mot · GK02So639 · 1996-10-07 00:00:00 — Motionen delad mellan flera utskottModerata utgångspunkterModerata samlingspartiets ideologi bygger påvärdekonservatismen och är förankrad i de västerländskaetiska värderingarna. Den "lilla världen" är basen förtrygghet, ansvar och gemenskap. Vi vill bidra till attfamiljens ställning stärks. Familjen är viktig för allagenerationer och åldrar och detta gäller såväl den lillafamiljekretsen som de vidare familje- och släktskapsbanden.I det goda samhället lever barnen i trygghet. I familjekretsen formasbarnens första år. Det är här de skall lära sig vad som är rätt och fel, vad somär ditt och mitt. Den etiska och moraliska grund som ges inom familjen harstor betydelse för barnens fortsatta utveckling. Barnomsorg, oavsett form, kanaldrig ersätta föräldrarnas ansvar för barnens fostran. Den är ett komplementoch hjälp för föräldrar som har stor betydelse för barnens utveckling. Vimoderater vill bidra till att uppvärdera, stödja och underlätta föräldrarollen.Hur mår barn i ?Regeringen presenterade rapporten (Ds 1996:7). Det är en grundläggande redogörelse förbarns situation i vårt land 1996. Svenska barn lever jämförtmed barn i många andra länder i ett tryggt samhälle, där devisas respekt och uppskattning. Det är tillåtet att vara barn iSverige. Bara en knapp timmes resa från kan man ide självständiga baltiska staterna uppleva en annanoch bister verklighet där gatubarn inte är en ovanlig syn ochdär mycket återstår för att anamma västvärldens syn på barnefter nära under kommunistiskt styre.Men även om svenska barn har det bra materiellt har den svenskavälfärdsstaten inte förmått hindra att tiotusentals barn i mår psykisktmycket illa. Massarbetslösheten bidrar till detta, men också det faktum attskatter, regler och bidrag tvingar föräldrar till ett uttröttande dubbelarbete.Besluten om familjens framtid fattas inte i hemmen runt köksborden utan oftasom en följd av att stödsystemen utformats så att de i praktiken inte gerfamiljen någon valfrihet.Enligt organisationen i samhället () ökade antalet samtalfrån barn till organisationens hjälptelefon med mellan 1994och 1995. uppger att många av samtalen handlar om den svåra situationmånga barn hamnar i när familjens ekonomi är ansträngd.Ett annat varningstecken är att antalet anmälningar för barnmisshandel ökatdramatiskt . anmäldes 1 000 fall av barnmisshandel.1995 hade antalet anmälningar stigit till drygt 5 000. anmäldes18 000 fall av kvinnomisshandel, och långt ifrån alla fall avkvinnomisshandel anmäls. Ofta har dessa kvinnor barn som tvingas upplevamisshandeln av den egna mamman.Ökningen av antalet anmälda fall av barnmisshandel beror delvis på attuppmärksamheten kring denna tidigare närmast okända form av brott ökatdramatiskt . Men det förklarar inte på långa vägar den kraftigaökningen. Det är en oroande utveckling, att barnen blir offer för de vuxnasfrustration över att ekonomin inte går ihop eller att arbetslösheten ter sigomöjlig att komma ur.I en välfärdsstat, där det offentliga genom ett orimligt skattetryck ochvälfärdssystem som fråntar familjerna möjligheterna att av egen kraft påverkadet egna livet, slås också de naturliga nätverken sönder. En familj somhamnar i en svår situation är därför betydligt mer sårbar än den som kan levapå sin lön och där den offentliga sektorn skapar möjligheter för familjens egetval och eget agerande.Om välfärdsstaten var så perfekt som Socialdemokraterna gärna villframhålla, kan man fråga sig varför så många familjer inte kan hantera ensituation som den vi lever i . Delvis ligger svaret i att Socialdemokraternasfamiljepolitik bygger på "normala" familjer som beter sig och som lever påett visst sätt. Systemet bygger på en ständig höjning av skattetrycket och enoändlig räcka av välfärdsreformer som skall täcka alla möjliga situationersom politikerna tror att familjerna behöver hjälp att lösa. Ingen familj är denandra lik och deras behov är olika.Den finlandssvenska