mot · GK02Sf19 · 1996-10-11 00:00:00 — med anledning av prop. 1996/97:25 Svensk migrationspolitik i globalt perspektiv InledningRegeringens proposition om flyktingpolitiken innebärsammantaget att den svenska flyktingpolitiken blir snålareoch att färre människor kommer att kunna få skydd i Sverige.Folkpartiet avvisar regeringens förslag till nyflyktinglagstiftning.Det kommer alltid att finnas flyktingar - människor som är i behov avskydd undan förtryck, förföljelse, hot och övergrepp. Utgångspunkten förvarje flyktingpolitik måste därför vara att värna asylrätten - rätten att sökaskydd i annat land än det vederbörande flytt ifrån. harasylrätten blivit allt mer utsatt för kritik och angrepp. På åtskilliga håll iEuropa har asylrätten inskränkts som en följd av en allmänt invandrar- ochflyktingfientlig opinion. Även i har sådana tendenser gjort siggällande i den allmänna debatten.migrationspolitik och asylrättRegeringens proposition bygger i allt väsentligt påbetänkandet "Svensk flyktingpolitik i globalt perspektiv"(SOU 1995:75), som drevs fram av den socialdemokratiskaregeringen och invandrarminister undermycket stor tidspress. I den svenska liksom i den europeiskadebatten har gjorts en medvetensammanblandning av flyktingar och invandrare/migranter istörsta allmänhet. Genom att antyda att asylsökande kommerfrån fattiga länder vill man skapa intrycket att de asylsökandehuvudsakligen är ute efter att förbättra sin ekonomiska ochsociala situation. Så skapas den politiska grunden för att göraasylpolitik till en del av den allmänna invandringspolitiken.Genom att ändra rubriken till propositionens "Svenskmigrationspolitik i globalt perspektiv" fullbordar densocialdemokratiska regeringen sin politik från det beramade"Lucia-beslutet" . Asylrätten måstehållas isär från den allmänna migrationspolitiken, vilketriksdagen bör ge regeringen till känna.Folkpartiet liberalerna är inte beredd att medverka till att skydds-bestämmelserna i utlänningslagen urholkas eller inskränks. Människor medbehov av skydd skall garanteras trygg i . Möjligheten attbevilja uppehållstillstånd av humanitära skäl måste också finnas kvar.antalet asylsökandeTvärtemot vad som hävdas har antalet asylsökande frånhuvudsakligen länder i tredje världen varit förhållandeviskonstant i . Det har pendlatmellan 100.000 och 250.000 med ett genomsnitt på mellan150.000 och 200.000. Antalet asylsökande från detraditionella flyktingproducerande länderna i tredje världenhar inte ökat sedan dess.Signaler som att en asylansökan prövas i ett visst land utan onödigtidsutdräkt och att beslut om avvisning också verkställs kan givetvis hainverkan på mängden asylansökande utan verkliga skyddsbehov, som sökersig dit. Det enskilt främsta skälet till att asylsökande söker sig till ettvisstland är emellertid förekomsten av landsmän, som redan tidigare sökt ocherhållit tillstånd att stanna i landet ifråga, ett slags "brohuvudfunktion".Först med kommunismens fall och de nationella sönderfallsprocesserna iCentral- och samt i det forna Sovjetväldet uppstod /89en kraftigt stegrad tillströmning av asylsökande från dessa länder. Bl a somen följd av att människorna fick ökade möjligheter att ta sig ut urhemländerna. Den förklaras också av att dessa människor till en börjansaknade tilltro till den plötsliga frihet som uppnåtts. Asylströmmen från deforna kommuniststaterna har i stort sett upphört.Det stora antalet asylsökande till länder som , ochTyskland första år hänförde sig till alldeles övervägande deltill flyktingar från kriget i det . sedanandra världskriget fördes i ett krig som drev åtskilliga miljonermänniskor på flykt. Lika lite som flyktingtoppen efter den ryska inmarschen iBudapest 1956 kan flyktingströmmar ansesbeskriva en allmän trend vad gäller asyl- och flyktingpolitikens utvecklingvare sig i eller i . Följdriktigt är antalet asylsökande nu åternere på eller rent av under de nivåer som gällde under större delen av 80-talet. Vad som ovan anförts om omfattningen av antalet asylsökande