mot · GK02A23 · 1996-12-13 00:00:00 — med anledning av förs. 1996/97:RR3 Förslag angående arbetsmarknadsutbildning InledningRiksdagens revisorer har granskat vissa aspekter avarbetsmarknadsutbildningen. Utifrån granskningen och enbedömning av inkomna remissyttranden landar revisorerna inågra mycket allmänna och delvis okontroversiella rekom-mendationer. De behandlade frågorna är av utomordentligtstor vikt och borde därför ges en utförlig behandling avriksdagen.Vänsterpartiet konstaterar dock att tidpunkten att förelägga riksdagenrevisorernas förslag är sällsynt illa vald och föga i överensstämmelse medintentionerna bakom arbetsplanering. Förslaget har lagts så attmotionstiden infallit under den mest hektiska perioden när arbetet i utskottoch riksdag dominerats av budgetfrågor, arbetsmarknadspolitiska förslag ochförslag till en omfattande förändring av arbetsrätten. Eftersom ingen tidsgränsnödvändiggjorde detta borde förslaget ha lagts när just utvärd-eringsarbete var tänkt att koncentreras i arbete.Av ovan angivna skäl har tiden inte medgivit för oss att göra en tillräckligtgrundlig analys av förslag och remissvar, och heller inte att utforma enmotion som på ett tillräckligt utförligt sätt sammanfattar vår bedömning. Vinöjer oss med att här kortfattat ge några synpunkter och återkommer sedan iannat sammanhang.Behov av utvärderingarVänsterpartiet instämmer i uppfattningen attarbetsmarknadsutbildningen måste utvärderas noggrant ochkontinuerligt. Detta liksom utvärdering av andraåtgärdstyper. Det är därvid viktigt att använda ett flertalolikartade angreppssätt och metoder. Det är också viktigt attutvärderingarna görs systematiskt.Hittills har utvärderingarna skett relativt spontanistiskt där inte sällanfrågan om resultatens representativitet, relevans och känslighet för för-ändringar i förutsättningar och urval varit oerhört stor. Därför konstaterasockså ofta att en betydande osäkerhet föreligger och några slutsatser för fram-tida politikinriktning knappast kan göras. Detta var också den slutsats somden arbetsmarknadspolitiska kommittén drog efter en omfattande genomgångav hittillsvarande forskningsresultat och utvärderingar.Revisorernas rapport slår i många fall in öppna dörrar. Att behovet avutvärderingar är stort är alla överens om . föreslog en rejäl förstärkning på dettaområde. Riksdagsbeslut har till och med redan fattats om att förstärka deninstitutionella ramen för detta arbete. AMS har också påtagligt förstärkt sinaresurser både kvantitativt och kvalitativt vilket är mycket välbehövligt. Detger nämligen utrymme för en mer verklighetsnära granskning och uppföljningav arbetsmarknadsutbildningen med hjälp av den individbaserade händels-edatabasen.I många fall gör revisorernas rapport påpekanden som endast blir upp-repningar av tidigare väl kända synpunkter. I flera fall bygger konstater-andena på förhållanden som inte längre gäller utan som var bundna till ettspecifikt konjunkturskede med ett snabbt negativt förlopp på arbetsmarknad-en kombinerat med en osedvanligt fumlig och oerfaren hantering av dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna under den borgerliga regeringens tid.För stora volymer arbetsmarknadsutbildning sattes snabbt in i fel skede avkonjunkturcykeln. Utformningen av utbildningens arbetsmarknadspolitiskarelevans gjordes inte sällan utan tillräcklig noggrannhet. Alltför lite avindividuell prövning skedde och i en del fall kanske t.o.m. åtgärden användessom utförsäkringsskydd. Det borde göras detaljerade studier av exakt hur, ochi vilken omfattning missgreppen skedde. Det borde vara möjligt att göraindividbaserade uppföljningar och se i vad mån t.ex. regionala avvikelsereller yrkesmässig tillhörighet, ålder eller kön påverkade