författarinnan beskriver densvenska av socialdemokrater skapade familjepolitiken i sin bok . "Upp i ottan för att få halvsovande småungar vakna, tvättade, matade,klädda och iväg till dagis - där de skall vistas i en bullernivå jag inte fattaratt de eller någon vuxen klarar (...) - hämta dem efter arbetstidens slut,handla mat, hem och laga den, mata barnen, lägga dem. (...) För sådantfordras en fysisk och psykisk robusthet jag aldrig haft och med förundraniakttar hos andra. Hur orkar de? Klappar de aldrig ihop? Att mammor ochsmåbarn tvingas till en så stressande tillvaro är kanske nödvändigt avprivatekonomiska skäl. Men kalla det inte välfärd!Åtminstone inte för barnen. "Vi strävar inte efter att ta över föräldrarnas naturliga ansvarför de egna barnen. Vi tror oss heller inte veta vad allaSveriges familjer har för drömmar, mål, önskemål ochbehov. Vår uppgift är att skapa förutsättningar för ettsamhälle där familjen utgör en central del och därmöjligheter skapas för starka och goda familjebildningar.Detta görs i medvetande om att alla inte lyckas, att allafamiljer inte är perfekta. Det är av central betydelse att deinsatser och det stöd som det offentliga ger ocksåkoncentreras på att stötta och hjälpa dem som har behovdärav.Vår politik leder inte till att de problem som många barn lever med och desvårigheter som familjer kan hamna i på grund av arbetslöshet, missbruk,separationer eller något annat helt försvinner. Men med vår politik skapasbättre förutsättningar att stärka människorna och för de enskilda familjerna attbättre hantera sin situation.I denna motion presenterar vi en strategi för att förändra familjepolitiken.Förslagen utgör de första viktiga stegen för en ny familjepolitik och de kan iprincip realiseras omedelbart.Familjeroll och förändringPolitiken dominerarDe politiska besluten påverkar familjen såväl direkt somindirekt. Det är därför angeläget att de politiska besluten harklar förankring i en familjepolitisk grundsyn. EftersomSocialdemokraterna haft ett långvarigt regeringsansvar så har den socialdemokratiska synen legat tillgrund för flertalet av dagens lösningar. Socialdemokratinsideologiska förankring har helt naturligt bidragit till att densvenska familjepolitiken utformats just utifrån de rationellaoch materiella mål där den materialistiskamänniskouppfattningen varit tongivande.Den sociala ingenjörskonsten där bl.a. makarna utvecklade sinateorier och sin syn på familjen har sedan lydigt följts upp av senare tiderssocialdemokratiska beslutsfattare. Detta har enligt vår uppfattning varitolyckligt såväl för familjerna som för samhällsutvecklingen i vid meninggenom att ansvar förts över från de enskilda familjerna till politiker ochmänniskor som arbetar i den offentliga sektorn.Skattetrycket skadar familjenDen socialdemokratiska skattepolitiken begränsar genom dethöga skattetrycket familjens valfrihet och därmed familjernasmöjligheter att själva utforma sina levnadsförhållanden.Skatten är den största enskilda posten i en familjsbudget. Särskilt kommunalskatten slår mycket hårt motbarnfamiljerna.Under vissa skeden har marginaleffekterna varit så stora att familjerna intehaft någon möjlighet att förbättra sin ekonomiska situation genom egnaarbetsinsatser. Vissa tider har äktenskapet som samlevnadsform direktdiskriminerats i skatte- och bidragshänseende. Att kunna leva på en lönframstår som en stor prestation trots att många småbarnsföräldrar villordna det så att en av föräldrarna kan vara hemma när barnen är små.Den socialdemokratiska skatte- och bidragspolitiken efter senaste valet harytterligare begränsat denna möjlighet. En familjeinkomst baserad på en lönbeskattas hårdare än om den delas på två även i inkomstlägen som inte kanbetraktas som extrema. Den socialistiska skattepolitiken tar inte bara pengarfrån familjerna genom höga skatter, utan den berövar familjernamöjligheterna att utforma sin tillvaro efter egna önskemål och förutsättningar.Ett tydligt exempel på hur