mot · GK02Ub240 · 1996-10-07 00:00:00 — InledningDet är viktigt att har en gymnasieskola av högkvalitet och att eleverna är väl förberedda för vidare studiereller för arbetslivet. Om den svenska gymnasieskolan och detsvenska samhället skall kunna möta de krav deninternationella kunskapskonkurrensen ställer måste allutbildningsverksamhet sträva efter hög kvalitet iundervisningen. Gymnasieutbildning är ennödvändighet för vidare studier och yrkesarbete. Attgymnasieskolan svarar upp mot högt ställda krav är därförviktigt. Att klara högt ställda krav på goda resultat för elevermed vitt skilda förkunskaper, intressen och förutsättningar ären utmaning. Dagens gymnasieskola brottas med en radproblem. I motionen presenterar vi förslag till ändringar.Den nya gymnasieskolanDen nya gymnasieskolan innebär att alla utbildningar ärtreåriga och indelade i program med stort utrymme för lokalagrenar och individuella val. Samtliga nationella programinnehåller en gemensam kärna av allmänna ämnen. Dettainnebar stora förändringar för de yrkesinriktadeutbildningsvägarna som dels förlängts, dels tillförts enansenlig mängd undervisning i allmänna ämnen.Gymnasieskolans utbildningar och ämnen bygger på kurser. Den byggerinte på terminsindelad undervisning i ämnen. Kursutformningen ställer kravpå ökad flexibilitet i organisationen, som möjligheterna att erbjudaett rikt kursutbud ökar. Eftersom gymnasieskolan och den kommunalavuxenutbildningen har en gemensam läroplan (Lpf 94) skapas ocksåförutsättningar för samverkan dem emellan.Det råder ingen tvekan om att gymnasiebeslutet lett till en febrilaktivitet runtom i landet. Decentraliseringen innebar att utvecklingen kom attgå i delvis olika banor i kommunerna. I samband med propositionen om en nyläroplan för gymnasiet skrev den borgerliga regeringen om att öppna vägarför "en mer kursutformad gymnasieskola" där utvecklingen skulle få styrasav skolorna själva snarare än av centrala direktiv. Hinder för kursutformningtogs bort, bl a gavs nya möjligheter för kommunerna att forma lokalaspecialutformade program.Det råder stor enighet om nödvändigheten av en god teoretisk grund i allautbildningar. Orsaken till omfattningen av kärnämnen, den gemensammakärnan, (av undervisningstiden) var främst attSocialdemokraterna ansåg att all gymnasieutbildning på ett nationelltprogram skulle ge allmän behörighet till högskolan. Debatten före beslutethandlade mycket om i vilken utsträckning en sådan strävan skulle gå ut överundervisningen i specifika karaktärsämnen och huruvida alla elever skullekunna motiveras och klara högt ställda mål vad gällde de teoretiska ämnena.Kritik mot den nyagymnasieskolanDen kritik mot förändringarna av gymnasieskolan som finnsgäller framför allt svårigheterna med en bredare intagningsamtidigt som kraven på resultat skärpts. Många hävdar attde yrkesinriktade programmen blivit alltför teoretiska. Eleverhar svårt att känna sig motiverade för studierna. Skälen tilldetta är bl.a. att de saknar tillräckliga förkunskaper, attstudietakten upplevs som för hög eller att de teoretiskakraven ställts för högt. Ett konkret exempel på svårigheternamed de gemensamma kurserna är att av elevernapå HA-programmet ansåg ett gemensamt prov i matematik"svårt eller alldeles för svårt", medan av elevernapå N-programmet ansåg provet "lätt eller alldeles för lätt".Volymen på kärnämnena är något som vi ifrågasätter, dockutan att känna någon glädje över problemet som är just det vimoderater varnade för 1991.Med facit i hand kan konstateras att många elever går på ett s k individuelltstudieprogram, därför att de inte når kunskapsmålen på ett nationellt program.Det individuella programmet har på vissa håll fått dåligt rykte som"uppsamlingsplats" för elever med studieproblem. Andra skolor har lyckatsgöra programmet till en intressant valmöjlighet som ger alla elever ökademöjligheter att klara en fullständig gymnasieutbildning.Ett annat allvarligt problem är att många kommuner inte klarar av att skaffatillräckligt