mot · GK02Jo408 · 1996-10-07 00:00:00 — InledningNär befolkades efter istiden betydde jakten ochfisket nästan allt. Genom historien har fisket ofta haftavgörande betydelse för människors försörjning. Ibondesamhället reglerades fisket noga; rätten till fiske åsattesett högt värde.Fiskerätten har inte sällan varit orsak till konflikter. Särskilt i tider medstark statsmakt, då kronan lade under sig värdefull fiskerätt, restes uppror ochbedrevs tjuvfiske.I takt med landsbygdens avfolkning under vår egen tid har fisket ändratkaraktär och betydelse. Två miljoner svenskar fiskar extensivt på sin fritid,medan en krympande grupp yrkesfiskare blir alltmer specialiserade ochberoende av internationella beslut. Däremellan finns olika grupper avbinäringsfiskare och husbehovsfiskare.Inför befinner sig fisket i en brytningstid där rätten till fiske,efter en kort mellanperiod, åter blir mer värdefull. Det gäller både i utveck-lingen av det växande turistfisket och vid fördelningen av de begränsaderesurserna till havs och i Östersjön.För att stå väl inför en snabb utveckling är det därför viktigt attskapa förutsättningar för fungerande förvaltning av allt kust- och insjöfiske ilandet samt att verka internationellt för ett uthålligt utnyttjande av havetsresurser.Både i havet, längs kusten och i insjöarna måste fisket skötas och förvaltasmed stort ansvar. I havet sköts detta av våra internationella förhandlare, längskusterna och i insjöarna är de som lever av resursen, de som är beroende avett uthålligt utnyttjande, bäst skickade att också förvalta sin resurs fullt ut.I framtiden, när fisket blir alltmer eftertraktat och värdefullt, håller därförinte den "statsparksmodell" med fri tillgång till fisket, som råder längskusterna och i de . Detta leder ovillkorligen till missbruk ochkortsiktighet.Här bör göra det möjligt att upprätta fungerande lokala förvalt-ningsformer med inflytande över fiskets resurshushållning, tillsyn och miljö-skydd.EU och yrkesfisketI och med EU-medlemskapet har vi inom unionen engemensam fiskeripolitik. möjlighet att påverkadenna sker i ministerrådet.EU-kommissionen har i sitt förslag till flerårigt utvecklingsprogram (MGPIV) för Gemenskapens fiskeflottor förordat att den svenska fiskeflottan skallskrotas . Bakgrunden är attkommissionen påstår att EU:s fiskeflottor generellt är för stora. Kommissio-nens förslag innebär sålunda att man på ett planekonomiskt sätt vill lösa enpåstådd överkapacitet som möjligtvis existerar regionalt inom EU. Förslagetär helt oacceptabelt då det inte gör någon som helst bedömning av dennationella situationen för EU:s fiskeflottor. har under ett flertal årgenom en mycket restriktiv politik med bl.a. införande av obligatoriskayrkesfiskelicenser och fartygstillstånd minskat fiskeflottan så att den nu är ibalans med tillgängliga resurser. Vidare har bedrivit en aktiv politikför ett ansvarsfullt utnyttjande av havets resurser med bl.a. stora satsningarpåselektiva redskap, olika begränsningar av tillåten fiskeaktivitet(sommarfredningar, helgfredningar etc) och högsta tillåtna fartygskvoter pervecka. En ytterligare minskning av den svenska fiskeflottan med 40 procentskulle rasera flera av de skärgårdssamhällen som är beroende av yrkes-fisket och de näraliggande servicenäringar och den beredningsverksamhetsom följer av fisket.Vi anser att Gemenskapens fiskeripolitik måste ta hänsyn till den nationellasituationen vid utarbetandet av strukturprogrammen. I enlighet medsubsidiaritetsprincipen är sålunda de nationella fiskerimyndigheterna de mestlämpade organen att besluta om de nationella fiskeflottornas storlek ochutseende. Det kan rimligtvis inte vara en uppgift för tjänstemännen i att avgöra hur många fiskefartyg eller vilka storlekar dessaskall ha. skyldighet är givetvis att följa de på EU-nivå fastställdafiskekvoterna, men med vilka eller hur många fiskefartyg dessa utnyttjasmåste vara en nationell fråga.Satellitkontroll av fiskefartygI ett förslag från föreslås upprättandet avett satellitbaserat övervakningssystem för Gemenskapensfiskefartyg. Vidare skall det upprättas