mot · GK02Bo534 · 1996-10-07 00:00:00 — En översyn av den statliga plan- och arkitekturpolitiken ärnödvändig men problemen är inte bara arkitekternas, detgäller byggsektorn i dess helhet. Det bör angripas från socialt,ekonomiskt, estetiskt och tekniskt håll. Arkitektur ochsamhällsplanering har en viktig roll för människansmöjligheter att njuta och nyttja sin vardagsmiljö.I finns en lång tradition att skapa och vårda denna miljö. Under desenaste 40 åren har vi förnyat byggnadsbeståndet till hälften, radikalt minskatbostadsbristen, markant ökat den enskildes bostadsyta och standard. Det harmedfört en omvandling från en hantverksmässig teknisk nivå till enindustrialiserad, från små lokala byggmästare och fastighetsägare till storakoncerner och bostadsbolag. Trots dessa framgångar står byggbranschen i dagmed allvarliga problem. Den kulturpolitiska utredningen (SOU 1995:84)beskriver de senaste decenniernas byggande som förenat med stora socialaproblem, snabb förslitning, många tekniska problem och bristfälliggestaltning. Till detta kan föras att byggandet, trots standardisering ochrationalisering, har haft en dramatisk kostnadsökning. Byggherrar ochfastighetsägare har inte klarat finansieringen av vare sig nybyggnad ellerunderhåll utan statliga subventioner. är statens och kommunernas rolleroklara vad gäller finansiering och normering.Behovet av formulerade målSkall ett ökat miljömässigt och kulturellt ansvar utkrävasmåste även en politik med tydliga, värderande ambitionerformuleras som inbegriper även mer svårdefinierade ämnensom estetik och funktion. För staten gäller det att formuleraen generell arkitektonisk grundsyn som dels ligger till grundför det egna byggandet, dels förmår kommuner, näringslivoch enskilda att ta sitt ansvar och uppmuntra till initiativ.Staten skall inte diktera byggandet men den statliga politikenskall förmå de andra aktörerna till handling ochansvarstagande.Kunskap om en nystadsplaneringDagens stadsplanering har lett till en massiv misstro frånallmänheten liksom den ifrågasätts av planerare ochbeslutsfattare som inte kan lösa allt större problem medkommunikationer, verksamhetskonflikter och socialsegregering. Bristen på delaktighet i den fysiska miljön berorinte primärt på brister i planeringsprocessens former utan pådess resultat - den löser inte dagens problem. Den är intelängre funktionell.Vi lider av hinder för våra egna transporter liksom vi irriteras över andras ivår närhet. Vi besväras över intrång i vår egen närmiljö medan vi brottas medproblem att nyttja andra platser i staden. Stadsrummet tenderar till attprivatiseras som det blir allt mer anonymt. Allt fler ifrågasätter enplanering som blott bekräftar sakernas tillstånd i stället för att kunnaförbättradem.Stadsplaneringen bygger på kunskaper om det industrialiseradesamhällets behov, samlade och normerade . En för-ändrad näringsstruktur, ny teknik och nya miljöproblem har radikalt förändratdessa förutsättningar. behövs en planering som tillgodoser ökade behovav integration mellan olika verksamheter, kortare kommunikationer ochtydligare rumsligare gestalt. Initiativ på basplanet kommer att kräva flexiblarelösningar än tidigare funktionsseparering. Den fysiska miljön måste skapaförutsättningar för mänskliga möten.Ett minskat offentligt initiativ vid genomförandet ställer ökade krav påplanerandet som intressejämkare för andra. Det kommunala planmonopoletmåste utgöra en garant för en god miljö även utanför den egna tomtgränsen.Nygammal byggteknikKunskapen om enskilda hus begränsas av liknande problem.I dag uppmärksammas de sociala problem som uppkommit i60-talets områden. I den mån de har fysiska orsaker åtgärdarman dem genom byten till mer hållbara, sundare och merestetiska ytmaterial inne som ute. Relativt välbyggdastommar gör detta underhåll möjligt och ekonomiskt rimligt.Många fastighetsägare har dock börjat oroa sig för de problem man snartstår inför med 70- och 80-talshusen. Lätta, komplext sammansatta stommaroch ofta underhållskrävande ytskikt kommer där att göra det ytterst besvärligtatt förnya dem , trots att de upplevs som bättre boendemiljöän "miljonprogrammet".Vi kan konstatera att tekniska misstag inte bara begåtts för trettio årsedan utan att den tekniska utvecklingen varit negativ.Dagens intresse för äldre, traditionella lösningar är förståelig, och säkertriktig, men de äldre teknikerna måste utvärderas utifrån dagens situation ochutifrån de erfarenheter som dock gjorts under de senaste decennierna.Bevarande av kulturarvetEndast av byggnadsbeståndet är byggt före detta sekel,enligt . Mer än hälften är byggt efter 1960.Behovet av att bevara och vårda detta äldre bestånd är därförav största vikt. På samma sätt finns det orsak att värna omäldre miljöer vars helhet är av stort kulturellt och historisktvärde.Byggnadsbevarandet fick ny aktualitet som en konsekvensav tidigare rivningsraseri. Arkeologiska och antikvariska intressen harkommit att ingå som en naturlig del i planprocessen. Detta är huvudsakligengott men kan komma att begränsa de bevarande myndigheternas betydelsesom "folktribun" gentemot förändringsbehovet.En tydlig intressekonflikt uppstår mellan nödvändig förändring avbebyggelse från tiden och ett antikvariskt intresse av att bevarahistoriska exempel. En rågång bör upprätthållas mellan strategiskt agerandeoch bevakande myndigheter för att framtida misstag skall undvikas.Arkitektur och industrielltbyggandeUnder genomgick den svenskabyggbranschen en dramatisk förändring från småskaligthantverk till storskalig industri. I denna nya situation hadearkitekternas roll förändrats från "byggherrens förtrogne"och "den främste på byggarbetsplatsen" till en konsult blandmånga, knuten ibland till byggherren, ibland tillentreprenören. Detta kan ses som en parallell till denutveckling som skedde inom verkstadsindustrin trettio årtidigare. Även då medförde en mer produktionsanpassadverksamhet att initiativet togs ifrån ritkontoren och derasuppfinnare och delades upp mellan företagsledning ochproduktionsledare.Strukturomvandlingen inom byggsektorn innebar att målen flyttades frånbruket av byggnader till tillverkningen av byggnader. Staten såg brukandetskvaliteter tillgodosedda genom byggnormeringen och ambitionen lades på attuppmuntra fortsatt rationalisering av tillverkningen för att hålla nerekostnaderna. Detta synsätt delades av kommuner och byggherrar genomlånesystemets inverkan. I det läget blev entreprenören den naturligasamtalspartnern och inte arkitekten.Arkitekten i en förändradbyggbranschEn ny och mer inflytelserik arkitektroll måste grunda sig påde förutsättningar som kan finnas för kvalitets- ochgestaltningsfrågor i dagens byggsektor. Då"industrialiseringen" redan är genomförd kommer störrevinster inte att kunna göras genom produktionsförändringar iframtiden. Resultatets kvalitet är däremot fundamentalt förmöjligheten till avsättning för produkterna - husen.Gestaltningsfrågan kommer åter i fokus. Dagens minimalabyggande visar att även framtidens egenfinansieradebyggande kommer att kräva kvalitativa arkitektinsatser istörre omfattning än de föregående 30 åren. Ett återupptagetsocialt byggande i de riktade former som antytts kommeräven det att kräva ett kvalitativt hushållande av resurser ominte resultatet skall bli segregerad misär. Nyaplaneringsförutsättningar omöjliggör slentrianmässigplanering utan kräver kvalificerade yrkesmän med nya idéer.En ny tid, nya mål och nyanormerI dag är situationen dramatiskt annorlunda än för bara 5 årsedan. Trots rationaliseringsåtgärder har kostnadernaundeminerat det statliga lånesystemet. Några storabesparingar kommer inte att fås genom ökad rationaliseringoch nya tillverkningsmetoder. Så länge lånesystemet kundefortsätta att garantera en fortsatt avsättning kunde man sökakostnadsbesparingar genom att sänka även de statligaminimikraven på resultatet. Vi har därför fått en"avreglering" av byggnormer, bygglovsgivande ochplanering . När man nu stårinför en situation med huvudsakligen självfinansieradeprojekt på en mycket begränsad avsättningsmarknad blirkravet på höjd kvalitet nödvändigt för byggherrar ochfastighetsägare. måste