bet · GJ01FiU10 · 1996-05-28 00:00:00 — Men den ekonomiskapolitiken kan inte tillåtas bestå av endast dessa fem krav.Tvärtom måste de underordnas övergripande socialaoch miljömässiga mål för den ekonomiska politiken. Ett flertal länder iEU kommer enligt motionärerna att anordnafolkomröstningar om sitt eventuella deltagande i . Det ärenligt motionärerna nödvändigt att svenska folket i enfolkomröstning får avgöra huruvida skall gåmed i eller ej (yrkandena 18 och 19).Finansutskottet vill med anledning härav anföra följande.Sverige deklarerade i medlemskapsförhandlingarnaatt ett slutligt svenskt ställningstagande avseende övergången tillden tredje etappen av EMU kommer att göras i ljusetav den fortsatta utvecklingen och i enlighet medfördraget. Regeringen anförde att beslutsprocessen i införövergången från fas två till fas tre är en internsvensk angelägenhet. Beslutet om skall ta detta steg skall fattasav . Såvitt regeringen nu bedömer kommerett beslut om deltagande i att behöva fattas avriksdagen . har tidigare ställt sig bakomdenna ordning (1995/96:FiU1, rskr.131). Mot dennabakgrund avstyrker finansutskottet motion Fi81 (mp) yrkandena 18 och19. Uppföljning av EU-bidragMiljöpartiet anför i motion Fi81 (yrkande 22) attEU-bidragen inte utsätts för samma grad av granskning, prioriteringoch uppföljning från svensk sida som andra anslagpå statens budget. Det gäller bl.a.forskningspengar, bidrag inom jordbrukssektorn och regionalpolitiskabidrag. Regeringen bör göra en genomgripanderedovisning och återkomma till med förslag till framtidahantering av EU- bidragen.Finansutskottet vill med anledning härav anföra följande.Riksrevisionsverket () har i sin årligagranskning även studerat administrationen av medel från EG:s budget.Det finns i flera avseenden svårigheter attupprätthålla en tillfredsställande standard på den interna kontrollenvid ett flertal av de berörda myndigheterna, anförRRV. Till en del torde de brister RRV uppmärksammatkunna hänföras till bristande erfarenhet av EG:s regel- ochkontrollsystem, anförs det i propositionen, menockså av bristande medvetenhet om vilka åtgärder som kan behöva vidtasför att hantera de risker som dessa medelsflödenutsätts för i form av fusk, fel och misstag.Regeringen har inrättat en delegation för samverkan mellanberörda myndigheter och departement förnationella åtgärder för att bättre bekämpa bedrägerier, missbruk ochannan oegentlig hantering och användning avEU-relaterade medel (dir. 1996:29). Delegationenshuvuduppgift skall vara att utgöra ett forum för samverkan ochinformations- och erfarenhetsutbyte mellanmyndigheter och departement som ansvarar för att EU-medel används korrekt,kostnadseffektivt och säkert i eller föråtgärder vid misstanke om felaktig användning av medlen. Genom sittarbete skall delegationen aktivt bidra till attgemenskapens finansiella intressen är skyddade iSverige. I denna uppgift ingår att främja bl.a. samarbete mellanberörda myndigheter för att förebygga, upptäcka,utreda och vidta åtgärder vid misstanke om felaktig användning avmedlen. Delegationen skall även sammanställainformation om upptäckta och misstänkta oegentligheter och omvidtagna eller föreslagna åtgärder för att komma till rättamed dessa oegentligheter. Den skall ävenuppmärksamma behov av, och i förekommande fall lämna förslag till,förändringar i regelverk, organisation m.m. föratt effektivare förhindra, försvåra och beivra bedrägerier ochandra oegentligheter. Även frågor om missbruk ochineffektiv hantering av EU-relaterade medel skall kunnauppmärksammas. Utskottet ser mot denna bakgrundinte något behov för att vidta några ytterligareåtgärder med anledning av motion Fi81 (mp) yrkande 22, varförmotionen avstyrks. Utgiftstak för den offentligasektorn BakgrundFör vårpropositionen tillämpas de nyabeslutsformer som utvecklats förbudgetarbetet. De innebär att regeringens och behandling avbudgeten stramas upp och att statsmakterna gesmöjlighet att ta ett fastare grepp om utgiftsutvecklingen.Vårpropositionen bildar