ansvar som han/hon valt attgöra, måste kommunerna kunna ställa upp med en välfungerande avlösning. Alla behöver vi handla, gå tillfrisören, ha fritidsaktiviteter och träffa människor utanförfamiljekretsen. För att detta ska bli möjligt för den som geromsorg till en anhörig kan antingen avlösning avhemtjänsten erbjudas i hemmet eller avlastning ske genomväxelvård.Bevilja hemvårdsbidragsamt anhöriganställningFör att möjliggöra för anhöriga att ta ett ansvar för dagligomsorg om någon familjemedlem måste anställning somanhörigvårdare medges från kommunen. Den som är underpensionsålder ska kunna vara den som träder in ikommunens ställe för att ge omsorg. Detta är en del i denenskildes valfrihet . Likaså ska den som inteklarar sig på egen hand kunna välja att en anhörig som ärpensionerad står för omsorgen. Detta ska möjliggöras genomhemvårdsbidrag.Undanröj bristerna ivårdkedjan för äldre!Äldre människor som behöver vård är ofta i behov av hjälppå mer än en klinik och också stöd och hjälp i hemmet eftersin vistelse på sjukhus. Det är därför viktigt att bygga upp enfungerande kedja av insatser. SocialstyrelsensÄdelutvärderingar visar att vårdkedjan för äldre människoralltför ofta består av enstaka, ensamma länkar i stället för enhel kedja. Det handlar helt enkelt om brist på samverkan ochkommunikation mellan de personer som har eller har haftvårdansvaret för den gamla.Vårdtiderna på sjukhusen har kortats kraftigt . De allraflesta vistas bara något eller några dygn på sjukhus. Det kan i sig innebärasvårigheter för vårdplaneringen. Det bästa vore att samla biståndsbedömare,distriktssköterska och anhöriga till en gemensam diskussion med patient ochsjukhuspersonal om behovet av fortsatta insatser. Men när vårdtiden harkortats till ett minimum kan det ofta vara svårt att hinna få till stånd sådanamöten. Det är därför desto viktigare att andra kanaler och former förgemensam vårdplanering fungerar.Bra information är givetvis basen. Ofta framförs kritik om att hemtjänsteneller äldreboendet inte får tillräcklig information från akutsjukvården om denäldre patient som skrivits ut som medicinskt färdigbehandlad frånakutsjukvården. För att äldreomsorgen ska kunna vara ett bra stöd måstepersonalen i äldreomsorgen få snabbare och tydligare information frånsjukhusen. Informationen bör vara i skriftlig form. För de patienter som haromfattande vårdbehov är det nödvändigt att ha en gemensam vårdplanering.Det är viktigt att man gör en ny bedömning och planering efter detatt den äldre har flyttat tillbaka till sin bostad, oavsett om han eller hon borhemma eller i särskilt boende för äldre.Se rehabilitering som enrättighetRehabilitering av äldre är ett av de områden som fått kritikför sina brister sedan Ädelreformen genomfördes. finnssärskilda medel för att utveckla rehabiliteringen igemensamma projekt mellan kommuner och landsting. Dettakommer med största sannolikhet att leda till att situationenförbättras.Undersökningar och intervjuer med personal på sjukhem, ålderdomshem,gruppboende och visar att de personalgrupper som ansvarar förrehabiliterande insatser vittnar om hur bra det kan gå för enskilda att återfåolika förmågor. Däremot vidmakthålls inte dessa återerövrade färdigheterdärför att kunskap om hur detta ska gå till inte ges de personalgrupper somhar det dagliga ansvaret för omsorgen. Vi måste bryta denna negativautveckling genom att i de personliga planer som görs upp för var och ensärskilt trycka på hur rehabiliteringen utvecklas, följs upp och utvärderas.Det är viktigt att de geriatriska klinikerna kan fungera som stöd för denkommunala äldreomsorgen i rehabiliteringsarbetet. Det finns ingauniversallösningar för hur rehabiliteringen blir bättre. Erfarenheterna hittillsvisar att det kan fungera bra med gemensamt uppbyggda arbetslag mellankommun och landsting. Lika bra kan samarbete mellan kommunen och denprimärvårdsanknutna hemsjukvården fungera för rehabiliteringen av äldre.Arbetsterapeuter som åker hem till äldre och ger behandling i hemmet kanvara en annan variant. Det enda vi kan säga säkert är att om inte ettsamarbete etableras kommer den enskilde ständigt att gå miste omlivskvalitet. Därför är det viktigt att alltid försäkra sig om att såvälålderdomshem och gruppboende som sjukhem har tillgång tillrehabiliteringspersonal, antingen dessa personer arbetar i boendet eller harsin arbetsplats på annat håll.Inför enhjälpmedelsgaranti!Rätt hjälpmedel kan för en äldre människa innebära enmöjlighet till rehabilitering eller avsevärt mycket bättrelivskvalitet. Enligt hälso- och sjukvårdslagen ansvararlandstingen för att uppmärksamma behovet av hjälpmedel.Kommunerna fick genom Ädelreformen ansvar för "enklaretekniska hjälpmedel". är i Ädelutvärderingenstarkt kritisk till hur hjälpmedelsförsörjningen för de äldrefungerar i dag.Sjukvården tar inte i tillräcklig utsträckning sitt ansvar för attuppmärksamma behovet av hjälpmedel hos äldre. Att identifiera behovet ärinte heller i sig tillräckligt - att någon upptäckt ett behov av hjälpmedel ärinte till så stor hjälp om den äldre sedan i alla fall inte