mot · GK02A709 · 1996-10-07 00:00:00 — InledningFolkpartiet anser att det är hög tid att nu reformera de reglersom gäller på arbetstidsområdet. har en heltannan arbetsmarknad än , närlagstiftningen om 40-timmarsveckan arbetades fram. Ävende regler som utformades , och återfinns i1982 års arbetstidslag, ter sig föråldrade. De motsvararinte behoven hos människor som vant sig vid att bestämmamer om sina egna liv och inte heller behoven hos företagarepå en ständigt föränderlig marknad.Det är också rimligt att mer än två årtionden av debatt om arbetstidsför-kortning leder fram till någon typ av politiskt ställningstagande. Den debattenhar visserligen delvis varit vildvuxen och mer förvirrande än klargörande,eftersom vissa debattörer konsekvent blandat ihop arbetstidsförkortning medoch utan sänkt lön, men speglar ändå en känsla hos åtskilliga människor, attdet skulle vara av värde att kunna prioritera annorlunda mellan materiellaresurser och tid för familjen.Svaret på behoven hos anställda och företagare och de känslor som kommittill uttryck i debatten är enligt vår mening flexibilitet.Vi menar att huvudinnehållet i en arbetstidsreform skall vara att politikernaskall bestämma mindre och de berörda människorna - det vill säga miljoneranställda och hundratusentals företagare - skall bestämma mer.Det behövs vissa regler om arbetstider av säkerhets- och hälsoskäl och föratt något skall finnas att tillgå på arbetsplatser som saknar kollektivavtal.Men därutöver finns stora möjligheter att avreglera arbetstidsområdet.Politikerna kan överlämna till individer, företagare och fackföreningar attlösa många av de frågor som varit statligt reglerade. Flexiblarearbetstider kommer att öka effektiviteten i svensk ekonomi och därmed skapanya jobb.Vi föreslår en arbetstidsreform med vissa lagändringar men också attflexibiliteten som attityd bör komma till uttryck i en rekommendation från decentrala parterna på arbetsmarknaden. Vi föreslår följande: En ramlagstiftning som ger stort utrymme för flexibilitet. Lagen börinnehålla nödvändiga regler om rätt till vila och veckan mm. Lagen bör sålunda medge överenskommelser om betydandeförskjutningar av arbetstiden inom ramen för en genomsnittsberäknadarbetstid. Sådan lagstiftning medger också den typ av konjunkturanpassadarbetstid som diskuteras och på sina håll också prövas. Det generellanattarbetsförbudet som gäller, och bara kan undanröjas genom dispens,bör tas bort. Nuvarande utformning av lagen, som bygger på ennormalarbetstid om , bör alltså slopas. Den enskilde arbetstagarens möjlighet att få den arbetstid han eller honönskar bör bli större. Självfallet måste sådana önskemål vägas motarbetsgivarens möjligheter och behov, men en regel bör införas som gerarbetsgivaren en skyldighet att seriöst pröva en arbetstagares önskemålom ändrad arbetstid och motivera ett eventuellt avslag. Omarbetstagarparten anser att avslaget inte vilar på saklig grund bör enmöjlighet finnas att diskutera frågan vidare, t ex inom ramen för enförhandling mellan den anställdes fack och arbetsgivaren. Rätten för tjänstledighet för vård av barn skall även tillkomma föräldrarsom har andra anställningsformer än tillsvidareanställning. Exempelvisskall även en vikariatsanställd småbarnsförälder ha rätt att efter vissförvarningstid få sänkt arbetstid. Också semesterlagen kan göras mer flexibel. Den del av semestern somöverstiger skall få disponeras enligt arbetstagarens önskemållöpande i både dagar och timmar.Vi avvisar med detta en lagstiftning om sänktnormalarbetstid . Det saknas helt bevis för att ensådan förändring skulle skapa fler jobb. Internationellt finnsdet inget samband mellan kortare arbetstid och lågarbetslöshet. En sådan lagstiftning skulle göra oss allafattigare, skapa stora problem i den offentliga sektorn ochinnebära en fortsättning av en förlegad detaljstyrning avmänniskors vardag.Däremot är vi öppna för en utveckling där individer och grupper påarbetsmarknaden framöver i högre utsträckning