mot · GK02A707 · 1996-10-07 00:00:00 — Mer tid för barnen InledningIdag befinner sig många svenska barn i en svår situation. Vihar kommit in i en ond cirkel. Först byggde vi ut ochförbättrade den kommunala barnomsorgen och utökadeantalet stödpersoner kring barnen i takt med att behovenväxte. Budskapet till föräldrarna var att de förväntades återgåtill jobbet när barnen var omkring . Kommunen skulle igengäld stå för barnomsorgen.När de flesta nu har anpassat sig till den modellen visar det sig att statensoch kommunens pengar är slut. Plötsligt finns varken föräldrar ellerstödpersoner att tillgå för barnen i tillräcklig omfattning. Föräldrarna ärpressade från alla håll. Antingen har de jobb upp över öronen, eller också ärde arbetslösa och tycker sig ha förlorat sin identitet. Den är ju numerakopplad till vilket jobb man har.Relationsproblem och skilsmässor är vanliga, och föräldrarna har heltenkelt ofta nog av sitt eget. har barngrupperna på dagis och iskolorna blivit större. Kuratorn och psykologen har sparats bort, ochbidragen till psykmottagningarna har dragits ned. Då går ekvationen inteihop längre, och risken med statiska och stela system visar sig. Det bordevara en lämplig tidpunkt att tänka om och se över systemen.Det finns ett samband mellan familjernas tillstånd och samhällets tillstånd.Om vi har familjer som mår bra, där man är i balans och där de vuxna hinnermed att vara goda föräldrar, så kan vi se fram emot färre sociala problem iframtiden. Och framför allt kommer fler människor att må bättre.Det är självklart inte så att institutionen "familj" är lösningen på allaproblem. Det finns många exempel där familjen är problemet, exempelvisincest, drogmissbruk, misshandel etc. Men det är i sådana fall samhälletmåste hjälpa till och styra. I normalfallet kan en familj klara av sinaåtaganden och ge det stöd och den hjälp ett barn behöver för att komma pårätt köl i livet. Samhällets uppgift är att stödja och hjälpa till, men aldrigersätta familjens funktion. Stödet ska finnas i form av frivilligt valdbarnomsorg, en bra skola, pålitlig hälsovård etc.Kristdemokraterna vill avsätta mer pengar till kommunen och tillomsorgen för att förbättra barnens situation. Det förebyggande arbetet kaninte nog betonas. Det finns inga enkla lösningar på svåra problem, men smååtgärder kan få oerhört positiva konsekvenser på sikt.Tid, ensamhet och familjKommittén för FN:s familjeår arrangerade enhearing om skilsmässor och familjesplittring. En av talarnavid denna hearing var , som bland annatarbetat med radioprogrammet . Hon hade från samtalmed barn från separerade familjer funnit att det för barnenhandlar om tre viktiga aspekter: tiden, ensamheten ochfamiljen.Tid att lyssna och bara varatillsammansTid är viktig för barn. De behöver få tid utifrån sina egnavillkor, på tider som passar dem och i tillräcklig mängd. Barnlängtar efter tid med vuxna, och det gäller inte minst de liteäldre barnen. I vårt samhälle ges tiden ofta till små barn iform av barnledighet m.m., men även större barn behövertid. Det finns undersökningar som visar att man i en familjpratar per dag med sina barn. De större barnensbehov av tid med vuxna måste uppmärksammas ochrespekteras. För att ge föräldrarna mer tid till barnen ochungdomarna krävs större flexibilitet både när det gällerarbetstid och bidragssystem.KontaktdagarTidigare fanns så kallade kontaktdagar. kundeanvändas av föräldrarna från och med det kalenderår barnetfyllde fyra till och med det år barnet fyllde tolv. Föräldernhade möjlighet att avstå från förvärvsarbete per åroch barn i samband med föräldrautbildning, besök i barnetsskola eller besök i förskoleverksamhet eller skolbarnomsorg.Nu är borttagna. Få föräldrar har råd att varaborta från arbetet för att besöka barnens skola. Vi anser attmöjligheten att återinföra kontaktdagar noga bör