mot · GK02U213 · 1996-10-07 00:00:00 — I en allt merinternationaliserad värld krävs ökat internationellt samarbeteför att åstadkomma önskade resultat: det gäller miljöfrågor,säkerhetspolitik och inte minst det globalautvecklingsarbetet.Folkpartiet liberalerna ser EU som ett steg på vägen mot en större gränslösgemenskap. Det ökade politiska samarbetet och den ekonomiskaintegrationen mellan länderna får inte betraktas enbart som faktiskanödvändigheter. I det internationella samarbetet skapas nya möjligheter attbyta tankar, kunskap och erfarenheter med andra folk. På så sätt främjasockså en djupare förståelse mellan länder, vilket lägger grunden förömsesidigt förtroende och solidaritet med varandra.Sverige för av tradition en frihandelsvänlig linje och har varit en avvärldens främsta biståndsgivare. EU-medlemskapet ligger helt i linje meddenna traditionellt u-landsvänliga hållning. EU-samarbetet erbjuder storamöjligheter att tillsammans med övriga medlemsländer åstadkomma konkretaresultat också när det gäller globalt utvecklingsarbete.Som medlem i EU har inflytande över den gemensammahandelspolitiken. bör ta en aktiv del i utformningen av detgemensamma utvecklingsbiståndet och delta i samordningen avkatastrofbistånd och stödet till de nya demokratierna i Öst- ochCentraleuropa. deltar i den gemensamma jordbrukspolitiken och börverka för en avreglering av denna starkt subventionerade och regleradesektor.Sverige bör inom EU självfallet verka för att medlemsländerna i sinanationella budgetar fullföljer FN:s rekommendation om att minst 0,7 procentav BNI skall avsättas till bistånd.HandelspolitikenEU är världens största handelspartner och står för 20 procentav den totala världshandeln. Genom frihandelsavtal medBaltikum och flera öst- och centraleuropeiska länder, Lomé-avtal med ett 70-tal länder i och Stillahavsområdetsamt ytterligare handelsavtal med länder i ochAsien har EU handelsrelationer med närmare 120 länder.Problemet är att varken EU-länderna eller övriga i-länder hartillräckligt generösa handelsvillkor. Många handelshinder finns kvar. Tullar,kvoter, och jordbruksregleringar motverkar ekonomiskautveckling. För flertalet fattiga länder skulle en internationellhandelsliberalisering fungera som en hävstång i kampen mot fattigdom ochekonomisk stagnation. Därför anser liberalerna att det är en högtprioriterad uppgift att inom EU verka för ökad frihandel så att u-ländernasprodukter inte utestängs eller diskrimineras på den europeiska marknaden.BiståndetEU:s bistånd fördelar sig på ett stort antal mottagarländer. Ilikhet med det svenska biståndet ligger tyngdpunkten påAfrika söder om . Listan över EU:s 25 störstamottagarländer upptar elva länder som är huvudmottagare avsvenskt bistånd. liberalerna anser att huvuddelenav biståndet även i fortsättningen bör omfattas avnärhetsprincipen och den övervägande delen av biståndetfrån EU-länderna bör beslutas och administreras på nationellnivå. Men det gemensamma biståndet kan fungera som ettmycket viktigt komplement bl.a. när samordningsvinster kanuppnås.Gemenskapens biståndspolitik skall bidra till att utveckla demokratin ochrättsstaten, samt främja de mänskliga fri- och rättigheterna. Biståndet skallmedverka till en harmonisk och successiv integration av utvecklingsländernai världsekonomin, samt bekämpa fattigdom. Dessa mål stämmer väl överensmed de övergripande målen för svensk biståndspolitik som lagts fast avriksdagen. liberalerna anser dock att dessa mål bör kompletterasmed ett miljömål.EU:s gemensamma bistånd utgör bara en mindre del, avmedlemsländernas samlade biståndsinsatser. Huvuddelen, , avEU:s utvecklingssamarbete sker inom ramen för , ettomfattande avtal mellan EU:s medlemsländer och ett 70-tal länder i ,() och (ACP-länderna). Detomfattar bistånd, förmånliga handelsvillkor samt krediter.Vidare finns även medel avsatta för katastrof- och flyktinghjälp samtnumera särskilt stöd till länder som genomför strukturanpassningsprogram.Finansieringen av biståndet inom sker genom så