med arbetsplatser till APU (arbetsplatsförlagd utbildning). Detinnebär att många elever inte får den utbildning som riksdag och regering harbeslutat om och därigenom uppnår man heller inte programmålen igymnasieskolan.Borgerliga förbättringar avreformenEn anledning till de problem som uppstått i samband medgymnasieskolans reformering är att arbetet gått "i felordning". Det har inte gett tillräckligt utrymme för lärarna attarbeta med allt det nya.Den borgerliga regeringen fick ta över en reform som genomförts i omvändordning. Det naturliga hade varit att både läroplaner, kursplaner och det nyamålrelaterade betygssystemet hade varit klara innan fattade beslutetom den nya gymnasieskolan 1991. Men den socialdemokratiska regeringenhade bråttom och kunde inte ta sig till att genomföra reformen på ettnaturligt sätt. Därför är det inte konstigt att det uppstått ett smärre kaos imånga gymnasieskolor. Den borgerliga regeringen fick skyndsamt ta frambåde nya läroplaner och kursplaner och ett nytt betygssystem infördes. Därtillgenomfördes ett antal förbättringar av reformen såsom införandet avspecialutformade program, en ny variant av lärlingsutbildning, utbildning påentreprenad, ökad kursutformning och en skolpeng för friståendegymnasieskolor.Socialdemokraterna haringa lösningarMånga frågeställningar och problem möter skolledning,lärare och elever ute i skolorna. Rapporter omunderkända elever i kärnämnena, bristande förkunskaper,diskussion om betygskriterier, bristande information tillföräldrar och elever, antagningsregler till högskolan etcmöter oss ständigt vid skolbesök och i media. Vi hadeförväntat oss att regeringen skulle ta upp problemen ibudgetpropositionen och redovisat vilka åtgärder somplaneras. Det enda som regeringen anför är emellertid avser att fortsätta följa och utvecklagymnasieutbildningen. Regeringen talar också om att höjakvaliteten i gymnasieutbildningen genom åtgärder på fleraplan och medverkan av flera aktörer som agerar samlat. Vadman skall utveckla och hur står det inte en rad om!Krav på grundskolanI perspektivet av att måste höja den allmännautbildningsnivån är den avgörande frågan om dengrundläggande utbildningen har förutsättningar att med tidenrätta till de brister som finns vad avser utbildningsnivån i ettinternationellt perspektiv. Kommer ochgymnasiet att ge alla elever den stabila utbildningsgrund somvi önskar? Vår bedömning är att det inte är självklart, trotsden tydlighet vad gäller mål, kommunernas ansvar osv somfinns i läroplaner och andra relevanta dokument.Särskilt oroväckande är att av eleverna lämnar grundskolanutan fullständiga betyg och med otillräckliga kunskaper och färdigheter iläsning, skrivning och räkning. Enligt vår mening borde debatten omgrundskolans längd handla mer om undervisningsresultaten än årsfixeringen.Vi menar att alla elever skall ges möjlighet att uppnå kunskapsmålen innan delämnar . Det innebär att flertalet elever kommer att tillbringa nioår i medan andra behöver längre eller . Det väsentligaär att den enskilde eleven är förberedd för studier i gymnasieskolan.En mycket medveten åtgärd för att höja kraven på är beslutetom skärpta kunskapskrav för tillträde till ett nationellt program, vilket bl amarkerats av regeln om godkända betyg i svenska, engelska och matematik.För de elever som inte uppnår dessa mål i skall det gespreparandutbildning inom ramen för det individuella programmet. Vilkaeffekter detta får går inte att säga eftersom genomförandet sker förstnästa år. Däremot vet vi att många elever placeras inom det individuellaprogrammet.Särskilt viktigt vid tillträde till gymnasieskolan är att eleverna har godakunskaper i svenska. Detta är en förutsättning för att de skall kunnatillgodogöra sig undervisningen. Vår uppfattning är att undervisningen isvenska som andra språk skall syfta till att så fort som möjligt bibringaeleverna sådana kunskaper att de kan övergå till ämnet svenska och viifrågasätter därför beslutet om att jämställa svenska som andraspråk