bet · GK01FiU1 · 1996-11-14 00:00:00 — Budgetpropositionen harföregåtts av överläggningar med Centerpartietsom står bakom de i propositionen redovisaderiktlinjerna för den ekonomiska politiken ochutgiftstaket, åtgärderna för budgetsaneringen,konvergensprogrammet och tilläggsbudgeten /96. Genom detta samarbetebekräftas att det finns politisk stabilitetför en ekonomisk politik inriktad på balans ide offentliga finanserna och halveringav den öppna arbetslösheten till år 2000.JämställdhetI regeringsförklaringen sägs attarbetet för ett jämställt samhälle fortsätter.Det framgår också attjämställdhetsperspektivet skall genomsyra alladelar av regeringens politik. Det innebär attjämställdhetsarbetet skall ingå som ennaturlig del i regeringens arbete och i depropositioner som regeringen presenterar. Utanatt det särskilt påpekas skalljämställdhetsper- spektivet finnasmed i alla delar av regeringens politik.Regeringen har i en särskild skrivelse(Jämställdhetspolitiken 1996/97:41) tillriksdagen redogjort för hurjämställdhetspolitiken utvecklatsunder mandatperioden och också angivithuvuddragen i den fortsatta inriktningen. Därkonstateras bl.a. att målen förjämställdhetspolitiken ligger fast. Detinnebär att kvinnor och män skall ha sammamöjligheter, rättigheter och skyldigheter inomalla väsentliga områden i livet. Vidareinnebär det en jämn fördelning av makt ochinflytande mellan kvinnor och män, sammamöjligheter till ekonomiskt oberoende, likavillkor och förutsättningar i fråga omföretagande, arbete, arbetsvillkor samtutvecklingsmöjligheter i arbetet. Det innebärockså lika tillgång till utbildning ochmöjligheter till utveckling av personligaambitioner, intressen och talanger, delatansvar för hem och barn samt frihet frånsexualiserat (könsrelaterat) våld.Finansutskottet konstaterar att det finnsstora brister när det gäller balansen mellanmäns och kvinnors inflytande ochmaktförhållandet mellan könen.Ett stort antal insatser behövs för att ökakvinnors makt och inflytande på alla områdenoch nivåer i samhället inom såväl privat somoffentlig sektor.Att uppnå en jämn könsfördelning mellankvinnor och män på beslutsfattande poster ären viktig demokrati- och maktfråga.Regeringens möjligheter att påverkautvecklingen på detta område är begränsadeutom i de fall regeringen själv harbeslutanderätten. Arbetet att åstadkomma enjämn könsfördelning på alla områden måste dockfortsätta.Jämställdhetsfrågorna kan inte behandlas somen delfråga inom ett visst utgiftsområde ibudgetprocessen. Det ankommer på såvälregeringen som att fortsätta arbetetmed att forma en samlad jämställdhetsstrategi.Ett annat viktigt medel att uppnå målen äratt ställa ökade resurser till JämO:sförfogande. Eftersom kraftfulla insatser föratt nå målen kommer att vara nödvändiga är dettillfredsställande att de medel som tilldelasJämO är de största sedan myndighetenstillkomst.Tillsammans med de övriga resurser som ställstill förfogande i jämställd- hetsarbetet visarbudgetpropositionen att regeringen tar arbetetför ökad jämställdhet på största allvar.PropositionenMålet att halvera den öppna arbetslöshetentill ligger fast. I propositionenanförs att en viktig förutsättning för attklara sysselsättningsmålet är att åstadkommaen förbättrad ekonomisk tillväxt under dekommande åren. Detta underlättas av denförestående konjunkturuppgången, men detkommer även att krävas fortsatta strukturellaförändringar för att förbättra ekonomins sättatt fungera.Viktiga beslut måste fattas rörande bl.a.lönebildningen, arbetsmarknaden,energipolitiken, pensionssystemet och denoffentliga sektorn. Även arbetsmarknadensparter har en viktig roll att spela i detta.De förbättrade offentliga finanserna skaparen större handlingsfrihet framgent än vad somhar varit fallet under de senaste årenssaneringsarbete. Det kommer därför att varamöjligt att överväga vissafördelningspolitiskt prioriterade