bet · GJ01KU8 · 1996-02-22 00:00:00 — I detta betänkande behandlas 11motionsyrkanden från den allmännamotionstiden /95 som tar upp frågorsom gäller grundlagsskyddet för vissafri- och rättigheter m.m. Det gällerersättning för intrång i äganderätten,förbud mot diskriminering avhomosexuella och funktionshindrade samtdessutom grundlagsförbud mot vissgenteknik och utbyggnad av vissa älvaroch älvsträckor. Utskottet har avstyrktsamtliga motioner. Fem reservationer ochtvå särskilda yttranden fogas tillbetänkandet.Motionerna1994/95:K206 av förste vice talmanAnders m.fl. (m) vari yrkas3. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om ersättning vidrådighetsinskränkning.1994/95:K213 av . (fp, m, c, kds) vari yrkas attriksdagen i enlighet med vad som anförtsi motionen beslutar att förstärkagrundlagens skydd för äganderätten föratt försäkra den som tvingas avstå sinlösa eller fasta egendom genomexpropriation ersättning av staten.1994/95:K214 av ()vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionenanförts om full ersättning vid intrång iden enskilda äganderätten.1994/95:K216 av m.fl. (v)vari yrkas1. att hos regeringen begärförslag till ändring i grundlagen så attfunktionshindrade inte diskrimineras.1994/95:K431 av m.fl.(fp) vari yrkas1. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om förstärkt skydd motdiskriminering av homosexuella iregeringsformen ochtryckfrihetsförordningen.1994/95:K612 av ochThomas () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär åtgärdermot diskriminering av homosexuella inomkyrkan.1994/95:So294 av m.fl. (c)vari yrkas1. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om ett allmänt förbud i grundlagmot diskriminering av funktionshindrade.1994/95:So422 av m.fl.(mp) vari yrkas3. att hos regeringen begärgrundlagsförslag inom mandatperioden sominnefattar skydd för människans generenligt i motionen framförda riktlinjer.1994/95:Jo503 av m.fl.(mp) vari yrkas4. att hos regeringen begärförslag till grundlag som innebär attpatent på liv förbjuds.1994/95:N434 av m.fl.(mp) vari yrkas28. att hos regeringen begärförslag till grundlag som skyddar desista orörda älvarna och älvsträckorna.1994/95:A702 av m.fl. (v)1. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om lagstiftning om hets mothomosexuella. Ersättning för ingrepp i äganderättenMotionernaTre motioner tar upp frågan ersättningvid ingrepp i äganderätten. I motionK206 (yrkande 3) av m.fl.(m) anförs att regeringen bör få iuppdrag att ta de initiativ som behövsför att garantera fastighetsägare enrimlig ersättning vidrådighetsinskränkningar. Enligtmotionärerna är det inte godtagbart medden rättspraxis som utvecklat sig ochsom innebär att den skada som uppstårvid rådighetsinskränkningar måste uppgåtill av den berörda fastighetensvärde för att kunna ersättas. En nivå påca framstår som mer rättvis.I motion K213 av . (fp, m, c, kds) framhålls attreformarbetet när det gällergrundlagsskyddet för äganderätten börfortsätta för att förstärka skyddet fördganderätten och tillförsäkra ersättningav staten till den som tvingas avstå sinlösa eller fasta egendom genomexpropriation. En grundprincip måstevara att all egendom skall ges ettlikvärdigt skydd. Ersättningsrättenmåste dessutom utvidgas så att denverkligen utgör kompensation förförlorad egendom. Även () tar i motion K214 upp frågan ombättre ersättning vid intrång iäganderätten. Så snart som intrång skersom påverkar förutsättningarna för denenskilde ägaren att själv bruka ochutnyttja sin mark måste enligtmotionären full ersättning garanterasför den skada som åsamkas.Gällande grundlagsreglerDen fick 2 kap. 18 §regeringsformen ny lydelse. Enligtparagrafen är varje medborgares egendomtryggad genom att ingen kan tvingasavstå sin egendom till det allmännaeller till någon enskild genomexpropriation eller annat sådantförfogande eller tåla att det allmännainskränker användningen av mark ellerbyggnad utom när det krävs för atttillgodose angelägna allmänna intressen.Den som genom