mot · GK02Ju12 · 1996-11-21 00:00:00 — med anledning av skr. 1996/97:49 Lägesrapport i fråga om den ekonomiska brottsligheten SammanfattningI skrivelsen lämnar regeringen en lägesrapport över senareårs åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten. Härutöverredogörs för de förslag till åtgärder som för närvarandebereds inom . Det finns enligt vår meningskäl att inta en positiv hållning till skrivelsens innehålleftersom åtgärderna som presenteras till stora delar byggervidare på den plattform som skapades under de borgerligaregeringsåren. Hit hör bl.a. åtgärder som vi moderater sedanlängre lyft fram som helt avgörande för den framtidaekobrottsutvecklingen och som är av central betydelse för eneffektiv ekobrottsbekämpning, nämligen ökad samverkanmellan förvaltningsmyndigheterna, tydliggörande avåklagarrollen och ökade utbildningsinsatser för åklagare,poliser och andra berörda yrkesgrupper. Däremot bör intedomstolsväsendet omfattas av några lednings- ellersamordningsinitiativ som kan sätta tilltron till derasfristående roll i fara.Sverige är som rättsstat och marknadsekonomi inte heller betjänt avlagstiftning som lägger hinder i vägen för företagande och/eller framstår somoacceptabel från rättssäkerhetssynpunkt, dessvärre ryms även sådana åtgärderi skrivelsen.Tillräckligt antal poliser ochåklagare - en förutsättningAv erfarenheterna och början av1990-talet vet vi numera att den helt grundläggandeförutsättningen för att vi skall lyckas bekämpa denekonomiska brottsligheten, liksom all annan brottslighet, äratt det finns tillräckligt många välutbildade poliser ochåklagare som kan ägna sig åt ekobrottsutredningar.Härutöver behöver polis och åklagare förstärkas medytterligare expertis, bl.a. av konkursförvaltare och revisorer.Bristen på poliser bidrog bl.a. till attbrottsanmälningar inte ens blev föremål för utredningsamtidigt som ärendebalanserna växte. Enligt vår meningkan den tidens allvarliga missförhållanden inte härledas tillannat än tidigare socialdemokratiska regeringars bristandeinsikt om vilka resurser och vilken kompetens som krävs föratt både polis- och åklagarmyndigheternas brottsutredandeverksamhet skall kunna slutföras och resultera i fällandedomar. Om regeringen menar allvar med målsättningen atteffektivt angripa ekobrottsligheten så måste också regeringengarantera att det finns tillräckligt antal poliser, åklagare ochannan nödvändig kompetens. Av lägesrapporten framgår attregeringens åtgärdsprogram mot ekobrottsligheten ärotillräckligt i detta avseende. Med regeringensmiljardbesparing på rättsväsendet ges enligt våruppfattning inga garantier över huvud taget. Mycket av detsom regeringen säger sig vilja uppnå med sin politik framstårdärför för oss mer som vackra ord än ett allvarligt menatförsök att minska den ekonomiska brottsligheten.Med Moderata samlingspartiets budgetalternativ, Den ekonomiska politi-ken, 1996/97:Fi204 av m.fl. (m), genomförs en långsiktig höjningav utgiftsområdesramen med i förhållande tillregeringens budget. Vår förstärkning av rättsväsendet skulle bl.a. leda till attfler ekobrott kunde upp.Domstolarnas uppgift ärinte huvudsakligen attbekämpa brottI skrivelsen framhåller regeringen att en huvudpunkt iregeringens ekobrottsstrategi är att öka samverkan och höjakompetensen hos berörda myndigheter i syfte att uppnå eneffektivare ekobrottsbekämpning. Myndigheterna som det ärhär fråga om är enligt regeringen domstolarna, polis- ochåklagarväsendet, , skatteförvaltningen ochexekutionsväsendet. För oss moderater är det främmande attålägga domstolarna en brottsbekämpande funktion. Tillskillnad från polis- och åklagarväsendet är domstolarnasuppgift inte begränsad till att uppfylla samhälletskriminalpolitiska mål och prioriteringar. Domstolarna ärkärnan i rättsstaten och utgör ytterst den enskildemedborgarens värn mot en stark statsmakt. Det är därförprincipiellt felaktigt att låta domstolsväsendet omfattas av"myndighetsövergripande mål och riktlinjer" påekobrottsområdet