mot · GK02So604 · 1996-10-07 00:00:00 — har det kommit åtskilliga rapporter omfamiljehemsvården som visar att det behövs nytänkande,vilket i mycket är en återgång till den tid då insikten omrötternas betydelse betonades.De tidigare socialministrarna har idebatter talat varmt om släktens betydelse vid val av familjehem. betänkande Ny socialtjänstlag, SOU 1994:139,markeras att i varje enskilt fall bör utreda möjligheterna att"nätverksplacera" barnet. I förarbetena till lagen om vård av unga (LVU)betonas barns kontakter med "betydelsefulla närstående" och iSocialstyrelsens rapport, SOS 1995:8, påtalas vikten av att "värnasläktbanden" vid en familjehemsplacering.Det finns tyvärr alltför många exempel på att detta inte fungerar ipraktiken. I och ve (nr 3/1995) skriver direktörenRagnar Götestam: "Jag vågar påstå att av tradition ellervanhävd ser barnets släktingar och nätverk mer som en del av barnetsproblem än dess lösning." I en artikel i (nr 6/1993) delarsocionom inte många svenska socialarbetares negativa syn påsläktingplaceringar utan konstaterar att blod är tjockare än vatten och att barni släktinghem upprätthåller bättre kontakter med föräldrarna.Studier visar att släktingplaceringar sällan avbryts och ungdomar i den s.k.BUFF-gruppen har verifierat att just risken för omplacering gör att mansköter sig. Även om denna ängslan inte borde finnas spelar den en roll i detbrottsförebyggande arbetet. Tyvärr glöms barnen ofta bort i diskussionernavid val av familjehem. Familjehemssekreterarna pratar om barnen men intemed dem. Barnets bästa skall vara ledstjärna och då är kärlek och någon sombryr sig viktigare än fostrare, som till åldern skulle kunna vara biologiskaföräldrar, ekonomin, andra barn i familjen, rymlig bostad osv. Det kostarmiljarder att skilja barn från sitt medfödda skyddsnät som i stället bordesatsas t.ex. på ett släktinghem för att undvika splittring av syskonskaran.I rapporten i familjehem (1995:9) harSocialstyrelsen konstaterat att av familjehemsplaceringarnaavbryts oplanerat. drar slutsatsen att en familjehemsplaceringär en insats som med hög sannolikhet kommer att bryta samman. Den störstaorsaken kan man läsa om i 1995:8 Ovisshetens barn. Därframgår att många barn inte känner någon samhörighet vare sig ifamiljehemmet eller i sin biologiska släkt. Detta bekräftas också av personalsom arbetat med ungdomar på barnbyn . Den stora utmaningen är attförsöka återupprätta släktnätverket.I en annan rapport om familjehemsvård Invandararbarn i familjehem (1995:7) redovisar att av barnen ifamiljehem har invandrarbakgrund. I bl.a. är man nu inne på rättväg och inser att släkten, språket och kulturens betydelse vid val avfamiljehem ses som en tillgång och inte som en belastning.I tio kommuner pågår ett projekt med familjerådslag som innebär att barnsoch ungdomars nätverk blir engagerat precis som det var tänkt i den nyasocialtjänstlagen. Projektet påminner om den s.k. Nya Zeelandsmodellen,men familjen har inte samma möjligheter och rättigheter ifall familjerådslagetmed samordnaren i spetsen inte kan enas.Fler kommuner än de utvalda visade intressen för projektet som skall pågåtill utgången av 1997 och därför bör det utvidgas för att få igång detnödvändiga förändringsarbetet. Ett utvidgat projekt skulle ge bättre underlagför den sittande utredningen om unga lagöverträdare där familjekonferenserär en viktig del av förändringar som övervägs. Dessutom har riksdagentillräckligt med fakta för att uttala att släkt och närstående skall och intebörutredas i första hand vid en eventuell omplacering av barn och ungdomar. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om familjehemsplaceringar,2. att hos regeringen begär förslag till sådan ändring att släkt ochnärstående skall utredas i första hand vid en eventuell omplacering av barnoch ungdomar,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om projektet i .