nationella och mycketpersonalintensiva övervakningscentraler (det talas omtusentals nya arbetstillfällen i EU:s fiskeribyråkratier) för attfölja fiskefartygens rörelser och bearbeta den informationsom inkommer. Förslaget om satellitövervakning är etttydligt exempel på när byråkratin har lämnatverklighetsanknytningen. Införandet av ett satellitbaseratkontrollsystem är en mycket kostsam metod att på ett"Orwellskt" och integritetskränkande sätt övervakapositionerna för EU:s fiskefartyg. Det kan närmast jämförasmed övervakningsfotbojor för kriminella. Systemet äremellertid i stort sett värdelöst för det ändamål det skallinföras, nämligen en bättre kontroll av hur fisket bedrivs. Fördetta ändamål krävs en effektiv havsgående kontroll. Ensatellit kan inte avslöja något annat än positionen för ettfiskefartyg; den kan varken se om fiskefartyget bedriverfiske, använder tillåtna redskap, vilka mängder eller vilkaarter det fångar. Vidare innehåller kommissionens förslagandra legala tveksamheter då den begär fritt tillträde tillmedlemsstaternas databanker.Vi anser att den enda ekonomiskt försvarbara och effektiva modellen är enhavsgående kontroll kombinerad med funktionella statistiksystem.Skatt på dieseloljaOlika regler gäller för olika fiskebåtar beträffandebeskattning av dieselolja. Till stora båtar - minst 12 m ochbetecknade skepp - får fr.o.m. inköpas denskattebefriade gröna dieseloljan. För de mindre båtarnamåste däremot inköpas den högbeskattade ofärgade dieseln.Dessa senare kan därefter ansöka om restitution av skatten.En dispensmöjlighet finns också för de mindre båtarna somkan anföra särskilda skäl att köpa lågbeskattad olja.Lagstiftningen innebär att olika kategorier yrkesfiskare särbehandlas på ettsätt som drabbar de svagaste hårdast. Reglerna innebär också en onödigt storbyråkrati för skatteförvaltningen. Lagen om skatt på fartygsbränsle bör därföromedelbart kompletteras med en möjlighet för samtliga licensierade yrkes-fiskare att använda den skattefria grönfärgade dieseln till sina fiskefartyg.YrkesfiskaravdragFrågan om ett s.k. yrkesfiskaravdrag har ett flertal gångerväckts i . Vi anser att denna skattefråga bör få ensnar lösning.Yrkesfisket är en rörlig näring som har stor valfrihet då det gäller val avhamn för såväl landning av fångst som påfyllning av förnödenheter. Dennafrihet har ökat efter inträde i EU. Vi anser att skattesituationen försvenska yrkesfiskare måste jämställas med villkoren i t.ex. och attett svenskt yrkesfiskaravdrag bör motsvara det danska avdraget. Det danskayrkesfiskaravdraget innebär att varje licensierad yrkesfiskare har rätt till ettskatteavdrag på per påbörjad fångsttur med en varaktighetpå minst . Avdraget får maximalt göras för 220 dagar.Fisket i laxar är en dåligt och felaktigt utnyttjadresurs. Dels hotas flera naturlekande stammar, både av förhårt fiske och av dödligheten i M 74. Dels kommer laxen intill kusten efter sin vandring i havet och borde fångas dåistället.Fiskeriverket har redovisat planer för hur laxfisket bör bedrivas i framtiden.Från 1998 vill man införa ett centralt fredningsområde för allt laxfiske ute iÖstersjön. Verket vill förflytta fisket till kustområdena där man vill skapaterminalfiskeområden.Om strategi skall lyckas och därmed säkerställa ett uthålligtlaxfiske i krävs en rad åtgärder på såväl nationell som internationellnivå.Först och främst förutsätter en sådan omläggning internationella överens-kommelser om metoder och omfattning av laxfisket i . Detta äringet som kan eller skall genomföra på egen hand. Som exempel kanhär nämnas att en stor del av den lax som vandrar från till desvenska älvarna först passerar nära den finska kusten och där lätt kan fiskas.För det andra förutsätter en sådan omläggning att de yrkesfiskare som idaglever av utsjöfisket kan garanteras fortsatta fiskemöjligheter inom detkustnära fisket.För det tredje måste man vara säker på att omläggningen till terminalfiskefungerar biologiskt. Metoden "delayed release" måste då utvecklas i full skalavid de kuster där den återvandrande laxen inte skapar rubbningar iekosystemen.För det fjärde får inte det befintliga kustnära binäringsfisket på enskildavatten bli lidande av omläggningen. Fisket får inte polariseras till renodlatyrkesfiske och renodlat sportfiske.Slutligen måste sådana inskränkningar som kan komma att ske i detsvenska kustfisket utformas rättvist mellan olika kuststräckor. Det är interimligt att ett fåtal laxfiskare, t.ex. utanför Torneälvs mynning, blir totaltavstängda från sin näringsfångst.