prioriterar kortare arbetstidframför höjd lön. Det finns exempel som visar att en arbetstidsförkortningsom växer fram underifrån - i samspel mellan arbetstagare och arbetsgivare -kan öka produktiviteten. För det politiska systemet bör gälla att denna typ avavvägningar överlämnas till medborgarna själva som de generellareglerna i samhället - t ex på skatteområdet - alltjämt utgår från principen attdet bör löna sig bättre att arbeta än att vara ledig. Arbetslösheten ocharbetstidsdebattenDen redan katastrofalt höga arbetslösheten ser nu ut att bitasig fast. Den socialdemokratiska regeringens politik lederinte till fler jobb. har den socialdemokratiskastrategin för en förändrad arbetsrätt, som byggt på enkorporativistisk metod, havererat. stöd tillregeringens politik har inte resulterat i den merföretagsvänliga inriktning som hade behövts.Det krävs en helt ny ekonomisk politik för att skapa förutsättningar för nyajobb och få ned arbetslösheten.Enskilda forskare och debattörer, såväl som intresseorganisationer,fackförbund, politiska kvinnoförbund och partier, har krävtarbetstidsförkortningar såväl av jämställdhets-, rättvise-, hälso- ochlivskvalitetsskäl som för att minska arbetslösheten. När arbetslöshets-bekämpningen så långt misslyckats och vi har en fortsatt rekordhögarbetslöshet har kraven på att "dela på arbetena" genom förkortad arbetstidväxt sig allt starkare. Att människor letar efter vägar ut ur massarbetslöshetenär naturligt i en sådan här situation.En del menar att vi kan minska vår arbetstid med oförändrad lön, andra attdet krävs att vi delar på såväl lön som arbetstid. I diskussionen finns krav påarbetstidsminskning för alla, minskad arbetstid för heltidsarbetande, utökadeledighetsmöjligheter som ger förkortad livsarbetstid, full lönekompensation,ingen lönekompensation, kompensation för vissa eller delvis. Där finns kravpå tvingande lagstiftning, normerande lagstiftning, rena avtalslösningar ellermer allmänna förhoppningar om att parterna skall komma överens ellermänniskor frivilligt skall verka för minskad arbetstid.Kort sagt: I debatten förekommer alla varianter och kombinationer. Blandförespråkarna för arbetstidsförkortning finns olika bevekelsegrunder och olikaförslag på vägar att nå målet. Utvecklingen påarbetsmarknadenI slutet av genomgick den svenskaarbetsmarknaden en gigantisk omvandling dåjordbrukssamhället ersattes av industrisamhället. Sedanmitten av vårt århundrade har utvecklingen successivtinneburit en ökad andel verksamma inom tjänsteproduktion(offentlig såväl som privat) och en minskad andelverksamma inom varuproducerande sektorer.Under efterkrigstiden har det också skett en annan stor förskjutning påarbetsmarknaden. Det totala betalda arbetet var i timmar räknat ungefärdetsamma som . Men arbetade 3,4 miljonermänniskor i genomsnitt , medan arbetade 4,5miljoner människor i genomsnitt 1.500 timmar per år.Detta beror inte på att fler delar på samma arbetstimmar ocharbetsuppgifter, utan dels på att produktivitetsutvecklingen gjort fortsattaarbetstidsförkortningar möjliga som en del av välståndsuttaget, dels på att enmängd nya uppgifter tillkommit som lönarbete, även detta som en del avvälståndsuttaget. Den tekniska utvecklingen har gjort en mängd mänskligaarbetsuppgifter obehövliga. Den har också gjort helt nya varor och tjänster tillnågot var man kan efterfråga. Kort sagt _ de nya arbetstillfällena uppstodinte genom att befintlig arbetskraft delade med sig av de befintligauppgifterna. På de 7 miljarderna arbetstimmar utfördes helt enkeltsammanlagt färre uppgifter, producerades färre varor och tjänster än vadfallet var de 7 miljarderna timmar år 1990.Att fler människor deltog i det betalda arbetet med för var och en kortaretid, men högre välstånd illustrerar alltså att antalet arbetstillfälleninteär givet, och att det även bör vara möjligt att åstadkomma enliknande utveckling. Att jobben skulle vara slut menar vi är en felaktig tanke.Efterfrågan på betalda arbetstimmar har