mot · GK02U636 · 1996-10-07 00:00:00 — Inledning - tillbakablickFör började en ny era för världen.. , som orsakat enorm förstörelse och ofattbartlidande för miljontals människor var över. Vid krigets slutavslöjades vidden av den ondska som inneburit förintelsen avsex miljoner judar i ett försök att utplåna ett helt folkslag.Utrensningarna hade också drabbat andra som av en ellerannan orsak betraktades som mindre skyddsvärda gruppereller individer.Förhållningssättet i det som behärskades av under Hitlervisar upp en skrämmande människosyn och flagranta övertramp när det gällerde mänskliga rättigheterna och även i övrigt.Under efterkrigsperioden liberaliserades världshandeln och i många länderväxte välståndet. Det ena folket efter det andra frigorde sig frånkolonialmakterna och blev självständiga nationer.Sovjetunionen som var med och befriade från skräckvälde,visade sig vara av samma skrot och korn när det gällde att utöva terror ochförtryck både mot folk, grupper och enskilda och gav prov på en fullkomligbrist på respekt för mänskliga rättigheter. Miljoner och åter miljonermänniskor hamnade i läger, i fängelser och på mentalsjukhus.Många som fördrivits från sina hem och sina länder kom aldrig tillbaka utanförlorade livet, andra drog sig fram under svåra umbäranden och lyckadesöverleva. Det kommunistiska systemet kollapsade och Sovjetunionenupplöstes 1989.Förenta nationerna och denallmänna förklaringen omde mänskliga rättigheterna1945 bildades och blev det forum därvärldens nationer kunde överlägga, även om det kalla krigetlade hinder i vägen för en djupare förståelse mellan öst ochväst, som skildes åt av järnridån.1948 kom den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna till.Den vision som formulerades i detta dokument ger uttryck för denmänniskosyn som är ett nödvändigt fundament för att demokratiska staterskall kunna uppstå och utvecklas. Den uttrycker övertygelsen att varjemänniska är född fri med lika värde och samma rättigheter. Den mänskligavärdighetens bärande element är tanke-, åsikts- och yttrandefrihet. Likaviktigt är att få ha eller välja den tro eller religion man själv vill.Utveckling mot demokratiMånga länder har anträtt vägen mot demokrati och respektför mänskliga rättigheter. Uppbyggnaden av demokratiskainstitutioner tar dock tid och invanda tänkesätt förändras inteöver natt.I flera länder råder fortfarande totalitära system och miljontals människorlever under ständigt förtryck i avsaknad av ett värdigt liv och förmenade sinamänskliga rättigheter.Vi nås ständigt av rapporter om avrättningar utan rättegångar,försvinnanden, tortyr, godtyckliga fängslanden, våldtäkter, övergrepp, hot,trakasserier, utnyttjande av kvinnor och barn, rasism och antisemitism.Jugoslavien, ochBurundi ett misslyckandeFör inte länge sedan har vi mitt i sett andravärldskrigets fasor upprepas. De mest fruktansvärda brott harbegåtts mot oskyldiga människor. Barn och vuxna harlemlästats, kvinnor har våldtagits och män som tillfångatagitshar mördats i tusental och vräkts i massgravar. Etniskrensning har aktualiserats på ett skrämmande sätt i före dettaJugoslavien. I har folkmordet tagit sig de mestgroteska uttryck, där även kvinnor och barn sällat sig tillförövarna. I står vi mitt uppe i en utdragen konfliktmellan tutsier och hutuer, där det räcker att höra till denandra folkgruppen för att bli föremål för hat, död ochförintelse.Arbetet för de mänskligarättigheternaDen allmänna förklaringen av mänskliga rättigheter antogssom "en gemensam standard som alla folk och nationer skallsträva för att uppnå". Den har utvecklats till ett omfattandesystem av normer som är universella. Det är först och främststaternas ansvar att respektera de mänskliga fri ochrättigheterna och att se till att de respekteras av alla. Därförär det oerhört angeläget att alla stater ratificerar alla deinternationella fördrag som har med mänskliga rättigheter attgöra. Vi bör med all kraft motverka reservationer sominskränker fördragen om mänskliga