tjänstledighetEtt annat minimikrav är att återinföra rätten till tre årstjänstledighet vid barns födelse. Även detta system måstebygga på flexibilitet. Ett intressant exempel är sättatt lösa det. Föräldrarna har där rätt till ledighet isamband med ett barns födelse, med bibehållen rätt attåtervända till sitt arbete. De kan dela upp ledigheten mellansig, om båda föräldrarna förvärvsarbetar eller studerar.Föräldrarna har rätt att byta sinsemellan underdessa tre år.Rätt att jobba halvtid under barnetsförskoleålderYtterligare exempel på rimliga villkor är att föräldrar fårlaglig rätt att gå ner till halvtid under barnets förskoleålder(gäller rätt till 25 procents ledighet upp ålder). En sådan möjlighet skulle underlätta för såkallad job-sharing, det vill säga att föräldrarna byts någon förälder är hos barnet. Eller att två eller flerafamiljer genom modellen samverkar för att ordnabarnomsorgen.Avtalad flexibel arbetstidFörsök med flexibel arbetstid för de anställda bör ocksåuppmuntras, det vill säga att arbetstagaren själv till exempeltillsammans med arbetslaget kan välja hur arbetstiden skaförläggas. Man kan också överväga att införa rätt för tvåarbetstagare med samma kompetens och arbetsuppgifter attdela på ett heltidsarbete och fördela arbetstiden sig emellan.Arbetet bör överhuvudtaget organiseras så att möjlighet gestill frivillig arbetsdelning och/eller att tjänstledighetunderlättas.Många barn är mycket ensammaDet finns en studie som är uppseendeväckande. Barn iSverige, , , och deltog. Varttionde barn i uppgav att de aldrig kände att någontyckte om dem. Detta svar valde inte något barn i de andraländerna. En uppgift var att rita en teckning och skriva nedvad figuren tänkte. Detta är ett vanligt test när man villundersöka barns psykiska hälsa. De svenska barnen ritademest bilder som uttryckte kamrattryck, tvång att vara likaandra och självupptagenhet. En tecknad figur hade texten"Han tänker: tur att jag har en så lång arm så jag kan tasjälvmord. "Pojken som gjorde den bilden säger att han inte har någon hemma att pratamed utom en mus. När man invänder att musen inte kan prata med honomsvarar pojken: "Nej, men den kan titta på mig." Att redan ett litet barn harbörjat umgås med självmordstankar på detta sätt är ett stort nederlag intebara för hans närmaste utan för hela samhället.Omkring 2 000 svenskar berövar sig livet , och ungefär 20 000 görallvarliga självmordsförsök. Av dessa är under ålder.Självmord är den vanligaste dödsorsaken bland pojkar och unga män i åldern15-29 år. Var tionde flicka i åldern har försökt ta livet av sig. Medtanke på vilken uppmärksamhet trafiksäkerheten har, och hur mycketresurser som satsas på det området framstår det som ganska märkligt att dettalas så tyst om självmordsstatistiken. Det är många fler som begår självmordän dör i trafiken. Preventiva åtgärder mot självmord och självmordsförsökmåste sättas in på ett tidigt stadium. Redan mycket små barn kan visa tydligatecken på depression.Nästan alla folksjukdomar har sina rötter i . De årenbestämmer våra vanor, vår livsstil och våra relationsmönster, vilka i sin turpåverkar såväl det medicinska hälsotillståndet som missbruk och benägenhetatt begå självmord. Ökad kunskap om de barn som söker och får sjukvårdenshjälp är önskvärd för att kunna vidta preventiva åtgärder av olika slag. Detbehövs både av samhällsekonomiska och humanitära skäl. harsamhället satsat mycket och effektivt på medicinsk hjälp underspädbarnsperioden. är det den tidiga barndomen samt barns ochungdomars närmiljö, familj och skola som kan bli intressanta att forska omoch att satsa förebyggande resurser på.FamiljenAnna Torbiörnsson, som nämndes ovan, menar också attfamiljen är viktig för ungdomar , mycket viktigare änvad vi vuxna tror. Oavsett hur familjen ärsammansatt och hur många den består av är det denna gruppsom ska