insatserunder , förutsatt att de äransvarsfullt finansierade.De skapar också goda förutsättningar förSverige att 1997 uppfylla de s.k.konvergenskraven inför den tredje etappen iden ekonomiska och monetära unionen, EMU.Beslut om huruvida skall delta ellerej i valutaunionen kommer att fattas avSveriges riksdag . Det är en storfördel om detta beslut kan fattas utifrån enstyrkeposition, dvs. att då har enreell valfrihet. Mycket talar nu för att såblir fallet.Inflationen måste varaktigt hållas på en lågnivå. Löntagare, företagare, konsumenter ochlångivare måste kunna lita på att denekonomiska politiken under inga omständigheterkommer att tillåta ett återfall i gångnatiders penningvärdesförsämring. I takt med attdetta förtroende byggs upp, skapasförutsättningar för en ytterligareräntenedgång.Det finns vidare skäl, sägs det ipropositionen, att höja ambitionerna, när detgäller utvecklingen av sparandet i denoffentliga sektorn. Målet efter 1998 bör varaatt etablera ett permanent överskott i denoffentliga sektorn. Det knyter an till en godsvensk tradition, eftersom det under de mestframgångsrika perioderna under efterkrigstidenvar möjligt att förena full sysselsättning,stigande reallöner och en snabb utbyggnad avnäringslivet med låg inflation, en starkutrikesbalans och ett positivt sparande i denoffentliga sektorn. Tilltron tillpensionssystemet skulle stärkas. Med ettöverskott i de offentliga finanserna blir detmöjligt att öka investeringarna utan att lånai utlandet. Därigenom skapas förutsättningarför ökad tillväxt och stigande sysselsättning.Möjligheterna att uppnå och vidmakthålla ettöverskott i de offentliga finansernaunderlättas av regeringens ambitioner attpressa tillbaka arbetslösheten.Inriktningen av finanspolitiken måste utgåifrån att- de budgetpolitiska målen ligger fast.Statsskulden som andel av BNP skallstabiliseras 1996, den offentliga sektornsfinansiella underskott skall ej överstiga3 % av BNP 1997 och de offentligafinanserna skall vara i balans 1998.- utgiftstaket ligger fast. harfastställt utgiftstaket för stateninklusive socialförsäkringssektorn till 723miljarder kronor 1997, 720 miljarder kronor1998 och 1999.- konsolideringsprogrammet ligger fast. Detomfattar , eller ca 8 %av BNP. Regeringens bedömning är att dettaär tillräckligt för att uppnå debudgetpolitiska målen.Regeringen gör sålunda bedömningen att det förnärvarande inte behövs ytterligarebudgetförstärkande åtgärder för att debudgetpolitiska målen skall uppnås. Regeringenkommer dock även fortsättningsvis att följautvecklingen noga. Nästa halvårsvisauppföljning av konvergensprogrammet kommer ianslutning till den ekonomiskavårpropositionen 1997. Den snabbaförbättringen av de offentliga finanserna äranmärkningsvärd vid en internationelljämförelse och saknar motstycke bland OECD-länderna.Näringspolitikens främsta uppgift är attmedverka till en halvering av den öppnaarbetslösheten till . Till följd avriksdagens beslut i anledning avsysselsättningspropositionen disponerarregeringen för nya, offensivainsatser för tillväxt, förnyelse ochsmåföretagsutveckling. En nytillväxtorienterad regional näringspolitikpåbörjas under /96 och kommeratt utvecklas ytterligare , bl.a.genom en utvecklad näringspolitik förlandsbygden med inriktning mot turism,livsmedelssektor och skogssektor. Ytterligareåtgärder för att främja framväxten avkunskapsintensiva mindre företag kommer attvidtas. Regeringen avser även att under år1997 fortsätta de hittillsvarande insatsernaför att utveckla småföretag, inklusivekooperativa företag, och turistnäringen isyfte att dessa delar av näringslivet skallkunna bidra till en högre tillväxt ochsysselsättning.De övergripande målen för regionalpolitikenskall vara uthållig tillväxt, rättvisa ochvalfrihet så att likvärdiga levnadsvillkorskapas för medborgarna i hela riket. Enbalanserad regional utveckling är enförutsättning