mot · GK02So296 · 1996-10-07 00:00:00 — Motionen delad mellan flera utskottÅr 1994 beslutade att användningen av amalgamska avvecklas senast . Det beslutet står fast.Kemikalieinspektionen redovisar nu i en rapport att så intekommer att ske eftersom arbetet med avvecklingen gåttalldeles för långsamt. Det tycks som om många aktörer heltignorerat riksdagsbeslutet och arbetat vidare med amalgamsom om beslutet inte fanns. Detta är oacceptabelt.Kemikalieinspektionens rapport visar att ersättningsmaterialredan finns på marknaden även om nya och bättre materialbehöver utvecklas.Statistik från folktandvården i olika län visar hur ambitionen varierat överlandet. I enkätundersökning visades att ,, och gjort amalgamfyllningar ellermindre medan landstingen i och redovisar ca 28 %amalgamfyllningar. Det finns statistik som visar på att privattandläkarna varitsnabbare på att ta till sig de nya metoderna. Generellt sett använder de mindreamalgam.Även när det gäller barntandvården är statistiken mycket olika mellanlandstingen. har helt avskaffat amalgam i barntandvården medanandra landsting fortsätter att göra ett ganska stort antal amalgamfyllningar påbarn. Överenskommelsen mellan om stopp för amalgam inom barntandvården måste hållas och allfortsatt användning helt bannlysas. De undantag som beviljats har utnyttjatsför att sätta vissa barn i strykklass. Invandrarbarn och handikappade barnbehandlas med kvicksilver, ett ämne som är förbjudet att använda på svenskafriska barn. Det är en diskriminering som måste stoppas. Detta bör gesregeringen till känna.Är det då möjligt att ersätta amalgamet med andra material? Ja, det finns enväxande grupp tandläkare i landet som arbetat helt amalgamfritt. Några harredan gjort det och många av dessa arbetar dessutom heltmetallfritt eftersom även guld och andra metaller visar sig orsaka besvär hosöverkänsliga patienter.Förtroendetandläkare ochförtroendeläkareDe största problemen som de amalgamfria tandläkarnarapporterar är att det kan vara mycket svårt att fåförsäkringskassorna att godkänna arbeten utan amalgam ochännu svårare att få acceptans för arbeten helt utan metaller.Ett av skälen till detta tycks vara att förtroendetandläkarnainom försäkringskassorna själva inte varit kliniskt aktivaunder senare år och därför inte behärskar de metallfriateknikerna. Det är därför av största vikt attförsäkringskassorna hädanefter anlitar förtroendetandläkaresom kan stödja tandläkarna i deras övergång till deamalgamfria alternativen. Likaså bör de förtroendeläkaresom anlitas ha kunskap om kvicksilverförgiftning.UtbildningÄven tandläkarhögskolorna måste acceptera att amalgametkommer att försvinna och koncentrera sig på att utveckla denya teknikerna och lära såväl studenter som redanyrkesverksamma tandläkare att använda de nya materialen. Imånga länder finns förslag om att amalgam ska förbjudas,och patienterna väljer dessutom i allt mindre utsträckningamalgam därför att de inte vill exponeras för ett ökäntmiljögift och därför att det svarta amalgamet ärmissprydande i munnen. Detta kräver omläggning avundervisningen vid tandläkarhögskolorna och kanske ävennya lärare som behärskar de alternativa materialen.Redan yrkesverksamma tandläkare måste genomgå utbildning om hur mantar bort amalgam på känsliga patienter. förekommer alltför mångaexempel på hur illa det kan gå för patienter som "saneras" hos tandläkare somär okunniga och omedvetna om problemets art och omfattning.MiljöavgiftDet svenska samhället satsar nu stora resurser på avvecklingav användning av kvicksilver på olika områden där dettidigare varit i bruk. Kvicksilver utgör ett av de allvarligastehoten mot vår svenska miljö. Kvicksilver från tandvårdenläcker ut i avloppsnäten och kan orsaka att rötslam inte gåratt använda på åkrarna. arbetar med ettregeringsuppdrag som gäller insamling och slutförvar avkvicksilverhaltiga varor och produkter. tillförssamhället nytt kvicksilver i t ex batterier, lysrör ochamalgamfyllningar. 