beroende barnfamiljerna har blivit av politikernavar regeringens beslut att skjuta utbetalningen av barnbidragen med sju dagar.Det visade sig att många barnfamiljer hade en så liten marginal i sin ekonomiatt de inte klarade sina löpande utgifter när barnbidraget betalades ut senare.Det borde vara en tydlig signal som visar att någonting är fel i det svenskavälfärdssamhället.I vår motion 1996/97:Fi407 av m.fl. (m) föreslår vi viktiga ochstrategiska skattesänkningar som tar sikte på bl.a. barnfamiljerna. Ett avförslagen är ett avdrag i den kommunala beskattningen på perår och barn.BarnomsorgenSamma mönster som vi beskrivit rörande skatterna går igenvid utformningen av barnomsorgen. Det kommunalamonopolet och avsaknaden av alternativ är kännetecknande.När den kommunala barnomsorgen började byggas utsaknades tanken på alternativ. Man forcerade fram "denenda" barnomsorgen på ett sätt som ledde till höga kostnaderoch begränsad valfrihet. Vår kritik innebär inte att vi ärkritiska till barnomsorg som sådan. Denkommunala barnomsorgen fungerar ofta väl. Vår kritik ärinriktad på att företrädare för de socialistiska partierna iriksdagen och kommuner motarbetat, försvårat eller förbjuditalternativa barnomsorgsformer och deras möjlighet att verkapå lika villkor som den kommunala barnomsorgen.Ytterligare en allvarlig aspekt är att man till höga kostnaderbyggt fast barnomsorgen i enbart en omsorgsform för långtid framöver.Den socialdemokratiska regeringen har ytterligare bekräftat detta genom attden slopat den lagstadgade rätten för barnomsorg i alternativ regi att få rimligkommunal ersättning för sin verksamhet. Motivet härför var bl.a. att detskulle vara samhällsekonomiskt fel att föräldrar startar alternativ barnomsorgi ett område där det redan finns sådan. Därför skall ingetkommunalt stöd utgå till alternativet. Man bortser då från föräldrarnasönskemål och barnens behov. Man bortser också från de barn som avsärskilda skäl inte kan vistas i en dagismiljö. Det kommunala daghemmet harblivit ett självändamål. Det är kännetecknande för den socialistiska politikenförankrad i en materialistisk människosyn.Det socialistiska motståndet mot föräldrarnas valfrihet har varitsystematiskt. Först accepterades bara kommunala daghem. När föräldra-kooperativen kom försökte den socialdemokratiska regeringen stoppa dessagenom att dra in statsbidragen. Man tvingades dock efter starka protester frånföräldrakooperativ i bl.a. och från den borgerliga oppositionen iriksdagen, att ge efter och acceptera föräldrakooperativen. Motståndet harsedan fortsatt. är bara ett exempel. När den nyabarnomsorgslagen antogs av den borgerliga riksdagsmajoriteten röstadeSocialdemokraterna mot och efter regeringsskiftet avskaffades lagen.Den socialistiska barnomsorgspolitiken är klart familjefientlig. Därtillkommer Socialdemokraternas negativa syn på vårdnadsbidraget.Den borgerliga regeringens "paket" på det familjepolitiska området innebaratt skyldigheten för kommunerna att ordna barnomsorg och den garanteraderätten för enskild barnomsorg kombinerades med ett vårdnadsbidrag ochavdragsrätt för styrkta barnomsorgskostnader. Detta bidrag som skapade ökadrättvisa och större valfrihet avskaffades trots det stora antaletsmåbarnsföräldrar som sökt eller fått vårdnadsbidrag. Parallellt med dettaslopades även avdragsrätten för styrkta barnomsorgskostnader.FöräldraförsäkringenKonstruktionen av föräldraförsäkringen har bl.a. medfört attdet är gynnsamt att ha en hög lön före barnafödandetsamtidigt som tidsintervallet mellan barnen påverkar detekonomiska stödet. De familjer som inte kunnat eller velatanpassa sig till dessa styrmekanismer missgynnas. Det kaninte vara rimligt att enskilda familjers situation vad gäller detmest privata skall påverkas på detta sätt av politiska beslutoch gällande ekonomiska stödsystem. Moderatasamlingspartiet anser att stödsystemet skall ha en neutralutformning. Vårdnadsbidraget ger inte dessa snedvridandeeffekter. Det