eller något annat brottsområde.Brottsbekämpningen ankommer däremot på polisen som haratt förebygga, bekämpa och utreda brott. Åklagaren har attutföra den processuella verksamhet som utkrävandet av strafffordrar men saknar egna utredningsresurser. Dessafinns hos polisen.Från moderat håll har vi med hänvisning till den allt mer kompliceradebrottsligheten påtalat behovet av att tyngdpunkten i brottsutredningsarbetetmåste ligga på den juridiska kompetensen och att åklagarens roll som utred-ningsledare därför måste bli tydligare. För att uppnå bästa möjliga utred-ningsresultat och därmed öka möjligheterna till framgång i domstols-processen, anser vi att åklagarna även bör ges befogenhet att leda ocksåexperter från andra discipliner. En anledning till att just ekobrottsutredningardrar ut är ju att tidig ledning och koordinering från åklagarsidan överföreträdare från berörda myndigheter, inte minst skattemyndigheten, mångagånger saknas. Med vårt förslag till starkare och tydligare åklagarledning ibrottsutredningsarbetet kan även förslaget om att inrätta en särskildskattekriminal utgöra ett steg i riktning mot en effektivare ekobrottsbekämp-ning. Förutsättningen är dock att befogenheterna mellan polis och åklagareklargjorts. I annat fall riskerar vi att onödiga barriärer byggs mellan de olikamyndigheterna, vilket skulle gå stick i stäv mot den allmänna strävan efterökad myndighetssamverkan.Regeringens initiativ att satsa på kompetenshöjningar och samverkan närdet gäller förvaltningen är naturligtvis lovvärt. Av skäl som framgått ovankan vi dock inte förlika oss med tanken på att domstolarna skall underordnasen central styrning och inriktas mot ett gemensamt med polis och åklagareangivet "verksamhetsmål för ekobrottsbekämpning" (prop. s. 147). Om dettaverkligen är regeringens avsikt står vi onekligen inför en radikal förändringav det svenska domstolsväsendets uppgift utan att denna viktiga fråga överhuvud taget har varit föremål för någon debatt.Återinförande avskatteflyktsklausulenI stället för att avsätta erforderliga resurser till rättsväsendetväljer regeringen att föreslå lagstiftning som enligt vårbestämda uppfattning inte hör hemma i en rättsstat. Ettsådant exempel utgörs av regeringens återinförande av dengamla skatteflyktsklausulen i avvaktan på att en ny ellerjusterad lag mot skatteflykt föreligger. Av samma skäl somModerata samlingspartiet motsatte sig regeringensåterinförande av den gamla skatteflyktsklausulen motsätter vioss här, med hänvisning till reservationen av den moderataledamoten av skatteflyktskommitté, SOU 1996:44,Översyn av skatteflyktslagen, regeringens aviserade planer attinföra en ny och enligt regeringen "vässad" skatteflyktslag.Återinförande avtredjemansrevisionI ett senare delbetänkande av , SOU1996:79, Översyn av revisionsreglerna, föreslås bl.a. attreglerna om tredjemansrevision återinförs, vilket innebär attskattemyndigheterna får en generell befogenhet att efter egetgottfinnande bereda sig tillträde till ett företag och sökainformation i företagets handlingar för att se om man hittarnågot intressant om tredje man. I regeringens skrivelseframhålls förslag om att återinföramöjligheten till tredjemansrevision, en möjlighet somupphävdes av den borgerliga regeringen eftersom den ansågsstå i strid med grundläggande rättsstatliga principer, som ettsätt att förbättra skattekontrollen. För oss moderater är detnaturligtvis uteslutet att - som regeringen aviserar - ta tilllagstiftningsinstrument som inte hör hemma i en rättsstat.