upptakt till arbete medstatsbudgeten . I vårpropositionendrar regeringen upp riktlinjer för det kommande budgetförslaget, varsdetaljer skall ta ställning till i höstnär man fastställer en statsbudgetenligt den behandlingsordning som kallas rambeslutsmodellen.Nyordningen innebär att en stram budgetprocesskombineras med en frihet för fackutskotten att göra omdisponeringar inom deramar som lagt fast i den inledande fasenav sin beredning. kommer alltså ihöst att fatta beslut om statsbudgeten i två steg. I första stegetbeslutar om det samlade budgetutrymmet med enfördelning på 27 olika utgiftsområden. Riksdagenfastställer en ram för varje utgiftsområde (RO 5:12). I andra stegetfördelas utrymmet på de olika anslagen inomrespektive utgiftsområde. skall också fastställa en beräkningav inkomsterna på statsbudgeten.I vårpropositionen begär regeringen vidare att skalllägga fast ett tak för de statliga utgifternaunder , ett tak vars preliminära fördelning påutgiftsområden kommer att styra inriktningen påregeringens arbete med det kommande budgetförslaget.När fastställt statsbudgeten i alla dessdelar kommer utgiftstaket dessutom att fungera somett styrinstrument som ger regering och riksdag ett fastare greppöver utgiftsutvecklingen under löpande budgetår. Med dessa och tidigare genomförda förändringarhar den svenska budgetprocessen på några få årstramats upp och fått en helt annan stadga och långsiktighet än tidigare.Regeringen har lagt fram ett förslag tilllag om statsbudgeten. Förslaget innebär att man i ettsammanhängande regelverk för samman olikabudgetregler och föreskrifter om budgeten som vuxitfram ur olika riksdagsbeslut, riksdagsuttalanden ochbemyndiganden givna av . Till skillnadfrån flertalet andra europeiska länder har i dessa bestämmelseraldrig reglerats i lag. Avsikten är att budgetlagenskall kunna träda i kraft den 1 januari 1997.Utformningen av utgiftstaket I vårpropositionenföreslås (yrkande 3) att godkänner regeringens förslag tillutformning av utgiftstak för staten och denoffentliga sektorn. På förslag av regeringenfattade principbeslut om att införa ett tak för deoffentliga utgifterna (prop. 1994/95:150, bet.1994/95:FiU20, rskr. 1994/95:447). I december 1995informerade finansministern om resultatet av detutvecklingsarbete som bedrivit[1]med anledning av beslutet. Enligt principbeslutetskall utgiftstaket vara nominellt, flerårigt och omfatta heladen offentliga sektorn. Att taket anges inominella termer innebär att det inte skall justeras medhänsyn till inflationen när det väl lagts fast.Regeringen anser (s. 49-50, 56-58) att utgiftstaket skall varatreårigt och lägger nu fram förslag om ettutgiftstak som omfattar åren 1997, 1998 och 1999.Det tak som läggs fast skall inte omprövas, såvida intesärskilda omständigheter föranleder annat. Närriksdagen tar ställning i motsvarande fråga är avsikten såledesatt nivåerna skall liggafast och att det beslut som då skall fattas baraomfattar . Av de statliga utgifterna ärdet, enligt regeringens mening, bara statsskuldräntor som inte skallomfattas av taket. Att regeringen vill undanta dem beror påatt de inte kan påverkas på kort sikt. I dettidigare principbeslutet förutsattes att utgiftstaket skulle omfattahela den offentliga sektorn, således ävensocialförsäkringssektorn och kommunerna. Regeringenoch de politiska företrädarna för ochLandstingsförbundet har emellertid under vårenkommit överens om riktlinjer för kommunernas och landstingens ekonomiunder . I dessa riktlinjer ingåratt det kommunala skatteuttaget inte får öka. Däremotfår kommunsektorn behålla de ökade skatteinkomster som är en följdav den samhällsekonomiska utvecklingen. Regeringenkommer senare att föreslå att kommuners och landstings budgetar måstevara i balans. Regeringen har också för avsikt attföreslå att det generella statsbidraget minskas förde kommuner och landsting som höjer skatten åren 1997 eller 1998.Av bl.a. dessa skäl anser regeringen att ettnominellt utgiftstak är en lämpliglösning för den kommunala sektorn. I