expropriation eller annatsådant förfogande tvingas avstå sinegendom skall vara tillförsäkradersättning för förlusten. Sådanersättning skall också varatillförsäkrad den för vilken detallmänna inskränker användningen av markeller byggnad på sådant sätt attpågående markanvändning inom berörd delav fastigheten avsevärt försvåras ellerskada uppkommer som är betydande iförhållande till värdet på denna del avfastigheten. Ersättningen skallbestämmas enligt grunder som anges ilag. I paragrafen stadgas också att allaskall ha tillgång till naturen enligtallemansrätten oberoende av vad somföreskrivits enligt ovan.I de förarbeten som låg till grund förändringen av 2 kap. 18 § regeringsformen(prop. 1993/94:117) framhölls att detegendomsskydd som gerborde preciseras närmare iregeringsformen. Förutom ett skydd mottvångsöverföring genom expropriationeller annat sådant förfogande borde ävenges ett motsvarande skydd motinskränkningar i användningen av markoch byggnader. Vidare bordegrundlagsskyddet utökas genom en rätttill ersättning för förlusten vid bådetvångsöverföringar ochrådighetsinskränkningar.Ersättningsregeln förrådighetsinskränkningar borde utformas ienlighet med de huvudprinciper förersättning som redan gällde i vanlig lagvid inskränkningar i rätten att användamark och byggnader. De närmare grundernaskulle anges i vanlig lag.Flera remissinstanser hade ansett attden enskilde genom grundlagsbestämmelsenborde tillförsäkras full ersättningeller ersättning för hela förlusten.Enligt regeringen skulle detta dock intevara helt rättvisande med hänsyn tillatt sådana förväntningsvärden som enligt4 kap. 3 § expropriationslagen(1972:719) inte är ersättningsgilla inteomfattas av skyddet. I den bestämmelsentillförsäkrades den vars egendom togs ianspråk genom expropriation eller annatsådant förfogande ersättning förförlusten. Detta fick enligt regeringenanses ge uttryck för att den drabbadeskulle hållas skadeslös och att inteenbart symboliska belopp skulle betalasut. Ett skydd som tillförsäkrade denenskilde ersättning för inskränkningutan avseende på intrångets ellerskadans storlek överensstämde enligtregeringen inte med gällande rätt.Inskränkningen måste ha uppnått en visskvalifikationsgrad för att ersättningskulle komma i fråga. En motsvarandebegränsning borde komma till uttryck igrundlagsbestämmelsen. Regeringenframhöll att meningen inte var att igrundlagen precisera beräkningsgrundernautan endast att ange huvudprinciperna.Att rätten för rådighetsinskränkningarnu gavs ett grundlagsskydd innebarenligt regeringen således inte attersättningsrätten utvidgades iförhållande till de dittills gällandeersättningsreglerna.Ersättning utgår således inte för denförlust som kan bestå i attförväntningar om ändring i markensanvändningsområde inte infrias tillföljd av dispositionsinskränkningar.Ersättning utgår vidare inte för ingreppi form av strandskyddsförordnande ellerförordnande om naturvårdsområde.Uteblivet tillstånd till en nyverksamhet, t.ex. grustäkt ellermarkavvattning samt vägradstrandskyddsdispens, ersätts inte enligtdenna princip. Inte heller skallersättning utgå för sådana - till tidoch omfattning - mindre ingripandeinskränkningar i rätten att fritt nyttjasin egendom. Regeringen menade attavsikten således inte var att andratyper av rådighetsinskränkningar i markeller byggnader än vad som då gälldeskulle vara förenade med rätt tillersättning.Konstitutionsutskottet avstyrkte en radmotioner som gällde regeringens förslagtill ny lydelse av 2 kap. 18 §regeringsformen (bet. 1993/94:KU24).Utskottet ansåg det därvid intemotiverat att låta all egendom, bådefast och lös, omfattas av grundlagensegendomsskydd. Utskottet pekade också påatt bestämmelser om att den enskildetillförsäkras full ersättning ellerersättning för hela förlusten inteskulle vara helt rättvisande med hänsyntill att s.k. förväntningsvärden inte ärersättningsgilla. Utskottet underströkvidare att införandet av ettgrundlagsskydd förrådighetsinskränkningar i sig