rättigheter. Normerna förde mänskliga rättigheterna måste erbjuda samma skydd förvarje människa oberoende av ras, religion, sexuell läggning,kön eller ålder i vilket land hon än bor eller vistas.Arbetet för att främja respekten för de mänskliga rättigheterna har pågått imånga år. Framsteg har naturligtvis gjorts men situationen när det gäller demänskliga fri och rättigheterna är fortfarande mycket otillfredsställande påmånga håll i världen. Inte minst de senaste årens allvarliga konflikter i ex-Jugoslavien, och har visat att världssamfundet varitoförmöget att tolka eller åtminstone reagera på de signaler på denannalkande katastrofen som trots allt funnits. Resultatet har blivit flagrantabrott mot civilbefolkningen och massmord. Konflikterna i Kashmir, ,och är andra exempel på oförmågan att komma till rättamed problemen.Även i fredstid förekommer många övergrepp på enskilda människorsrättigheter från regeringar och myndigheter och ibland ser man frånmyndigheternas sida genom fingrarna när människor hotas, trakasseras ochtill och med dödas. Listan på länder som inte respekterar de mänskliga fri-och rättigheterna skulle kunna göras lång. tar i sinårsrapport upp bortåt 150 länder, med exempel på mer eller mindre gravaövertramp när det gäller mänskliga rättigheter. Många andra enskildaorganisationer kritiserar många olika länder i sina rapporter. Inte hellerSverige undgår alltid kritik. Human Rights Watch tog i sin senaste rapportupp och kritiserade behandling av en del flyktingar.FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna hade sitt 52:a möte iGenève . Kommissionen som har 53 medlemsländer antog enlång rad resolutioner och tog också upp MR-situationen i en rad enskildaländer. Även EU riktar kritik mot olika länder i olika avseenden beträffandemänskliga rättigheter och i sina resolutioner.I fortsättningen tänker vi ta upp några länder, som genomgående visat provpå bristande respekt för mänskliga rättigheter och som inte heller visat någonvilja att rätta sig efter världssamfundets kritik.KinaI sitt senaste möte misslyckades förmänskliga rättigheter med försöket att i enresolution ta upp MR-läget i . procedurförslag om"no action" röstades igenom med större marginal än ett årtidigare, då ett resolutionsförslag som kritiseradedokumenterade kränkningar av de mänskliga rättigheterna iKina avvisades med bara en röst. påstod i ettkänslomättat anförande inför omröstningen att en behandlingav MR-situationen i landet skulle vara en inblandning i detkinesiska folkets självbestämmanderätt. De menade också attdet kinesiska folket åtnjutit mänskligarättigheter i så hög grad som nu.Sanningen är emellertid den att framstegen har varit mycket begränsade närdet gäller mänskliga rättigheter i . fängslades hundratalspolitiska aktivister, många utan åtal eller efter bristfälliga rättegångar.Andrahölls internerade under olika former efter myndighetsbeslut. Bland defängslade finns också människorättskämpar, medlemmar i religiösa grupper,som valt att utöva sin religion utanför de registrerade och därmed övervakadekyrkorna. Bland de fängslade finns också människor från olika folkgrupper,av vilka somliga arbetar för större politisk självständighet.Många är att betrakta som samvetsfångar och det är också många av detusentals politiska fångar som sitter i fängelse. ,outtröttlig kämpe för demokrati och mänskliga rättigheter, släpptes efter 14års fängelse, men han fortsatte sin kamp så snart han blev fri, ställdes införrätta och dömdes till fängelse och tre årsförlust av politiska rättigheter. Detta trots att hans hälsa tidigare brutitsnerunder vistelse i arbetslägret i i Hubeiprovinsen.1995 greps 50 dissidenter före och efter ,årsdagen av massakern på 1989, då hundratalsdemonstranter dödades av soldater. Många släpptes senare men vid årets slutsatt minst nio i fängelse, bl.a. , som undertecknat en petition ivilken myndigheterna uppmanades att slå vakt om de mänskliga rättigheterna.Han ställdes inför rätta för bigami men rättegången var