minskat kraftigt . producerar vi färre arbetstimmar än vad vi gjorde år1990. Det beror inte på att vi önskar mer fritid till priset av att få färrevarorproducerade och färre tjänster utförda. I så fall skulle en arbetsdelning varaenframkomlig väg. Dagens problem beror snarare på att den ekonomiskastrukturen misslyckats med att matcha behov/önskemål och resurser. Engenerell arbetstidsförkortning skulle inte leda till målet, kraftigt minskadarbetslöshet, utan tvärtom till minskat välstånd för oss alla.I stället måste vi verka för en bättre ekonomisk struktur genom en lång radåtgärder, varav en del handlar om att skapa bättre villkor för företagandet ochminskade kostnader för att ha människor anställda. Först då ökar människorsförmåga att försörja sig på eget arbete.Arbetstid idagFörhållandet mellan arbetstagare och arbetsgivare vad gällerarbetstidernas längd och förläggning regleras iarbetstidslagen och i viss utsträckning iarbetsmiljölagen. Arbetstidsförhållandena bestäms dock ipraktiken i mycket stor utsträckning av arbetsmarknadensparter. Lagstiftningen är en s k dispositiv lagstiftning, dvskan ändras genom kollektivavtal som slutits eller godkäntsav centrala arbetstagarorganisationer. Arbetstidslagen säger tex att normalarbetstiden är och attgenerellt nattarbetsförbud råder. Kortare arbetstid ellertillåtelse till nattarbete är exempel på vad som kan förhandlasfram genom kollektivavtal.År 1920 sänktes arbetstiden , pervecka. Ingen lagstiftning om veckoarbetstidsförkortning har genomförtssedan år 1970. Däremot har en rad andra lagar genomförts som minskat denreella arbetstiden. Den s k ledighetslagstiftningen hör dit, som exempelvisföräldraledighet och studieledighet. En femte semestervecka har införts ochpensionsåldern har sänkts med möjlighet till förtida uttag eller delpension.Under de senaste åren har övertidsuttaget ökat, andelen sysselsatta iåldrarna minskat och den faktiska arbetstiden ökat i antaletarbetande timmar per person och år. De som har arbete arbetar helt enkeltmer, men färre har arbete. Till det förstnämnda finns en lång rad förklaringar.Det myckna övertidsarbetet beror säkerligen delvis på att viss nyckelpersonalkrävs för produktionsökningar och att företagen använder övertid så länge detär mer lönsamt än att nyanställa. Många kvinnor har ökat sin arbetstid fråndeltid till heltid, eller i vart fall längre deltid. Karensdag och lägreersättningsnivåer i försäkringar ökar närvaron högst markant, liksom denökade press människor känner när arbetslösheten är hög.Effekter av enarbetstidsförkortningEn lagstadgad, större arbetstidsförkortning skulle kunnagenomföras på olika sätt, etappvis eller samtidig och efterolika avtalslösningar om ekonomisk kompensation förlöntagarna. Det viktigaste kriteriet för att kunna renodlatänkbara effekter gäller lönekompensationen: hellönekompensation (dvs oförändrad månadsinkomst, höjdtimlön) och ingen lönekompensation (oförändrad timlön,sänkt månadsinkomst).Med hel lönekompensation inträffar en kraftig kostnadsökning förproduktionen. I den privata sektorn skulle detta leda till kraftiga prisökningarsåväl som kraftigt tryck på rationalisering och ökade investeringar i maskineroch utrustning som minskar personalbehovet. Detta kan till viss delkompenseras genom att driftstiderna i vissa verksamheter kan utökas så attmaskiner och inventarier utnyttjas effektivare. Prishöjningarna leder i sin turnaturligtvis till minskad efterfrågan och större obalanser i de offentligafinanserna, i utrikesaffärerna och på de finansiella marknaderna. Effektenskulle bli att en mängd jobb skulle försvinna på grund av rationaliseringstryckoch bristande konkurrenskraft i den konkurrensutsatta sektorn.I den offentligt finansierade sektorn skulle givetvis också kraftigakostnadsökningar uppstå. Prishöjningar i form av kraftiga skatte- ochavgiftshöjningar skulle då behövas för att upprätthålla befintlig verksamhetinom skola, vård och omsorg. Men efter en arbetstidsförkortning