mot · GK02Jo724 · 1996-10-07 00:00:00 — är sydöstra största vattendrag med en totallängd av som sträcker sig över ett avrinningsområdeav . Emåns nedre del flyter genom Mönsteråskommun. Här utmärks av bifurkationer, tväraflodkrökar, forssträckor, kvillar och våtmarksområden, somär unika för sydöstra i bildar ett nätverk av forsande vatten,vilket tillsammans med block- och grusrik botten utgör ett väsentligtreproduktionsområde för laxfiskar. I kombination med förbättring avlaxtrappor har först havsöringen och i viss mån ävenlaxen återkommit på den sträcka som är tillgänglig för vandringsfisk.Både havsöringen och laxen i har unika egenskaper och anses enligtbl.a. tillhöra de mest skyddsvärda i Sverige ochÖstersjöområdet.Förutom lax och havsöring rymmer mellan 25 och 30 fiskarter. Tillde mest skyddsvärda hör malen (silurus glanis), som här troligen har sittviktigaste vatten i norra . Enligt Världsnaturfonden utgör en avnumera endast tre säkra lokaler för malen.Området vid Jungnerholmarna har för den tidiga industrialiseringenutnyttjats för sin vattenkraft, varför här finns kulturhistoriskt intressantalämningar.Emån klassas enligt naturresurslagen som ett vattenområde därnybyggnation för kraftändamål inte får ske. Stora delar av Emåns område ärutpekade som riksintresse för fritidslivet, natur- och kulturmiljövården.På Jungnerholmarna etablerades 1910 industriell verksamhet förproduktion av ackumulatorer innehållande nickel och kadmium.Tillverkningen innebar betydande vatten- och luftutsläpp av kadmium ochnickel. Utifrån de beräkningar som har kunnat göras har luftutsläppen varit ca8 ton kadmium för hela produktionsperioden.Ett smältverk för bly anlades på en av holmarna. Produktionen avråbly var 1955 ca /år och ökade (1968) till ungefär det dubbla. Den totala utsläppsmängden är svår att beräknamen effekterna kan fortfarande, enligt undersökningar, spåras i omgivningen.Inom anläggningen har förutom tillverkning av nickel- och kadmium-massor för ackumulatorer även skett återvinning av dessa metaller, vilkettillsammans med blysmältningen gav upphov till stora restmaterial som ladesupp i avfallshögar inom området. Avfallet gav upphov till ett läckageeftersom högarna låg i direkt anslutning till ån. Åtgärder mot detta vidtogs1976 då materialet lyftes upp på ett betryggande avstånd från ån medmöjligheter till viss kontroll. Avfallsmängden (ca ) som togs omhand lades upp i de deponier som fortfarande finns på plats.Produktionen av nickel-kadmium-batterier på Jungnerholmarna upphörde1975 efter påstötningar och krav från miljömyndigheter.Under åren 1990-1991 utfördes provtagningar i , bl.a. nedströmsJungnerholmarna i . Undersökningen, som leddes av , gav som resultat att kadmium konstaterades läcka i enomfattning av /år.Området, som haft flera ägare, förvärvades 1992 avMönsterås kommun. Köpet gjordes främst av miljöpolitiska skäl eftersomkommunen uppfattade bristen på helhetsansvar som en stor miljörisk förEmån.Mönsterås kommun tog också initiativ till en diskussion med länsstyrelseni län och om behov av saneringsåtgärder.En förstudierapport presenterades 1992 där ett antal delprojekt för närmareutredning beskrevs.Följande målsättningar för projektet fastslogs:- att akut och förhindra ytterligare läckage avtungmetaller, speciellt kadmium, till ,- att förhindra spridning av tungmetaller frånkontaminerat byggnadsmaterial,- att återställa området till ett naturområde med visst inslagav industrikultur.Med medel från kommun och har en undersökning av demetallkontaminerade områdena gjorts. Lägesrapporteringarhar gjorts till , ochbolaget beträffande sanering av Jungnerholmarna är i detnärmaste slutfört.Sammanfattningsvis konstateras att:- Marken inom industriområdet innehåller betydande halteroch mängder av tungmetallerna kadmium, nickel och bly.- Området f.n. läcker ca kadmium/år till och attutlakningen sannolikt kommer att fortgå i hundratals år.- Tungmetaller är grundämnen och kan således intedestrueras. En efterbehandling måste därför antingen inriktaspå ett avlägsnande eller på en inneslutning avföroreningarna.Med utgångspunkt från att är ett högt prioriteratskyddsvärt objekt, bedöms efterbehandlingen innebära attföroreningarna avlägsnas.- Kostnaderna för att efterbehandla marken beräknas varieramellan 20 och , beroende på val avåtgärdsstrategi.- Kostnaderna för sanering och rivning av byggnaderberäknas till 6,5 miljoner kronor.- Befintliga bly-, nickel- och kadmiumdeponier förses medny täckning/tätning, så att en långsiktigt säker förvaringtryggas. Beräknad kostnad är 2,5 miljoner kronor.En restaurering av , ett av mest värdefullavattendrag med hela huvudfåran samt flera biflöden avriksintresse för naturvården och med flera områden avriksintresse för kulturmiljövården och friluftslivet, bör varaett riksintresse.Sedan ett framgångsrikt arbete med att sanera från PCB nu äravslutat utgör industrideponin på Jungnerholmarna den allvarligastebelastningen och miljöhotet mot . En avlastning av ger ocksåavlastning mot , vilket är lika angeläget sett i ett större perspektiv,eftersom Emåns bidrag av kadmium till inte är oväsentligt ijämförelse med andra källor.Med den prioritering vi säger oss vilja ge miljön, förutsätter jag attarbetet med att finna en rimlig åtgärds- och finansieringsplan sker i för miljönpositiv anda när förslag till utförande presenteras. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av sanering av Jungnerholmarna i .