1995 användes nästan 1 000 kgkvicksilver inom tandvården. Det utgjorde en tredjedel avhela nyanvändningen - alltså en väsentlig del avkonsumtionen.För miljöeffekterna är det totalt oväsentligt för vilket ändamål kvicksilveranvänds - inom tandvården eller för annat ändamål. Varje droppe kvicksilversom tillförs kretsloppet försvinner inte utan varje droppe kommer förreller senare att belasta miljö och samhällsekonomi. Kvicksilver bryts inte neri naturen utan kommer att läcka ut i miljön eller tas om hand och slutförvarasav miljömyndigheterna, vilket kommer att förenas med stora kostnader.Amalgamet uppges ofta vara ett överlägset tandlagningsmaterial eftersomdet är billigt, men detta förhållande gäller bara under förutsättning atttillverkarna slipper ta ansvar för miljökostnaderna för produktion ochanvändning av amalgam. har drabbats av storakostnader p g a kvicksilverutsläpp från ett dentalföretag. Slammet måste nudeponeras i stället för att användas för jordbruksändamål. Kyrkogårdsför-valtningen i räknar med att det kommer att kosta 50 000 kronorper kilo att samla in det kvicksilver som avgår från de avlidnas tänder vidkrematorierna. bör slå fast att amalgamavvecklingen står fast ienlighet med det tidigare riksdagsbeslutet. Därför är det nu dags att införaproducentansvar för amalgamtillverkarna. En miljöavgift måste tas ut för attkostnaderna för insamling och slutförvar av kvicksilver från tandvården inteska belasta samhällsekonomin.EU-strategiVid EU-inträdet förhandlade fram undantag för vissakemikalier däribland kvicksilver. Det innebär att vi har rättatt behålla våra mer långtgående krav på dessa områden. Iöverenskommelsen ingick också att EU ska se över sina egnaregler på kemikalieområdet. måste kraftfullt arbeta iEU för att amalgam ska avvecklas i hela . Som EU-medlem har svårt att ensidigt lagstifta om enamalgamavveckling. Därför bör arbeta för enEuropastrategi för amalgamavveckling.MyndigheternaÄven när det gäller hälsoaspekter måste amalgamet starktifrågasättas. har sedan början av 1980-taletförnekat att amalgam kan orsaka sjukdom medan rapporterfrån forskare, läkare, tandläkare och patienter har gett en heltannan bild. Redan från början arbetade aktivtför att stoppa de forskare som varnade för amalgametshälsoeffekter, och sedan har myndigheten konsekvent drivitsamma linje. Tjänstemännen på har därmedinte levt upp till grundlagens krav på opartiskhet ochsaklighet utan har ensidigt agerat som part i denvetenskapliga kontroversen. Detta har lett till att utvecklingav ny kunskap har försenats eller helt stoppats vilket orsakatpatienterna stort lidande och enorma kostnader för samhället.Ett grundläggande krav på våra myndigheter måste vara att de åtminstoneska arbeta efter försiktighetsprincipen. "Blir man sjuk av amalgam" var titeln på en rapport som presenterades aven expertgrupp inom 1994. Expertgruppen ifrågasattes redanfrån början eftersom den var ensidigt sammansatt av personer som inte tror påatt människor kan bli sjuka av amalgam. Gruppen vägrade också att ta emotoch lyssna på de privatpraktiserande läkare och tandläkare som har storkunskap om den vetenskapliga litteraturen om kvicksilver och stor erfarenhetav arbete med de aktuella patienterna. Rapporten blev också den katastrofkritikerna befarade. Var och en som är intresserad kan lätt konstatera att deninte bara är ensidig i sitt urval av vetenskapligt material utan ocksåinnehållermånga felaktiga citat och felöversättningar som alla leder i samma riktning -nämligen till slutsatsen att amalgam inte kan orsaka sjukdom.Socialstyrelsens arbetsgruppSocialstyrelsen har tillsatt en ny arbetsgrupp för attutarbeta "en modell för omhändertagande av patienter somförknippar sina besvär med amalgam eller elallergi". Ävendenna grupp domineras av samma krets läkare som enbartarbetar utifrån den psykologiska förklaringsmodellen ochsom aldrig ens provat effekten av att minska belastningen påpatienterna genom amalgamsanering eller elsanering.Patientorganisationerna finns inte representerade i gruppenoch inte heller de läkare som har stor erfarenhet av arbetemed de aktuella patienterna. Förfarandet stämmer illa medambitionen i vården att åtgärder ska vidtas i samråd medpatienten. Det är osannolikt att gruppkommer fram till förslag till behandlingsmodell som väckerpatienternas förtroende och som blir användbar ipatientarbetet. Det förefaller snarare som om syftet medgruppen är att än en gång tvinga patienterna tillunderkastelse inför påståendet att deras besvär är av psykisknatur. Arbetsgruppen bör få en allsidig sammansättning ochta vara på erfarenheter från dem som länge arbetat medamalgampatienter.ForskningNu har den vetenskapliga kontroversen kring amalgametpågått , och hundratals brev från patienteroch deras anhöriga visar att det fortfarande inte finns någonhjälp att få för dem som inte lyckas komma till någon av defåtal läkare i landet som specialiserat sig på patientgruppen.Socialstyrelsens förnekande av problem med amalgam ochelöverkänslighet har inte gjort någon patient frisk.Därför är det nu dags att släppa på prestigen och lyssna på deerfarenheter och kunskaper som finns. Om vetenskapligtunderlag saknas är det att sluta förfölja de forskare somvill pröva hypoteserna om hälsoeffekterna avelektromagnetiska