iEuropa och i bör ge regeringen till känna.liberal flyktingpolitik iregeringsställningSvensk flyktingpolitik utvecklades i väsentliga avseendenunder ledning under de borgerliga regeringsåren1991-1994. upphävdes det s k 13december-beslutet, varigenom krigsvägrare och de facto-flyktingar åter kunde få skydd fullt ut enligt utlänningslagensbestämmelser. infördes rätten att arbeta under den tidden asylsökande väntar på beslut. Möjligheten att ta barn iförvar inskränktes av efter förslag frånkulturminister att helt förbjuda möjlighetenatt ta barn i förvar. kan asylsökande ordna sittboende själva och det statliga monopolet påflyktingmottagning har avskaffats.Det stora antalet asylsökande från det föranledde densvenska regeringen att i såväl UNHCR, dåvarande ESK som iden s k Wien-processen inom ram ta initiativ till ett system förmer solidariskt mottagande av flyktingar mellan och s kburden-sharing med utsatta stater som får ta emot särskilt mångaasylsökande.Värna asylrättenAtt värna asylrätten i och i måste därför ävenfortsättningsvis vara utgångspunkten för svenskflyktingpolitik. Det kan aldrig ersättas med aldrig såkraftfulla åtgärder i andra avseenden. Genom att enskildaländer gör sin asylpolitik mer restriktiv görs inteskyddsbehoven mindre omfattande. De asylsökande skyfflasbara runt mellan olika stater och främst till dem som relativtsett söker föra en liberal asylpolitik. I längden visar det sigatt inget land förmår stå emot en nedåtgående spiral, näråtskilliga andra höjer tröskeln för asylsökande att överhuvudfå sina skyddsbehov prövade.Asylansökningar skall prövas individuellt för den enskilde på hans ellerhennes egna meriter. Den enskilde asylsökande är just en enskild individ somoavsett etnisk, nationell, politisk eller religiös hemvist skall bedömas som enenskild individ och inte som medlem i en grupp. Den enskilda människan harsina egna värderingar och prioriteringar. Det som är naturligt och självklartför den ene kan vara helt fel för dennes landsman, tros- eller åsiktsfrände. Iflyktingpolitiken får vi aldrig förlora den enskilda människan ur sikte.förebygga flyktEn samordnad politik för att bidra till att förebygga och/ellerundanröja orsaker till flykt och påtvingad migration skallvara ett viktigt inslag i internationella agerandesåväl bilateralt som multilateralt. Här bör inte minst olikaFN-organ som t ex UNHCR få ett kraftfullt stöd. Folkpartiethar i sin biståndsmotion föreslagit ökade svenska anslag tillUNHCR. Det handlar i dessa sammanhang emellertid omutvecklingstendenser på mycket lång sikt, varför sådanainsatser inte kan ställas mot en fortsatt generös mottagningav asylsökande i vårt eget land. u-landsbiståndriktas och skall i hög grad riktas till de fattigaste ländernaoch endast i liten utsträckning till de länder, varifrån detstora flertalet asylsökande från tredje världen till Europakommer.Antalet som söker asyl i är litet i förhållande till det stora antaletflyktingar som finns och även fortsättningsvis kommer att finnas i tredjevärlden. Oavsett om antalet asylsökande i de rika länderna varit stort eller ejhar det alltid varit svårt för de internationella hjälpinsatserna att uppbringatillräckligt ekonomiskt stöd för bistånd till de många flyktingarna i tredjevärlden. Att stärka insatserna för de många flyktingarna som aldrig når länderna i väst får aldrig tas som intäkt för en mer restriktiv asylpolitik ivåra länder. Vad som ovan anförts om att förebygga och/eller undanröjaorsaker till flykt och påtvingad migration bör ge regeringen tillkänna.stöd i närområdetStöd i närområdet har således varit alltför eftersatt iinternationell flyktingpolitik. har tillsammans medandra nordiska länder hört till dem, som gått främst när detgäller att ställa upp för de internationella hjälpinsatserna. Detarbetet måste intensifieras. I den mån ökade hjälpinsatserminskar antalet som ser sig tvingade att ge sig iväg och sökaskydd längre bort är det givetvis mer än välkommet för denenskilde. Ökat stöd i närområdet får emellertid inte hellervara ett skäl att göra det svårare att söka asyl i . Vadsom ovan anförts om stöd i närområdet bör geregeringen till känna.