utfallet.Det borde också studeras var ansvaret bör förläggas. I många fall utmärktespolitiken och beslutsfattandet av stor ryckighet från regeringens ochriksdagens sida med löften om fri dragningsrätt avseende ekonomiska medeloch åtgärdsinriktningen. Beslut togs på olika nivåer inom AMV meduppenbart olika prioriteringar. Sammanfattningsvis kom arbetsmarknads-politiken att bli överlastad under ett mycket snabbt förlopp. Det politiskabeslutsfattandet klarade inte av situationen. Inom AMV saknades personellaresurser och tillräcklig planering för att lösa de akuta problemen på ett till-räckligt välplanerat sätt. Upphandlingsmetodik och kostnadskontroll lämnadeen del övrigt att önska. Säkert också urvalet och motivationen när det gällerdem som anvisades arbetsmarknadsutbildning. Allt detta har påpekats oftaoch i flera fall har regering och riksdag fattat beslut som skall förhindra justdessa brister. AMV har också tagit lärdom och skärpt rutinerna. Fortfarandefinns dock en hel del att förbättra.Synpunkter på utvärderingarMånga utvärderingar är teoretiska beräkningar av effektersom löneutveckling och sysselsättningsstatus efterdeltagandet i arbetsmarknadsutbildningen. Detta är enligt våruppfattning alldeles för ytliga mål och kriterier för att liggatill grund för en utvärdering.Den använda metoden är normalt en enkel regressionsanalys på ett materialsom är så känsligt för förändringar av förutsättningar och ingående data attslutsatserna saknar allt vetenskapligt förklaringsvärde. Forskarna saknar intesällan kunskap om den studerade arbetsmarknaden i fråga. Däremot ges ofta"resultaten" ytliga tolkningar som utnyttjas politiskt i den allmänna debatten.I sådana fall har utvärderingsstudier rent negativa effekter för det politiskabeslutsfattandet i sak. Det är viktigt att studierna görs med tillräckligkonkretion och nära verkligheten så att inte teoretiska spekulationer ochförenklade modeller förväxlas med välgrundad kunskap.Vi menar att ett tvärvetenskapligt angreppssätt borde vara det normala därteoretisk kompetens kombineras med nationalekonomisk, företagsekono-misk, sociologisk och pedagogisk kompetens. Mycket mer av djupgåendeintervjuer och konkret uppföljning på individnivå borde också ske liksomkonkreta studier av den praktiska hanteringen inom förmedlingarnas arbete.Frågan om vad man skall utvärdera är problematisk. Hur skall kostnads-effektiviteten vägas in och vilka mått skall användas? Skall bedömningen skepå individnivå eller skall vi sätta strukturfrågor och samhällsnivån i centrum?Och vad är vi ute efter? Handlar det om chansen att få jobb på kort eller långsikt? Har individens framtida motivation för studier eller yrkesmässig ochgeografisk rörlighet något värde? Är chansen till högre lön relevant? endast skulle värdera positiv löneutveckling som en god effekt avutbildningsinsatsen skulle en omskolning av byggnadsarbetare efter 1980-talets överhettade byggarbetsmarknad till industri eller vårdsektor utfallanegativt även om alla fick jobb efter åtgärden. Exemplet visar på hur låg nivåden arbetsmarknadspolitiska relevansen kan vara, även om studien ärberäkningsmässigt oklanderlig.Förutom att mål och kriterier, d.v.s. vad som skall utvärderas i förhållandetill vad, måste datamaterialet granskas i förhållande till sinrepresentativitet.Ålder, yrke, kön, etnisk bakgrund, yrkesbakgrund, utbildningsnivå, tid iarbetslöshet, regional arbetsmarknad, plus en mängd andra kriterier.Dessutom måste individens motivation, insatsens grad av välplaneradintegration i en individuell handlingsplan m.m. studeras. Likaså är det viktigtatt studera hur intagningen till kursen sker (individuellt eller i grupp,löpandeeller klassvis) men också hur kursen genomförs med avseende påutbildningstid, praktiskt-teoretiskt innehåll.Det är dessutom säkert avgörande för utfallet om åtgärden innehåller, ellerkombineras med, inslag av praktik eller jobbsökaraktiviteter. Vänsterpartietmenar att detta borde vara ett krav i normalfallet. Viktigt är givetvis ocksåvilka krav som ställs och vilken kontroll av kunskapsinhämtandet som sker.Helt avgörande för utvärderingsresultatet måste ju även kursens innehåll vara.