Övrigt fiskeÄven vad beträffar övrigt fiske, såväl i som vidoch utanför , är det av stor vikt att det skeren internationell samordning. Fisktillgången är en begränsadbiologisk resurs som skall beskattas med syfte på uthållighet.Med hänsyn till våra fiskberedningsindustrier är det avstörsta vikt att svenskt fiske kan ske kontinuerligt ochuthålligt. Det är nödvändigt att i internationella förhandlingarkomma överens om en kvotering av fisket som garanterar ensådan uthållighet. Vidare måste regeringen i sådanaförhandlingar kräva att sådana redskap som hotar eller skadarreproduktionen inte får användas. Ett exempel härvidlag ärtrålarnas maskstorlek.Som redan har omnämnts i avsnittet om satellitövervakning, är det viktigtatt det finns ett fungerande kontrollsystem och att försummelser motunderlåtelse att följa reglerna beivras med kraft.Fiskeskötselområden1981 stiftades lagen om fiskevårdsområden. haröver 1 800 nya fiskevårdsområden bildats runt om i landet,nästan uteslutande i de vatten med enskilt fiske som inteberördes av lagen om fritt handredskapsfiske från 1985.Fiskevårdsområden bildas i huvudsak på frivillig grund (undantagen kom-mer förmodligen att prövas på nytt) av fiskerättsägarna. I merparten av de nyafiskevårdsområdena utvecklas fisket mycket positivt, med bättre resurs-utnyttjande, tillsyn och respekt för regler och rätt. I många fall samsas yrkes-fiske och fritidsfiske mycket bra.I de områden där fritt handredskapsfiske infördes avstannade bildandet avfiskevårdsområden nästan innan det kommit igång. Där råder nu "statsparks-modellen" med okontrollerat resursutnyttjande, utan tillsyn, utan lokala reglerför miljöhänsyn och utan möjlighet för ägarna till fiskerätten att fullt ut dranytta av sitt produktionsmedel till gagn för en levande landsbygd.Längs kusten och i de bör därför skapas möjligheter att, på fri-villig väg, bilda någon form av fiskeskötselområden med möjlighet att för-valta och upplåta visst fiske, utöva tillsyn samt bedriva fiskevård. Fiske-skötselområdena bör kunna omfatta både enskilt och allmänt vatten. Deallmänna vattenområdena, där staten bär ansvar för fiskevården, kan på dettasätt också få en mer aktiv förvaltning och resurshushållning. Eftersom statenidag saknar medel till fiskevård även för de egna vattnen, bör detta vara eneftersträvansvärd och decentraliserande lösning.KalkningKalkning av sjöar och vattendrag är nödvändig för attmotverka försurningen. Följderna av avbruten kalkning ärväl beskrivna. Ekosystemen kommer att kollapsa ochvärdefullt fiske kommer att slås ut. Orsakerna tillförsurningen är också väl dokumenterade och kända. Orsakoch verkan har alltså ett tydligt samband.Staten tar in mer än i skatter på utsläpp av för-surande ämnen, främst i form av koldioxidskatt. Kalkningen har de senasteåren kostat . Att använda några enstaka procent avmiljöskatterna till att motverka de beskattade utsläppens miljöeffekter ärnärmast en fråga om hederlighet.Kalkningen är således synnerligen väl finansierad i statsbudgeten och börundantas från de nedskärningar som är ålagt att göra.TjuvfiskeI samma takt som fiskets värde ökar blir också brotten motfiskets lagar, förordningar och avtal allvarligare.Det är väl omvittnat att internationellt överenskomna fiskekvoter över-fiskas. Brist på resurser för övervakning och ett otillräckligt sanktionssystemkan vara några av orsakerna. Detta måste åtgärdas.I enskilda vatten ökar också den ekonomiska skadan av olovligt och olagafiske. Här finns en eftersläpning i påföljder för dem som fälls för tjuvfiske.