uppenbarligenpolitiskt motiverad. Under kvinnokonferensen i fängslades ocksåpolitiskt aktiva och människorättskämpar. Det finns uppgifter om politiskafångar men också religiösa som hållits fängslade sedan början av 1980-talet.Många av dem som dömdes för sin verksamhet under demokratirörelsen 1989har fortfarande inte fått sin frihet.Hundratals katoliker och protestanter har gripits, ett 40-tal underpåskfirandet 1995. Många misshandlades i häktet, hälften släpptes men minst17 , av vilka de flesta var kvinnor, kvarhölls och fem dömdes till fängelse.Den kinesiska kyrkans medlemsantal har tiofaldigats , då denkommunistiska grundades, enligt en undersökning denlutherska världsfederationen gjort. av kristna är kvinnorenligt samma rapport. Enligt Amnesty förföljs fler och fler religiösa kinesergodtyckligt av myndigheterna. Många hör till icke registrerade kristnagrupper, en del till förbjudna religiösa grupper.Värst drabbade är nu tibetanska buddister och muslimska Xingjiang-invånare. är buddism, taoism, protestantism, katolicism och islamtillåtna i . Det ökade religiösa intresset oroar de kinesiskamyndigheterna. Därför kom en ny lag 1994, som inskränkte det praktiskautövandet av de godkända religionerna. I vissa områden krävdemyndigheterna att de religiösa skulle registrera sig. Religiösa aktiviteter som"underminerar landets gemensamma politik" förbjöds. Arbetsläger,fängelsedomar och trakasserier är vanliga i polisens jakt på icke önskvärdareligiösa utövare. Det är politiska skäl som ligger bakom, framför allt viljanatt krossa de tibetanska buddisterna och muslimerna i Xinjiang. I denautonoma regionen är kränkningarna av de mänskliga rättigheternaomfattande. 100-tals munkar och nunnor har rapporterats fängslade under1995 och 1996, bl.a. på grund av fredliga demonstrationer mot derestriktioner myndigheterna infört mot försäljning och innehav av fotografierav . Det är en nagel i ögat på kineserna att , som är envälkänd internationell profil, i exil arbetar för att skall blisjälvständigt,ett krav som kineserna mött med ökad brutalitet.De politiska rättegångarna följer fortfarande inte på långt närinternationella normer för korrekt rättegång. Det finns mycket strängabegränsningar i rätten till försvar. De åtalade får inte kalla in vittnen ochfårinte tid och möjligheter att förbereda sitt försvar. Myndigheterna fattar oftabeslut om både dom och straff före rättegången. Det blir närmast fråga om enskenrättegång i de fall det alls förekommer någon rättegång.Det finns rapporter om tortyr och misshandel av fångar i häkten, fängelseroch arbetsläger, som utförs av poliser och fångvaktare. utförs den avmedfångar men inga åtgärder vidtas för att skydda fångar som anmälermisshandel till lägermyndigheterna. De vanligaste tortyrmetoderna består imisshandel och elchocker. Fångar hindras vidare från att sova, utsätts förytterst sträng kyla eller värme. Förhållandena i fängelser och arbetsläger ärmycket svåra och leder ofta till att fångar blir svårt sjuka. Maten ärotillräcklig, i lägren tvingas fångarna arbeta mycket långa arbetspass ochsjukvården är bristfällig. Även misshandel och tortyr leder ofta till fysiskaoch psykiska sjukdomar.Det omfattande bruket av dödsstraff fortsätter. Amnesty Internationaldokumenterade 1995 minst 3110 dödsstraff och 2190 avrättningar men deverkliga siffrorna förmodas ligga avsevärt högre. Minst 16 människoravrättades under i för att garantera denallmänna ordningen. Minst 68 allmänna brott, av vilka många inte ärvåldsbrott leder till dödsstraff. Tendensen att använda dödsstraff ökar ochförekommer även för mindre stölder. Rättegångarna blir alltmersummariska och straffet verkställs allt oftare och lämnar ingetutrymme för överklagande. Avrättningarna uppgår redan till över 2000.Detta innebär en markant ökning bara . I avrättas nu flermänniskor än i resten av världen sammantaget.En annan djupt oroande företeelse är stränga regler för att begränsabefolkningsökningen. enorma folkmängd på 1,2 miljarder gör attvarje