stället bör godkänna enberäkning av de kommunala utgifternas omfattning.Därmed bör även riksdagsbeslutet avseende utgifterna inom heladen offentliga sektorn knytas till en beräkning.Utgiftstaket för staten inklusivesocialförsäkringssektorn vid sidan av statsbudgeten bör däremotfastställas av , anser regeringen.Under den treårsperiod som utgiftstaket omfattar kan såväl densamhällsekonomiska utvecklingen som de ekonomiskakonsekvenserna av redan fattade beslut bli annorlunda än vad som antagits.Regeringen finner det därför motiverat att beräknautgiftstaket med viss marginal. Avsikten med en sådanmarginal är inte att skapa utrymme för ofinansieradeutgiftsökningar. Den samhällsekonomiskautvecklingen kan emellertid bidra till att utgiftsnivån höjs utanatt saldot för den skull försämras. Det sker t.ex.vid stigande inflation då både utgifter och inkomster ökar.En marginal på utgiftssidan skall enligt regeringen inteinnebära att respekten för saldorelaterademål minskar utan tjänar i första hand till att ge flexibilitet och därmedminska risken för revideringar av utgiftstaket.Regeringen har vid sin bedömning avstatsbudgetens fortsatta utveckling inte räknat inbudgeteringsmarginalen bland utgifterna. Om den tas i anspråk föråtgärder som saknar finansiering kommer dettasåledes att leda till att budgetsaldot försvagas.Moderata samlingspartiet ser i motion Fi78 positivt på förslaget till ettutgiftstak, men anser att den valda lösningen inteär tillräckligt stram (yrkande 3). De viktigastenorminslagen i finanspolitiken är enligt motionärerna den nyabudgetprocessen med dess utgiftstak samt de avriksdagen antagna målen för den offentliga sektorns underskott ochnettoskuld. Motionärerna anseremellertid att utgiftstaket inte blir verkningsfullt om regeringen tillåtersig en budgeteringsmarginal på mellan 15 och 22miljarder kronor. Om utgiftstaket behöver överskridasbör regeringen vända sig till för beslut. I annat fallinnebär den nya budgetprocessen varken en utökadfinansmakt för eller ökade krav på regeringen. Motionärernahar i enlighet med denna uppfattning inte räknatmed någon budgeteringsmarginal i det egna alternativet.Vidare finner motionärerna det olyckligt att regeringen valtatt ställa lägre krav på budgetdisciplin förkommunsektorn än för staten och socialförsäkringssektorn. Tanken var attdetta skulle lösas genom det nya kravet påbudgetbalans för kommuner och landsting, men genom att detsenareläggs bäddar regeringen i stället för växande underskott inomden kommunala sektorn. Motionärerna kräver därförför det första att regeringen inte i något avseende skallfå frångå de fastlagda reglerna förbudgetpolitiken. För det andra måste en strambudgetlagstiftning införas grundad på det förslag som tagitsfram av . I motion Fi80 avvisarVänsterpartiet förslaget till utgiftstak som man ser som ett hinder föratt kunna föra en sysselsättningsbefrämjandeekonomisk politik (yrkande 4). Motionärerna betonar attderas uppfattning i frågan inte innebär att de övergivitståndpunkten att en fortsatt budgetsanering ärnödvändig för att stärka svensk ekonomi, minska arbetslösheten ochsäkra välfärden.Miljöpartiet de gröna framhåller i motion Fi81 att den offentligasektorns utgifter måste kontrolleras bättre.Partiet har därför accepterat regeringens förslagtill utgiftstak för hela den offentliga sektorn.Med tanke på att det är första gången som ettutgiftstak införs för den offentliga sektorn i bör det finnasen stor beredskap för att följa upp och förbättrautformningen av taket. Konstitutionsutskottettar i sitt yttrande (KU10y) fasta på att regeringen i denekonomiska vårpropositionen föreslår att riksdagenför det statliga området fastställer ett utgiftstak på ettvisst belopp , medan den på det kommunalaområdet föreslår att - utan angivandeav belopp - godkänner beräkningen av utgifterna.Enligt är besluten i båda fallen attuppfatta som riktlinjebeslut (jfrtilläggsbestämmelse 3.2.1 tredje stycket till RO[2]). Sådana beslut är interättsligt bindande. Men det är uppenbart