kalladeEuropeiska utvecklingsfonder (EDF), som upprättas för varje femårigutfästelse. Finansieringen sker inte genom EU:s ordinarie budget, utan medsärskilda bidrag från EU:s medlemsländer enligt en särskilt överenskommenfördelningsnyckel. Inriktningen och omfattningen av biståndet fastställs iförhandlingarna mellan EU och mottagarländerna.För det landprogrammerade biståndet bestämmer mottagarlandet i hög gradsjälvt inriktningen. När har fastställt ramarna kommerman överens med varje mottagarland om ett femårigt "nationellt indikativtprogram". Inriktningen av det landprogrammerade biståndet har under årenförskjutits. I början var det koncentrerat på infrastruktur medan det ihuvudsak går till jordbruks- och landsbygdsutveckling.Den relativt stora delen livsmedelsbistånd är ett resultat av dengemensamma jordbrukspolitiken som skapat enorma överskott. Målet måstevara att andelen livsmedelsbistånd minskar, eftersom det slår ut många u-landsbönders produktion av bl.a. spannmål för hemmamarknaden. Folkpartietliberalerna kommer inom EU att verka för att andelen livsmedelsbiståndminskas . Regeringen bör ge till känna att den avseratt göra detsamma.Över hälften av EU:s budget används till jordbruksstöd, somjordbrukssektorn är väl skyddad från konkurrens från utländska importörer.Detta får en mycket snedvridande effekt i världsekonomin. Inom de närmasteåren är det mycket angeläget att den fortsatta reformeringen av dengemensamma jordbrukspolitiken påskyndas.Sammanfattningsvis menar liberalerna att EU-samarbetet är ettviktigt instrument när det gäller att verka för internationell solidaritet, bådenär det gäller bistånds- och handelspolitiken.MiljöI slutet av beslutades om ytterligare enövergripande målformulering för biståndet, det s.k.miljömålet. Bakgrunden var den ökande insikt som vunnitsom betydelsen av ett integrerat synsätt vad gäller miljö ochutveckling.FN-konferensen i hade just temat . antogs ett brett handlingsprogram, , vars syfte är attge vägledning för en utveckling som är hållbar i både i- och . Med"hållbar utveckling" avses att såväl sociala som miljömässiga hänsynuppfyllts. Utgångspunkten är att överlämna ett arv till kommandegenerationer i form av ett samlat kapital - inkluderande naturresurser - somger minst lika goda livsförutsättningar som i dagsläget.I Rio-dokumentet slås fast att miljön och naturresurserna hotas både av denutbredda fattigdomen i många och den typ av tillväxtekonomier somutvecklats i industriländerna och som blivit stilbildande för flertaletu-länder.Kombinationen av fattigdom och snabb folkökning i många u-landsregionergör att trycket på skogar, mark- och kustområden ökar. Parallellt innebär densnabbt ökande energi- och materialomsättningen i industriländerna - ochdelar av - allt allvarligare störningar i miljön. De förhärskandeproduktions- och konsumtionsmönstren ger upphov till stora och ökandemängder avfallsprodukter som vållar problem av typ klimatpåverkan,uttunningen av ozonlagret, försurningen, förstöringen av kustnära vatten m.m.En avgörande svårighet i arbetet för en hållbar utveckling är bristen på enoperationell definition av begreppet. Industriländerna uppvisar storabrister såväl i förhållningssätt som vad gäller ekonomins spelregler.Aktiviteter som är starkt nedsmutsande - typ transporter - betalar inte sinafulla kostnader vilket innebär att miljöanpassade alternativ som regel inte harnågon chans på marknaden. pläderar i-länderna starkt för olikaåtgärder, syftande till miljöanpassning, i . Så länge dennadubbelhet består är det orealistiskt att förvänta sig snabba genombrott förAgenda 21 i . Slutsatsen är sålunda att en biståndspolitik förhållbar utveckling varken blir trovärdig eller effektiv om inte politiki övrigt får samma inriktning.Ett effektivt bistånd för hållbar utveckling vilar på flera förutsättningar.Dels att verksamheten i stort genomsyras av stor hänsyn till miljöaspekternasamt att fokus riktas mot långsiktigheten vilket förutsätter folkligt deltagandei demokratiska