är enligt vår uppfattning självklart att deenskilda föräldrarna skall bestämma hur man vill ta hand omsina barn och hur man vill använda föräldraförsäkringen.Indirekt styrningÄven den indirekta styrningen av familjernas vardag harvarit påtaglig. Som exempel kan nämnas bostads- ochskolpolitiken. Under det s.k. miljonprogrammets dagarproducerades bostäder i stora volymer och med klartbristande boendemiljöer. Egnahemsandelen var liten trots attönskemålet att få äga sin bostad var klart uttalad hos mångafamiljer. Många fina äldre boende- och stadsmiljöer, sommed en annan bostadspolitik kunde ha renoverats och blivitgoda och miljömässigt attraktiva boendeområden,förslummades och revs medan höghusområdena forceradesfram. I dessa områden saknades den sociala kontrollen, ochsegregationen ökade genom en felaktig subventionspolitik,som i sin tur resulterade i att dessa bostadsområden fick enensidig befolkningssammansättning. Detta ledde till enolycklig segregation i boendet och därpå följande socialaproblem vilket hade kunnat undvikas om familjernasvalfrihet tillgodosetts och om de enskilda människorna självafått vara med och utforma sitt boende och i störreutsträckning äga sina bostäder.Den s.k. sociala bostadspolitiken har bidragit till socialt undermåligaboendemiljöer och social utslagning. De enskilda människornas ochfamiljernas viktigaste fysiska livsbas, boendet, formades av den socialaingenjörskonstens och den politiska ideologins företrädare i stället för av demänniskor som skulle leva och bo i denna miljö. Främlingsskapets grogrundvar lagd. De moderata protesterna hjälpte inte. Bristen på valfrihet,omöjligheten att påverka, avsaknaden av ägaransvar har skapatproblem i den fysiska och sociala miljön.På skolans område har utvecklingen också medvetet präglats avcentralstyrning och monopolism. Föräldrarnas möjlighet att välja skola åt sinaegna barn har varit så gott som obefintlig, om man bortser från en liten gruppsom haft ekonomiska förutsättningar att betala sina barns skolgång.Föräldraansvaret vad gäller barnens undervisning och skolgång har därmedundergrävts.Det är avslöjande att Socialdemokraterna ingenting lärt, utan driver sammapolitik nu som då. De beslut innebärande ökad valfrihet i skolan för eleveroch lärare, som fattades under de borgerliga regeringsåren, attackeras nu avden socialdemokratiska regeringen.Föräldrarollen och beroendetUtifrån den idealistiska människouppfattning, som ärbärande för den moderata ideologin, måste såvälföräldrarollen som ansvaret och beroendet respekteras. Bådaföräldrarna har ett gemensamt ansvar för barnen.Lagstiftningen skall utformas så att den blir till hjälp för familjen att levaupp till sitt ansvar i olika livsskeden, och inte bidra till att frånta ellerbegränsa ansvaret. Från moderat håll har vi bl.a. utifrån denna grundprincipvärnat om en ändamålsenlig äktenskapslagstiftning.Ett gott beroende medför och innebär att föräldrarna har ansvaret förbarnen. Stat och kommun kan eller skall inte gå in i föräldrarnas ställe. Vi ärstarkt kritiska till den socialistiska synen på föräldraroll och familjeansvarsåsom den tagit sig uttryck i vissa sammanhang och som lett till att familjer ochenskilda gjorts alltmer beroende av politiska beslut. Att genom politiskabeslut beröva familjen och föräldrarna ansvaret får negativa följder förfamiljerelationer även i större sammanhang. Människor kan invaggas iföreställningen att den offentliga delen av samhället kan ha ett ansvar, somdet faktiskt saknar förutsättningar att leva upp till, när det verkligen gäller.Bristen på klara ansvarsgränser kan ge barnen felaktiga och motstridigasignaler, intryck som i sin tur kan leda till förvirring, osäkerhet ochutanförskap. Vi anser att stabila familjeförhållanden är en viktig faktor förtrygghet och stabilitet. Därför skall familjens och föräldrarnas ställningstärkas. Det goda familjeansvaret ger hållbara och positiva förebilder underhela livet i relationer mellan barn - föräldrar - mor- och farföräldrar. Vimoderater vill värna och respektera detta.Moderat familjepolitikFamiljen är en av samhällets viktigaste hörnstenar och dettaär utgångspunkt för moderat familjepolitik. Mamma ochpappa vet bäst vad som är bra för deras barn. Makarnasansvar för varandra och det gemensamma ansvaret för barnenskall respekteras. Familjen skall värnas, föräldrarollenstärkas, valfriheten respekteras och öka.