medämnet svenska vid antagning till gymnasiet. En elev som under singrundskoletid inte når målen för godkänt i ämnet svenska måste ges stöd föratt klara detta.Kärnämnen och mål ikursplanerna för kärnämnetDen nya gymnasieskolan med sin kärna av åtta gemensammaämnen för alla elever är föremål för en debatt om desvårigheter som många elever har att klara kurserna.Debatten handlar om ifall det är rimligt att alla elever skallläsa kurser i kärnämnen med gemensamma mål och sammabetygskriterier i den omfattning som krävs. Svårigheternagäller främst elever i de yrkesförberedande programmen ochinom ämnena svenska, engelska och matematik. Mångaelever blir underkända i en eller flera kurser. Problemetgäller också elever på studieförberedande program, som oftaanser att de gemensamma kurserna är för lätta och att stegetmellan dessa och fördjupningskurserna härmed blir för stort.En lösning på problemet är att skolorna använder sig av poängstyrning istället för tidsstyrning vilket vi återkommer till. Förutom det måstegymnasieskolan arbeta mer med organisation och undervisningsgrupper. Enform av nivågruppering är vad som sker.Vi anser att målsättningen skall vara att alla elever i gymnasieskolan skallkunna tillgodogöra sig kärnämnena och få minst betyget godkänt på dessakurser, bl a mot bakgrund av det vi ovan anfört när det gäller arbetslivets ochsamhällets framtida krav på kunskap och kompetens. För att klara detta krävsdet att skolan mer arbetar efter principerna om poäng i stället för tid samtnivågruppering.Samtidigt är vi medvetna om att en grupp elever av olika skäl ändå inteklarar av dessa mål. För oss är det heller inget självändamål att alla elevermed automatik skall ha en generell behörighet till högskolan efter avslutatgymnasieprogram. I stället för att som låta en stor grupp elever fåbetyget Icke godkänd i kurser i kärnämnena föreslår vi att det skall finnasalternativa kurser, främst i ämnena svenska, matematik och engelska, därmålen i kursen sätts lägre. Dessa kurser ger inte generell behörighet till högreutbildning. I betygen från kurserna skall det klart framgå vilken kurs elevenhar läst. Med sådana åtgärder bör antalet elever i det Individuella programmetradikalt kunna minska. Självfallet skall möjligheterna att komplettera och läsain en "högre" kurs finnas.Vi menar också att volymen på den gemensamma kärnan måsteifrågasättas. Antalet kärnämnen bör minskas till svenska, engelska,matematik, samhällskunskap samt idrott och hälsa. De ämnen som inte längreskall vara obligatoriska kärnämnen skall ingå som karaktärsämnen iprogrammen, men omfattningen av dem i respektive program bör diskuteras.Det utrymme som skapas genom vår modell skall användas för elevens tillvaleller ämnesfördjupning. Regeringen bör återkomma till med förslagi den riktning som vi anger. Dessutom föreslår vi att gymnasieskolorna gesmöjlighet att reducera timplanerna för olika ämnen till en viss nivå, för attanvända tiden som lokal förstärkning av vissa ämnen eller som "gemensamtid" för flera ämnen. Användningen av gemensam tid bör avgöras av berördalärare i samverkan. Syftet med förslaget är främst att stimulera kontakter ochsamarbete mellan ämneslärare och lärare i yrkesämnen och att underlättaämnesövergripande eller profilerad undervisning. Med profileradundervisning avser vi t.ex. att undervisningen i ett yrkesämne bedrivs påengelska vilket gör att två kursers mål kan uppnås parallellt.