att ettriktlinjebeslut som innebär att fastställer ett visst belopphar en helt annan precision och borde få andrakonsekvenser än ett beslut att godkänna beräkningen avvissa utgifter. Enligt utvecklar regeringen intesjälv några synpunkter på denna fråga ipropositionen. Däremot har regeringen beslutat om enlagrådsremiss som gäller en lag om statsbudgeten.Det hade enligt mening varit lämpligt attdetta lagförslag förelagts i vårpropositionen.Konstitutionsutskottet ser det somotillfredsställande att den rättsliga innebörden av ettstatligt utgiftstak inte klarläggs i propositionen. Utskottetfinner det inte heller meningsfullt att nu fördjupasig i denna fråga, när en proposition med förslag till lagregleringär nära förestående. anserdärför att , innan detta klarläggande görs isamband med behandlingen av förslaget till budgetlag, inte börfatta beslut i enlighet med hemställan ipropositionen. bör dock vara oförhindrad att, om denså önskar, besluta att godkänna en beräkning av destatliga utgifterna som en riktlinje fördet fortsatta budgetarbetet.Konstitutionsutskottet ser det inte som sin uppgift att uttala sig ombehovet av ett statligt utgiftstak frånekonomiska utgångspunkter. avstår därför från attyttra sig över de motionsvis framförda synpunkternapå utgiftstaket. noterar attde betänkligheter mot regeringens förslag till utgiftstak somkonstitutionsutskottet redovisar gäller varkenutgiftstakets användning i budgetprocessen eller detaknivåer som regeringen anser bör gälla för åren 1997-1999.Konstitutionsutskottet finner det i ställetotillfredsställande att den rättsliga innebörden av ett statligtutgiftstak inte klarläggs i propositionen.Det kan enligt finansutskottets mening därför finnas skäl förutskottet att närmare redovisa hur utskottet serpå frågan om ett utgiftstak och dess tillämpning.Utgiftstakets innebörd framhåller skall beslut medanledning av utgiftstaket ses som ettriktlinjebeslut. Det är också innebörden av det förslag till budgetlagsom regeringen remitterat till Lagrådet.Enligt RF 9:7 kan besluta om riktlinjer för vissstatsverksamhet än anslagen tillverksamheten. Riktlinjerna kan vara av olika slag och ha olikabenämningar. Som exempel på tillämpningsområdenoch benämningar kan nämnas fleråriga planeringsramar för försvaret,investerings- och finansieringsplaner samt planer förinfrastrukturinvesteringar. Utan särskildlagreglering har återkommande fastställtplaneringsramar för totalförsvarets militära del.Senast gjordes detta då behandladepropositionen om totalförsvarets utveckling /97. De då fastställdaplaneringsramarna sträckte sig fram t.o.m. /02 (prop.1991/92:102 s. 143, bet. FöU12, rskr. Genomatt lägga fast planeringsramar av detta slag har statsmakternamarkerat hur stora resurser som totalförsvaretlångsiktigt har kunnat påräkna. Planeringsramarna haremellertid inte ersatt ordinarie budgetprövning, utanden faktiska medelsanvisningen till totalförsvarethar alltid haft formen av årliga budgetbeslut. har dessutomvarit oförhindrad att när den så önskat ompröva defastställda planeringsramarna, och så har i praktikenäven skett då i olika omgångar har fattatbeslut om besparingar inom totalförsvaret. Av detillkommande besparingar på 10 respektive som aviserasi vårpropositionen hänför sig för övrigt en del tillutgiftsområde 6 Totalförsvar. På utbildningsområdethar på snarlikt sätt fastställt planeringsramar förinriktningen av olika utbildningslinjer isamband med beslut om dimensioneringen av den grundläggandehögskoleutbildningen (prop. 1991/92:100 bil. 9, bet. UbU14,rskr. Vanligt är också att ställerupp mål för en eftersträvad utveckling inom olika sektorer.Inte minst på det ekonomisk-politiska området förekommer detta ofta.Så t.ex. styrs inriktningen av budgetpolitiken avdet budgetpolitiska mål som ställt sig bakom och som innebäratt statsskulden mätt som andel av BNP skall hastabiliserats , att underskottet i de offentligafinanserna skall understiga av BNP samt att deoffentliga finanserna skall vara 1998.Ett gott exempel