Äktenskapslagstiftningen och annan lagstiftning som direktoch indirekt påverkar familjen skall utformas med respekt förfamiljens suveränitet, och syfta till att underlätta makarnasgemenskap och trygghet liksom föräldrarollen.Moderata samlingspartiet har oftast varit i konflikt med socialdemokratinssätt att forma familjepolitiken. När skattepolitiken utformats så att allt meravinkomsterna tagits från familjen och familjerna därmed blivit mer beroendeav politiska beslut, då har Moderata samlingspartiet arbetat för skatt efterbärkraft. När barnomsorgspolitiken utformats mot allt mindre valfrihet ochfler monopol, då har Moderata samlingspartiet verkat för alternativ och ökadrättvisa genom vårdnadsbidrag, avdrag för styrkta barnomsorgskostnader ochsåväl kommunala som ideellt och privat drivna daghem. NärSocialdemokraterna lämnade föräldrarnas valfrihet till godtycket, då krävdeModerata samlingspartiet lagstadgad rätt för alternativen att verka, ochlagstadgad skyldighet för kommunerna att inte ekonomiskt diskrimineraalternativen.När Socialdemokraterna utformade bostadspolitiken så att storskalighet ochkollektivism prioriterades, då arbetade Moderata samlingspartiet för privatägande i boende och större möjlighet för familjerna att välja sin egen bostad.När Socialdemokraterna drev skolan mot allt större uniformitet, då drevModerata samlingspartiet kravet på föräldrarnas rätt att välja skola åt sinaegna barn.Familjen har en lika viktig roll som den haft i historiskt perspektiv.Ingen annan funktion kan ersätta familjen. Väl fungerande familjer gertrygghet åt den enskilde och stabilitet åt samhället i stort. Den lilla världenstrygghet ger den stora världen stabilitet. Kärnfamiljen är viktig liksomäktenskapet. Även andra familjebildningar och samlevnadsformer, sombygger på frivillighet, har för många stor betydelse och ger trygghet.Ensamstående med barn är en mycket vanlig familjebildning somofta kan fungera väl. Nya familjebildningar och nya relationer mellan vuxnaleder till att barn nu ofta har relationer till betydligt fler vuxna. När ettbarndrabbas av svårigheter kan tryggheten finnas långt utanför den traditionellakärnfamiljen.Fullfölj moderata krav!Avdragsrätten och vårdnadsbidragetDen borgerliga regeringen genomförde en rad viktigaförändringar på familjepolitikens område. beslötriksdagen att ett beskattat vårdnadsbidrag skulle införas.Beloppet skulle vara och barn mellan ettoch ålder. Till detta kopplades ett avdrag för styrktabarnomsorgskostnader med samma belopp. Moderatasamlingspartiet hade arbetat för ökadrättvisa genom ett vårdnadsbidrag. Även i den allmännaopinionen var intresset för ett vårdnadsbidrag stort. Närreformen genomförts var det också en stor andel avsmåbarnsföräldrarna som sökte och erhöll vårdnadsbidrag.Vårdnadsbidraget innebar såväl ökad rättvisa som större valfrihet försmåbarnsfamiljerna. Det ensidiga gynnandet av barnomsorg utanför hemmetoch då framför allt institutionell sådan bröts genom beslutet. De föräldrar somsjälva tog hand om sina barn eller ordnade barnomsorgen på annat sätt ficktidigare inget stöd. De fick tvärtom bidra till att via skatten betala för defamiljer som kunde utnyttja den offentligt finansierade barnomsorgen. Vianser att det är föräldrarna själva som skall bestämma huruvida bådaföräldrarna vill arbeta utanför hemmet när barnen är små eller om en skallvara hemma och ta hand om barnen. Vi anser att det är lika värdefullt att tahand om sina egna barn som att vårda andras. Hemarbetet måste uppvärderas.Det innebär inte att vi skapar