Är det fråga om svenskundervisning, allmänt studieförberedande innehållsom samhällsorientering och basmatematik har vi en situation.Gäller det direkt yrkesutbildning har vi givetvis en annan situation och vi bördå förvänta oss andra resultat. Dessutom handlar det givetvis omarbetsmarknadsutvecklingen på just det aktuella yrkesområdet. Exemplet medden massiva floristutbildningen i ger utrymmeför eftertanke - såvida det inte handlar om en skröna vilket inte är ovanligt idetta sammanhang.Frågan om den könsmässiga fördelningen av de utbildningsmässigainsatserna är av stor betydelse men har normalt förbigåtts med tystnad iutvärderingarna. Kvinnor har normalt varit missgynnade vad gäller längre ochdyrare utbildningar. Arbetsmarknadsutbildningen har inte i tillräcklig gradutnyttjats som ett instrument för att bryta den könssegregeradearbetsmarknaden. Här borde man noggrant titta på kombinationen av kön ochutbildningsinriktning, men också studera vilka insatser som förmedlingarnagjort och vilka incitament som förelegat. Revisorerna borde mer ha fokuseratpå denna fråga.De allmänna förutsättningarna är också viktiga. Effekterna varierar nogöver tiden, och dessutom beroende på om vi står inför konjunkturella ellerstrukturella fenomen på arbetsmarknaden. Olika kombinationseffekter med a-kassereglernas utformning, studiefinansieringen, utbildningssystemet isamhället i stort, företagsintern utbildning, alternativa arbetsmarknads-politiska insatser m.m. spelar också in vid en utvärdering. Därför är realajämförelser över tiden eller mellan olika länder ofta oerhört tveksamma. Oftatycks inte ens forskaren/utvärderaren själv vara klar över denna metodo-logiska svårighet. Än mindre de politiker och beslutsfattare som i sin vardagutnyttjar "resultaten". Bland annat av detta skäl har diskussionen om arbets-marknadspolitikens roll och värde fått en "träskartad" karaktär, inte minstdärför att den också har starka ideologiska präglingar.Sammanfattningsvis har revisorerna gjort en hel del relevanta påpekandenäven om man också knackat på många öppna dörrar. I en del fall görskommentarer som inte är tillräckligt underbyggda, t.ex. vad gäller utförsäk-ringsgarantin och behovet av vissa strukturella reformer av arbetslöshets-försäkringen. Revisorerna har inte heller fört diskussionen särdeles mycketframåt när det gäller hela den rad av problem vad gäller urval, kriterier ochmetodik som kortfattat kommenterats ovan. Däremot har en hel del konkretasynpunkter och empiriska belägg från den aktuella tidsperioden tagits framoch kommenterats på ett sätt som har ett stort värde för den vidare utform-ningen av arbetsmarknadsutbildningen.Synpunkter påarbetsmarknadsutbildningenVänsterpartiet menar att arbetsmarknadsutbildning är detviktigaste arbetsmarknadspolitiska instrumentet i en modernkompetensinriktad arbetsmarknadspolitik. Med stor oro servi den nuvarande utvecklingen där arbetsmarknadsutbildningfår en mindre roll och ersätts av lågkvalitativavolymåtgärder.Definitionen på arbetsmarknadsutbildning är mycket viktig. Man kananvända den snäva formella varianten, som t.ex. exkluderar utbildnings-vikariat och företagsutbildning m.m. Vi menar dock att begreppet inte skallges en byråkratisk avgränsning utan en bestämning som bygger på relevantaarbetsmarknadspolitiska kriterier.Således: Med arbetsmarknadsutbildning menar vi sådan utbildning ochkompetensutveckling som inom ramen för en individuell handlingsplananvisas den arbetslöse som den lämpliga åtgärden och som finansieras medaktivitetsstödet. Vilken utbildningsnivå, huvudman för utbildningen,utbildningslängd saknar i detta sammanhang relevans. Detta avgörs däremotav fördelningspolitiska prioriteringar och av det ekonomiska utrymmet somstår till buds. Med detta synsätt är det avgörande vilka arbetsmarknads-mässiga bedömningar som görs i kombination med bedömning av individenskompetensnivå och studieförutsättningar.Vi menar att arbetsmarknadsutbildning i normalfallet bör kombineras medpraktikinslag och jobbsökaraktiviteter och att en noggrann uppföljning skallgöras av studieresultat och utbildningens relevans för den enskilde.Vi menar också att utbildningsinsatser både skall kunna omfattaförberedande studier och allmänt kompetenshöjande längre utbildningarförutom de rent yrkesinriktade insatserna. Det är viktigt att en samordningsker med vuxenutbildningssystemet i stort både vad det gäller institutionellafrågor och vad gäller studiefinansiering.Vi menar vidare att utbildningsinsatser i ökad grad måste sättas in för attbryta den könssegregerade arbetsmarknaden och för att hjälpa utsatta gruppersom invandrare och arbetshandikappade in på den ordinarie arbetsmarknaden.Det är viktigt att man inom AMV kontinuerligt följer upp såväl volymandelsom kostnadsandel ur könssynpunkt och positivt särbehandlar kvinnor somett instrument att hävda kvinnors ställning på arbetsmarknaden där svårastrukturella problem nu gör sig gällande.Det är givetvis viktigt att upphandling av utbildning görs professionellt ochkostnadseffektivt. Det torde dock förutsätta en god framförhållning vilket intesällan det politiska beslutsfattandet förhindrar. Förbättringar måste ske närdet gäller utbildningens dimensionering och inriktning. Resursbristerna inomAMV med nuvarande arbetsbelastning är dock därvid ett stort problem.Vänsterpartiet menar att staten skall ha kvar en betydande egenutbildningskapacitet så att en kvalitetsmässigt god verksamhet kan garanterasi hela landet i tillräcklig omfattning. Vi ser med mycket stor oro på statensmisskötsel av AmuGruppen och regeringens förändrade arbetsmarknads-politik som tilldelar arbetsmarknadsutbildningen allt mindre resurser.När det gäller frågan om vilka grupper som skall kunna få arbets-marknadsutbildning vill vi inte göra några stränga avgränsningar, men menaratt prioriteringarna skall vara baserade på utbildningsbehov i förhållande tillchansen att få fäste på arbetsmarknaden. Detta innebär självklart att, i dessatider med bristande resurser, lågutbildade kommer att prioriteras även om justsannolikheten till arbete blir utslagsgivande.Det är också viktigt att utbildningsinsatserna kvalitetssäkras. Vi tror då attett viktigt moment handlar om övergångsskedet till och från utbildningentillsammans med en effektiv uppföljning inom ramen för den individuellahandlingsplanen.Det finns sammanfattningsvis flera synpunkter i revisorernas rapport ochförslag liksom i remissyttrandena från t.ex. AMU, AMS, TCO och LO somhade varit värt att kommentera ytterligare, men tidsbrist förhindrar oss i dettaskede. Revisorernas arbete bör kunna tillföra och regeringensdiskussion en del, men mycket mer återstår att göra vilket förhoppningsvisframgår av ovan lämnade synpunkter. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behov av utvärderingar,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om synpunkter på utvärderingar,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om synpunkter på arbetsmarknadsutbildningen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om könsperspektivet.