familj i princip bara får skaffa ett barn. Dettahar lett till att av alla som aborteras är flickor. Detta kommer om detfortsätter att ett par årtionden in leda till en snedfördelningavbefolkningen, som inte minst drabbar pojkar som kommer att få betydligtsvårare att hitta någon att gifta sig med. Flickorna diskrimineras även ifortsättningen. De barn som lämnas bort till barnhem är flickor, handikappadeeller utvecklingsstörda barn.Nu oroas myndigheterna över följderna av ett-barnspolitiken. I fattigalandsändar föds fortfarande många barn, medan landets intellektuella elit irika storstadsregioner föder allt färre. har staden fler dödsfall än födslar. skall välutbildade storstadsboruppmuntras att skaffa fler barn. Hårdare födelsekontroll på landsbygden skallgöra att färre barn föds där. Detta för att få en högre kvalitet på kineserenligtexperter, som säger att de senaste årens utveckling lett till en sämre sortskineser. Metoden kallas eugenik och tillämpades senast i Nazityskland, därläran blev vetenskapligt alibi för att sterilisera och mörda mentalsjuka,kriminella, zigenare, judar och andra som ansågs som "icke önskvärdamänniskor".Världens befolkningsmässigt största stat håller på att bli en ekonomisk jättemen inte mer demokratisk. Kommer marknadsekonomin förr eller senare attleda till en ökad demokratisering? Öppna gränser brukar medföra öppenhetför nya tankar och idéer, på ett sätt som främjar demokrati. varnadethe Economist för alltför långtgående paralleller till andra asiatiska länder.Ettstort land är inte alls lika mottagligt för påverkan utifrån som ett litet. Detärinte enkelt för omvärlden att välja förhållningssätt till men det finnsinget försvar för undfallenhet enbart med hänvisning till landets storlek.IranI mars och antog FN:s kommission för demänskliga rättigheterna och FN:s underkommission förförebyggande av diskriminering och skydd av minoriteterresolutioner som fördömde kränkningarna av de mänskligarättigheterna i . Kommissionen förlängde mandatet försin särskilde representant för med ett år.En dramatisk ökning av avrättningar har rapporterats i . I augusti1996 hade människorättsorganisationerna vetskap om 70 avrättningar underförsta hälften av året. Detta skall jämföras med att 50 avrättningarregistrerades . 20 av dessa avrättningar gällde politiskafångar, som anklagades för att vara medlemmar i oppositionsgrupper. Oftagäller anklagelserna spionage och aktiviteter som riktar sig mot den islamskarepubliken är siffrorna för avrättningar mycket högre. Mycket tyder på attregeringen i numera gör allt för att dölja många av avrättningarna för attundgå omvärldens kritik när det gäller behandlingen av mänskliga rättigheter.Före 1993 rapporterade hundratals, ibland tusentalsavrättningar . skrev de iranska tidningarna öppet om ickepolitiska avrättningar. har tidningarna skrivit om jämförelsevis fåavrättningar enligt uppgift efter direktiv från regeringen. Avsikten torde varaatt förhindra att sådan information används av människorättsorganisationeroch av FN:s särskilde representant för . Inofficiella rapporter tyder påmycket högre siffror för avrättningar än de officiella.Anklagelser för utomrättsliga avrättningar har förekommit under flera årbåde i och utanför landets gränser. Regeringen har ansetts ligga bakomen del av dessa avrättningar genom speciella agenter. Tre kristna ledarehittades döda under misstänkta omständigheter 1994. Samma sak gällde ensunnimuslim. Fallen har väckt stor internationell uppmärksamhet. Dessapersoner var alla kända för att vara starkt kritiska till regeringens politk.Enav dem biskop hade bl.a. vägrat att offentligt fördömatvå rapporter om mänskliga rättigheter som kom ut , den enafrån FN:s särskilde representant för och den andra från AmnestyInternational.I oktober 1995 dömdes tre kvinnor till fängelse på föratt ha mördat två av de ovan nämnda prästerna, nämligen TatavousMichaelian och . Enligt officiella rapporter hade de erkänt att deutfört morden för PMOI (Folkets