beslutsprocesser samt fattigdomsproblematiken. Dels att vissakritiska insatsområden ges hög prioritet.Vad gäller miljöhänsynen i stort har viktiga framsteg gjorts.Miljökonsekvensbedömningar sker regelmässigt inom SIDA:s verksamhet.Dock återstår en hel del i detta avseende inom övriga delar av biståndet,framför allt vad gäller kreditgivningen.Följande två verksamhetsområden bör prioriteras inom miljöbiståndet:Mat- och vattenförsörjningen, vilket innebär åtgärder inom jordbruk,skogsbruk, marin miljö, färskvatten samt biologisk mångfald, urbanamiljöproblem, med en fokusering på vattenförsörjning, avfall/avlopp samttransporter, energiförsörjningen och befolkningsfrågorna.Kapacitetsutveckling, varvid avses forskning och utbildning, rättssystemsamt institutionsutveckling. Förstärkt kompetens inom ämnet miljöekonomises som särskilt viktigt.Det är viktigt att inse vidden av de problem som kombinationen avfattigdom, snabb folkökning, knapphet på vissa naturresurser samtmiljöförstöringen kan komma att ställa världen inför. En ny säkerhetspolitiskagenda avtecknar sig där dessa faktorer - i kombination med sönderfallandepolitiska system - utgör viktiga delar av hotbilden.Forskarna tvistar om förutsättningarna för matproduktionen iframtiden. Enligt vissa experter kommer produktionen av mat och tillgångenpå vatten totalt sett att räcka för en väsentligt större befolkning än dagens.Detta innebär dock inte att mat- och vattenförsörjningen är problemfri.Tvärtom, de regionala skillnaderna är mycket stora. Ett stort antal länder iAfrika lider av kronisk vattenbrist, vilket har negativa effekter förbl.a. Situationen förväntas bli än mera prekär i framtidenpå grund av den snabba folkökningen.I dagsläget går av det svenska biståndet till insatserför utveckling av jordbruket. Andelen var betydligt större tidigare. Detframstår som angeläget att jordbruksstödets del av den totala biståndsramenstärks.Vad gäller inriktningen är det viktigt att uppmärksamma såväl relativthögproduktiva områden som områden där avkastningen är lägre, d.v.s.områden där befolkningen utgörs av fattiga och marginaliserade grupper.Vidare är det viktigt att uppmärksamma resonemanget i "Hållbart bistånd"om en dubbelt grön revolution. Det gäller att både höja avkastningen och slåvakt om naturresursbasen och den biologiska mångfalden.En mycket viktig faktor i sammanhanget gäller möjligheterna attåstadkomma en recirkulering av näringsämnen och organiskt material. Ingetjordbrukssystem blir i längden hållbart med dagens i stort sett linjäraresursflöden, d.v.s. där jordarnas kvalitet successivt försämras genom denborttransport som sker av näringsämnen och organiskt material. Biståndetmåste uppmärksamma dessa aspekter och söka lösningar som svarar motstörre harmoni med naturen och ekosystemen.Den miljön, framför allt i kustzonerna, är likaså viktig att skyddaoch stärka. En stor del av de fattigaste människorna tar sitt animaliska proteinfrån havet. ökar trycket mot kusterna och de kustnära vattnen, därför övrigt merparten av fisket finns. Riskerna är uppenbara för en omfattandedegradering av kustområdena p.g.a. industriutsläpp, kommunala avlopp,markexploatering, överfiskning m.m.Detta är exempel på områden som biståndet i stor utsträckningnegligerat. Det framstår som angeläget att stärka insatserna här, både vadgäller regelrätt praktisk verksamhet och forskning.Energiomsättningen - och formerna för denna - är exempel på ytterligareett kritiskt insatsområde. Ett stort antal miljöproblem, bland demklimatpåverkan och försurningen, är direkt kopplade till energianvändningen.Till miljöbelastningen skall läggas en rad allvarliga hälsoproblem.Industriländerna har i samband med klimatkonventionens ratificeringförbundit sig att på olika sätt stödja ansträngningar att utvecklamiljövänliga energisystem. Denna innebär stöd för kompetensutveckling samtför program och projekt som har en inriktning på effektivisering ochförnybara energikällor.Urbaniseringen i sker i allt snabbare takt. beräknas