inteinnebar att ersättningsrätten utvidgadesi förhållande till vad som redan gällde.Gällande regler i annan lagstiftningDen enskildes egendom har ett starktskydd i vanlig lag. Den som utan lagstödangriper annans egendom kan räkna medstraffrättsliga sanktioner ochskadeståndsskyldighet. Dencivilrättsliga lagstiftningen skyddarden rådande egendomsordningen genom attange dess gränser.I (1987:10) finnsregler om rätt och plikt för detallmänna att lösa in mark. Tillövervägande del innehåller lagen dockbestämmelser som reglerar användningenav mark och som således utgör hinder förägaren att fritt råda över sin mark. Ilagens 14 kap. finns bestämmelser omersättning till följd av beslut elleråtgärder som har vidtagits med stöd avbestämmelser i lagen och som innebärinskränkningar i den enskildes rätt attfritt råda över sin fastighet. Vissaingrepp medför inte någonersättningsrätt alls. Avgörande är enavvägning mellan allmänna och enskildaintressen. De ersättningsregler som ärav störst intresse i sammanhanget är desom kräver en viss kvalificerad skadaför att ersättning skall utgå.Bestämmelserna återfinns i 8 § och utgörde centrala reglerna om ersättning vidrådighetsinskränkningar i svensklagstiftning. Bestämmelserna ärutformade på olika sätt beroende på omde åtgärder som utlöser ersättningen ärbyggnadsreglerande eller markreglerande.I fråga om byggnadsreglerande åtgärderföreligger rätt till ersättning om skadauppkommer till följd av att bygglovvägras till att ersätta en riven elleren genom olyckshändelse förstörd byggnadmed en i huvudsak likartad byggnad ellertill följd av att rivningsförbudmeddelas i en detaljplan eller iområdesbestämmelser, eller rivningslovvägras utan att sådant förbud harmeddelats. När det gäller en vägran attge bygglov för att ersätta en genomolyckshändelse förstörd byggnadföreligger alltid rätt till ersättning.I övriga fall av byggnadsreglerandeåtgärder föreligger rätt till ersättningom skadan är betydande i förhållandetill värdet av berörd del avfastigheten.När det gäller markreglerande åtgärderföreligger rätt till ersättning om skadauppkommer till följd av attskyddsbestämmelser meddelas i detaljplaneller i områdesbestämmelser förbyggnader som är särskilt värdefullafrån t.ex. kulturhistorisk synpunkt.Likaså finns det en rätt till ersättningom skadan uppkommit till följd av attområdesbestämmelser meddelats angåendevegetation samt markytans utformning ochhöjdläge i områden avsedda förbebyggelse eller i närheten avanläggningar (flygplatser m.m.) somkräver ett skydds- ellersäkerhetsområde. Också om skadanuppkommit till följd av att marklovvägras i vissa särskilt angivnasituationer finns en rätt tillersättning. I dessa markreglerande fallföreligger rätt till ersättning omskadan medför att pågåendemarkanvändning avsevärt försvåras inomberörd del av fastigheten.I samband med tillkomsten av plan- ochbygglagen gjorde bostadsutskottet vissakompletterande uttalanden angåendetolkningen av uttrycket "avsevärtförsvåras inom berörd del avfastigheten". Utskottet ansåg att enfastighetsägare endast skall behöva tålaen skada som är bagatellartad för honomoch att därför någon fast procentsatsinte borde anges. Enligt utskottet bordedock en toleransgräns på inomberörd del få anses vara den högsta somi något fall skulle behöva accepteras.Den gränsen borde gälla endast om denberörda delen representerade ett ipengar litet belopp. Ett för ägaren iabsoluta tal stort belopp kunde enligtutskottet aldrig anses bagatellartat(bet. BoU 1986/87:1 s. 150 f).Med stöd av bestämmelser inaturvårdslagen (1964:822) kan på bådeallmän och enskild mark bildasnaturreservat, naturminne,strandskyddsområde och naturvårdsområde.Också naturvårdslagensersättningsbestämmelser utgår frånprincipen att ersättning endast betalasför sådant intrång som medför attpågående markanvändning inom berörd delav fastigheten avsevärt försvåras.Ersättning lämnas inte för ingrepp iform av strandskyddsförordnande ellerförordnande om naturvårdsområde.Uteblivet