mot · GJ02L36 · 1996-03-28 00:00:00 — med anledning av skr. 1995/96:181 Konsumentpolitiken i EU - mål och inriktning för det svenska arbetet Regeringen redogör i skrivelsen för de mål och deninriktning bör ha vid sitt arbete medkonsumentfrågor i EU. Det övergripande målet skall vara attge konsumenterna en stark ställning på marknaden ochfrämja deras intressen och inflytande i ett integrerat Europa.Vi sympatiserar med dessa mål, men tvingas konstatera att regeringenblandar ihop två skilda EU-frågor: dels det fortlöpande arbetet med konsu-mentpolitiken i EU, dels det svenska agerandet vid regeringskonferensensom startar i Turin.Konsumentpolitik utankonstitutionella omvägarVi sympatiserar med regeringens övergripande syn att deninre marknaden är det viktigaste konsumentpolitiska medlet.EU:s institutioner och medlemsstater bör ständigt arbeta påatt upprätthålla och utveckla den, till gagn förkonsumenterna. Däremot har vi en annan syn än regeringenpå betydelsen av traktatsförändringar i detta arbete.Regeringskonferensen är en författningskonferens därförändringar av unionsfördraget och EU:s institutioner skalldiskuteras. Det är med andra ord det konstitutionellaramverket som skall avhandlas, inte Europapolitiken somsådan.Som nya EU-medlemmar har vi mycket att lära på alla nivåer om hur manbäst når framgång med förslag och krav i den europeiska unionen. Men ettabsolut minimikrav för att lyckas är att ha målen klara för sig och inte släppadem ur sikte. Och det allt övergripande målet just nu måste vara EU:söstutvidgning.För att skapa ett helt där frihet, demokrati och välstånd präglar helakontinenten, ett där också de öst- och centraleuropeiska konsumen-ternas intressen värnas, krävs att EU utvidgas med de länder som knackar påunionens dörr. Det i sin tur kräver en rad konstitutionella förändringar somredan var och en för sig kan te sig mycket svåra. För att lyckas måste därfören del andra ambitioner och sidospår skalas bort. Det är därför som vi i vårmotion (1995/96:UU19) med anledning av regeringens skrivelse omregeringskonferensen (1995/96:30) betonade att konsumentpolitiken i dettaavgörande skede inte bör sättas på dagordningen. Detta innebär inte att viinte anser att konsumentfrågor är viktiga, utan att andra frågor just nu ärviktigare. Framsteg i integrationsarbetet kräver kraft och energi. Endastgenom koncentration och fokusering kan det svåra uppdraget att utvidga EUlyckas.Vaga traktatskravTill yttermera visso är regeringens egna tankar och förslagnär det gäller att förändra EU:s grundläggande fördragsynnerligen oklara och vaga. I kapitel 5 i skrivelsen skriverregeringen att skall verka för att Romfördragetförstärks och förtydligas så att konsumentfrågorna får enökad tyngd och konsumenterna ett större inflytande inomEU. Ingenstans står det vilka regeländringar regeringenfaktiskt har i åtanke. Av referatet av arbetsgruppen att dömahandlar det om artikel 129a i . Vissaremissinstanser har också nämnt andra artiklar somkandidater för omskrivning.Vi kan inte utesluta att vi i sak skulle hålla med regeringen om själva dekonsumentpolitiska ambitionerna, men vi anser tills vidare att oklara för-dragsändringar inte bör föras fram i samband med regeringskonferensen, avskäl som angivits ovan. Ett minimikrav på regeringen är att den återkommertill med klarare tankar och formuleringar om vad exakt det är manvill ändra på i artikel 129a.I vår avvikande mening till LU:s yttrande över regeringens skrivelse omregeringskonferensen (1995/96:LU2y) påpekade vi det angelägna i att detkonsumentpolitiska arbetet inom EU drivs vidare, vilket är möjligt inomramen för nu gällande fördrag. Ett sådant arbete pågår redan för att uppnå eneffektiv gemenskapspolitik. Metoden bör vara att integrera konsument-perspektivet i övriga gemensamma politikområden. Vissa perspektiv ärnämligen så viktiga att de bör genomsyra arbetet inom breda politiska fält.Att ha konsumentintresset i åtanke och att aktivt integrera konsument-politiken i alla relevanta politikområden bör således vara ledstjärnan i deteuropeiska konsumentpolitiska