merän hälften av invånare bo i städerna. En stor del av stadsbornakommer att tillhöra de fattigaste grupperna i samhället, bland vilka kvinnoroch barn dominerar. Den snabba urbaniseringen ökar trycket på sedan längeunderdimensionerade system för transporter, vatten, avlopps- ochavfallshantering. Detta i sin tur innebär stora risker för miljö och hälsa.Biståndet har ägnat urbaniseringsproblem litenuppmärksamhet. Skall målsättningen om en hållbar utveckling kunnaförverkligas krävs kraftfulla åtgärder först och främst av u-ländernasregeringar för att hantera den snabba omdaning av samhällena somurbaniseringen innebär. Dagens institutioner för stadsplanering, infrastrukturm.m. saknar förmåga att få städerna att fungera på ett för människornaacceptabelt sätt. Såsom visats vid är ett tryggtboende oerhört väsentligt för den enskilda människan. Ett bristfälligt boendekan, förutom konsekvenserna för den enskilda individen, leda såväl till ohälsasom konflikter. Biståndet bör här kunna göra väsentliga insatser, inte minsteftersom vi i har god erfarenhet och kompetens på dessa områden.Generellt kan sägas att de brister som kännetecknar många av de sektoreroch verksamheter som berörts i våra resonemang till väsentlig del beror påbristen på kapacitet och kompetens. kan inte i längden hanteramiljö- och utvecklingsproblematiken med hjälp av utländska experter. Därförär stöd till kapacitetsbyggande ett mycket viktigt område i varje program förhållbar utveckling. Det innebär stöd till utvecklandet av miljölagstiftning,tilletablerandet av institutioner för policyutveckling, övervakning och kontrolletc. Andra viktiga områden gäller forskning och utbildning samt stöd tillfolkrörelsearbete.HälsaVärldens största hälsohot är fattigdomen. Fattigdom är skälettill att spädbarn inte vaccineras, att det inte finns tillgång tillrent vatten och avlopp, att det inte finns läkemedel och andrabehandlingsmetoder och varför mödrar dör i samband medfödslar. Fattigdom är den bakomliggande orsaken till lågförväntad livslängd, handikapp, svält. Fattigdom är enbidragande faktor bakom psykisk sjukdom, stress, självmord,familjeproblem och missbruk. dör drygt 12 miljonerbarn i utvecklingsländerna av orsaker somskulle ha kunnat förebyggas med några få kronor per barn.Världens befolkning har mer än fördubblats från 2,5 miljarder till 5,6miljarder , varav 4,4 miljarder bor i utvecklingsländerna. Av desistnämnda är 1,1 miljard extremt fattiga. Medan medellivslängden i de mestutvecklade länderna ligger är den i de minst utvecklade.Hälften av jordens befolkning saknar regelbunden tillgång till behandling avde vanligaste sjukdomarna och de mest väsentliga läkemedlen.Bland de största hälsoproblemen märks infektionsjukdomarna.Världshälsoorganisationen varnar för en global kris när det gällerinfektionssjukdomarna. Mer än 50 000 män, kvinnor och barn dör iinfektionssjukdomar. Av de 52 miljoner människor som dog avled 17miljoner av infektionssjukdomar.För att stoppa infektionssjukdomar är en bättre hygien avgörande. Mendetta kan vara ett oöverstigligt hinder t ex för människor på flykt. Menkampen mot infektionssjukdomarna försvåras inte bara på grund av brist påpengar. Antibiotikaresistens har blivit ett reellt problem.Vissa sjukdomar är på väg att elimineras - polio, spetälska, neonatalstelkramp, vissa masksjukdomar. 8 av 10 barn i världen har vaccinerats motsex sjukdomar: difteri, mässling, neonatal stelkramp, kikhosta, polio ochtuberkulos. Resurser måste avdelas för utrotning av dessa sjukdomar genomvaccination.Hiv/aids utgör ett särskilt problem, främst för . Vid utgången av1995 hade 1,3 miljoner aidsfall rapporterats till WHO. Det var en 25procentig ökning . 