mujahedinorganisation, som nekade till allinblandning). efterlyste kopior på rättegångsproto-kollen och metoder som använts för att komma fram till nämnda resultat. Densunnimuslimske ledaren uppgavs ha dött i en bilolycka men inga närmareundersökningsresultat presenterades.De politiska rättegångarna uppfyller fortfarande inte alls internationellanormer. Åklagarbefogenheten har överförts till domarna, vilket försvagardomarkårens oberoende. Förhandlingarna förs ofta bakom stängda dörrar, ochenligt uppgift vägras politiska fångar juridiskt försvar även ommyndigheterna försäkrar motsatsen. Möjlighet att överklaga förekommersällan. Tusentals politiska fångar sitter fängslade. Många hålls kvar i fängelseutan rättslig prövning. En del har suttit fängslade utan dom ochrannsakan och utan att deras anhöriga fått veta vart de tagit vägen.Tortyr och misshandel av fångar är vanligt och många fångar har förvägratsden medicinska vård de behöver. Förhållandena i fängelserna ärförskräckliga.Grymma, omänskliga och förnedrande bestraffningar som spöslitning ochstympning används fortfarande. Spöstraff utdöms för ett stort antal brott.Amputationer av t.ex. fingrar har återupptagits efter ett förmodat uppehållsedan 1994. Det är oroväckande att myndigheterna åter tar till dessaomänskliga bestraffningar så snart efter det att FN:s kommission förmänskliga rättigheter besökte för att undersöka situationen för demänskliga rättigheterna.Sammanfattningsvis kan nämnas att den iranska regeringen blivit mindreöppen när det gäller officiell rapportering av avrättningar och brott motmänskliga rättigheter. tyder allt på att såväl avrättningar somgrymma och omänskliga besraffningar snarare ökar än minskar. Svaren somges på anklagelser från människorättsorganisationer verkar ingalundaövertygande. Man presenterar inga detaljer eller protokoll frånundersökningar eller rättsprocesser. Bristen på respekt för de mänskligarättigheterna tycks bestå i Iran.Med de mycket osäkra rättsliga förhållanden som råder i och de mångatecken på rättsvidriga fängslanden och avrättningar, vänder vi oss mot attkonvertiter skickats tillbaka till från . Det ter sig märkligt attmanfrån svenskt officiellt håll under rådande omständigheter rapporterar att litenrisk nu föreligger för att dessa konvertiter skall drabbas av svårigheter iIran.Det stämmer mycket dåligt med den upptrappning av inhumana straff ochavrättningar, som vi redogjort för ovan. Vi menar att inga konvertiter ellerpersoner som på annat sätt anses ha brutit mot iransk eller islamsk lag skallskickas tillbaka till Iran.NigeriaFå framsteg har gjorts i när det gäller att återställa ettdemokratiskt författningsenligt styre. Statsöverhuvudetgeneral , som är ordförande i den militäraprovisoriska rådsförsamlingen, meddelade attdet skulle bli en övergång till civilt styre , vilketallmänt kritiserades som en alltför lång period.En nationalkonferens tillsatt 1994 för att utarbeta en ny författning drogtillbaka de förslag de presenterat, sedan en ledare för oppositionen gripits ochanklagats för att ha planerat en kupp. Medlemmar av oppositionen utsattes förnya trakasserier och gripanden, fastän förbudet mot politiska partier hadeupphävts. Regeringen trotsade domstolsbeslut som försvaradeförfattningsenliga rättigheter.Nio politiska fångar avrättades , trots omfattandeprotester från det brittiska samväldets regeringschefer, vilket ledde till attNigeria uteslöts ur det brittiska samväldet. FN:sgeneralförsamling antog en resolution, som fördömde avrättningarna. Blandde avrättade fanns författaren , ordförande för förOgonifolkets överlevnad (MOSOP) och f.d. minister uppfyllde inte internationella krav på korrekthet. Enspecialdomstol, tillsatt av militärregeringen, vidgade definitionen på mord såatt betydande medlemmar av MOSOP, som ansågs ha bidragit tilloroligheterna i samband med den kampanj mot den miljöförstöring somoljebolag vållat och för ökat självstyre för ogonierna, kunde fällas för mord.Bevisbördan var omvänd så att de