mot · GK02Jo785 · 1996-10-07 00:00:00 — En artskyddslagstiftningArtDatabanken i sammanställer listor över hotade och sällsyntaväxt- och djurarter. Dessa s.k. rödlistor fastställs sedan avNaturvårdsverket och bildar underlag för statistik om utvecklingen avden biologiska mångfalden.Att fastställer att vi för gott håller på att mista en viss arteller artgrupp föranleder inga omedelbara åtgärder. Faktum är att detinte leder till några som helst praktiska konsekvenser, trots att akuta insatserofta krävs för att förhindra utrotning. Det saknas med andra ord en processsom kopplar ihop registreringen av att utrotning av en art eller artgrupp är påväg med omedelbara åtgärder som förhindrar denna utrotning. Miljöpartietpresenterar i det följande ett utkast till hur ett effektivt artskydd skullekunnase ut.Brister i dagens lagstiftningMänniskan kan utrota en art utan att direkt ta livet av en enda individ. Deflesta arter som vi har utplånat, har vi helt enkelt utraderat livsmiljön för.I har vi regler som förbjuder att man dödar hotade djur ellerplockar fridlysta blommor. Naturvårdslagen ger också möjlighet attavsätta stora områden till nationalparker, naturreservat,naturvårdsområden och biotopskyddsområden. Dessanaturvårdsinstrument innebär visserligen lokalt skydd för vissa arter, mensom lagen är konstruerad så utgår områdesskyddet från att självaområdet är hotat (lokalt motiv) och inte ifrån behovet av att skydda enviss hotad art (nationellt motiv). Ofta används nationella motiv i debattenför att skydda ett visst hotat område. Man argumenterar t.ex. att ett visstslags biotoper som hyser bl.a. en viss art eller artgrupp är så sällsynta ilandet att det i sig självt motiverar skydd för det hotade området. Dessanationella motiv får inget som helst praktiskt uttryck med stöd avnaturvårdslagstiftningen. Det finns med andra ord ingen direkt kopplingmellan förekomst av hotade arter och skydd av naturmiljön. Det är justdenna direkta koppling som nedanstående utkast till artskyddslagstiftningsöker skapa.Syfte och principer för en artlagstiftningFör att åstadkomma en starkare koppling mellan förekomst av hotadearter och skydd av naturmiljön behövs en mekanism som1. Identifierar och inventerar hotade arter.2. Registrerar och analyserar materialet om hotade arter.3. Lagskyddar hotade arter.4. Utformar handlingsprogram som beskriver hur arbetet med de hotadearterna skall bedrivas.5. Utformar artinriktade, konkreta åtgärdsprogram.6. Upprättar rättsligt förankrade naturvårdsplaner för det praktiskagenomförandet.Flera av ovanstående punkter representerar arbetsformer som redan äretablerade på nationell, regional eller lokal nivå. Vad som saknas ärintegration, samordning, nationell täckning, lagstöd och resurser förgenomförande. Detta skulle kunna åstadkommas med enartskyddslagstiftning som infogas i och kompletterar dagensnaturvårdslagstiftning.Syftet med en artskyddslagstiftning skall vara att med samordnade resurserbevara hotade djur- och växtarter genom att skydda deras livsmiljöer. Denbör ha ett tillämpningsområde som är vidsträckt för att lagen skall vara såheltäckande som möjligt och omfatta all mänsklig verksamhet som kanutarma naturens mångfald. Mänskliga verksamheter är inte bara verk-samheter som pågår , t.ex. skogsbruk, utan också enstakahandlingar som att t.ex. plocka blommor under en skogspromenad.Den nuvarande miljölagstiftningen tar hänsyn till den totala förorenings-situationen i olika områden i alltför liten grad, eftersom den koncentreras tillutsläppen från varje enskild föroreningskälla. För att komma till rätta meddetta krävs ändring av miljölagstiftningen genom införande av kvalitets-normer. Det hjälper inte att skydda olika markområden och ställa krav påförsiktighetsmått vid olika typer av verksamhet om miljöfarliga utsläppförsämrar livsförutsättningarna. I det förslag till miljöbalk