tillstånd till grustäkt e.d.ersätts inte heller till följd avprincipen om att förväntningsvärde inteersätts.Frågan om ersättning vid intrång iäganderätten utreds avPlan- och byggutredningen (M 1992:03).Utredningen fick genomtilläggsdirektiv (dir. 1995:90) iuppdrag att bl.a. utvärderaersättningssystemet enligt plan- ochbygglagen. Utredningen skall bl.a.utvärdera hur plan- och bygglagensbestämmelser om ersättning hartillämpats i praktiken i kommunerna,bl.a. när det gäller ersättningarnasstorlek och vilka intrång som ersattssamt i hur stor utsträckning frågorrörande kulturmiljöhänsyn fallit närersättningsanspråk framställts. Mot denbakgrunden skall utredningen göra enfördjupad analys av ersättningssystemetenligt och lämna deförslag som föranleds av den. Ävenförhållandena inom EU bör undersökas.Utredningens resultat bör redovisassenast den 1 juli 1996.Utskottets bedömningPlan- och byggutredningen arbetar med enutvärdering av ersättningssystemetenligt . mening bör detta arbete inteföregripas. Utskottet avstyrker därförmotionerna K203 yrkande 3, K213 ochK214.Grundlagsskydd mot diskriminering avhomosexuella m.m.MotionernaI tre motioner begärs ett förstärktskydd mot diskriminering avhomosexuella. I motion K431 (yrkande 1)av m. fl. (fp) begärs ettförstärkt skydd mot diskriminering avhomosexuella i regeringsformen ochtryckfrihetsförordningen. Motionärernakonstaterar att det diskrimineringsskyddsom finns inte är tillräckligt.Stig m.fl. (v) begär i motionA702 (yrkande 1) kriminalisering av hetsmot homosexuella. Motionärerna anför attdet framförts tre ohållbara argument moten sådan lagstiftning. Mot argumentetatt ett förbud kan tänkas drabba vissareligiösa framställningar framhålls attsamma regler för yttrandefriheten börgälla vid religiösa framställningar somi andra sammanhang, och när det gällerbl.a. hets mot folkgrupp gäller intenågot undantag för religiösaframställningar. Mot argumentet att detkan ifrågasättas om det förekommer hetsmot homosexuella i tryckta skrifter sägsatt det står klart att det förekommer;som exempel nämns skriften , som sprittsi . Mot argumentet att eninkludering av gruppen homosexuella ilagen om hets mot folkgrupp kan ledatill att homosexuella på ett för demoönskat sätt pekas ut som en speciellgrupp i samhället hävdas i motionen attdet är ett fullständigt ogrundatpåstående. Kravet på atthetslagstiftningen skall göras merheltäckande och omfatta hets mothomosexuella är enligt motionen gammaltoch välgrundat och har stöd hos dehomosexuella själva.Ingrid och ()tar i motion K612 upp frågan omdiskriminering inom kyrkan avhomosexuella. Motionärerna hänvisar tilluppgifter om att en biskop vägrarprästviga personer med homosexuellläggning. Mot bakgrund av denkompetensfördelning som råder mellanstaten och kyrkan är det enligtmotionärerna svårt attlagstiftningsvägen komma till rätta medt.ex. en biskop som vägrar prästviganågon. Av den anledningen ansermotionärerna att det är nödvändigt attse över statens möjligheter att påverkakyrkan så att inte diskriminering avhomosexuella sker. Regeringsformensdiskrimineringsförbud kunde enligtmotionärerna ha följande formulering:"Lag eller annan föreskrift får ejinnebära att någon medborgare missgynnasdärför att han med hänsyn till ras,hudfärg, etniskt ursprung eller sexuellläggning tillhör en minoritet. Motionärerna yrkar att hosregeringen begär åtgärder motdiskriminering av homosexuella inomkyrkan.Gällande reglerI 1 kap. 2 § regeringsformen föreskrivsatt den offentliga makten skall utövasmed respekt för alla människors likavärde och för den enskilda människansfrihet och värdighet. Föreskriftentillhör RF:s program- ochmålsättningsstadganden och har intekaraktären av en rättsligt bindanderegel. Den enskilde kan inte på grundvalav den påkalla domstols ingripandegentemot det allmänna utan den anger målför den samhälleliga verksamheten. Somsådan kan den ha eller få politiskbetydelse.Enligt 2 kap. 15 § regeringsformen fårlag eller annan föreskrift inte innebäraatt