mot · GJ02A15 · 1996-03-21 00:00:00 — med anledning av förs. 1995/96:RR8 revisorers förslag angående insatser för att främja jämställdheten i arbetslivet anser att jämställdheten mellan kvinnor och mänär en av det samtida samhällets viktigaste rättvisefrågor. Föratt nå framgång i detta arbete krävs det insatser på fleranivåer, från lagstiftning till opinionsbildning. harunder drivit jämställdhetsarbetet, till en början imotvind, men efter hand med allt mer stöd från andra partier.Problem har dock funnits att få med sig de många partiernapå de viktiga konkreta åtgärderna. En historisk erfarenhet äratt om inte debatten om jämställdhet hålls vid liv minskar detpolitiska intresset snabbt på vissa håll.Missförhållanden på arbetsmarknaden utgör inte sällan grunden för andraformer av bristande jämställdhet i samhället. Därför är arbetet med attförbättra jämställdheten på arbetsmarknaden av största vikt för att nå bredframgång. Den senaste viktiga reformeringen av lagen om jämställdhet(propositionen "Delad makt - delat ansvar" 1993/94:147) var enligtFolkpartiet en nödvändighet för att bryta igenom det bakvatten somjämställdhetsarbetet hade hamnat i och början av nittiotalet.Denna reform innehöll bland annat skärpningar av vad gäller kravet påjämställdhetsplaner.En jämställdhetsplan innebär bl a en skyldighet för arbetsgivare med tioeller fler anställda att kartlägga löneskillnader mellan kvinnor ochmän på arbetsplatsen. Resultatet av kartläggningen och en beskrivning av deåtgärder som motiveras för att undanröja eventuella löneskillnader skaredovisas i jämställdhetsplanen.Folkpartiet tror på de goda exemplens makt. Detta är särskilt viktigt när detgäller att rå på attityder och fördomar som ofta ligger bakom bristandejämställdhet. Diskrimineringen, oftast av kvinnor, har sin utgångspunkt igrova, ofta omedvetna, generaliseringar av ett köns kollektiva egenskaperoch behov, ofta uppbyggd på kulturhistoriskt grundade uppfattningar. Enviktig liberal utgångspunkt är därför att hävda varje människas unika värdeoch individualitet och på så vis bekämpa generaliseringar och uppfattningarom kollektiva egenskaper och behov.Arbetet för ett jämställt samhälle skall därför inte enbart utgå från olikaformer av lagstiftning. Jämställdhetsarbetet kräver aktivt opinionsbildningoch goda förebilder på olika nivåer i samhället. Det är därför sorgligt att tadel av revisorers skrivelse 1995/96:8 som redovisar brister ijämställdhetsarbetet hos ett flertal statliga myndigheter. Tyvärr finns detinget som tyder på att de av revisorer granskademyndigheterna är några undantag, utan snarare tvärtom. Förutom bristandejämställdhetsplaner påpekar revisorer andra allvarliga bristersom tyder på ett uppenbart ointresse för jämställdhetsfrågor inomstatsförvaltningen. Detta förhållande är naturligtvis oacceptabelt.Det är svårt att förstå hur JämO skall kunna motivera privata företag attsatsa på jämställdhetsarbetet när myndigheterna själva inte klarar av ens enrimlig nivå på arbetet. Dessutom verkar det märkligt att snartförväntas besluta (proposition 1995/96:153) att det svenska biståndet tilltredje världen skall tillföras ytterligare ett övergripande mål: jämställdhetmellan kvinnor och män. Detta är ett välkommet beslut, eftersom Folkpartietanser att strävan mot ökad jämställdhet inte stannar vid några nationsgränser.Tyvärr blir ett sådant mål dock helt meningslöst om staten inåt inte klarar avdet den kräver av länder i tredje världen i sina åtaganden utåt.Folkpartiet ser med oro på hur jämställdheten uppenbart har blivit en ickeprioriterad fråga för regeringen. Trots stolta paroller om jämställdhet, såförefaller nu regeringens ambition att vara allt för låg. Den uppryckning somkom till stånd i jämställdhetsarbetet när var i regeringsställningunder åren 1991-1994 är nu hotad. Trots vackra tal och en förbättradkvinnorepresentation kunde den då nytillträdda regeringen i oktober 1994inte ens sätta rättvisa löner för sina egna kvinnliga och manliga politiskasakkunniga. egen jämställdhetsutvärdering visade ocksåpå att det ännu är en lång väg att gå inom beträffandebefordringsgång och utjämnande av löneskillnader.Riksdagens revisorers skrivelse måste tas på allvar av regeringen. Enlämplig åtgärd kan vara att skärpa kravet på tillsyn från JämO gentemot destatliga myndigheterna, inklusive . HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vikten av att jämställdhetsarbetet tas på allvarinom den statliga förvaltningen,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utgångspunkterna för jämställdhetspolitikenbör vara desamma i , inom EU samt vid biståndsinsatser itredje världen.