för att en god ekonomisktillväxt skall uppnås. De regionalaobalanserna tenderar nu att öka, och denregionala utjämningspolitiken måste därföräven i fortsättningen bedrivas med kraft. tillväxtorienterad regional näringspolitikutvecklas genom bl.a. en bred samverkan ilänen och ett nytt partnerskap.Företagsstöden kommer att ytterligareinriktas mot att skapa incitament förekonomisk tillväxt med särskild inriktning påsmå och medelstora företag. Det breda arbetetmed EG:s strukturfondsprogram innebär enkraftig förstärkning av regionalpolitiken ochdess genomförande.Målet med miljöpolitiken är att skyddamänniskors hälsa, bevara den biologiskamångfalden, främja en långsiktigt godhushållning med naturresurser samt skyddanatur- och kulturlandskap. Hotet mot miljön ärett hot mot livet självt. Regeringens ambitionär att skall vara en pådrivande kraftoch ett föregångsland i strävan att skapa etthållbart samhälle. De ekologiska kraven kanleda till nästa stora språng i tillväxten. Detkrävs aktiva medborgare, men också en tydligpolitik, för att främja ett ökatkretsloppstänkande.Sverige har en aktiv och pådrivande roll idet europeiska samarbetet för ökad tillväxtoch sysselsättning. Ett starkt europeisktsamarbete kan stödja de nationellaansträngningarna i kampen mot arbetslösheten.Regeringen ger därför sysselsättningsfråganhögsta prioritet i ochverkar för att det nya fördraget skallinnehålla en särskild avdelning omsysselsättning.Partimotionerna och inriktningen av denekonomiska politikenModerata samlingspartietI motion Fi204 (m) yrkande 1 anförs att de övergripandemålen för den ekonomiska politiken skall varaatt skapa förutsättningar för snabb tillväxt,en kraftig ökning av antalet nyaarbetstillfällen och en godreallöneutveckling. Skall dessa mål kunnauppfyllas, så att massarbetslöshetenelimineras och inte längre halkarefter den ekonomiska utvecklingen i övrigaindustriländer, krävs en genomgripandeomläggning av den ekonomiska politiken. Dagensekonomiska problem är strukturella och kaninte lösas utan omfattandestrukturförändringar. Det medger, menarmotionärerna, regeringen i budgetpropositionenmen utan att några ansatser till nödvändigareformer kan skönjas.För att uppnå en snabb ekonomisk tillväxt, enkraftig ökning av antalet arbetstillfällen ochen god reallöneutveckling krävs en, i bredbemärkelse, ny ekonomisk politik som ledertill stabilitet, ökar friheten och stärkerincitamenten till arbete och förkovran, enpolitik som främjar privat ägande, friföretagsamhet och konkurrens. I motionernaFi201 (m) och Fi207 (m) yrkandena 1 och 2anges vilka förutsättningar som enligtmotionärerna måste gälla för en nödvändigförnyelse av och för att ett samhällemed möjligheter för alla att utvecklas skallkunna skapas.Stabila offentliga finanser och ett stabiltpenningvärde är grundläggande för företags ochprivatpersoners möjligheter att planera sinframtid. Statsfinansiell obalans och snabbinflation leder till höga räntor, enineffektiv ekonomi och godtyckligaomfördelningar i samhället. Målsättningenskall vara att de offentliga finanserna skallvara i balans över konjunkturcykeln och attdet stabila penningvärdet skall säkras genomen oberoende riksbank och ett deltagande i deteuropeiska valutasamarbetet.Som motionärerna ser det är en av de fånyheterna i regeringens budgetproposition attSverige, när balans åstadkommits i denoffentliga sektorns finanser, skall bygga upppermanenta överskott vilket leder till enöverbeskattning av befolkningen ochsocialisering av sparandet. En sådaninriktning av finanspolitiken måste avvisas.Målet skall vara att den offentliga budgetenskall balanseras över konjunkturcykeln. Med ensådan norm förblir skulden oförändrad inominella termer men minskar successivt iförhållande till BNP i takt med tillväxten.Därmed sprids finansieringen av tidigare ochnuvarande generationers överkonsumtion ut ijämn takt på