skapa den trygghet barnet behöver och som är sånödvändig för barnets utveckling.Familjens betydelse som brottsförebyggandefaktorFamiljen kan leda barnet och visa vad som är rätt och vadsom är fel, dess betydelse i det brottspreventiva arbetet kaninte nog poängteras. Uppväxttiden ger barnet den grund ochde ramar som är nödvändiga för att kunna fungera somansvarstagande vuxna.Familjen är en resurs även senare i livet. Enligt tre fångar påÖsteråkersanstalten som startat en samtalsgrupp ska unga människor somkommer i kontakt med polisen inte släppas ut på gatan igen efteridentifiering. Istället ska de föras till ett "nätverkshus" där samordnaresamlarihop den unges "nätverk" som kan bestå av föräldrar, ytterligare släktingaroch andra viktiga personer. Därefter görs en åtgärdsplan för hur man skakomma till rätta med problemet. Det viktiga är att samhället reagerar snabbt.Ju längre en ung människa avancerat i en brottskarriär desto svårare är denatt avbryta. Det är också vanligt att brotten "trappas upp". Därför får intebrott, hur lindriga de än är, lämnas helt utan åtgärd.Även är av denna åsikt. Eftersom det framförallt ärmoralbildningen och vardagslivets utformning som påverkar ett samhällesbrottsnivå kan rättsväsendet inte på egen hand lösa problemen. I en rapportutgiven av RPS, "Brottsprevention och polisorienterat arbete", kan man läsaföljande: Valet står inte mellan rättsväsendet och alternativa strategier förbrottsprevention. Snarare gäller det att utforma en integrerad nationellbrottspreventiv strategi där åtgärder inom rättsväsendets område samordnasmed åtgärder på en rad andra områden, t ex åtgärder som berör familje-,bostads- och utbildningspolitiken, och som involverar en rad aktörer utanförrättsväsendet, t ex inom skolan, och frivilligorganisationer. Irapporten kan man också läsa om familjen som samhällets bästabrottsförebyggande resurs. Familjepolitikens allmänna brottspreventiva målbör därför vara att främja en god social utveckling hos barn, genom att sålångt som möjligt bidra till att underlätta för föräldrar (och andravårdnadshavare) i deras fostrande roll.SkilsmässorUnder 1900-talets gång har alltfler barn fått uppleva att derasföräldrar separerar. Enligt uppgift i Ds 1996:57, Barn ,har antalet förskolebarn med en ensamstående förälder ökatmellan med drygt 30 000 (+46 %) till 96000 barn. Enligt samma källa lever uppemot en tredjedel avalla 17-åringar skilda från en eller bägge föräldrarna.När två föräldrar skiljs är det än viktigare att barnets behov får gå först. Envårdnadstvist bör därför inte i första hand avgöras i tingsrätten utan i en"familjedomstol" hos de sociala myndigheterna. Utgångspunkten ska vara attminimera risken för att barnen blir "slagträn" vid en skilsmässa. Det är inteovanligt att föräldrarnas konflikt får till resultat att den ena föräldernmotsätter sig gemensam vårdnad om barnet. Det leder ofta till utdragnavårdnadstvister vilket är jobbigt för alla berörda. Vanligtvis får den föräldersom haft barnet boende hos sig under utredningen en fördel av detta idomstolsbeslutet. Detta är inte alltid den bästa lösningen. Anledningen till attden ena föräldern har barnet boende hos sig är ofta att den andre förälderngett med sig på den punkten för att undvika ytterligare konflikter. Ofta är detden förälder som motsätter sig gemensam vårdnad som blir enskildvårdnadshavare. flyttar sedan vårdnadshavaren med barnen tillannan ort, ibland långt bort. I vissa fall kan det ha orsaker som misshandel,incest eller andra olösliga konflikter, men långt ifrån alltid.Enligt nuvarande bestämmelser måste den förälder som bara fåttumgängesrätt stå för hela resekostnaden när han (det är ofta fadern) ska träffabarnet. Det kan omöjliggöra kontakt i tillräcklig omfattning för attupprätthålla en nära föräldra-barnrelation. På något sätt bör ett förhållandeskapas