får sitt hjälpmedel.Väntetiderna är i många fall oacceptabelt långa. Det är inte rimligt att låta en80-åring vänta på att få en hörapparat utprovad, vilket ibland ärverkligheten . Vi anser att vårdgarantin ska utökas till att omfattatekniska hjälpmedel, så att den som är i behov av hjälpmedel ska få snabbhjälp, och komplicerade hjälpmedel senast inom tre månader.Bristen på gemensam vårdplanering när en äldre patient har vårdats påakutsjukhus och ska återvända hem igen gör att hjälpmedelsbehovet inteutreds ordentligt. Behovet av hjälpmedel bedöms bäst i den äldres egen hem-och vardagsmiljö. Det bör därför vara primärvården, tillsammans medkommunens äldreomsorg, som har ansvar för att se till att den äldre får dehjälpmedel som han eller hon behöver.De stora problemen inom hjälpmedelsförsörjningen beror till stor del på attbåde landsting och kommuner är inblandade. Oavsett hur kommuner ochlandsting har delat upp ansvaret för hjälpmedel emellan sig, har de ettgemensamt ansvar för hjälpmedelsfrågorna. I varje län måste landsting ochkommuner gemensamt bygga upp en vattentät organisation, som garanteraratt den enskilde får den hjälp som han eller hon behöver.Den äldres behov av hjälpmedel måste följas upp regelbundet. EnligtSocialstyrelsen är det uppskattningsvis så många som en tredjedel av allahjälpmedel i hemmen som inte används alls. Detta beror sannolikt till vissdel på att den äldre är osäker på hur hjälpmedlet ska användas, men också påatt det ibland saknas kompetens när det gäller att välja rätt hjälpmedel. Det ärdärför viktigt med insatser och uppföljning från arbetsterapeut ellersjukgymnast för att gå igenom med såväl den äldre och anhöriga sompersonal i äldreomsorgen hur de olika hjälpmedlen fungerar. En ökad konkurrens på hjälpmedelsområdet skulle kunna vara ett sätt atthöja kvaliteten och kapa köerna. Inom t ex hörselvården skulle man i högreutsträckning än vad som sker kunna upphandla tjänster från privataentreprenörer. Det är då viktigt att upphandla hela kedjan, det vill sägautprovning - hörapparat - uppföljning.Alla patienter meddemenssymptom ska få enkvalificerad utredning!Demenstillstånd är en av de stora folksjukdomarna. Det ärviktigt att forskning kring såväl sjukdomens uppkomst sommöjligheten att påverka sjukdomsförloppet och utformandetav bra omvårdnadsalternativ ges hög prioritet. Utredning avdemenser och demenstillstånd är ett område som inte ärtillräckligt utvecklat. är det många patienter som aldrigfår tillgång till en utredning/bedömning av geriatriker ellerpsykiater för att ta reda på vilken form av demenssjukdom delider av. För att skapa trygga vårdsituationer, där rätt insatserges av kompetent personal, behöver landstingens insatserförbättras. Utredningen av patienten ger underlag för attkommunens äldreomsorg och sjukvården ska kunna förbättrastödet till den sjuke och till de anhöriga.Slå vakt om god vård ilivets slutskede!När bot inte kan ges och patienten är döende ska patientenges livskvalitet i form av en lugn och värdig död. Patientenska ha rätt till lindring av smärta och andra besvärandesymptom. Psykologiskt och socialt stöd ska erbjudaspatienten och de anhöriga.Den döende patienten ska kunna få ett värdigt avsked från livet.Sjukvården måste därför vara lyhörd för den döendes och de anhörigasbehov och önskemål. Den som är döende bör kunna få eget rum på sjukhusetom han eller hon vill. Besökstiderna bör inte begränsas annat än av hänsyntill patienten. Många döende människor vill få vård hemma. Andra kännerstörre trygghet på sjukhuset. Döende patienter ska inte mot sin vilja skrivasut från sjukhus, i synnerhet om garantier saknas för att de anhöriga ellerkommunen kan ge en god lindrande vård. Den hospice-verksamhet sombedrivs på många håll i landet har mycket att lära den övriga vården.Äldre invandrare får integlömmas bortKommunerna har en skyldighet att arbeta uppsökande.Denna skyldighet blir extra viktig när det gäller äldreinvandrare. Inte sällan har de svårt att förstå den skriftligainformation som skickas ut om hemtjänst. Ofta påverkartraditioner från hemlandet om enskilda är beredda att sökahjälp av någon annan än familjen. Detta får inte tas till intäktför att äldre invandrare inte har behov av service och omsorg.När hemtjänst erbjuds ska kommunen i möjligaste mån erbjuda personalmed kunskaper i den äldres modersmål. Om någon flyttar till ettålderdomshem, ett gruppboende eller ett sjukhem ska så långt möjligtgemensamma grupper inrättas för dem som talar samma språk. Småkommuner kan med fördel samarbeta med varandra för att kunna erbjuda engod omsorg med språkkunnig personal.Frivilligorganisationer kan uppmuntras att starta och driva ett gruppboendeför "sina" landsmän. Så har skett i där andelen äldre med finsktursprung är stor. Kommunen har stött en frivilligförening iuppbyggnadsskedet och köper nu platser av föreningen på det ålderdomshemsom föreningen driver.Gamla människor ska slippaköa på akuten!Geriatriken är ett tryggt alternativ för äldre patienter sombehöver sjukhusvård utan att för den skull behöva akut-klinikernas resurser. Landstingen