nuvarande och kommandegenerationer. Tanken är dessutom att regeringoch riksdag inte skall behöva ägna sig åtdiskretionär stabiliseringspolitik, dvs. atthöja och sänka skatter och utgifter i syfteatt påverka konjunkturläget, särskilt somsådan politik sällan har varit framgångsrik.Den måttfulla stabilisering som ändå kommertill stånd sker i stället automatiskt genomatt skatteintäkterna ökar och utgifternaminskar i goda tider och tvärtom i dåligatider. Det innebär att begränsade underskottkan tillåtas i lågkonjunkturer men attöverskott i gengäld kommer att uppstå ihögkonjunkturer. Ovan beskrivna ordning ärnaturligtvis ett idealtillstånd. Iverkligheten uppför sig inte ekonomin såvälordnat. För det första måste det finnasvisst utrymme för politiskt beslutadestabiliseringsåtgärder i extrema låg- ochhögkonjunkturer. För det andra byggerresonemanget på att man redan kommit fram tillett väl fungerande utgifts- och skattesystem.Där befinner vi oss inte . Den offentligautgifts- och skattekvoten är för stor ochmåste minskas.Stabila offentliga finanser motverkas av offentlig sektor som i . Storlekenhar gjort den till en koloss på lerfötter -konjunkturkänslig och destabiliserande förekonomin i övrigt. Anledningen till att desvenska offentliga finanserna är såkonjunkturkänsliga är emellertid att denoffentliga sektorn är så stor och att särskiltde regelstyrda socialförsäkringssystemen äromfattande. Konjunkturkänsligheten harsannolikt minskat något med strängare regleroch lägre ersättningsnivåer isocialförsäkringssystemen samt med denstramare budgetprocessen. är dockden offentliga utgiftskvoten mycket stor i ettinternationellt perspektiv.Lösningen är därmed inte att bygga upp storaoffentliga buffertar för sämre tider utan attflytta över delar av ansvaret för att sparainför sämre tider från den offentliga sektorntill den enskilda individen. Eftersommerparten av nuvarande transfereringar innebären omfördelning över individens livscykel,skulle detta vara fullt möjligt utan att någonstor omfördelning behöver ske mellanindivider.Den politiska sektorns inflytande måsteminskas för att bereda utrymme för privatverksamhet och individuellt ansvar.Överflyttning av verksamhet tillprivat regi samt avregleringar ochskattesänkningar för företagande ärförutsättningar för att vi skall få ökadkonkurrens, fler och växande företag ochdärmed fler nya arbetstillfällen.Skattepolitikens inriktning måste vara attgenom kraftiga skattesänkningar på arbete medtyngdpunkt på låg- och medelinkomsttagareminska bidragsberoendet somindividens frihet och ansvar att forma sitteget liv ökar. Det skall löna sig att arbetaoch man skall kunna leva på sin lön.Utbildning och kompetens måste premieras omSverige skall kunna konkurrera på envärldsmarknad som är i ständig utveckling.Skattepolitiken måste genom lägre skatterskapa förutsättningar för väsentligt bättretillväxt och betydligt flera arbetstillfällensamtidigt som bidragsberoendet minskar. Detskattesänkningsutrymme som måste skapas underde närmaste åren bör till en del avsättas föratt stärka förutsättningarna för företagandeoch kapitalbildning, främst genom att slopaden extra höga beskattningen av investeringaroch kapitalbildning. Särskild uppmärksamhetmåste ägnas åt de s.k. fåmansbolagsreglernasom straffar mindre, expansiva företagsärskilt hårt. Huvuddelen avskattesänkningsutrymmet bör emellertidanvändas för att sänka skatten på arbete genomfrämst sänkta egenavgifter och sänktinkomstskatt för alla. Dessa skattesänkningargynnar låg- och medelinkomsttagare mest ochmedför att bidragsbehoven minskar.När det gäller penningpolitiken anförs imotionen att det tar för encentralbank att bevisa sin förmåga attkontrollera inflationstrycket, och den haregentligen ännu inte satts på prov, eftersomefterfrågan i ekonomin har varit tämligen lågsedan inflationsnormen infördes.Det finns emellertid vissa "genvägar" för