medbibehållen lön skulle människor ändå inte ha bättre privatekonomi ,med nya utrymmen för skatter och avgifter. Nya jobb och upprätthållenservice skulle kräva höjda skatter och avgifter, vilket skulle ytterligareförsämra utvecklingen i den privata sektorn. Mer sannolikt skulle vi få se enutveckling med kraftiga nedskärningar inom vård, omsorg och utbildning.Det är vår bedömning att dessa verksamheter inte är för yvigt tilltagna idagsläget.Sammanfattningsvis skulle troligen en arbetstidsförkortning medbibehållen lön leda till färre, snarare än fler, jobb genom försämradkonkurrenskraft i den privata sektorn och höjda kostnader i den offentliga, tillallmänt sänkt produktion i den privata sektorn och till storaverksamhetsnedskärningar i den offentligt finansierade servicen.Om en större arbetstidsförkortning genomförs helt utan lönekompensation,dvs med sänkningar av månadsinkomsterna, skulle likafullt kostnadsökningaruppstå genom att en rad personalkostnader är fasta, t expersonaladministration, utbildning, rekryteringskostnader. Människor ärväldigt sällan utbytbara. Rörligheten mellan yrken och sektorer är geografisktbegränsade. De arbetslösa finns till stor del på andra platser och i andrayrken. Det skulle i sin tur leda till såväl ökade övertidsbehov somlöneglidning inom de yrken, sektorer och regioner som fick svårt attrekrytera. Allt detta utgör kostnadsökningar. Kostnadsökningar leder tillprishöjningar i den privata sektorn, behov av skatte- och avgiftshöjningar iden offentliga sektorn och ett ökat rationaliseringstryck på grund av de ökadepersonalkostnaderna. Den relativa kostnadsförändringen mellan arbetskraftoch kapital skulle leda till att fler människor ersattes av maskiner.Lägre totala inkomster skulle ge minskad konsumtion så att efterfrågansjönk på varor och tjänster. Därmed också efterfrågan på arbetskraft. Hur stordel av den minskade arbetstiden som skulle ersättas av ny arbetskraft ärgivetvis svårt att förutspå, det skulle dock bli betydligt färre nyaarbetstillfällen än vad som fallit bort från befintliga.Ökade löneskillnader och ökade skillnader i arbetslöshetstal mellan kvinnoroch män är också troliga effekter, eftersom det inom kvinnodomineradelåglönesektorer redan är en mycket stor andel deltidsjobb. Nya jobb skulledärför inte tillkomma i särskilt hög utsträckning. I manligt domineradesektorer däremot skulle kanske ett utökat anställningsbehov uppkomma, medlönepress uppåt och minskade arbetslöshetstal. På samma sätt skulleförmodligen de regionala skillnaderna inom landet öka.Erfarenheter av genomfördaarbetstidsförkortningarOm kortare arbetstid och längre semester skulle vara det somleder till lägre arbetslöshet skulle redan ha världenslägsta arbetslöshet. Trots det ligger i genomsnitt arbetslöshet, medan ligger på ochJapan under 3 procent.Empiriska studier av sysselsättningseffekter vid en arbetstidsförkortningger skilda resultat. Endast ett fåtal undersökningar finns som använder dataför hela ekonomin. Det är mycket svårt att skilja ut effekterna av enarbetstidsförkortning från alla andra förändringar i ekonomin under denperiod som undersöks. De fåtaliga undersökningar som finns ger skiftanderesultat, från negativa verkningar på sysselsättningen i (1988), inga nämnvärda förändringar i (1987) tillpositiva sysselsättningseffekter i (Ilmakunnas 1991). "Oberoende av vilket mått man väljer eller oavsett om man ser påutvecklingen över tiden i enstaka länder eller ser på data från olika länder viden viss tidpunkt kan man inte finna något stöd för tesen att arbetslöshetenskulle vara högre där den genomsnittliga arbetstiden är lång." Så uttrycker sigDominique Anxo, en av de mest kunniga och erfarna forskarna kringarbetsmarknadsekonomi.Europeiska erfarenheterTidskriften gjorde för sedan enjämförelse mellan arbetstid och arbetslöshet i en rad och fann att arbetslösheten är lägst i länder med högstarbetstidsuttag, exempelvis och . Detta talar föratt den totala arbetstiden inte är den mest