Även detta bör åtgärdas.SkarvenMänniskan har bekämpat skadedjur för attförbättra sina egna villkor. Efter förmåga har man sökt utrotarovdjur och konkurrenter. Många äldre människor kan t.ex.fortfarande inte förstå varför man nu vill "släppa framvargen" när man "en gång blivit av med den".I det moderna samhället finns en helt annan inställning till sådana arter. Vianser att varje art har ett egenvärde och en roll i den ekologiska väven.Majoriteten av befolkningen lider heller ingen skada av att dessa djur återtillåts att öka; i vårt moderna samhälle har vi råd med mångfald.Men mitt i det urbaniserade samhället finns fortfarande en minoritet avmänniskor som lever i och av naturen, egentligen på samma grundvillkor somunder gångna tider.Skärgårdsbor och fiskare tvingas fungera som en buffert för att restenav befolkningen ska få glädjas åt den biologiska mångfalden när skarven isnabb takt ökar i antal.Om det nu verkligen är så att vårt moderna samhälle har råd att hålla sigmed ett obegränsat antal skadedjur, så skulle det i så fall ha märkts istatsbudgeten för länge sedan. Men det kan knappast vara avsikten att en stordel av fiskarkåren, och i förlängningen även renskötande samer ochlantbrukare med kreatur i skogsbygder, placeras med armarna i kors sombidragstagare. Även bland människor har mångfalden ett värde.Någon slags balans är alltså nödvändig, vilket i sin tur kräver att man aktivttar ställning till hur den balansen ska upprättas och vilka åtgärder som dåkrävs.Beträffande skarven bör aktivt arbeta för att arten tas bort från allalistor med hotade arter. Sedan skulle man till exempel kunna komma överensom att behålla en eller två kolonier per län längs ostkusten. I samråd mellanskärgårdens organisationer och ansvariga myndigheter skulle ny etableringutöver detta sedan förhindras.FiskevårdDe statliga budgetpengarna till fiskevård är på väg mot ennollnivå. På lång sikt är det givetvis önskvärt att all slagsfiskevård finansieras lokalt på näringsmässig grund. Därförhade det också varit ett steg i fel riktning att införa en allmänfiskevårdsavgift; det var mycket tillfredsställande att avgiftenstoppades.Fiskeriverkets och senaste stora undersökning omsvenska folkets fiskevanor, Sport- och husbehovsfiske 1995, bekräftar att detidag omsätts närmare en kvarts miljard kronor på fiskevård i vid bemärkelse.Så mycket pengar uppger de tillfrågade att de köper fiskekort för, omräknattill hela befolkningen.Även om det finns osäkerheter i siffran rör det sig om betydande belopp.Fortfarande finns dock vita fläckar på fiskevårdskartan. Statens allmänna vatten, tidigare inlöst fiske på enskilda vatten samt deenskilda vatten som ingår i det fria handredskapsfisket utgör sådana vitafläckar. Lagen bör ändras så att det blir möjligt att inrätta frivilligafiskeskötselområden.I väntan på sådan lagstiftning och på att den lokalafiskevårdsekonomin utvecklas måste dock staten drakonsekvenserna av tidigare handlande och även ta sitt ansvarför de egna vattnen.Ett av de mest konkreta ansvarsområdena är utsättning av ål, som kompen-sation för minskad invandring och för ingrepp i vandringsvägar.I detta övergångsskede bör det finnas budgetmedel till ålutsättningar.Långsiktigt måste en mer hållbar strategi upprättas.Med hänvisning till det anförda föreslår vi att anslaget till fiskevård ökasmed . HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om EU:s fleråriga utvecklingsprogram,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om satellitkontroll,3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om yrkesfiskeavdrag,14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om skatt på dieselolja,15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om laxfisket i ,6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om yrkesfisket i övrigt,7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om fiskeskötselområden,8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om effektiv fisketillsyn,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om skarven,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om anslaget till fiskevård,11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kalkning.