arbetet.EU:s konsumentpolitikEn väl fungerande marknadsekonomi med effektivkonkurrens och många aktörer är den bästa garanten för godkonsumentpolitik. EU:s inre marknad är för konsumenternaen viktig utveckling som måste tas till vara. Etablerandet avden inre marknaden är en av EU:s viktigaste framgångarhittills. Men den inre marknaden kräver en kontinuerligomvårdnad. Det gäller dels att motverka ideliga försök frånföretag, branschorganisationer och andra lobbyister, menockså regeringar, att underminera den genom subventioneroch nationella regleringar, dels att förverkliga principerna pånågra områden som alltjämt är undantagna. Dit hör t extransporter och energi, båda viktiga marknader som alltjämtpräglas av nationella monopol, karteller, bristandeetableringsfrihet och därmed svag konkurrens. Även denfinansiella sektorn kan i detta sammanhang lyftas fram, ävenom tjänster formellt sett är inkluderade i den fria rörligheten.Som det italienska ordförandeskapet konstaterat i sittarbetsprogram för finns här alltjämt endel att göra för att förbättra konkurrensen och underlättakonsumenternas jämförelser och val.Att på ett effektivt sätt fullfölja arbetet med den inre marknaden är en avEU:s viktigaste uppgifter, som - tillsammans med frihandelspolitiken på detglobala planet - är avgörande för konsumenternas intressen av prispress,mångfald och kvalitet.EU-kommissionensarbetsprogram 1996Under avsnittet Konsumentpolitik listar kommissionen tioprioriterade områden för sitt fortsatta konsumentpolitiskaarbete. En del av dessa återfinns också i regeringsskrivelsen,t ex ökad konsumentrepresentation, hjälp åt de central- ochösteuropeiska länderna och produktsäkerhetsfrågor.EU-kommissionens första punkt handlar om förbättrad konsumentupp-lysning och -information, vilket självklart är ett prioriterat område också föross liberaler. För att marknadsekonomin skall fungera väl krävs kunniga ochinformerade konsumenter. Kommissionen tänker också uppmärksammakonsumentaspekterna av finansiella tjänster, vars fria etablering över helaEU är viktig och innebär ökad konkurrens, förbättrat urval och förnyelse,vilket är till gagn för konsumenterna. Enligt kommissionen är dockinformationen och möjligheten att jämföra olika tjänster, t ex kreditvillkor,inte alltid tillfredsställande. Även IT-samhällets möjligheter och problem iett konsumentperspektiv skall uppmärksammas av kommissionen, framförallt frågor om åtkomst och viss konsumentutbildning, liksom riktlinjer förelektronisk handel och säkra betalningssystem.SubsidiaritetsprincipenI vår EU-politik lägger vi stor vikt vid närhetsprincipen. Vianser att varje fråga bör avgöras på lägsta möjliga nivå, sånära människorna som möjligt. För genuintgränsöverskridande frågor skall Europasamarbetet utnyttjasoch den Europeiska unionen ges sådana beslutsbefogenheteratt samarbetet verkligen förs framåt och problem löses. Detinnebär att varu- och tjänsteutbytet över nationsgränseribland behöver underlättas genom standardiseringsinsatser.Men många angelägna frågor kan bäst hanteras lokalt ellernationellt. Vi anser t ex inte att EU behöver införaklassificeringsregler för jordgubbar. I liberalernas fårjordgubbarna se ut hur de vill.Regeringen skriver på sidan 17 att "subsidiaritetsprincipen bör tillämpas såatt medlemsstaterna har frihet att ge konsumenterna ett starkare skydd änsom följer av gemenskapsreglerna så länge detta inte leder till hinder för denfria rörligheten för varor, tjänster och kapital." Vi instämmer i detta. Därtillbör fogas spegelbilden av denna tillämpning, nämligen att vid utformningenav gemenskapsreglerna en stark restriktivitet används: medborgarebehöver faktiskt inga fler jordgubbsregler heller. Svenskt agerande i EU böralltså inte endast handla om att förbehålla oss rätten till vissa egna regler,utan också om att försöka begränsa EU:s klåfingrighet och detaljregle-ringsiver överhuvudtaget inom det konsumentpolitiska området.Kommissionen har också i en nyligen publicerad rapport, "Nationellaproduktregler på den inre marknaden - ett skäl till bekymmer", påvisat