fastighetsägaren, trots ökandebostadsbrist, konkurrera om hyresgäster på en radikaltbegränsad ekonomisk marknad. En husägare måste veta atthans hus går att sälja , även utan statliga garantier.Detta gör att en fokusering på gestaltande och funktionellakvaliteter blir en ekonomisk nödvändighet för byggandet iframtiden.Resultatet av statlig arkitekturpolitik måste vara att förstärka dennautveckling. Genom att införa kvalitativa krav i bygglovsgivandet och denkommunala planprocessen kan stat och kommun axla sitt ansvar.Arkitekturen som vetenskapArkitekternas minskade roll i byggprocessen har lett till enomfattande diskussion om vad arkitektur egentligen är,främst inom arkitektkåren. Tekniskt kunnande, respekt förbrukare, miljöorientering, kulturbevarande och estetiskafärdigheter var några färdigheter som ställs mot varandra.Den grundläggande motsättningen som ofta lyfts fram ärsynen på arkitektur som konstart eller som teknisk disciplin.Ser man teknologin som den samhälleliga tillämpningen avvetenskaplig kunskap så är arkitekturen utan tvekan enteknologisk vetenskap.Arkitekturens mål är uppförandet av städer och byggnader. Dettauppförande gör man inte själv utan man tillför nödvändig kunskap från en radkunskapsfält. Dessa kan gärna sammanfattas med Vetruvius ord, "beständig,bekväm eller skön". I detta arbete ingår arkitekten i en industriell processmed den viktiga uppgiften att forma resultatet, att ge processen dess mening.Att se arkitekturen frikopplad från byggande och planering är omöjligt.De aspekter arkitekturen tillför är av rent teknisk natur men genomteknologins mänskliga natur även uttryck för socialt, kulturellt och estetisktkunnande. Det centrala och sammanfattande begreppet är "gestaltning" därdessa kunskaper samlas för att leda till handling.Arkitekturen är i bästa fall human men blir inte nödvändigtvis enhumanistisk vetenskap, en reflekterande vetenskap. Arkitekturens mänskligasida har kommit att bli så tydlig genom sin långa historia och då byggandethar så tydliga kulturella och sociala drag.Inom den nyaste teknologin, datologin, har även betydelsen avinteraktionen människa-maskin kommit i centrum. I begreppet "gränssnitt"fokuseras tekniska, organisatoriska, ergonomiska, sociala och estetiskaaspekter på ett sätt som är likartat med arkitekturens gestaltningsproblematik.Arkitekturen kan få en viktig roll även för andra teknologiska discipliner somundervärderat formgivning och funktion till förmån för produktionstekniskaaspekter. Ett sådant samarbete bör stärkas, inte brytas.ÅtgärderEtt arkitekturpolitiskt programVänsterpartiet ställer sig bakom kravet på ett statligtarkitekturpolitiskt program. Med utgångspunkt i det ovanskrivna betonar vi vikten av att sätta in arkitekturen i sittsamhälleliga sammanhang. Vi anser att arkitekturfrågornamåste lyftas fram aktivt för att skapa lösningar inombyggnadssektorn. Förutom de här redovisade innehållsligaaspekterna krävs en översyn av de finansiella, framför allt förbostadsbyggandet.Arkitekturprogrammet bör förankras i hembygdsförbund och stadsdels-föreningar och det byggda kulturarvet skall spela en större roll i folk-bildningen.En aktiv forskningGrunden för en förändrad arkitektur- och byggnadspolitikmåste vara adekvat kunskap. är framför alltkunskapsåterföringen bristfällig hos och mellanbyggbranschens aktörer. föreslår enförstärkning av forskningsresurser inom arkitektur- och väg-och vattenområdet. Dessa skall koncentreras tillforskningsfält rörande användning, gestaltning och relationenmänniska-teknik. Ämnesöverskridande forskning skallprioriteras.Erfarenheter från den tidigare så omfattande byggforskningen leder till attalternativa, parallella inriktningar bör uppmuntras. Resurserna bör fördelasbåde av och ett likvärdigt, fristående organ. Bransch-och fakultetsöverskridande forskning fördelas av Forskningsrådsnämnden.Vänsterpartiet föreslår att får i uppdrag att skapa fora förkunskapsöverföring mellan branschens organ och företag samt mellanhögskoleforskning och byggnadsbransch.Arkitekturmuseet i bör utnyttjas som nav för en