21 miljoner människor uppskattas varainfekterade av hiv. Av dessa är kvinnor. Det är viktigt attförebygga aids/hiv genom information om spridningssätt ochrekommendation om kondomanvändning.Medan tobaksbruket minskar i västvärlden ökar det i utvecklingsländerna.Tobaksbruket uppskattas ligga bakom 3 miljoner dödsfall . Var tiondesekund dör någonstans i världen en människa av en tobaksrelaterad sjukdom.70 % av dödsfallen kommer att ske i utvecklingsländerna. Vad gäller alkoholuppskattar WHO antalet alkoholrelaterade dödsfall i världen till 750 000 fallper år.WHO uppskattar antalet drogmissbrukare i världen till 15 miljoner. Antaletdödsfall beräknas till mellan 100 000 och 200 000. I mångautvecklingsländer ökar användningen av opiater, kokain och psykotropaläkemedel. Tillförsel genom injektion har blivit allt vanligare och man delarverktygen. Därmed ökar risken för spridningen av hiv, hepatit B och C ochandra sjukdomar som överförs via blodet. Sniffning är också ett problemsärskilt bland gatubarn och socialt handikappade barn. Användningen avcannabis ökar i hela världen med risk för beroende, kronisk bronkit. En annantrend är att man använder många olika ämnen i olika kombinationer. Tidigarevar drogmissbruket vanligast bland män men ökar andelen kvinnordramatiskt både i industriländerna och utvecklingsländerna.Sex- och samlevnad, familjeplanering,mödrahälsovårdAntalet födslar per kvinna har minskat med i genomsnitt 1,8barn . ligger genomsnittet på3,1 födslar per kvinna. Utvecklingsländerna har sedan 1970kommit halvvägs mot målet: litet mer än två födslar perkvinna. För att komma vidare fordras fortsatt satsning påfamiljeplaneringsprogram som passar kulturen ifråga.Fortfarande är det kvinnorna som i huvudsak utgörmålgruppen. Men en ökad satsning på män behövs.Antalet aborter uppgår till mellan 40 och 60 miljoner varav ungefärhälften är legala. Det innebär att i världen i stort avbryts en av fyragraviditeter. Av världens illegala aborter sker i ,i det forna , i Syd- och Sydostasienoch i . Enligt WHOs beräkningar dör nära 600 000kvinnor i samband med graviditet och förlossning. Av dessa är mellan 25 orsakade av komplikationer till provocerad abort.Mödradödligheten är mycket ojämnt fördelad; av dödsfalleninträffar i tredje världens länder.I utvecklingsländerna är mellan av mödradödligheten ettresultat av illegala och/eller oskickligt utförda aborter.Ett viktigt mål för att främja kvinnors hälsa i världen är därmed attreducera sjuklighet och dödlighet som beror på abort. Det sker i första handgenom att minska antalet aborter genom upplysning om sex och samlevnad,tillgång till säkra preventivmedel och bra rådgivning. Alla oönskadegraviditeter går emellertid inte att förebygga och därför måste kvinnor hatillgång till enkla, säkra abortmetoder och en effektiv akutvård för att snabbtkunna behandla illegala aborter.Eftersom de största hälsoriskerna förekommer i länder där abort ärförbjuden måste man också arbeta för att legalisera abort och för att värnarätten till abort när den är hotad.Barn och näringstillförselAmning är A och O för barns hälsa. antog WHOen resolution om en internationell kod för marknadsföring avbröstmjölksersättningsmedel. Därmed ville man förhindra attnyblivna mödrar slutar amma och ger sina barn dessa medel istället. Uppföljning av amningssituationen i olika ländervisar att insatserna för att stimulera amning måsteintensifieras.Kina och KubaSituationen för de mänskliga rättigheterna i förbättrasinte. De ekonomiska reformerna har inte fått någramotsvarigheter på det politiska planet. Det kommunistiskaförtrycket är massivt.Den dramatiska ökning av antalet dödsstraff som påbörjades fortsatteunder och har urartat totalt med tusentals avrättade oftaefter summariska rättegångar. Regimens brott mot de mänskliga rättigheternaär lika vanligt förekommande som de är flagranta.Folkpartiet motsatte sig den förra regeringens beslut att återupptabiståndet i form av u-krediter till . Detsamma gällde motsvarande beslutav den socialdemokratiska regeringen 1991.Regeringen gör en mycket svepande beskrivning av biståndsrelationernamed i budgetpropositionen. Ingenting sägs om hur stort det tänktabiståndet skall vara. Ej heller ges detaljer om dess innehåll. Vi ställer ossmycket tveksamma till om biståndet till uppfyller något av debiståndspolitiska