mot · GK02Sk617 · 1996-10-07 00:00:00 — Regeringens beslut om 1990-talets trafikpolitik vilar pågrundtanken att trafiken skall betala sina egna kostnader. Vistår helt bakom denna tankegång. Den är riktig. En viktig sakär också, enligt vår mening, att trafikens kostnadsansvar skallfördelas så rättvist som möjligt. Det måste anses somsjälvklart att trafikens miljökostnader skall vägas in i derörliga trafikavgifterna. På samma sätt måste det ansesföljdriktigt att skatter som inte är trafikpolitiskt motiveradeutformas så att de inte snedvrider konkurrensen påtransportmarknaden.Ett i detta sammanhang närmast bortglömt transportfordon är traktorerna.Beskattningen av traktorer infördes . Erfarenheterna från de år som gåttsedan dess visar att reglerna har varit svåra att tillämpa. beslut ianslutning till regeringens proposition 1987/88:50 Trafikpolitik inför 1990-talet var ett steg i rätt riktning för att åstadkomma en mera enhetlig ochkorrekt tillämpning av bestämmelserna. Man borde dock, som vi ser det, gåttännu längre i klarhet. Vi konstaterar att lagstiftningen på detta område inte äranpassad till gällande faktiska förhållanden från kostnadsansvarighets-synpunkt.Malmöhus län hör till de områden i där traktortåg är vanligast. Isamband med skörden av spannmål m.m., där betkampanjen spelar en storroll, som varar en bit in till framåt jul, är det stora volymerjordbruksprodukter som skall köras in till olika anläggningar. Enligttillgängliga uppgifter går av transporterna på lastbil ochcirka sköts av odlarna själva med traktor och vagn. Cirka tioprocent går med andra typer av fordon, främst traktortåg, stora traktorer som ivissa fall drar upp till tre vagnar. Dessa transportredskap ägs i regel avmaskinstationer. Ett fåtal större gods har egna ekipage, men majoriteten körsgenom kommersiella transporter.Traktortågen är transportekipage med lastvikter på bortåt . De ärinte heller underkastade bestämmelsen om överlastavgift. En lastbil somöverlastas tvingas betala avsevärda avgifter, som motiveras med att man villbeivra skadligt slitage. Efter förslag i prop 1989/90 om ändring i lagen omöverlastavgift beslutade att lagen även skulle omfattatransport med tunga terrängvagnar, traktorer och motorredskap.Riksdagen beslutade enligt prop. 1990/91:35 attikraftträdandet av de bestämmelser som redogjorts för med vissa undantagskulle skjutas upp till . 1992/93:29 beslutaderiksdagen att lagen om överlastavgift tills vidare inte skulle omfatta dessafordon. Det är därför nu dags att genomföra beslut från hösten1989.Sett från dessa utgångspunkter är det inte orimligt att på ett mera adekvatsätt beskatta det slitage som traktortågen åstadkommer. Om dessa ekipagebetalar skatt enligt nuvarande bestämmelser uppgår den totala årliga skattentill . För ett lasbilsekipage med släp som lastar kanfordons- och drivmedelsskatt uppgå till per år.Den nuvarande lagstiftningen är inte anpassad till gällande faktiskaförhållanden och kostnadsansvarighetssynpunkt. Såvitt vi kan finna har inteheller någon ingående prövning skett beträffande möjligheterna att utkräva ettekonomiskt ansvar för användning av allmänna vägar och gator för detraktorer som i större omfattning utför ett med lastbilarna jämförbarttransportarbete.Om jordbrukstraktorerna står det också att läsa i 22 § FSL att dessa fåranvändas på allmän väg "uteslutande eller så gott som uteslutande förtransport av produkter från eller förnödenheter för lantbruk m.m.".Enligt RSV:s anvisningar avses med uttrycket "så gott som uteslutande" atttraktorn får användas på allmän väg för andra transporter högst avden totala körtiden. I den totala körtiden räknas in användning både på vägoch utanför väg samt både transportarbete och annan användning.Det har börjat dyka upp nya företagskonstellationer medjordbrukstraktorer som bedriver med åkerierna konkurrerande verksamhet.Detta sker oftast då sysselsättningen för åkerierna är somsämst. En viktig konkurrensfaktor är just RSV:s liberala tioprocentsregel somi praktiken innebär att man under minst en månad kanbedriva ren transportverksamhet på allmän väg utan att behöva registrera omtraktorn till klass 1.Miljökraven för lastbilar har också skärpts betydligt på senare år.Införandet av miljözoner i , och är bara ettexempel på detta. Lastbilar äldre än tillåts från inteatttrafikera miljözonerna. Även från dessa bestämmelser är traktorernaundantagna. Åkeribranschen försöker också leva upp till sitt miljöansvargenom att köra på den dyrare miljödieseln och på miljövänliga däck.Motsvarande miljökrav ställs inte, vad vi känner till, på traktorerna. Risken ärdärför uppenbar att konkurrensen ytterligare snedvrids till förmån för de storatraktorekipagen.Genom att den typ av transportfordon, traktortågen, som har nämnts, i stortsett lämnats utanför ett ökat kostnadsansvar och att det ejheller ställs lika stränga miljökrav på dessa som för lastbilarna, så har deockså kommit i en allt mer gynnad och favoriserad situation. Det är också denhuvudsakliga förklaringen till att denna typ av fordon och transporter, somtraktortågen utgör, ökat i en allt snabbare takt.Det som här beskrivs kan knappast vara en önskvärd utveckling. Vi anserdärför att de lastfordon, som berörs i denna motion, och som utför medlastbilar jämförbart transportarbete, på motsvarande sätt som lastbilarna gör,skall bära sina egna kostnader gentemot samhället. Denna fråga bör därför bliföremål för ett snabbt genomfört utredningsarbete. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att jordbrukstraktorer som används och utför med lastbilarjämförbart transportarbete skall bära sina egna kostnader gentemot samhälletoch att dessa även skall omfattas av lagen om överlastavgift.