Även i gymnasiet krävs att ämnet svenska ägnas stort intresse. Språket ärindividens viktigaste påverkbara verktyg för inlärning och kommunikation.Den socialdemokratiska regeringen har föreslagit att två betyg i svenska intelängre skall ges. Vi avvisar detta förslag, dels därför att ämnet har "två ben",dels därför att två betyg viktar ämnet högre.Programstrukturen ochantalet programFrågan om antalet nationella program och deras inriktning ärbetydelsefull. Det kan konstateras att flera av programmendiskuteras och debatteras av flera skäl. Industriprogrammethar haft stora svårigheter att rekrytera ungdomar till de olikagrenarna, vilket oroar många företag eftersom utbildningarnager kunskaper som efterfrågas på arbetsplatserna.Medieprogrammet å andra sidan är synnerligen populärt,som många menar att utbildningarnas kvalitet ärytterst varierande i olika skolor. Dessutom hävdas att mångaelever getts felaktig eller missvisande information om vilkamöjligheter programmet ger på arbetsmarknaden. Ett tredjeexempel på frågeställning gäller de studieförberedandeprogrammen där det dels framförs att NV-programmet bordedelas och ett särskilt T-program införas, dels pläderas för ettenda studieförberedande program.Vi anser att ett samlat underlag om erfarenheterna av programstruktureninte finns . Frågan om industriprogrammets framtid har emellertidunderställts en utredning som borde ge regeringen underlag för ettställningstagande. Vad gäller övriga strukturfrågor bör regeringen snarasttillse att nödvändig utvärdering kommer till stånd eller befintliga uppgiftersamlas och analyseras. Frågorna är viktiga bl a därför att strukturen styrelevernas val och därför att grundläggande fel medför dåligt använd tid ochbortslösade resurser.Poäng i stället för tidFör att nå bättre resultat måste gymnasieskolan lämnatidsstyrningen till förmån för poängstyrning. Och denmöjligheten finns. fattade , påinitiativ av den borgerliga regeringen, beslut om att ersättatimmarna i varje kurs med poäng. Ex. A kursen i matematiksom omfattar är lika med 110 poäng.Därmed öppnade upp för möjligheten att en elevkan gå igenom en kurs på ex. ochändå erhålla 110 poäng. I det omvända fallet kan en elevbehöva för att erhålla 110 poäng.Det stora problemet i dagens gymnasieskola är att den ärklockfixerad och att alla elever skall få exakt sammaundervisningstid.Tanken är att elever skall kunna läsa sin gymnasieutbildning på kortareeller än de normala tre åren. Om skolorna finner formerna för attarbeta mer individuellt med begreppet tid, skulle fler elever nåhuvuddelen av de höjda kunskapskraven.Gymnasieskolan använder fortfarande dessvärre i mycket liten omfattningpoängstyrning i stället för tidsstyrning. Resultatet av detta är att dehögpresterande eleverna tycker att det är för lågt tempo i kärnämnena medanandra elever upplever att tempot är för högt med kända resultat som följd.BetygDet relativa betygssystemet har ersatts av ett målrelaterat.Det innebär att eleven får betyg utifrån sin faktiska kunskapoch inte som tidigare att man får betyg i relation till vadkamraterna har presterat. Eleverna skall kunna veta vad somkrävs för att få ett visst betyg innan de börjar läsa en kurs.Det har visat sig att skolan och lärarna är dåliga på attinformera eleverna om vad som krävs för att få ett betyg i enkurs. Skälen är flera, men ett är att lärarna inte hunnit sättasig in i och göra egna, mer konkreta, bedömningar. Ett annatär att lärarna i många fall saknar vana att leda ett målstyrtstudiearbete. För eleverna blir konsekvenserna osäkerhet ochirritation över att inte få besked.Många anser att fyra betygssteg, vilket gäller i gymnasieskolan, är för få.Spännvidden mellan elevers kunskaper tydliggörs dåligt. innebärstegen att betygens pedagogiska värde blir sämre, eftersom det blir svårareför lärare att visa att en extra studieinsats kan ge ett bättre betyg.Frågan om antalet betygssteg var också föremål för diskussion innanförslaget lades. Det faktum att vissa kurser är tämligen korta gjordeemellertid att den borgerliga regeringen ansåg det svårt att formulerabetygskriterier i en alltför vid skala. Vi anser att denna bedömningfortfarande är giltig men att frågan om antalet steg måste analyseras i denutvärdering av de nya betygen som vi utgår från att regeringen kommer att tainitiativ till.En annan invändning mot de nya gymnasiebetygen gäller bokstäverna. "Det går inte att räkna ut medelbetyget" säger många elever. Det ligger enpoäng i att det inte skall vara enkelt att räkna ut medelpoäng. Eleversstudieresultat definieras bättre och tydligare