någon medborgare missgynnas därföratt han med hänsyn till ras, hudfärgeller etniskt ursprung tillhörminoritet.Den som i uttalande eller i annatmeddelande som sprids hotar elleruttrycker missaktning för folkgruppeller annan sådan grupp av personer medanspelning på ras, hudfärg, nationellteller etniskt ursprung ellertrosbekännelse döms enligt 16 kap. 8 §brottsbalken för hets mot folkgrupp.Brottet kan utgöra tryckfrihetsbrotteller yttrandefrihetsbrott.Den som smädar annan genom kränkandetillmäle eller beskyllning eller genomannat skymfligt beteende mot honom dömsenligt 5 kap. 3 § förförolämpning. Förolämpning får i principinte åtalas av annan än målsägande. Ettundantag från denna regel är dock bl.a.förolämpning mot någon med anspelning påatt han har homosexuell läggning.Åklagare får i sådana fall åtala ommålsäganden angett brottet till åtal ochåtal av särskilda skäl anses påkallat urallmän synpunkt. Också detta brott kanutgöra tryckfrihetsbrott elleryttrandefrihetsbrott.Även uppvigling kan vara etttryckfrihetsbrott elleryttrandefrihetsbrott. För uppviglingdöms enligt 16 kap. 5 § densom muntligen inför menighet ellerfolksamling, i skrift som sprids ellerutlämnas för spridning eller i annatmeddelande till allmänheten uppmanareller eljest söker förleda till bl.a.brottslig gärning.Enligt 16 kap. 9 § döms ennäringsidkare, som i sin verksamhetdiskriminerar någon på grund av hansras, hudfärg, nationella eller etniskaursprung eller trosbekännelse genom attinte gå honom till handa på de villkorsom näringsidkaren i sin verksamhettillämpar i förhållande till andra, förolaga diskriminering. För olagadiskriminering döms också den som påsamma sätt diskriminerar någon på grundav att denne har en homosexuellläggning.I 25 kap. 2 § stadgas attsom försvårande omständighet vidbedömandet av straffvärdet skall vidsidan av vad som gäller för varje brotts-typ särskilt beaktas bl.a. om ett motivför brottet varit att kränka en person,en folkgrupp eller en annan sådan gruppav personer på grund av ras, hudfärg,nationellt eller etniskt ursprung,trosbekännelse eller annan liknandeomständighet. Enligt förarbetena (prop.1993/94:101, s. 22) tar bestämmelsensikte på inte bara på hets mot folkgrupputan även på t.ex. fall där ett motivför brottet varit att kränka någon pågrund av dennes sexuella läggning.I detta sammanhang kan nämnas att år1994 dömdes i hela landet sex personerför hets mot folkgrupp. För uppviglingdömdes fem personer. En person dömdesför olaga diskriminering.När det gäller åtgärder för att hindradiskriminering inom kyrkan kan nämnasatt enligt punkten 10övergångsbestämmelserna tillregeringsformen gäller att kyrkomötetmed stöd av lag får meddela föreskrifterbl.a. om det kyrkliga ämbetet. 12 § kyrkolagen (1992:300) harriksdagen delegerat normgivningsmaktenbl.a. i fråga om det kyrkliga ämbetettill kyrkomötet. Enligt kyrkligakungörelsen 1992:12 får biskop i till präst bara viga den som harblivit godkänd i prästexamen.Internationell översiktRiksdagens utredningstjänst har påutskottets uppdrag gjort en kartläggningav förekomsten av lagstiftning om hetsmot homosexuella som grupp i ett antaleuropeiska länder. Av denna framgår attsådan lagstiftning finns i ,, , , Nederländernaoch . Lagstiftning saknas däremot iSchweiz, , ,, , ochGrekland. Kartläggningen redovisas i sinhelhet i bilaga.Frågans tidigare behandlingUtredningen om homosexuellas situation isamhället föreslog i betänkandetHomosexuella och samhället (SOU 1984:63)att bestämmelserna om hets mot folkgruppi ochtryckfrihetsförordningen skulle ändrasså att anspelning på sexuell läggningockså skulle vara straffbar.I propositionen om de homosexuellassituation i samhället (prop.1986/87:124) förklaradejustitieministern att han ansåg atttillräckliga skäl inte förelåg attföreslå en ändring av bestämmelserna omhets mot folkgrupp. Justitieministernkonstaterade att en ändring avbrottsbalksbestämmelserna förutsatte attäven tryckfrihetsförordningen ändrades.Han anförde att starka skäl