på hur ett sådant mål kan användas rent praktiskt ärden nu aktuella vårpropositionen i vilkenregeringen för att nå det uppställda målet aviserar förslag omytterligare budgetförstärkningar. Mål avdetta slag fastställs formellt inte av . De brukar istället ingå i de budgetpolitiska riktlinjersom godkänner i samband med behandlingen avbudgetpropositionen eller andra större ekonomisk-politiskapaket. Om godkänt eller fastställtett av regeringen framlagt förslag till mål förbudgetpolitiken, står självklart både riksdag och regering bakombeslutet. Målet är emellertid i första hand attbetrakta som en politisk viljeyttring av regeringen och en markering av denpolitik regeringen vill få stöd för attföra. kan dessutom närhelst den önskar omprövaett sådant mål. Samma synsätt bör enligtfinansutskottets mening gälla för det utgiftstak som regeringen nubegär att skall fastställa.I lagrådsremissen framhåller regeringen att beslut om utgiftstakeller användning av ramar för utgiftsområden skallses som ett allvarligt menat budgetpolitiskt åtagande. För att markeradetta föreslår regeringen att det i budgetlagenskall föreskrivas en skyldighet för regeringen att vidtaeller föreslå åtgärder om den anser att det finns risk att etteller flera anslag kan komma att överskridas i ensådan omfattning att ett beslutat utgiftstak eller tillämpade utgiftsramarkommer att överskridas. Iförslaget till budgetlag är bestämmelserna om utgiftstak fakultativa, dvs.regeringen kan men är inte skyldig att lämna förslagom ett utgiftstak. Väljer regeringen att använda sig av utgiftstakskall emellertid förslag till beslut om sådant tak lämnasi den ekonomiska vårpropositionen, och regeringenblir då också skyldig att vidta eller föreslå åtgärder som resulterar iatt utgifterna håller sig under taket.Har beslutat att hänföra statsutgifter tillutgiftsområden - dvs. ämnar användasig av rambeslutsmodellen vid sin behandling av ett kommandebudgetförslag - skall regeringen ivårpropositionen dessutom presentera förslag till riktlinjer förutgifternas fördelning på utgiftsområden.Skyldigheten att förhindra överskridanden omfattar då enligtlagförslaget inte bara det samlade utgiftstaket utan ävenrespektive utgiftsområde. Hur ett utgiftstakskall vara avgränsat eller utformat bör enligt vad regeringen uppgeri lagrådsremissen inte regleras i lag.Enligt finansutskottets mening bör ett flerårigt utgiftstak sessom ett ekonomisk-politiskt mål av särskilddignitet, vilket kommer till uttryck i den föreslagna lagregleringenmed dess krav på motåtgärder. Utgiftstaket är, somregeringen själv påpekar, ett budgetpolitiskt åtagande. Genomlagregleringen manifesterar regeringen en stark vilja att levaupp till detta åtagande. Liksom övrigaekonomisk-politiska mål är utgiftstaket i första hand ett åtagande förregeringen och en återspegling av den politikriksdagen har ålagt regeringen att föra. Utgiftstaket är, somkonstitutionsutskottet påpekat, inte rättsligt bindande.Riksdagen är även i detta fall oförhindrad attompröva ett tidigare fastställt tak. Utan en sådan ordning skulle förövrigt en stark folkvilja som i ett val buritfram en ny regering inte kunna komma till uttryck i den nyaregeringens budgetförslag. Utan en sådan ordningskulle oppositionspartierna vid behandlingen av ett kommandebudgetförslag inte heller kunna redovisa alternativa förslagsom helt eller delvis går utöver regeringensförslag till utgifter. Utan en sådan ordning skulle budgetpolitiken intekunna anpassas till nya, helt ändrade yttreförutsättningar. ser utgiftstaketsom ett viktigt ekonomisk-politiskt instrument som verkningsfulltkan bidra till att budgetdisciplinen skärps. Viljan att kommatill rätta med de rådande obalanserna istatsfinanserna bör inte kunna sättas i fråga, ej heller denbeslutsamhet med vilken statsmakterna fullgördetta åtagande. Av just de skäl som anför ärdet enligt finansutskottets mening därför angelägetatt nu fastställer ett utgiftstak förstaten inklusive socialförsäkringssektorn vid sidan av statsbudgeten.Utgiftstaket