betydande faktornbakom en låg eller hög arbetslöshet.Både generella och branschvisa arbetstidsförkortningar har genomförts. Ursysselsättningssynpunkt på samhällelig nivå är det dock de generellaförkortningarna som är av intresse. Det finns en rad av försök med genomfördgenerell förkortad arbetstid i olika europeiska länder som också harutvärderats.I genomfördes en lagstadgad förkortad arbetstid från 40timmar . Både arbetsgivare och arbetstagar-organisationer i är tämligen eniga om att arbetstidsförkortningeninte resulterade i någon nämnvärd ökad sysselsättning men däremot i enproduktivitetsökning.I genomfördes en generell arbetstidsförkortning avveckoarbetstiden med åtgärder somsyftade till att öka flexibiliteten. Arbetstidsförkortningen var bindande menskulle genomföras genom lokala avtal på bransch- och företagsnivå.Sysselsättningen beräknades öka med 59.000 nya jobb men ökningenstannade vid 23.000 nyanställningar.Tyskland har uppmätt nya arbetstillfällen till följd avarbetstidsförkortningen men hur många nya jobb det handlar om är man oenigom. Den bästa uppskattningen som gjorts är utförd av tyska AMS, IAB, ochvisar på att skapades 3 miljoner nya jobb iTyskland, varav omkring 1 miljon uppkom som en följd avarbetstidsförkortningen i olika branscher.Frankrike sänkte arbetstiden till 39 timmar.Målsättningen var att 150.000 nya jobb skulle skapas. Det lägsta antalet nyajobb som bedömts ha tillkommit var mellan 14.000 och 18.000, och de högstasiffrorna visade på att 70.000 nya jobb blev verklighet som en följd avarbetstidsförkortningen. Orsaken till att inte målsättningen om 150.000 nyajobb uppnåddes anses vara att driftstiden minskade i samma grad somarbetstiden samt att det oftast utgick full lönekompensation för den minskadearbetstiden.Sammanfattningsvis har de europeiska försöken med arbetstids-förkortningar inte lett fram till att de uppsatta målen och förväntningarna pånya arbetstillfällen infriats. I många fall har man dock nått en bit på vägen.Däremot är det så att andra målsättningar eller andra oförutseddakonsekvenser har uppnåtts, som högre produktivitet och/eller bättre villkorför personalen.Lokala arbetstidsförkortningar iSverigeI har, främst inom vård- och omsorgssektorn, undersenare år ett antal försök med förkortad arbetstid genomförts.Syftena har främst varit att förbättra arbetsmiljön,organisation och belastning på de anställda, därigenomlångsiktigt trygga personalförsörjning samt att kunna ökasysselsättningen för deltidsanställda. genomfördes en arbetstidsförkortning med bibehållen lön ihemtjänsten i . Syftet var dels att omvandla deltidstjänster tillheltidstjänster, dels minska personalomsättningen, sjukfrånvaro,arbetsskador och förbättra arbetsmiljön. Ett annat motiv var att höjastatusen för hemtjänstyrket och då underlätta rekrytering. Förkortningenskedde från åtta till sex timmars arbetsdag med full lönekompensation.224 vårdbiträden berördes av förkortningen.Man uppnådde eftersökt resultat - lägre sjukfrånvaro, lägrepersonalomsättning och en bättre trivsel hos personalen. Detskedde inga nyanställningar under projektets gång (vilketinte heller var ett syfte). 60 vårdbiträden som vardeltidsanställda vid projektets införande ökade dock sinatjänster till heltider. De kommunala kostnaderna är högre äntidigare och högre än i jämförbar verksamhet. påbörjade ett försök med sju timmarsarbetsdag med full lönekompensation. 70 anställda omfattades avprojektet och i detta fall förkortades både hel- och deltidstjänsterproportionellt lika mycket. Syftet var inte heller här att ökasysselsättningen utan att minska arbetsbelastningen. Förkortningenupplevdes som positiv av personalen, och effektiviteten ochvårdkvaliteten blev inte lidande. Den minskade arbetstidenkompenserades med höjd produktivitet. Sysselsättningen ökade inte, menarbetsbelastningen sjönk. Genom förändrad organisation har arbetstidenkunnat kortas utan extra kostnader. Försöket upphör i och med attverksamheten övergår i regi. En klinik inom i införde med bibehållen lön. Syftet var att sänka sjukfrånvaronoch den höga arbetsbelastningen. 