krävs föratt göra en grundlagsändring och att denbör vara påkallad av ett påtagligtbehov. Det gällde i särskilt hög gradnär det är fråga om att görainskränkningar i tryckfriheten som sedanlång tid tillbaka har ett mycket starktskydd i vårt land. Enligtjustitieministern fanns det ilagstiftningsärendet inte underlag förnågon bedömning av i vad mån kränkningarav homosexuella förekommer i trycktaskrifter eller eljest i de situationersom omfattas av brottsbalksbestämmelsen.Härtill kom att det tedde sig mycketsvårt att överblicka konsekvenserna aven lagstiftning i enlighet medförslaget. Justitieministern anförde attdet t.ex. var tänkbart att den skulledrabba olika slags framställningar medreligiös bakgrund och över huvud tagetsnarare bidra till en konflikt mellan dehomosexuella och samhället i övrigt ängöra någon verklig nytta.Vid riksdagsbehandlingen bereddesocialutskottet ärendet. Med anledningav ett motionsyrkande om ett förslagtill lagstiftning i enlighet medutredningsförslaget förklarade sigsocialutskottet tveksamt till behovet avregel-ändring. anslöt sig tilljustitieministerns uppfattning ochavstyrkte motionsyrkandet. Med anledningav ett annat motionsyrkande uttaladesocialutskottet att det ansåg detsjälvklart att regeringen skyndsamtvidtar åtgärder och i förekommande falleterkommer till medlagförslag, om regeringen skulle fåinformation om att yttranden som kanliknas vid hets mot folkgrupp sprids omhomosexuella (bet. SoU 1986/87:31).Frågan har härefter behandlats underriksmötena /93 och 1993/94.Konstitutionsutskottet uttalade vid1992/att det vidutformningen av straffbestämmelsergäller att finna den rätta avvägningenmellan yttrandefrihetsintresset ochskilda gruppers behov av skydd motnedsättande omdömen eller kritik. saknades det motbakgrund av vikten av vidast möjligayttrandefrihet anledning att utvidgastraffbestämmelserna. Utskottet villedärför inte förorda någon lagändring(bet. 1992/93:KU2). följdeutskottet (prot. 1992/93:16). Vid detpåföljande hänvisade utskottetmed anledning av ett par motionsyrkandentill att tryckfriheten sedan lång tidhar ett mycket starkt skydd i vårt landi tryckfrihetsförordningen och attnumera yttrandefriheten i andra medierän det tryckta ordet fått ett liknandegrundlagsskydd genomyttrandefrihetsgrundlagen. Utskottetdelade i allt väsentligt den uppfattningsom framförts av justitieministern ipropositionen om de homosexuellassituation i samhället och tillfogade inte heller kunde bortse från att enlagändring kunde leda till att dehomosexuella på ett sätt som många avdem inte önskar pekas ut som en speciellgrupp i samhället. Utskottet villesåledes inte frångå sittställningstagande från föregåenderiksmöte och avstyrkte motionerna (bet.1993/94:KU2).Kartläggning av hot och våld mothomosexuellaFolkhälsoinstitutet har regeringensuppdrag att följa utvecklingen av dehomosexuellas situation, bl.a. när detgäller diskriminering, och att samordnainsatser för homosexuella. räkning har ochIngrid vid Kriminologiskainstitutionen, ,genomfört en pilotstudie av förekomst,mönster och skadeverkningar av hot ochvåld bland homosexuella i Stockholm.Studien som offentliggjordes i början avfebruari 1996 har titeln , hat ochvåld - utsatta homosexuella kvinnor ochmän.Studien omfattar en enkätundersökningbland ca 900 homosexuella i Stockholmsamt 30 djupintervjuer med män ochkvinnor som blivit utsatta för hot ochvåld. I kartläggningen har också ingåttpolis och domstolsmaterial om våldsbrottmed dödlig utgång, utredda avNorrmalmspolisen i . Av dem somdeltagit i enkätundersökningen har 27 %blivit utsatta för hot och våld på grundav förmodad homosexualitet. En tredjedelav dessa är kvinnor. Hela skalan avbrott finns representerad bland deutsatta, allt från förolämpningar ochförtal till grovt fysiskt våld. Endastett fåtal homosexuella polisanmälerbrotten. Förutom att man anser att endel av brotten varit för ringa för attpolisanmälas, finns det också en rädslaför att polisen skall vara fördomsfullmot homosexuella.