som föreligger,finns förslag till ett system med miljökvalitetsnormer. Rätt använda, kanmiljökvalitetsnormer om utsläppsnivåer m.m. bli nödvändiga komplementtill en artskyddslagstiftning. I den mån miljökvalitetsnormer kommer attinriktas på artskydd, kan de ingå som en del i artskyddslagstiftningen. Dettautvecklas närmare nedan.Integrera och samordna nuvarande arbetsformerEn artskyddslagstiftning bör huvudsakligen byggas upp kring olikaarbetsformer som redan är etablerade. Som nämnts ovan, såsammanställer ArtDatabanken i listor över hotade och sällsyntaväxt- och djurarter. analyserar och fastställer sedandessa uppgifter till s.k. rödlistor. Länsstyrelser, vissa kommuner ochnumera även skogsvårdsstyrelser håller kontinuerligt på med olika slagsnaturvårdsinventeringar. gör handlingsprogram förbevarande av vissa arter, som dock inte får några praktiska konsekvenser.Många kommuner har upprättat naturvårdsplaner.Ett plansystem som kopplar ihop ambitioner och praktiskthandlandeFör att integrera och samordna de ovannämnda insatser som redan idagutförs, anser vi att det är nödvändigt att artskyddslagstiftningeninnehåller olika typer av plankrav. Planerna bör kopplas till varandra föratt fungera tillsammans i ett enhetligt system. De har rättsverkan och skabland annat fungera som beslutsunderlag. Planernas främsta funktion äratt de kopplar ihop lagstiftarens mål och det praktiska handlandet.Förslagsvis delas planeringen upp på följande sätt:- Handlingsprogram - övergripande riktlinjer från Naturvårdsverket.- Åtgärdsprogram - statligt artinriktat och konkret detaljerat program frånNaturvårdsverket.- Naturvårdsplan - plan med rättsverkan som bl.a. utföråtgärdsprogrammet på nivå.ArtDatabankenBasen för en ny, planbaserad artskyddslagstiftning bör varaArtDatabanken. ArtDatabanken har upprättats i samarbete mellan bl.a.Naturvårdsverket och forskare vid ochutgör det bästa tillgängliga underlaget för vad som kan anses vara hotateller ej.ArtDatabanken klassificerar olika arter i skilda hotkategorier: Klass 0 -försvunna, Klass 1 - akut hotade, Klass 2 - sårbara, Klass 3 - sällsynta,Klass 4 - hänsynskrävande.En ny artlagstiftning bör ålägga att analysera ArtData-bankens material, för att sedan fastställa dessa uppgifter till s.k. rödlistor.Detta är vad som sker, dock utan att det direkt nämns i lag.Skillnaden med en ny artlagstiftning kommer däremot i nästa steg. Hot-klassificeringen skall utgöra en grund för prioritering av insatser, insatsersom med stöd av tvingande lagkrav också skall utföras i praktiken. Se vidarerubriken åtgärdsprogram, nedan.HandlingsprogramPå grundval av ArtDatabankens material och de fastställda rödlistornabör utforma ett handlingsprogram som beskriverhur arbetet med de hotade arterna skall bedrivas. Handlingsprogrammenkan vara av mer övergripande karaktär och kan gälla för flera arter. Deskall beskriva lämpliga principer för hur arbetet med hotade arter skallbedrivas. Det kan vara lämpligt att inrikta handlingsprogrammen på attutarbeta riktlinjer för att skydda skilda naturtyper. Målsättningen skallvara att bevara eller återskapa livskraftiga populationer.Naturvårdsverket har erfarenhet från liknande arbete.NaturvårdsinventeringVarje primärkommun bör genom artskyddslagstiftningen göras skyldigatt utföra en naturvårdsinventering. Syftet med detta är dels att statenskall få heltäckande och detaljerad information om naturtillståndet, delsatt kommunen själv skall få kännedom om sina egna mark- ochnaturförhållanden och ges ett instrument i sin naturvårdsplanering. Detbör vara möjligt att ta tillvara lokalkännedom och inventeringen börställas ut för offentlig granskning, lämpligen under vegetationsperioden.Naturvårdsinventeringen bör dessutom redovisas på ett offentligtsammanträde.Artskyddslagstiftningen bör ge relativt detaljerade regler om hur natur-vårdsinventeringen skall