bör däremot inte omfatta kommunerna. Närriksdagen i anslutning till behandlingen av förraårets kompletteringsproposition fattade principbeslut om ett utgiftstak(prop. 1994/95:150, bet. FiU20 s. 87, rskr.447) var visserligen utgångspunkten att detta också skulle gällakommunerna. Både ochfinansutskottet förutsatte emellertid att utgiftstaketgavs en sådan utformning att det inte inkräktade på kommunernasgrundlagsenligt tillförsäkrade självstyrelse. Närregeringen nu förordar en annan lösning för kommunerna och1998 har finansutskottet därför inget att erinramot den gjorda avgränsningen. För den kommunalaverksamheten, liksom för hela den offentliga sektorn, bör riksdagensåledes endast godkänna en beräkning avutgifterna. Budgetpolitiken har under senare årvarit starkt inriktad på att begränsa underskottet i deoffentliga finanserna och hejda statsskuldens tillväxt. Medutgiftstaket kommer den hittillsvarandesaldostyrningen av budgetpolitiken att förstärkas med ettutgiftsrelaterat mål. Utgiftstaket ersätter såledesinte de nuvarande saldorelaterade målen för budgetpolitiken, men detär ett viktigt komplement till nuvarandenormer. Utgiftstaket innebär att nivån på destatliga utgifterna låses under de tre närmast efterföljandeåren. Som tidigare nämnts skall dessa fastlagda nivåer normaltinte omprövas. Av vårpropositionen framgåremellertid att det statliga utgiftstaket kan komma att behöva justeras avolika skäl. Som ett exempel anges att regeringen isitt förslag till utgiftstak inte har kunnat beakta effekternaav den förestående energipolitiska uppgörelsen. Avsikten äratt de åtgärder som föreslås i den kommandeenergipolitiska propositionen skall vara statsfinansiellt neutrala,dvs. de skall finansieras fullt ut påstatsbudgetens utgifts- eller inkomstsida. Om nya utgiftsåtagandendärvid finansieras genom skatte- elleravgiftshöjningar, kommer utgiftstaket att behöva omprövas. Andraskäl till omprövning som regeringen pekar på är justeringarav i första hand budgetteknisk natur. Ändradeskatteregler och andra förändringar kan exempelvis leda till attstatens bidrag till kommunerna behöver regleras,vilket då också återverkar på utgiftstaket. mening ter det sig befogat att justera utgiftstaketmed hänsyn till saldomässigt neutrala förändringarav rent budgetteknisk natur. Det ter sig också rimligt attanpassa utgiftstaket till förändringar föranledda avförslagen i den aviserade energipolitiskapropositionen, eftersom dessa effekter ännu inte har kunnat beaktas menanmäls av regeringen redan i detta sammanhang.Skall tilltron till det fastställda utgiftstaket kunna upprätthållas ärdet emellertid angeläget attjusteringar av detta slag blir få och att varje sådantändringsförslag redovisas och motiveras mycket tydligt förriksdagen. Enligt förslaget i propositionenskall en budgeteringsmarginal kopplas till utgiftstaket.Budgeteringsmarginalen skall räknas in i utgiftstaket menskall inte ingå bland statsbudgetens utgifter. I denmån budgeteringsmarginalen behöver tas i anspråk för ofinansieradeutgiftsökningar leder detta således till attbudgetunderskottet ökar. Regeringen avser emellertid inte att utnyttjamarginalen på detta sätt. Av propositionen framgår attrespekten för saldorelaterade mål inte skall minskapå grund av budgeteringsmarginalen. Den föreslagnabudgeteringsmarginalen ifrågasätts i den moderata partimotionen.Folkpartiet godtar däremot marginalen men anser attden skall minskas med 5 miljarder kronor.Finansutskottet vill med anledning härav framhålla följande. Närutgiftstaket läggs fast råder helt naturligtstor osäkerhet om utgiftsutvecklingen framöver, och dennaosäkerhet återspeglar sig i nivån påbudgeteringsmarginalen som ökar något mot slutet av treårsperioden.Utskottet har därför inget att erinra mot att en sådanreserv räknas in under utgiftstaket.Utgiftstakets tillämpning Genom att regeringenkopplat ihop sitt förslag till utgiftstak med nyabudgetprocess har man fått en sammanhängande kedjaav styrformer som omspänner hela budgetprocessen.