som gör att barnet kan ha god kontakt med båda föräldrarna även ominte föräldrarna kan fortsätta leva tillsammans. Kanske kan det ske genom en"förhandlingsmodell" där föräldrarna först får möjligheten att kommaöverens om hur flyttningen ska gå till, hur ofta barnet kan träffaumgängesrättsföräldern, hur resekostnaderna ska fördelas dem emellan.Förhandlingen kan ske i kontakt med till exempel en familjerådgivare.Barnets behov av att bo kvar i sitt hem måste tillgodoses i möjligaste mån.Det är inte barnet som ska flyttas runt när föräldrarna har gemensamvårdnad.Umgängesrättsföräldern saknar dessutom rätt att ta del av informationrörande barnets skolgång, tillstånd vid eventuell sjukhusvistelse etc. Ipraktiken innebär det att han eller hon helt fråntas sin föräldrastatus (förutombeträffande försörjningsplikten). Barnet får också på detta sätt bekräftat attden ena föräldern inte är lika mycket värd som förälder. Eftersom denvårdnadshavande föräldern, som barnet lever med i betydligt störreomfattning, dessutom medvetet eller omedvetet överför sitt förhållningssättgentemot den andre föräldern, som i en olöst konflikt naturligtvis är negativ,kan det vara mycket svårt för umgängesrättsföräldern att upprätthålla en godoch nära relation till barnet.Därför bör en översyn göras av nuvarande regler och åtgärder föreslås isyfte att så långt det går på den vägen öka möjligheterna till goda relationermellan båda föräldrarna och barnet efter en separation. En splittrad familjkan fortfarande ge barnet den trygghet det behöver om föräldrarna klarar avatt låta barnets behov komma före sina interna konflikter.Helheten och sambandenDet är alltid dålig ekonomi att spara på förebyggandeåtgärder. Det kostar alltid mera att reparera än att förhindraskadorna. Om man väger in de rent mänskliga förlusterna avatt människor far illa och gör illa så börjar vi närma osskonkursstadiet.Kristdemokraterna anklagas ibland för att alltid hänvisa till familjen vilkenfråga som än behandlas. Men faktum är att allt fler håller med om familjensbetydelse. Alla människor har ett medfött behov av nära och små socialagemenskaper. Den egna familjen är den viktigaste av dessa gemenskaper.När vi talar om familjen ser vi inte bara den lilla lyckliga kärnfamiljen medtvå vuxna och två äppelkindade barn i framför oss.Familjer ser ut på många olika sätt . Det är också viktigt att komma ihågmor- och farföräldrar, syskon, fastrar, morbröder etc som ingår i familjen ividare mening.Den viktiga poäng vi vill ha fram är att alla barn borde få växa upp i enstabil miljö där vuxna kan ge dem de två viktigaste komponenterna för en bragrund i livet, nämligen villkorslös kärlek och tid.Kärlek kan inte lagstiftas fram. Men förutsättningarna för mer tidtillsammans går att skapa på politisk väg. Det går att utforma samhället så attbättre möjligheter skapas för familjemedlemmarna (vanliga kärnfamiljer,frånskilda, styvfarsfamiljer, delsbofamiljer etc) att ge varandra mer tid ochdärmed orka bry sig om varandra, hinna se de små behoven och lösa dessainnan de har växt till stora problem. Barnen måste få tid, uppmärksamhet ochrätt till båda sina föräldrar. Det är av avgörande betydelse. HemställanMed hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att återinföra rätt till tjänstledighet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att införa laglig rätt att gå ned till halvtid och möjliggöra "job-sharing",3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att återinföra kontaktdagarna,14. att hos regeringen begär förslag om ett brottspreventivtprogram som utgår från familjens möjligheter,25. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att sätta barnen i centrum vid en familjeseparation, t.ex. genomatt skapa en förhandlingsmodell för föräldrar som separerar samt införafamiljedomstolar inom socialtjänsten.3