genomföras. Detta är nödvändigt för att få ett såpass homogent material att nationella sammanställningar kan göras, samt föratt inventeringen skall göras så noggrant som möjligt. Lämpligen bör deerfarenheter som vunnits genom den nu pågående biotopinventeringen kunnautnyttjas till att i lagstiftningen särskilt utpeka de naturtyper som innehållerhotade, sårbara, sällsynta eller hänsynskrävande arter. Förteckningen över deutpekade naturtyperna bör revideras med visst intervall av Naturvårdsverket.Det bör finnas krav på att inventeringen i de utpekade naturtyperna skallgöras extra noga. Det kan t ex krävas att extra expertis inkallas. Det börockså ske en värdering i olika klasser av inventeringsobjekten.Artlagstiftningen bör utformas på så sätt att naturvårdsinventeringarnautförs på ett ändamålsenligt sätt. Förutom att direkt i lagtext utpeka vilkanaturtyper som skall inventeras extra noga, är det naturligt att ålägga att utforma föreskrifter för hur naturvårdsinventeringen skallutföras och hur klassificeringen av inventeringsobjekten skall utformas.Vidare bör föreskrifterna innehålla konkreta krav på vilken kompetensinventeringspersonalen skall besitta. En kontrollmekanism för att slutligtgarantera naturvårdsinventeringarnas kvalitet bör införas på samma sätt somi plan- och bygglagstiftningen. Naturvårdsinventeringen bör därför prövasför godkännande av . kan då komplettera natur-vårdsinventeringen i de fall inventeringen inte uppfyller den i artlagstift-ningen uppsatta ambitionsnivån. får på detta sätt enbra och användbar översikt över samtliga länets kommuners naturkvaliteter.ÅtgärdsprogramNär samtliga kommuner inventerats och naturvårdsinventeringarnagodkänts av , har tillsammans medhandlingsprogrammet (se ovan) ett utförligt underlag för att föreslåkonkreta åtgärder. Detta sker genom att upprätta ett åtgärdsprogram.Åtgärdsprogram skall i första hand upprättas för arter i hotkategorierna 1och 2 (se rubriken artdatabanken, ovan). Åtgärdsprogrammen är viktigaför att målsättningen med återskapandet av livskraftiga populationer skallförverkligas. Tanken är att arter som upptagits på hotlistan skall kunnaflyttas till en lägre hotkategori då deras förutsättningar för överlevnad harförbättrats.Åtgärdsprogrammen skall vara artinriktade och relativt detaljerade. Deskall tydligt ange vilka åtgärder som krävs för att arten skall få erforderligtskydd och kunna överleva. Exempel på vad som kan föreskrivas iåtgärdsprogrammen är olika skötselåtgärder, övervakning samt krav på attskapa fröbanker för vissa arter. Åtgärdsprogrammen skall redovisa vilkaåtgärder som prioriteras, de skall visa en tids- och kostnadsplan förprogrammets genomförande. Det är viktigt att åtgärdsprogrammen äraktuella samt att de revideras vid behov.LagskyddI samband med att ett åtgärdsprogram upprättas skall lagstiftningen ocksåinnehålla en mekanism som obligatoriskt resulterar i lagskydd för denaktuella arten. Lämpligtvis revideras lagstiftningen en gång per år.Lagskyddets närmare utformning bör utredas av regeringen.NaturvårdsplanFör att åtgärdsprogrammen skall få någon rättslig förankring anser vi attkommunen, då åtgärdsprogrammen färdigställts, skall ha lagfästskyldighet att upprätta en naturvårdsplan med ledning avnaturvårdsinventeringen och Statens naturvårdsverks handlings- ochåtgärdsprogram. Förebilden för utformningen av artlagstiftningen i dennadel bör vara plan- och bygglagens regler om detaljplan.Den kommunala naturvårdsplanen ska utformas så att artskyddslag-stiftningens intentioner uppfylls inom kommunen. Vid utarbetandet harkommunerna god vägledning av den egna inventeringen och Statens natur-vårdsverks handlings- och åtgärdsprogram.Planen bör innehålla:1. Förbud och krav på försiktighetsmått samt tillståndsplikt inom olikaverksamheter, naturområden, naturtyper samt delar av kommunen.2. Förslag på aktiva