kvinnofällor eller tvingar någon att vara hemma.Vi ser man och kvinna som självständiga individer som själva kan bestämmaom förvärvs- och arbetsfördelning.Vårdnadsbidraget skall återinföras med de belopp och utifrån deprinciper som beslöt om . Det skall också gällaavdragsrätten för styrkta barnomsorgskostnader upp till samma nivå.Vårdnadsbidraget och avdragsrätten kompletterar varandra. Alternativaformer av omsorg, även utanför hemmet, kan skapas.Vi ser den föreslagna nivån som ett första steg. Målet måste vara attskatteavdraget blir väsentligt större än bidraget och svarar mot vad som kananses vara normala barnomsorgskostnader. Den sänkning av skatten somföljer blir då en tyngre del av reformen medan bidragsdelen utgör en lättareövergång från dagens ensidiga subventionssystem.BarnomsorgslagenEn annan viktig reform som genomfördes under denborgerliga regeringsperioden var förändringar ibarnomsorgslagen innebärande att alternativabarnomsorgsformer fick lagstadgad rätt och lagstadgatskydd. Till detta kommer den del av lagen som reglerade denkommunala ersättningen till alternativ barnomsorg somuppfyllde ställda krav. Dessa beslut innebar ökad trygghetför de föräldrar som föredrog och utnyttjade den alternativabarnomsorgen och likaså för dem som arbetade där. Dettakunde gälla föräldrakooperativ, ideellt driven barnomsorgeller privat sådan. Rättvisan när det gällde det kommunalastödet lagreglerades.Detta var en seger för valfrihet och ett första erkännande, lagstiftnings-vägen, av de alternativa barnomsorgsformernas existens. Efter regerings-skiftet har den socialistiska återställarpolitiken även drabbatbarnomsorgen genom att dessa reformer rivits upp. Vi anser attbarnomsorgslagen skall ändras i enlighet med vad som gällde före den1 januari 1995.Familjen, förskolan och skolanI vår partimotion "Kunskap och kompetens" presenterar vimer i detalj ett antal förslag till reformer som stärkermöjligheterna för en god uppväxt för alla barn.Vi anser att frågorna om förskolornas verksamhet alltför ensidigtkoncentrerats till en fråga om kollektiv barnomsorg, där inte ens alla barn iförskoleålder vill eller kan ingå. Enligt vår uppfattning måste frågan ombarns inlärning uppmärksammas mer. Barn har en naturlig förmåga att läraoch ta till sig kunskap som bör uppmuntras. Dessutom vet vi attuppmärksamhet på barns inlärning ger goda möjligheter att förutse ochförebygga olika typer av inlärningsproblem.Framväxten av fristående alternativ inom barnomsorg och skola visar attdet finns ett växande intresse och ett stort föräldraengagemang för dessafrågor.Vi anser att alla barn borde ges möjlighet att i förskoleåldern få deltaga inågon form av organiserad pedagogisk verksamhet. Vi menar att det frånutbildningssynpunkt är orimligt med en politik som i så hög grad lägger allaresurser på kollektiv barnomsorg, istället för att garantera att alla barn och isynnerhet barn med särskilda behov ges möjlighet att delta i någon form avstrukturerad verksamhet. Förutsättningarna för en mer genomtänkt syn på hurbarns förmåga och vilja att lära kan stärkas måste ägnas betydande intresseunder de närmaste åren.En annan reform som stödjer barnens utveckling är skolstart vid sex år.Dagens sexåringar mår, i de flesta fall, väl av att börja skolan. De första åreni dagens skola är ofta så utformade att barns olika mognad och förutsättningarrespekteras, som arbetet är tydligt inriktat på att lägga en grund förviktiga baskunskaper och färdigheter.Valfrihet och mångfald inom förskolan och skolan är nödvändigt för enutveckling präglad av omsorg om barnen som viktigakvalitetsaspekter tillgodoses. Förskolor och skolor med olika inriktning,pedagogik och profil ger sammantaget ökade förutsättningar för att ta vara påoch stimulerar de många enskilda initiativ som kommer att behövas för attbarn skall få en omsorg och utbildning av bästa slag.För att garantera alla skolors lika möjlighet att verka föreslår vi införandetav en nationell skolpeng.