informations-verksamhet. Även GIMLE-projekt visar på intressantamöjligheter. Dessa informationsprojekt måste dock få en inriktning för attfungera även på ett nationellt plan. Utan en geografiskt obundeninformationsspridning riskerar dessa kreativa verksamheter att bara fåprovinsiell betydelse. Ett konsekvent utnyttjande av globala nätgränssnittmåste skapas.En kvalitativ förstärkning avplaneringenDen fysiska planeringens innehåll är central om manskall kunna lösa en rad problem av kort- och långsiktigt slagoch kunna skapa en god tillvaro för medborgarna. Globalamiljöproblem och förändringar i näringsstruktur och teknikkräver att nya lösningar formuleras.Vänsterpartiet föreslår att de gestaltande frågorna lyfts fram ikommunernas planering genom att kommunerna åläggs att formuleraprogram för miljö, estetik och gestaltningsfrågor. Dessa bildar underlag förbygglovsgivning och planarbete. föreslår att arkitektkompetenskrävs av ansvariga bygglovsgranskare och planförfattare, dvs attstadsarkitektämbetet återinförs som obligatorium.VidareutbildningNya förutsättningar och ny kunskap måste även användas ipraktiken. Den nuvarande höga arbetslösheten bland bådebyggnadskonsulter och hantverkare kan ge tid tillvidareutbildning i användandet av ny och nygammal tekniksamt byggnadsrenovering med miljövänliga förtecken.Vänsterpartiet menar att denna utbildning bör finansierasinom ramen för den särskilda utbildningssatsningen förvuxna som påbörjas juli 1997.Bevarande i praktikenEtt fortsatt bevarande av unika byggnader och miljöer är avstor betydelse. En ökad förståelse inom traditionelltbyggande för historiska förebilder minskar inte behovet avatt slå vakt kring det autentiska beståndet.Det är viktigt att vård och upprustning av den äldre bebyggelsen genomförsmed äldre traditionella metoder så att dessa kan bibehållas. Resultaten av detstatliga stödet till bevarande bör också följas upp. föreslår ettökat statligt stöd till bevarande och att särskild uppmärksamhet ägnasanvändningen av äldre traditionella metoder.Arkitekturens roll och arkitektensarenaVänsterpartiet föreslår en auktorisation av arkitekt- ochlandskapsarkitektyrket genom inrättandet av ett nationelltarkitektregister. Medlemskap erbjuds i princip till alla medexamen från arkitekt- och landskapsarkitektutbildning.Eventuell obligatorisk vidareutbildning skall vara sådan somtillhandahålls av allmänna universitet och högskolor.Medlemskap i detta register görs obligatoriskt förundertecknare av byggnadslovshandlingar, ansvarigagranskare av byggnadslov samt ansvariga planförfattare.Statsmakterna har tidigare avfärdat en sådan auktorisation medmotiveringen att det minskar konkurrensen och riskerar att fördyrabyggandet. När resultatet kommit i centrum innebär auktorisationen enanpassning till rådande marknad och nödvändiga politiska förändringar. Medett arkitektregister anknyter man även till praxis i de flesta övriga EU-länder.Ett arkitektregister skall vara självfinansierat och skötas av ettpartssammansatt organ. Staten skall utgöra majoritet och förutom yrkes-organisationerna skall även kommun-, byggherre- och entreprenadsintressenvara representerade. Anledningen är att de ensidiga försök som gjorts avarkitektorganisationerna att skapa någon form av inofficiell auktorisation oftainnehållit en ambition att även begränsa medlemsantalet till vad somuppfattats som "goda arkitekter". En auktorisation grundad på adekvatutbildning och kopplad till obligatorisk kompetens i vissa centrala rollerskulle kraftigt stärka arkitekturens roll i byggprocessen. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ett arkitekturpolitiskt program,12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om en aktiv forskning,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om krav på arkitektkompetens,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om vidareutbildning,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om bevarande av unika byggnader och miljöer,16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om inrättandet av ett nationellt arkitektregister.