målen. Med tanke på att det gäller ett land där mer än enmiljard människor lever under fortsatt kommunistiskt förtryck är regeringenshantering minst sagt anmärkningsvärd.Regeringen bör återkomma till med en tydligare redovisning avsin syn på biståndssamarbetet med . utgångspunkt är att meromfattande biståndsinsatser t.ex. genom u-krediter och bilateraltutvecklingsbistånd inte bör förekomma förrän situationen vad gällermänskliga rättigheter tydligt förbättrats. Detta vill vi ge regeringen tillkänna.Vi vill i detta sammanhang också uppmärksamma . Regeringenöppnar för bistånd till för att påskynda ekonomiska och politiskareformer samt för att främja respekten för mänskliga rättigheter. "Fortsattforskningssamarbete bör också övervägas". Bistånd till de demokratisktsinnade krafterna på - i opposition mot det nuvarande förtrycket - börförmedlas. Regeringen bör göra vad den kan för att uppmuntra detta. FrånFolkpartiet liberalernas sida förutsätter vi dock att eventuellt arbete för attstärka de demokratiska krafterna i sker genom enskilda organisationer.Vi säger däremot bestämt nej till alla former av bilateralt samarbete medKuba såsom forskningssamarbete.Biståndets nivåBiståndet måste bli bättre. Men det måste också vara högt.Det finns inget samband mellan nivån på biståndet ochkvaliteten.Regeringen upprepar i budgetpropositionen sitt förslag från denekonomiska vårpropositionen att biståndsramen sänks till en nivå sommotsvarar av BNI. Regeringen skriver att ambitionen är attSverige åter skall uppnå enprocentsmålet när de statsfinansiellaförutsättningarna föreligger. planeras dock biståndetfortsatt uppgå till av BNI.Folkpartiet liberalerna accepterar inte att de allra fattigaste än en gång skallbetala för den oförmåga att få ekonomi i balans.Vi säger därför nej till regeringens neddragning av biståndet till 0,7 procentav BNI.I varje sparpaket som den socialdemokratiska regeringen har lagt fram harbesparingar gjorts på u-hjälpen. Det råder nu ingen tvekan om att den vägtillbaka mot enprocentsmålet, som inleddes när liberalerna hadeinflytande över regeringspolitiken, definitivt har övergivits av densocialdemokratiska regeringen. liberalerna håller dock fast vid attenprocentsmålet för det totala svenska u-landsbiståndet skall vara något merän bara vackra ord. För oss är det ett moraliskt grundat åtagande mot defattiga länderna som åter bör uppfyllas möjligt. I en situation medenorma behov av katastrofhjälp och omfattande behov av bistånd till stöd förekonomiska reformprocesser är det inte svårt att se angelägna ändamål för våru-hjälp. Med vår ekonomiska politik som återfinns i ekonomisk-politiska partimotion redovisas en rad förslag som skulle få fart på Sverigesekonomi. Om politiken nu läggs om i den riktning vi föreslår tror vi att lägetför i slutet av nästa valperiod, 2002, skulle vara mycket annorlundaän om den nuvarande politiken fullföljs. Tillväxten skulle bli högre ochdärmed kan enprocentsmålet inom biståndet uppnås.Det är också viktigt att slå fast att de nu av regeringen föreslagnanedskärningarna inom biståndspolitiken inte kan motiveras med uteblivnaresultat. Biståndet har i hög grad bidragit till positiva resultat.Investeringar i "mänskligt kapital" har exempelvis ofta varit mycketframgångsrika. Biståndet har främjat läskunnighet, försett människor medrent vatten, lärt dem vikten av hygien och gett dem tillgång till en fungerandehälso- och sjukvård. Stödet till diktaturernas offer i och södraAfrika har inte bara varit humanitärt motiverat utan har också förbättratförutsättningarna för den demokratisering som pågår. Lyckadebiståndsinsatser hamnar sällan i tidningen men de existerar likafullt och ärmånga. De som hävdar att bistånd är onödigt saknar grund för sitt påstående.Biståndet präglas av resursknapphet på ett helt annat sätt än under tidigareår. Mot den bakgrunden var det värdefullt att den borgerliga regeringen i1994 års budget trots en mycket hård budgetprövning i övrigt fann utrymmeatt höja biståndet med .