98 anställda omfattades av försöketvarav 52 var heltidsanställda, 26 arbetade deltid och 20 räknades somstabspersonal.Den faktiska arbetstiden minskade men kompenserades medökad produktivitet till en början. Sjukfrånvaron sjönk ochpersonalen upplevde att de kunde ge bättre vård vid kortaarbetspass. Sysselsättningen påverkades genom att de somarbetade deltid ökade sin arbetstid och då minskadedeltidsarbetslösheten. ökade frånvaron ochproduktiviteten sjönk igen. Försöket har upphört.Detta är några exempel som ofta används i den allmänna debatten för attvisa på en arbetstidsförkortnings positiva effekter. försökinom , försök på tandvårdscentralen iSätila är andra vanligt använda exempel. Gemensamt för dem alla är att debeslutats genomföras som försök inom den offentliga sektorn, att de ur deanställdas och verksamhetens synvinkel ofta fungerar relativt väl, att syftenaofta uppnås men att det inte leder till fler sysselsatta. De har också gälltmycket små delar av en arbetsmarknad.Dessa exempel visar att det med förändrad arbetsorganisation går att fåproduktivitetsvinster som helt eller delvis motsvarar en arbetstidsförkortning,men att man inte i praktiken klarar ekvationen förkortad arbetstid -oförändrad lön - fler sysselsatta. Endera måste väljas bort, minst. I de flestafall har man skjutit till pengar för att kunna genomföra försöken, pengar somannars kunnat användas i annan verksamhet, eller direkt till fler anställdainom verksamheten.Exemplen fungerar alltså inte som argument för en arbetstidsförkortningsom medel att minska arbetslösheten. I stället fungerar de som praktiskaexempel på att produktivitet, verksamhetskvalitet såväl som trivsel, hälsa ocharbetsglädje kan öka vid förbättrad arbetsorganisation, där flexiblare ochkortare arbetstider är delar i organisationsförändringen.Inte lika vanligt förekommande exempel i den allmänna debatten, mensammantaget betydligt mer omfattande, är alla de arbetstidsförkortningar ienskilda företag och branscher där man genom lokala överenskommelser ellercentrala avtal förkortat arbetstiden för vissa eller alla kategorier anställda,som en del i en total lösning av arbetsorganisation, arbetstidsförläggning, lönoch övriga avtalsvillkor. Man har gjort dessa överenskommelser för attgemensamt finna bättre lösningar för såväl företaget som arbetstagarna,lösningar som ser olika ut beroende på den enskilda verksamhetens och deberörda anställdas krav och förutsättningar.Bland dessa återfinns AWJ Kunskapsföretagen i , som redan1984 införde sextimmarsskift. kör man tre skift, var. Tillnästan oförändrad lön har man förkortat arbetstiderna genom förändradarbetstidsförläggning och fått en ökad produktivitet genom förändradarbetsorganisation. Mekanotjänst i och telefonbanken är andraföretag som med hjälp av förändrad arbetstidsförläggning kunnat erbjudasammanlagt kortare arbetstid på detta sätt.Sedan över tio år har man på en arbetstidsmodell som ärsäsongsanpassad med hjälp av en tidbank, liksom i ochHusqvarna AB har funnit sina modeller för säsongsanpassning. bussari skall införa flexibel arbetstid grundad på årsarbetstid för att få nerövertiden men ändå få en mer konjunkturanpassad arbetstid. SKF ochSandvik är andra exempel på företag som med hjälp av nyamodeller inklusive utbildningsinsatser får en mer konjunkturanpassadarbetstidsförläggning. Många fler företag och verksamheter finns på listanöver dem som redan har infört, eller är på väg att införa olika typer avflexibla arbetstider för att öka effektiviteten, säsongs- ochkonjunkturanpassningen och de anställdas egna möjligheter att påverka sinaarbetstider.Skillnaden mellan dessa och de tidigare nämnda exemplen är att det ärfaktiskt slutna avtal, inte politiskt beslutade försök.Till sist vill vi erinra om det centrala kollektivavtalet mellan , som innehåller en arbetstidsförkortning på 12 minuterper vecka och till .