naturvårdsåtgärder som behövs till skydd för hotadearter.Lagstiftningen bör givetvis vara uppbyggd så att varje kommun harmöjlighet att gå längre än vad lagens minimikrav anger. Inaturvårdsplanen tar kommunen ställning till den egna ambitionsnivånnär det gäller naturvården. Under arbetet med planen är det viktigt attkommunen stimulerar en debatt om ambitionsnivå och utformning avnaturvården inom kommunen.Det är vidare nödvändigt att lagstiftningen föreskriver att en ekonomiskkalkyl skall upprättas med anledning av förslaget om naturvårdsplan. Ikalkylen bör ingå kostnader för ersättning till markägare för förbud och kravpå försiktighetsmått. Olika ambitionsnivåer ska anges vad gäller förslag påaktiva naturvårdsåtgärder. Naturligtvis måste det göras en ekonomiskavvägning mot andra kommunala intressen när kommunen fattar beslut omambitionsnivå. Det går naturligtvis att lägga sig på en mängd olikaambitionsnivåer beroende på hur stora områden man vill skydda och hurmycket aktiva naturvårdsåtgärder, t.ex. i kulturlandskapet, som man vill satsapå. Det är därför viktigt att de beräknade kostnaderna vad gäller ersättningtill markägare och för de aktiva naturvårdsinsatserna redovisas. Det räckerinte med att kostnaderna för en enda ambitionsnivå tas fram, eftersomkommunfullmäktige då skulle få fatta sitt beslut på ett alltför bristfälligtbeslutsunderlag.Kostnader som uppkommer på grund av statliga krav i lag och föreskrifterska täckas av staten, medan kommunala tilläggskrav ska betalas avkommunen. Staten ska dock alltid vara skyldig att täcka kostnader för deaktiva naturvårdsåtgärder som krävs för att skydda arter som tillhörhotkategori 1.När förslag till naturvårdsplan upprättats skall givetvis förslaget ställas utför granskning och samrådas om med enskilda, länsstyrelse och andrakommuner på samma sätt som gäller för detaljplaneförslag. Sekretess-regler beträffande utsatta arters levnadsplatser skall finnas. Ett offentligtgranskningssammanträde bör hållas med allmänhet och berördamyndigheter. Syftet med detta sammanträde är att kommunen offentligt skallfå svara för den upprättade naturvårdsplanen. Det ärgranskningssammanträdet som bidrar till att lägga ambitionsnivån högt inaturvårdsplanen på grund av allmänhetens stora miljöintresse. Allmänhetenfår komma med synpunkter, dessutom förbättrar de offentligagranskningssammanträdena demokratin.Naturvårdsplanen skall givetvis antas av kommunfullmäktige, eftersomplanen bl.a. innehåller förslag på aktiva naturvårdsåtgärder, vilket innebärkostnader för kommunen i de fall de inte erfordras till skydd för arter somtillhör hotkategori 1.Liksom beträffande naturvårdsinventeringarna, bör artskyddslagstiftningeninnehålla en kontrollmekanism som gör det möjligt att kontrollera attsamtliga kommuner uppfyllt lagens krav. Därför föreslår vi att naturvårds-planen fastställs av . kan bl.a.kontrollera att kommunerna beaktat av verket upprättade åtgärds- ochhandlingsprogram. Uppfyller naturvårdsplanen inte lagens krav får den intefastställas. kan då antingen skicka tillbaka planen tillkommun för komplettering eller välja att själv ändra planen på kommunsbekostnad.I och med att har fastställt naturvårdsplan får denrättsverkan, dvs. den blir bindande och styrande för framtida beslut.Tillståndsmyndighet har ingen möjlighet att frångå planen och ge tillstånd tillexploatering av ett i planen skyddat område.Liksom för t.ex. detaljplan, är det viktigt för naturvårdsplanens genom-förande att det åligger markägare eller nyttjanderättshavare att ta del av vadsom i kommuns gällande naturvårdsplan har betydelse för honom. Bevis-bördan skall alltså vara omvänd, dvs. markägaren måste vid ett eventuelltåtal kunna styrka att han inte brutit mot gällande naturvårdsplan. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till artskyddslagstiftningmed den inriktning som i motionen anförts.