återvändandeAtt tvingas lämna sitt hemland för oviss tid är för mångaflyktingar och deras anhöriga ett svårt beslut med följder förden enskilde, som kan vara mycket svåra att hantera. Förmånga framstår möjligheten att återvända hem som heltotänkbar. Så var fallet för alla dem som flydde undankommunismen . För andra åter är längtan att ien inte alltför avlägsen framtid kunna återvända hem till ettland, där det åter blivit möjligt för dem att leva utan hot, detsom gör tiden i asyl möjlig att uthärda.Viljan och förmågan att förverkliga drömmen om ett återvändande berortill sist alltid på hur situationen i hemlandet förändras. Det är något somaldrig kan förutses. Till flyktingskapet hör både att den som aldrig trodde påen återkomst ändå kan få uppleva den möjligheten och, att den som varit heltinriktad på att återvända hem aldrig får möjligheten eller om den ändåkommer inte visar sig kunna återvända hem.Stöd till återvandring för den som så önskar måste alltid vara ett viktigtinslag i en human flyktingpolitik. Viljan att återvända är individuell ochvarje återvändarpolitik måste fullt ut respektera den enskildes valfrihet. Detsamhälle som tar emot flyktingar måste också vara berett att låta dessamänniskor stanna. Konjunkturskäl får aldrig vara orsak till att stimulera ettökat återvändande av flyktingar. Vad som ovan anförts om återvandring börriksdagen ge regeringen till känna.Europeiskt samarbeteEU bör utveckla en gemensam asylpolitik så att ansvaret förflyktingströmmarna fördelas mera jämnt mellan Europasstater. Det förutsätter att flyktingpolitiken förs till deområden där majoritetsbeslut kan tillämpas. Inte minstflyktingkatastrofen i det har visat påfrånvaron av och nödvändigheten att få till stånd engemensam europeisk flyktingpolitik. Denna måste bygga påprincipen om gemensamt ansvarstagande och fördeladeinsatser.Praxis för beviljandet av asyl varierar mellan EU-länderna. I verklighetenhar flyktingpolitiken successivt stramats åt i hela . En samordning avmedlemsstaternas minimiansvar är därför nödvändig, om åtminstone någraländer i praktiken skall kunna bedriva en mer generös flyktingpolitik. Det fårinte bli så att de minst generösa länderna sätter . Detta måste präglatillämpningen också av och den s k ,som rör flyktingpolitiken. Det var därför visserligen välkommet att Sverigehösten 1995 med en protokollsanteckning förbehöll sig rätten till en egentolkning av skyddsbegrepp. borde emellertid idetta sammanhang ha motsatt sig den mer inskränkta tolkning som blev deövriga EU-staternas beslut.Asylrätten på grund måste värnas inom ramen fören gemensam europeisk flyktingpolitik. EU:s flyktingpolitik måstekompletteras med en ny konvention för att också ge skydd t ex imassflyktsituationer. bör välkomna att man inom EU nyligenkommit överens om att överväga gemensamma minimiregler vid utredningav asylärenden. En samordning av flykting- och asylpolitiken - en gemensampraxis - är en förutsättning för en liberalisering av politiken inom hela EU.EU och dess medlemsländer måste på plats bekämpa orsakerna till attmänniskor tvingas fly och bege sig till andra länder. Genom vårtmedlemsskap i EU kan vi verka för att mobilisera omfattande stöd till demänniskor som tvingas på flykt genom ett mer direkt stöd till grannstatersom ger dem skydd. Vad som ovan anförts om europeiskt samarbete för engemensam och generös flyktingpolitik bör ge regeringen till känna.Värna barnens säkerhetUnder senare tid har barnets rättigheter kommit att stå icentrum på grund av en rad spektakulära utvisningsbeslut,som på olika sätt drabbat de inblandade barnen. Regering,invandrarverk och utlänningsnämnd har visat en påtagligokänslighet och gjort dogmatiska regeltolkningar som i etthumanitärt perspektiv fått oacceptabla följder.FN:s konvention om barnets rättigheter ratificerades av 1990utan att någon lagändring