Övriga moderata ställningstaganden tillSkatteflyktskommitténs förslag i denna del, och som enligtregeringens skrivelse nu bereds inom ,framgår av den moderata ledamotens reservation till det häraktuella delbetänkandet.Anmälningsplikt förrevisorerYtterligare ett exempel på lagändring som regeringenbehandlar i föreliggande skrivelse rör associationsrätten.Regeringen lyfter här fram ett förslag som lagts avAktiebolagskommittén, SOU 1995:44, . Förslaget innebär att man inför en obligatoriskskyldighet för revisorer att anmäla brottsmisstanke tillåklagare. I likhet med den gemensamma borgerligareservationen (m, c och fp) och de särskilda yttrandena frånsakkunniga i utredningen ställer vi oss mycket tveksammatill utredningsmajoritetens förslag. Om vi skall komma åtden ekonomiska brottsligheten är det självfallet av störstavikt att även den kunskap och kompetens som finns hos t.ex.revisorer tas tillvara i det brottsbekämpningsarbete somytterst åvilar polis och åklagare. Men att ålägga revisorernaden av föreslagna skyldigheten att påeget initiativ anmäla misstanke om brott och överlämnaexklusiv information som erhållits från företaget till åklagareär dock att gå ett steg för långt. Införandet av enanmälningsplikt på bekostnad av tystnadsplikten skulleradikalt förändra revisorsrollen och företagens tillit tilldensamme. I förhållande till företaget skulle revisorn framståsom något slags ekobrottspolis, vilket knappast torde vara tillgagn för samarbetsklimatet mellan revisorn och företaget. Enanmälningsplikt riskerar dessutom att få långtgåendenegativa konsekvenser för revisorns möjligheter att överhuvud taget få information om företaget, vilket i sin tur intebara riskerar revisionsarbetets effektivitet utan också denviktiga brottsförebyggande betydelse som revisorer hargenom sina löpande överläggningar med företagsledare.Till saken hör att förslaget fördes fram i ett sent skede av utredningsarbetetvarför någon mer djupgående analys av förslagets konsekvenser inte hannsmed. Enligt vår uppfattning är det därför av väsentligt intresse att riskernaföratt förslaget får ovan påtalade negativa konsekvenser blir föremål för nog-granna överväganden i det pågående beredningsarbetet inom regeringskansli-et.Mervärdesskattekontrollm.m.I skrivelsen hänvisar regeringen till en promemoria somutarbetats inom innehållande förslag tillåtgärder inom mervärdesskattens område som är föremålför beredning inom departementet.Förutom att vi rent allmänt finner det högst märkligt att regeringen uppen-barligen avser att lägga fram förslag som presenterats i en intern promemoriasom fått föga spridning, och utan att sedvanlig remissbehandling av pro-memorians förslag ägt rum, vill vi från moderat håll anföra följande.Flertalet av de förslag till åtgärder som utarbetats i denna promemoria ledertill ett klart försämrat företagarklimat. Särskilt anmärkningsvärt är attlikviditeten kommer att försämras för de mindre och nystartade företagen.Det gäller förslagen om kontantredovisning, avräkning mot senare redovis-ningsperiod, obligatorisk helårsredovisning och skyndsamhetsregeln vidåterbetalning. Vi kommer därför att avvisa förslag som får dessa konsekven-ser för företagandet. Det krävs i stället en effektivare kontrollverksamhet föratt få bukt med fusket. Det kan även finnas anledning att se över skattemyn-digheternas organisation särskilt när det gäller hanteringen av mervärdes-skatten för att på så sätt skapa en mera kompetent och effektivare kontroll.När det gäller förslag till ändringar av bevisreglerna vill vi påpeka att detkrävs en betydligt djupare analys än vad som framgår av promemorian, vilkeni hög grad grundar sig på förslag från . Den tillämpning avfakturabestämmelserna som sker av skattemyndigheterna ärföremål för omfattande kritik. Till följd härav utnyttjas möjligheten att påföraskattetillägg på ett otillbörligt sätt. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av tillräckligt antal poliser och åklagare,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om domstolarnas uppgift,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om återinförandet av skatteflyktsklausulen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om återinförandet av tredjemansrevision m.m.,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om anmälningsskyldighet för revisorer,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om mervärdesskattekontroll m.m.