ska kunna erbjudadirektintag till alla geriatriska kliniker för de äldre patientersom söker akut och inte behöver vård på annan klinik ellerkan få vård i hemmet. Det är fel att gamla ska behöva sittaoch vänta i kön på sjukhusens akutmottagningar.Ge kontinuerlig utbildningtill den personalgrupp sombedömer de äldres behov avomsorgEn nyckelgrupp inom kommunernas äldreomsorg är de sombedömer enskildas behov av service och omsorg. Såväl förenskildas omsorg som för kommunens ekonomi och kvalitetär det ett måste att behoven bedöms utifrån objektivagrunder. Det får inte vara så att vissa kommundelar har enbättre ekonomi än andra och därför är mer generösa med hurmycket service och omsorg som ges. Inte heller får det varaså att enskildas behov åsidosätts i ekonomiskt kärva tider.Socialtjänstlagen innehåller inte några paragrafer som sägeratt stöd ges om kommunen har råd.Undersökningar visar att inom den yrkesgrupp som görbehovsbedömningar finns variationer i hur samma underlag värderas. Dettavisar på ett behov av en ständig utbildning för att göra bedömningarna såkvalificerade som möjligt. Ett sätt att utveckla denna yrkesgrupp kan vara attlåta dem byta uppgifter och göra bedömningar av behoven hos personer somde inte normalt har ansvaret för. Kompetenshöjning kan också ges genomhandledning av olika yrkesgrupper med specialistkompetens inom olikaområden av betydelse för äldres hälsa och välbefinnande.Inrätta äldreombudsmän ikommunernaInom både det vi kallar hemtjänst och inom omsorgen i detgoda boendet behövs en kontinuerlig uppföljning avverksamheten. Denna kan ske på olika sätt. En trygghet förenskilda, personal och politiker är att oberoende personerständigt bevakar och följer det som sker inomverksamheterna. Hur detta ska organiseras kan varieramellan kommunerna. Huvudsaken är att dessa personer haren fristående ställning gentemot den övriga organisationen.De ska verka för att höja och utveckla kvaliteten ikommunernas verksamhet inom äldreomsorgen. De blir enfristående instans dit enskilda kan vända sig med synpunkteroch förslag utan att riskera att "stöta sig" med den personalsom ger dem omsorg. En äldreombudsman skulle ocksåkunna vara den instans dit man vänder sig när man vill klagaöver misskötsel eller annat. Kommunerna kan välja attinrätta en äldreombudsman, sluta avtal med landstingetsförtroendenämnd eller organisera en egen kommunalförtroendenämnd. Hur organisationen ser ut är inte detviktiga, det viktiga är skyddet och tryggheten för den som fåromsorg. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om stimulansbidrag till de kommuner som utvecklar äldreboendet,2. att hos regeringen begär förslag till lagreglering av rätten attsom äldre bo där man så önskar,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om rätten till eget rum,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bättre läkarkontakt på ålderdomshem och sjukhem,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att kommunerna och landstingen gemensamt bör utarbeta enstrategi för att höja sjuksköterskornas kompetens för att därigenom höjakvaliteten på ålderdomshemmen,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om arbetslag för bättre läkemedelshantering på ålderdomshem ochsjukhem,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om dagverksamhet och gruppboende för dementa,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bättre utredningar av fallskador,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om näringsriktig mat,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ny modell för beräkning av avgifter för äldreomsorgen,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om välfärdskontrakt för rätten att bo kvar hemma,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om uppsökande verksamhet för att förbättra tandhälsan bland äldre,13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avlastning för närstående vårdare genom ökad satsning påväxelvårdsplatser,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om hemvårdsbidrag till närståendevårdare,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att förbättra vårdkedjorna för de äldre,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bättre rehabilitering,17. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att utöka vårdgarantin så att den även omfattar tekniskahjälpmedel, en s.k. hjälpmedelsgaranti,18. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bättre utredningar av demenssjuka,19. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om äldre invandrare,20. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att uppmuntra frivilligorganisationer till att driva "etniskt"gruppboende,21. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att äldre skall slippa köa på akuten,22. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ge mer utbildning till den personal som bedömer de äldresbehov av omsorg,23. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om äldreombudsmän,24. att till utgiftsområde 25, A 2 för anvisar500 utöver vad regeringen föreslagit eller således 900 000 000kr.