fält och amalgam och istället se till att defår resurser att pröva sina hypoteser. De erfarenheter somfinns måste tas tillvara.De som vill forska om hälsoeffekterna av amalgam måste ges möjlighet attgöra detta. Vad som betraktas som vetenskap och beprövad erfarenhet kaninte sättas upp för den nya forskningen eftersom det finns storakunskapsluckor. Det får inte bli som när anslog l6miljoner till forskning om amalgamets hälsorisker och pengarna till alltövervägande del gick till dem som från början hade inställningen attamalgamet inte är något hälsoproblem. Detta inger inget förtroende för demsom fördelar forskningspengar. Det finns de som konsekvent arbetat med attfinna lösningar på problemet med patienter med avvikande reaktioner pådentala material. Metallbiologiskt centrum i är ett exempel på detta.De bedriver ett tvärvetenskapligt forsknings- och utvecklingsarbete medutgångspunkt från pågående forskning inom naturvetenskap, medicin ochmiljö. Ett av de viktigaste forskningsområdena är att diagnostiseratungmetallbelastning hos människor och djur samt att utveckla mätmetodersom kan användas i vården. Det är viktigt att de får förutsättningar attfortsätta sitt arbete.Erkännkvicksilverförgiftning frånamalgam som sjukdomFortfarande möts patienter som drabbats avkvicksilverförgiftning från amalgam med betydande misstrofrån myndigheternas sida. Tandvårdspersonal som drabbatsfår inte sina besvär erkända som arbetsskada. Sjuka patientervägras sjukpenning. Trots beslut att de medavvikande reaktioner ska kunna få sina plomber utbytta utankostnad förvägras detta. De läkare som utarbetat metoder föratt hjälpa patienterna och som fått goda resultat förvägrasfortsätta sitt arbete. Det innebär ett oerhört mänskligt lidandeoch det innebär enorma samhällskostnader. brottashela samhället med hur resurserna ska räcka till i sjukvården.Detta är inte hållbart. kan inte bara avvakta idenna prestigefyllda strid utan måste ta ansvaret och måstedärför besluta om att erkänna kvicksilverförgiftning frånamalgam som en sjukdom.Produktregister ocharbetsregisterSom vi ovan anfört måste amalgamet avvecklas. Samtidigtupprepar vi kravet om produktregister som vi fört fram vidflera tillfällen tidigare. Det är nödvändigt att upprätta ettproduktregister med krav på innehållsdeklaration av samtligaingående ämnen i alla tandvårdsmaterial. Tandvården skainte tillåtas vara lekstuga för oprövade material. Bilagan tillförordningen som gäller för lagen om kemiska produktermåste ändras så att även tandvårdsmaterial registreras iproduktregistret (dvs produkter med tulltaxenummer 3006).Detta har stor betydelse både för känsliga patienter som kanreagera på olika ämnen och för arbetsmiljön påtandläkarmottagningarna. Såväl amalgam som de nyamaterialen utgör arbetsmiljöproblem förtandvårdspersonalen. Vi menar att det är nödvändigt att ställahögre miljö- och arbetsmiljökrav påtandläkarmottagningarna. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att all amalgamanvändning på barn måste upphöra,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förtroendetandläkare och förtroendeläkare,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om tandläkarutbildningen och fortbildningen av tandläkare,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om avvecklingen av amalgam,15. att hos regeringen begär förslag om införandet av miljöavgiftpå kvicksilver,26. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en EU-strategi för amalgamavveckling,17. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att myndigheterna måste vara opartiska,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om sammansättningen av arbetsgruppen för "en modell föromhändertagande av patienter som förknippar sina besvär med amalgam ellerelallergi",9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om forskning,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om förutsättningar för Tungmetallcentrum i att fortsätta sittarbete,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att erkänna kvicksilverförgiftning från amalgam som en sjukdom,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att tandvårdspersonal som drabbats av kvicksilverförgiftningmåtte få sina besvär erkända som arbetsskada,313. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att riksdagsbeslutet om byte av amalgamplomber skall fullföljas,14. att hos regeringen begär en ändring i bilagan till förordningenför lagen om kemiska produkter så att även tandvårdsmaterial registreras iproduktregistret,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om högre miljö- och arbetsmiljökrav på tandläkarmottagningarna.