med kunskapsrelaterade betyg.Därtill kommer att det intressanta knappast är genomsnittspoängen, utankunskapsprofilen. En praktisk sida av saken är också att om man valt siffror istället för bokstäver i det nya betygssystemet, då hade fler förvillats attjämföra gamla betyg med de nya, vilket inte låter sig göras.Rätten att pröva betygRiksdagen har beslutat att elever som fått godkänt på en kursinte skall ha möjlighet att tentera upp sitt betyg undergymnasietiden. Skälen från regeringens sida tillinskränkningen var med förlov sagt luddiga.För många gymnasieelever är det viktigt att kunna komplettera sina betygför att möjliggöra antagning till önskade utbildningar inom högskolan. Att desom nu tvingas vänta till efter gymnasietiden med förlängd studietid somföljd är orimligt. Vi anser att möjligheten att komplettera betygen undergymnasietiden skall återinföras. Det är bra om elever ägnar fritid och lov åtatt skaffa sig bättre kunskaper och de skall självklart få detta arbete värderatoch dokumenterat.Förnyelse avyrkesprogrammenFörutsättningar för samverkan skola- arbetslivSamverkan mellan skola och arbetsliv är en god grund för enyrkesutbildning av hög kvalitet. Samarbete förutsätter attsåväl arbetsliv som skola har inflytande och ansvar förutbildningen. Vi förordar ett system där yrkesutbildningen ären kombination av skolförlagd utbildning och utbildning påen eller flera arbetsplatser. Därigenom tas det kunnande ochden kompetens som lärarna på skolan har och som finns iarbetslivet tillvara.En utbildningsform där all yrkesutbildning är förlagd till skolan är sårbar.Det finns flera skäl till detta. Det första skälet är att lärarna relativtsnabbttappar sin yrkeskompetens från arbetslivet, de hamnar i "skollunken". Detandra skälet är den snabba tekniska utvecklingen där skolan av ekonomiskaskäl inte kan hänga med. Till skillnad från företagen där maskiner slits ut avproduktion så är det tiden som sliter ut maskiner i skolan. De blir helt enkeltomoderna. Det tredje skälet är att skolan aldrig kan bli en arbetsplats.Eleverna måste lära sig arbetslivets kultur och få del av dess socialakompetens. Det är viktigt att lära sig arbeta tillsammans med äldre yrkes-erfarna människor.Den andra modellen där i princip all utbildning ges på en arbetsplats ärheller inte bra. För det första finns det risker att man "cementerar"utbildningen d v s att företaget eller branschen i sig inte hänger med iutvecklingen. För det andra finns det progressiva och mindre progressivaföretag. Det blir knappast en bra utbildning om en elev hamnar på ett företagsom har ålderdomlig utrustning eller "smal" produktion. För det tredje finnsden pedagogiska kompetensen i första hand på skolan. För det fjärde kommerframtidens arbetsmarknad att ställa större krav på gedigna kunskaper iallmänna ämnen. Där har skolan en klar fördel.Ur elevens synvinkel måste en kombination av lärande i skolan och lärandei arbetslivet vara det bästa. Det finns skillnader mellan olika branscher. Ivissa fall krävs det en större andel av utbildning som är skolförlagd och ivissa fall mindre.För att få detta att fungera krävs det att både skola och arbetsliv lär sigvarandras kultur, men också att man anstränger sig att integrera kulturerna.Skola och arbetsliv "måste spela på samma planhalva". Det är givet att det ärlättare att få en anställning på en arbetsplats där man som elev/lärling harfåtten del av sin utbildning.Internationella jämförelser ocharbetslivets ansvarI våra främsta konkurrentländer tar arbetslivet ett betydligtstörre ansvar såväl för anskaffning av utbildningsplatser somför finansieringen av yrkesutbildningen än vad som är fallet iSverige. I länder som , och ärarbetsgivar- och arbetstagarorganisationer och derasbranscher på ett helt annat sätt delaktiga i yrkesutbildningenän vad deras motsvarigheter i är.Vi menar att detta för del inte är hållbart i längden. Omyrkesutbildningen skall få de kvaliteter som företagen efterfrågar är detnödvändigt att de också engagerar