mot · GK02Jo706 · 1996-10-07 00:00:00 — framtida energiförsörjning har diskuterats i åratalmen nu närmar sig obevekligen tidpunkten för beslut. Fråganhar främst gällt avvecklingen av våra kärnkraftsreaktorer.Knappast alls har diskuterats slutförvaringen avkärnkraftsavfall.Samma mönster följde i sitt den 18 december 1995avlämnade betänkande. Beklagligtvis har inte heller energikommissionenägnat tillräcklig uppmärksamhet åt förvaringsproblematiken.Svensk Mururoa-variantKärnkraftsmotståndet tycks alltmer flyttas från frågan omdriften av kärnkraftverken till frågan om hur det användakärnbränslet ska tas om hand. Folkkampanjen mot kärnkraft,och andra organisationer engagerar sig på deplatser som är föremål för undersökningar inför byggandetav ett djupförvar. Man kan inte fria sig från misstanken attden bakomliggande tanken kan vara att det är lättare attskrämma upp folk med osannolika scenarier, som hot omcancer, missbildningar hos barn, explosioner och livsfarligstrålning i evighet om man går på frågan om förvaringen avkärnavfallet.Hanteringen av det använda kärnbränslet börjar allt mer likna en svenskMururoa-variant. som vissa politiker med emfas hävdar attFrankrike inte skall spränga atombomber i utan på hemmaplan, såsäger samma politiker och miljöorganisationer nej till en svensk lösning påett svenskt problem. Men någonstans måste ju det svenska avfallet placeras.Tydlig strategiGreenpeace har i många sammanhang varit en framgångsrikorganisation - och fungerat som en väckarklocka i allvarligamiljöärenden. Men undrar alltfler om man nu -liksom beträffande Shell-plattformen - lämnat det seriösabakom sig. gäller det hanteringen av det radioaktivaavfallet i som tycks ha blivit något av ett hjärnspöke.Det material som skickar ut - det må gällauranbrytning, transporter eller djupförvar - präglas mer avkänsloargument än av faktaredovisning. Många misstänkeratt hur bra lösningar och system som än presenterar så kommer dessaaldrig att godtas av Greenpeace.Farlig manipulationI en SIFO-undersökning har kartlagts svenskarnas attitydertill frågan om förvaring av vårt kärnavfall. Det börjaransvarsfullt genom att av de tillfrågade anser att visjälva måste ta hand om avfallet, men inte alla ()anser att den egna kommunen ska ställa upp omförundersökning blir aktuell. Men värre är svenskarnasinställning om den egna kommunen skulle vara det bästaalternativet för slutförvaring. Då säger (och dettydligen motvilligt) ja till förvaring inom kommunen förSveriges skull.Ett sådant svenskt ansvarstagande för det egna kärnavfallet är synnerligentveksamt men kan vara resultatet av en framgångsrik manipulationbeträffande kärnavfallets farlighet.Sårbara kommunpolitikerDen process som pågår - där man i vissa kommunertillåter förundersökningar och där man på andra ställenpaniskt slår ifrån sig - ter sig egendomlig. Motståndarnadelar ut flygblad med hot om missbildade barn ifall SKB fårlov att fortsätta sina undersökningar. Lokala opinionsgrupperväxer upp och resultatet blir - som i - att enmajoritet av befolkningen av rädsla röstar nej till fortsattaundersökningar. Ännu värre är det på de platser därkommunpolitikerna över huvud taget inte vågar säga ja tillförstudier av rädsla för lokala opinioner, som i ochi några andra kommuner. De lokala politiker som trots alltvågat säga ja får inget som helst stöd från centralamyndigheter eller regeringen.Medborgerligt inflytandeDet gäller att få folklig acceptans för byggandet av ettslutförvar för radioaktivt avfall. Frågan gäller bara hur dettaska åstadkommas Detta kommer inte att gå utandemokratiskt medinflytande från de människor som berörs,det vill säga de som kommer att bo i närheten av förvaret.Detta hävdas av den amerikanske professorn inom Environmental Communication ResearchProgram vid . Samma syn har ocksåframförts av forskaren vid Centrum förRiskforskning inom i måste vara rätt väg för att finna en lösning på det känsliga avfalls-problemet. Information och kunskap räcker inte för att balansera riskupp-fattningen i ett så kontroversiellt ämne som slutförvar av radioaktivt avfall.Det krävs medborgerligt medinflytande genom direkta styrbefogenheter såvälunder planerings- och byggskedet som och då genomlokala medborgarkommittéer. Här är verkligen ett samhällsområde därnärdemokrati är särskilt motiverad.Klar strategiNu måste problemet med det radioaktiva avfallet åtgärdasoch då krävs en ny och klar strategi.För det första skall SKB:s rätt att göra förstudier och grundligaundersökningar i alla kommuner tydliggöras. Det kan inte vara rimligt attkommuner säger nej i ett så tidigt skede att beslutsunderlaget blir alltförtunt.Det är hela som använt och använder elektriciteten från vår kärnkraft- alltså ska hela vara berett att ta ansvar för kärnavfallet.För det andra skall riksdag - inte regeringen - besluta om varkärnavfallet skall placeras. Ju fler som är med och delar ansvaret för beslutetdesto öppnare blir den politiska diskussionen. I sin tur är detta den säkrastegarantin för bästa möjliga beslut.För det tredje bör tillsättas lokala medborgarkommittéer i de kommunersom blir aktuella efter urvalsprocessen. Dessa medborgarorgan skall ha enbred och representativ sammansättning.Regeringen bör formulera en sådan strategi för lokaliserings-processen. Annars riskerar frågan om slutförvar att vältras över på våra barnoch barnbarn. Kommande generationer kommer nog ändå att få tillräckligtmed bekymmer i arv från oss, kärnkraftsavfallet förutan. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om slutförvaring av kärnkraftsavfall.