behövde göras, eftersom konventionen ansågsöverensstämma med svensk lag. Man förutsatte då, att barnkonventionenskulle tillämpas av myndigheterna, och så har i stor sett skett med ett viktigtundantag. Vid beslut enligt utlänningslagen har vanligenicke beaktats. Beslut har fattats som om icke gäller förasylsökande barn och barnfamiljer.Stående argument från och UN, när åberopats iasylärenden som rör barn, har bl.a. varit:den är inte lagfäst ("vi följer bara svensk lag"),"barnets bästa" är inte klart definierat,övergripande samhällsintressen går före barnets bästa,man följer bara gällande praxis.Detta sätt att argumentera är märkvärdigt av flera anledningar:barnkonventionens 54 artiklar utgör en klargörande exempelsamling påvad som menas med "barnets bästa", vilket i praktiken är detsamma som de"humanitära skäl" som barn har rätt att få beakta,gedigna erfarenhet av att utreda "barn som far illa" bordetas tillvara av och UN i ärenden som rör barn, vilket redaninvandrarpolitiska kommittén föreslog (SOU 1983:29), vilketäven kom till uttryck i regeringspropositionen (Prop.1983/84:174),och UN tar praktiskt taget aldrig initiativ till utredning av vad som idet enskilda fallet skulle kunna vara det för barnet bästa beslutet,och UN klargör i sina beslutsmotiveringar aldrig vilka övergripandesamhällsintressen som i det enskilda fallet måste gå före vad som annars vorebäst för barnet.Mot denna bakgrund är det inte förvånande om misstankar uppstår, attmyndigheter och regering vägrar låta få genomslag iasylpolitiken och utnyttjar otydligheten i regler och ansvarsfördelning. Härborde man fått gå igenom /UN:s beslutsprotokoll i utlänningsärendensedan trädde i kraft , då det ingick i direktiven förbåde och att granska om ochhur myndigheterna beaktat vid tillämpning avutlänningslagen. har genomfört den delen av uppdraget- enligt uppgift p.g.a. ovan redovisad tidsbrist. skall nu fattabeslut i frågan utan att den allra viktigaste informationen tagits fram.Valet står nu mellan följande alternativ:1) Vid tillämpning av utlänningslagen i ärenden som rör barn skallbarnkonventionen vara styrande för utredning och beslut, d.v.s.barnkonventionen gäller för alla barn som vistas i Sverige.2) Vid utredning och beslut enligt utlänningslagen i ärenden som rör barnär icke tillämplig, d.v.s. gäller icke förbarn som saknar uppehållstillstånd i Sverige.Regeringen har med sitt förslag valt det senare alternativet. Regeringensförslag är att införa en portalparagraf i utlänningslagen, som skall stadga attbarnets hälsa, utveckling och bästa i övrigt skall beaktas. Detta räcker inte.Lagrådet skriver i sin kommentar till regeringens förslag: "Om denpraktiska betydelsen av en så pass allmänt hållen regel som den föreslagnakan det enligt Lagrådets mening råda viss tvekan. Att stor hänsyn skall tas tillbarnets bästa kan förvisso inte vara en nyhet för de myndigheter som har atttillämpa utlänningslagstiftningen. Någon närmare undersökning av hurmyndigheternas praxis förhåller sig till principen om barnets bästa sådan denkommer till uttryck i artikel 3 i har inte utförts ilagstiftningsärendet. Den föreslagna bestämmelsen kan således närmast sessom ett utflöde av den allmänna debatt som förts i frågan ombarnkonventionen ges tillräckligt genomslag vid tillämpningen avutlänningslagstiftningen. Lagrådet ser det för sin del inte som opåkallat attutlänningslagen i en s k portalparagraf erinrar om att tillämpningen skall skeunder särskilt beaktande av grundprincipen i artikel 3 i barnkonventionen.Det ligger dock i sakens natur att en lagregel med föreslagen utformning gerringa vägledning för myndigheterna vid de svåra intresseavvägningar sominte sällan inryms i utlänningsärenden som rör barn. Frågan i vad månbestämmelsen kommer att få påtaglig reell betydelse för tillämpningen tordeför närvarande inte kunna ges något bestämt svar. "Den skrivning regeringen föreslår är således otillräcklig. Detta är ett magert resultat av hela diskussionen och alltutredande om barnens