att detalls icke enbart är EU-nivåns lagstiftare som gillar regleringar, utan atttvärtom nationella regler i många fall riskerar att trasa sönder uppnåddenhetlighet och avreglering. Ett aktuellt exempel är marknaden förtelekommunikation som enligt planerna skall vara avreglerad 1998 och då blidel av den gemensamma, inre marknaden. kompletterar land efter landdetta direktiv med egen lagstiftning och syftet att upprätta den inremarknaden för telekommunikation förfuskas.Konsumentinflytande i EURegeringen skriver i avsnitt 6.4 att skall verka för attkonsumenterna och deras organisationer får ökademöjligheter till inflytande i EU och för ett ökatkonsumentinflytande och ett breddat konsumentdeltagande istandardiseringsarbetet. I det sammanhanget vill vi påminnaom vikten av att funktionshindrade personers synpunkter ochbehov, t ex i standardiseringsarbetet, också måste tas tillvara. Handikappaspekten får således inte glömmas bort närkonsumenternas inflytande skall kanaliseras.Säkerhet för barn ochungdomarVi noterar en omsvängning i regeringens syn påsäkerhetsfrågorna när det gäller tjänster som tillhandahållsför barn och ungdomar. I prop 1995/96:123 föreslogregeringen att produktsäkerhetslagen skulle ändras så att denockså omfattar varor som tillhandahålls i offentligverksamhet. Vi välkomnade de lagändringarna men skrev ivår motion att de inte var tillräckliga. Vi anser fortfarande attdet inte redovisades tillräckligt starka skäl för att uteslutaoffentliga tjänster från lagens tillämpningsområde. Självklartrymmer också offentliga tjänster, inte minst de som kanproduceras alternativt i privat eller offentlig regi, sammarisker oavsett om huvudmannen är offentlig eller inte. Därförföreslog liberalerna att lagenstillämpningsområde utvidgas ännu mer än vad regeringen nuföreslår. Regeringens formulering på sidan 33 i den nuaktuella skrivelsen antyder att en svängning i riktning motvår position är på väg, vilket vi i så fall välkomnar.Reklam ochmarknadsföringFolkpartiet liberalernas grundläggande uppfattning i EU-politiken är att inom ramen för EU skall degränsöverskridande, gemensamma frågorna behandlas. TV-reklam är ett typexempel på en gränsöverskridande fråga. Vistöder regeringens arbete för att TV-reklam riktad till barnuttryckligen förbjuds. Oavsett sändarland bör samma reglergälla.Det finns i sak mycket goda skäl för totalförbud för TV-reklam riktad tillbarnen, som bland annat inte hunnit bygga upp de referensramar som behövsför att kunna hantera reklambudskap. Det är angeläget att regeringen i detkommande arbetet med förändringar i TV-direktivet ser till att frågan omförbud mot reklam riktad till barn behandlas separat och därmed inte riskeraratt falla på grund av att andra länder kan tänkas föra fram andra förslag tillförändringar som måste tillbakavisas , exempelvis kvoteringar av europeisktproducerade program.Finansiella konsekvenserVi utgår från att regeringens ambition att arbetet medkonsumentfrågor i EU "skall drivas på ett sådant sätt att detinte föranleder utgiftsökningar varken på den svenskastatsbudgeten eller på EG-budgeten" (s. 64) avser hela dennaskrivelse, inklusive den "aktiva konsumentforskning" sombeskrivs på sidan 57. I så fall är vi beredda att biträda ävendet forskningsförslaget om ett svenskt deltagande i EU:sramprogram. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att konsumentpolitiken inte bör drivas vid ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om strikt tillämpning av subsidiaritetsprincipen i detkonsumentpolitiska arbetet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om finansieringen av forskningsprogrammen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om produktsäkerhetslagens tillämpningsområde,5. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att ta till vara de handikappades intressen istandardiseringsarbetet,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om TV-reklam riktad till barn,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om betydelsen av aktiv integrering avkonsumentpolitiken inom andra politikområden.