sig mer i utbildningsfrågorna.Utbildning på entreprenadUnder den förra mandatperioden infördes möjligheten attlägga ut undervisningen i vissa ämnen på entreprenad. Nugällande lag möjliggör entreprenad endast i sådana ämnensom enligt skollagen betecknas som estetiska ämnen,ekonomiska ämnen, tekniska ämnen eller yrkesämnen. Lagenom entreprenadförhållanden inom skolan bör förtydligas såatt det blir möjligt för kommunerna att uppdra åtandra utbildningsanordnare att bedriva undervisning inom ettflertal olika ämnen.Att företag på detta sätt får en aktiv roll i skolan ger möjlighet till godundervisning liksom till nya idéer och förhållningssätt i frågor omorganisation, fördelning av resurser etc.Situationen i och en ny modellför APUI dag har skolan hela ansvaret för yrkesutbildningen igymnasieskolan och det är skolan som har ansvaret attanskaffa APU-platser.På de yrkesinriktade programmen skall av undervisningenvara förlagd till en eller flera arbetsplatser. Tyvärr visar rapporter frånKommunförbundet och att många skolor inte kan få ut sina eleverpå arbetsplatsförlagd utbildning i den omfattning som regering och riksdaghar beslutat. Rapporterna visar att det även finns kvalitativa problem medAPU:n. av den arbetsplatsförlagda utbildningen består avnyinlärning, av tillämpning av kunskaper som elever inhämtat iskolan och utgörs av ren praktik. Detta är allvarligt. En orsaktill problemet är att incitamentet bland företagen för att ordna ärsvagt. Regeringen bör återkomma med ett förslag till finansieringsmodell förAPU:n utifrån de riktlinjer som föreslogs i betänkandet "Höj ribban!" (SOU1994:101). En modern lärlingsutbildningVi föreslår att man på ett antal orter och i ett antal branscherpå försök introducerar en försöksverksamhet som innebär attyrkesutbildningen år tre och år fyra läggs ut påföretag/arbetsplatser. har skolan ansvaretför utbildningen, både när det gäller allmänna ämnen ochyrkesämnen, och bestämmer om utbildningen skall varaskolförlagd eller läggas ut på entreprenad. År tre och år fyraläggs utbildningen ut på ett företag eller en annan arbetsplatsoch företaget/arbetslivet tar det fulla ansvaret förutbildningen. Företagen/arbetsplatsen får ersättning sommotsvarar kommunens kostnad för en yrkesutbildning för ettår, fördelat . Skälet är att samhället erbjuder allaelever en gymnasial treårig utbildning. iarbetslivet får lärlingen ersättning från arbetsplatsen grundadpå den insats som lärlingen gör i produktionen. Avtal skalltecknas som reglerar lärlingens utbildning på arbetsplatsen.Utbildningen avslutas med ett gesällprov och ger ettyrkesdiplom. När det gäller gesällprovet och innehållet iyrkesutbildningen anser vi att branschen/yrket skall ta framdessa. Innehållet i yrkesutbildningen fastställs av respektivebransch. Denna modell har flera fördelar: utbildningen blir relevant för eleven och aktuell det är en morot för företaget lärlingen får ersättning utifrån sin insats genom gesällprovet blir utbildningen kvalitetssäkrad.Regeringen bör återkomma till med förslag med dennainnebörd.Fristående gymnasieskolorI samband med att den borgerliga regeringen genomfördeidén om skolpeng på den gymnasiala nivån har det skapatsnya fristående skolor av olika slag, som väletablerade skolor fått bättre ekonomiska villkor. Förfristående gymnasieskolor som ger utbildning motsvarandegymnasieskolans nationella program gäller att de efterfastställda regler kan förklaras ha rätt till offentligt stöd,enligt den taxa som fastställs nationellt. För fristående skolormed utbildningar som kompletterar gymnasieskolan gäller attsådana dels kan förklaras stå under statlig tillsyn, vilket gereleverna rätt till studiemedel, dels att de kan ges statsbidrag.Kriteriet för att statsbidrag skall kunna utgå är attutbildningen är av riksintresse.Intresset för gymnasieutbildningar i fristående skolor är mycket stort.Särskilt intressant är att flera skolor lyckas locka många sökande tillutbildningar som i den kommunala skolan är mindre eftertraktade.