rättigheter. En till intet förpliktande formulering.Utifrån regeringens strävan efter en stramare och mer oliberal flyktingpolitikkan den ej föreslå skrivningar som i sin tillämpning kan leda till att fler barnän får stanna i . Från liberal utgångspunkt är det en oacceptabelhållning.Folkpartiet ser hellre att väsentliga skrivningarinkorporeras i den svenska utlänningslagstiftningen på samma sätt somGenèvekonventionens definition av flyktingskapet nästan ordagrant överförtstill utlänningslagen. Det bör ske i de olika bestämmelser i utlänningslagensom kan vara relevanta för barns särskilda förhållanden. I förarbetena tillutlänningslagen skall det tydligt framgå att de skrivningar som rör barn ärtagna från . På detta sätt säkras barnets rättigheter allrabäst i lagstiftningsarbetet. Det blir då ej möjligt för berörda myndigheter attitillämpningen av lagen undgå att sätta barnets behov och rättigheter i främstarummet. Utredningen om blev ett hastverk, vilketåterspeglas i regeringens förslag. Regeringen bör därför återkomma tillriksdagen med ett nytt förslag som tillgodoser behovet av att i tillämpligadelar inarbeta bestämmelser i utlänningslagen, vilketriksdagen bör ge regeringen till känna.Överväganden och förslagskyddsbehövandeEn återgång till en vidgad tolkning av Genèvekonventionensom grund för beviljande av flyktingskap i är ytterstvälkommen. Därigenom kan åtskilliga som fått stannasom krigsvägrare eller de facto-flyktingar få fullkonventionsstatus. 13 december-beslutet visaremellertid att ett skyddsbehov kan finnas för dem som fallerunder dessa kategorier, men som inte kan fåkonventionsstatus ens med en vidgad tolkning. Folkpartietavvisar därför förslaget att avskaffa de facto-flykting- ochkrigsvägrarbegreppen i utlänningslagen. Likaså avvisar viförslaget att avskaffa möjligheten att beviljauppehållstillstånd av politisk-humanitära skäl.Vi välkomnar däremot att utlänningslagen nu tydligt tar ställning för attkön och sexuell läggning kan utgöra skäl för skyddsbehov. De nyabestämmelserna får emellertid inte innebära att i de fall kön eller sexuellläggning då så är motiverat skydd enligt inte ges, vilketriksdagen bör ge regeringen till känna.Likaså välkomnar vi att skydd för krigsflyktingar förs in i utlänningslagen,och att skyddet även omfattar flyktingar från inbördeskrig. Krigsflyktingar iden nya meningen ersätter däremot inte behovet av skydd för krigsvägrare ienlighet med nuvarande lagstiftning. anhörigaNuvarande bestämmelser om anhöriginvandring säkerställeratt anhöriga till person som beviljats uppehållstillstånd kanges rätt att återförenas med denne i . Bestämmelsernager möjlighet för myndigheterna att ta hänsyn till att såvälsynen på familjebegreppet som den faktiskahushållssituationen i hemlandet kan ha varit någotannorlunda än den i vanliga. Det ankommer påutlänningsmyndigheterna och regeringen att liksom hittillsfastställa praxis för anhöriginvandringen. avvisardärför ändrad lagstiftning i detta avseende.Däremot är det vår uppfattning att om den normala viseringspolitiken försläktbesök gjordes mer generös skulle många anhöriga, inte minst åldrigaföräldrar, inte se sig nödsakade att söka uppehållstillstånd i för attregelbundet kunna besöka anhöriga med uppehållstillstånd i vårt land. Det ärett viktigt inslag för människors fria rörlighet och skulle säkert ocksåmedföra minskad belastning på asylprövningssystemet. Vad som ovananförts om mer generös viseringspolitik för släktbesök bör geregeringen till känna.viseringspolitikViseringspolitiken är ett inslag i kontrollen av invandringentill . Rätten att söka asyl får däremot inte inskränkasgenom att införa viseringstvång för att hejda asylsökandefrån att nå fram till . Det är uppfattningatt införande av viseringsplikt i alltför hög utsträckninganvänds inom EU för att hindra människor från att kunnasöka asyl. bör inom ramen för den gemensammaviseringspolitiken i EU verka för att viseringsplikt användsmer restriktivt och aldrig i syfte att hindra skyddsbehövandemänniskor