som inte kunde bevisa att de inte befunnitsig på den plats där mord begåtts ansåg närvarande och skyldiga. Försvaret,som leddes av ledande medborgarrättsadvokater, avsade siguppdraget i protest mot domstolens partiskhet.I juni och augusti 1995 fälldes mer än 40 civilpersoner och arméofficerareefter mycket bristfälliga rättegångar. De åtalades för högförräderi ochpåstods ha deltagit i en sammansvärjning. Det verkliga skälet tycks dock havarit deras medverkan i demokratirörelsen. De åtalade vägrades rätten att tadel av åtalet, få välja en egen advokat, föra sin egen talan, eller förberedasittförsvar. De åtalade fälldes av en specialdomstol inför lyckta dörrar, 14 lär hadömts till döden.Flera journalister och människorättsaktivister greps och dömdes påliknande sätt för att de i tidningarna informerat om brist på bevis när detgällde de åtalade och bristfälliga rättegångar. Efter stor opposition i helavärlden förvandlades domarna till fängelse eller i vissa fall livstid.Många andra, som misstänktes för att var regimkritiker greps och hölls ifängsligt förvar för att de ansågs hota statens säkerhet.Tortyr och misshandel av politiska fångar är mycket vanligt före-kommande. Det används bl.a i syfte att få fram erkännanden, vilka sedananvänds som bevis i rättegången. En del anklagade har dött till följd avmisshandel och brist på läkarvård.Dödsdomar avkunnas fortfarande av specialdomstolar, utanför ordinarierättsväsende. Ingen rätt att överklaga finns.Offentliga massavrättningar av kriminella har blivit vanligt . Ijuli 1995 avrättades t.ex. 43 fångar inför en publik på 1000. Avrättningar utanrättegång och dom av obeväpnade civila utförs av soldater.En afrikansk kommission hade en extrasession i , , idecember 1995 för att söka komma till rätta med människorättssituationen iNigeria. fördömde i en reslution den 21 december1995 avrättningarna av de politiska fångarna och uttryckte stor oro förmänniskorättssituationen i Nigeria.FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna lyckades vid sitt möte imars-april 1996 anta en resolution om MR-situationen i Nigeria.Förslaget lades fram av EU och kunde antas utan omröstning med bl.a.Sydafrika som medförslagsställare. Den afrikanska gruppen motsatte sig docken särskild rapportör. I stället beslöt man att begära en gemensam rapport omNigeria som skulle gälla bl.a. domares oberoende ställning och summariskaavrättningar.Hur kan vi gå framåt?Det står helt klart att det ibland är till synes omöjligt attkomma framåt när det gäller utvecklingen av de mänskligarättigheterna genom de medel som gemensamma organställer till världssamhällets förfogande. Allra svårast attkomma till beslut och sedan uppnå förändringar tycks detvara när det gäller länder som t.ex. , där de allra störstaförändringarna behöver komma till stånd.Detta får inte på något sätt tas till intäkt för att ge upp. Vi är skyldiga allade människor som år lever i ständig fruktan och under ett oerhörttryck att använda alla de medel som olika internationella organ ställer tillvårtförfogande.Det verkar ändå som vi behöver uppleva förnyelse av metoderna för attkomma längre. Det är också viktigt att länder från samma världsdel ellergrupp inte utan vidare ger varandra sitt stöd. Istället bör länder som äröverens om adekvata åtgärder tillsammans driva detta t.ex. genomgemensamma besök på parlamentariker- eller regeringsnivå för att i de ländersom uppvisar allvarliga problem med mänskliga rättigheter försökaåstadkomma förändringar.Vi behöver också en fördjupad debatt om mänskliga rättigheter i vårt egetland både vad beträffar vårt eget agerande i och i förhållande tillandra länder. I en sitation när de mänskliga rättigheterna förtrampas i lika höggrad som tidigare i är det märkligt att utan konsultationer och konsensusi ändra en policy av icke besök på absolut högsta nivå från svensksida. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att med all kraft motverka reservationer som inskränker fördragenom mänskliga rättigheter,2.