från att kunna söka asyl. Vad som ovan anförtsom viseringspolitik och att inom EU verka för attviseringsplikt används mer restriktivt bör geregeringen till känna.tillfälliga tillståndVi avvisar bestämt tillfälliga tillstånd som ett regelmässigtinslag i svensk flyktingpolitik, och finner utlänningslagensnuvarande bestämmelser tillfyllest. Att med tvång efteråtskilliga år i tvinga flyktingarna tillbaka är bådeinhumant och ohanterligt. Däremot kan det i situationer medmassflykt var lämpligt att efter regeringsbeslut beviljamänniskor från ett visst område tillfälligt uppehållstillstånd.Det bör emellertid endast ske när man inte redan från börjankan bedöma att orsakerna till flykten kommer att bestå underlång tid.Av rättssäkerhetsskäl bör beslut om tillfälligt uppehållstillstånd imassflyktssituation ej ges än . När det för den enskildeskulle innebära ett alltför abrupt avbrott av t ex studier eller när orsakentillmassflykten tycks vara på väg att undanröjas bör regeringen kunnabesluta om förlängning , dock högst två gånger. Folkpartietavvisar därför förslaget att göra bestämmelserna om tillfälliga tillståndavhängiga frågan om återvändandeprogram.styrning och förordningarFolkpartiet har redan tidigare uttalat sig för att regeringenskall kunna styra praxisbildningen genom att utfärdaförordningar. När inrättades 1992avhände sig regeringen i alltför hög utsträckning möjlighetoch skyldighet att ytterst ta ansvar för praxisbildningen iasylärenden. är berett att pröva den av regeringenföreslagna ordningen.prövning av enskilda ärendenFolkpartiet delar regeringens uppfattning att enskildaärenden normalt inte skall avgöras av regeringen. Den börstyra praxisbildningen, så att enskilda ärenden kan avgörasav myndigheterna. I likhet med flera remissinstanser delar viemellertid inte uppfattningen att nya ansökningar generelltinte skall kunna överlämnas till regeringen avmyndigheterna. Det kan inte uteslutas att en ny ansökan kanha sådan karaktär att ett beslut kan vara praxisbildande. muntlig handläggningFolkpartiet välkomnar förslagen att muntlig handläggningskall förekomma i alla ärenden där avvisning är aktuella,liksom att skall vara skyldig att muntligthöra asylsökande som så begär utom när det är uppenbartonödigt.beslutsmotiveringDet är positivt för rättssäkerheten att skriftliga motiveringaralltid skall föreligga vid beslut i asylärenden. En starkareuppföljning och granskning av myndigheternas beslut isådana ärenden är också välkommen.transportörerDe reseföretag som transporterar asylsökande får aldrigtvingas utföra myndighetsuppdrag som att prövavederbörandes rätt att i söka asyl. Alla former avsanktioner mot transportörer som inte granskat resandesresehandlingar avvisar därför bestämt. Vivälkomnar att regeringen avstår från att lägga förslag härom.Inom ramen för det europeiska samarbetet bör Sverigemedverka till att detta blir fallet också internationellt, vilketriksdagen bör ge regeringen till känna.straffskärpning vid organiseradillegal invandringDet är förkastligt att det förekommer att människor i hejdlöstvinningssyfte utnyttjar asylsökandes desperata situation ochunder omänskliga förhållanden utsätter dessa för livsfarligaoch förnedrande transporter in över vårt lands gränser. Detfår emellertid inte blandas ihop med människor som av mereller mindre stark övertygelse bistår asylsökande människor inöd. Att byta ut utlänningslagens rekvisit "ur vinningssyfte"mot "mot betalning" vore därför inte acceptabelt. Vivälkomnar att regeringen avstått från att lägga förslag ienlighet med i detta avseende.Däremot avvisar vi regeringens förslag till straffskärpning från fängelse till fängelse . Förslaget är att se som en symbolhandling utanegentligt värde.barn i förvarAtt i fortsättningen fullt ut tillämpa barnkonventionensbestämmelser och därmed i svensk lagstiftning definiera barnsom den som är är högst välkommet. Folkpartietliberalerna hävdar i likhet med förslagen i prop. 1991/92:138att förvar av barn i princip bör förbjudas.