ettland att visa att man menar allvar medinflationsbekämpningen. Viktigast i dettasammanhang är att lagstifta om störreoberoende för . har i ochmed inträdet i EU förpliktat sig att göraRiksbanken mer självständig, innan EMU:stredje fas träder i kraft, oavsett om viuppfyller kraven för valutaunionen eller inte.Senast måste det ske , så attriksdagen kan fatta ett första beslut förevalet . Eftersom det är frågan om enändring av regeringsformen, krävs beslut med mellanliggande val. Ettsådant steg skulle innebära enavsiktsförklaring att ämnar gå med iEMU eftersom ettdeltagande i , före övergångentill EMU:s tredje fas, är ett avMaastrichtavtalets kriterier för att delta.Motionärerna ser det som angeläget att Sverigegår med i så snart vi har uppfylltvillkoren för att få delta.I motion Fi204 (m) understryks vidare attSverige nu måste inleda en period som bringarförhållandena på arbetsmarknaden i samklangmed rörlighetens och det växande företagandetskrav. Även i motion Fi207 (m) yrkande 10framhålls att förändringar av arbetsrätten ärnödvändiga. Motionärerna förordar en radikalförenkling av den lagstiftning som i dagreglerar förhållandena mellan medarbetare ocharbetsgivare. Merparten av den arbetsrättsligalagstiftningen bör enligt motionärernas meningersättas med ett fåtal stadganden som alltidskall iakttas i anställningsförhållanden. Tilldessa skall den enskilde personligen, ellerden organisation till vilken denne uppdragitatt föra talan, kunna addera andra villkor avbetydelse förhandlingsvägen.Dagens lönebildning utgör ett allvarligtproblem för svenska företags konkurrenskraftoch måste därför reformeras. Att somregeringen konsekvent avvisa varje tanke på enmer varierad lönesättning förstärker, enligtmotionärerna, problemen på arbetsmarknaden.För en mer tillväxtfrämjande lönebildning sermotionärerna det som angeläget med enavveckling av de regler, t.ex. inomlagstiftningen om kollektivavtal, sommotverkar ett modernt synsätt. En alltmervarierad arbetsmarknad, där de lokalaförutsättningarna - också inom samma branscher- kan skilja sig åt betänkligt, lämpar sigsällsynt illa för centrala överenskommelser. Istället bör en ordning etableras där denenskilde själv avgör huruvida han eller hon ilönehänseende önskar vara företrädd av denfackliga organisationen - respektivearbetsgivare av arbetsgivarorganisation -eller vill svara för förhandling ochuppgörelse på egen hand. Praktiskt innebärdetta att kollektivavtalens räckvidd begränsastill att omfatta dem som uttryckligen utbettsig om att bli företrädda på detta sätt.Slutligen framhålls i motionen att en tryggadenergiförsörjning är en förutsättning för attföretag och hushåll skall kunna planera försin framtid. En förtida avveckling avkärnkraften skulle få mycket allvarligaföljder för tillväxten och uppkomsten av nyaarbetstillfällen men även för miljön.CenterpartietI motion Fi210 (c) framhålls att det är en styrka förlandet, företagen och sysselsättningen attCenterpartiet tillsammans med regeringen stårför de ekonomisk-politiska riktlinjerna.Därmed finns en stabil majoritet i riksdagen.Budgetpropositionen har föregåtts avöverläggningar mellan ochregeringen. och regeringen stårsålunda gemensamt bakom budgetensutgiftsramar.Centerpartiet har valt samarbete förnationens bästa före politisk konfrontation.Bakgrunden till detta är den mycket svårastatsfinansiella situation som landet befunnitsig i . Saneringenav statens finanser påbörjades avfyrklöverregeringen, men var inte klar närregeringsmakten övergick tillSocialdemokraterna. 1994förespråkade nationell samlingför att klara landets stora ekonomiskaproblem.Sedan samarbetet inleddes med regeringenvåren , med överenskommelsen omkompletteringspropositionen, har samtligaövergripande propositioner varit föremål förförhandling och överenskommelse mellanCenterpartiet och regeringen. Den ekonomiskapolitiken har varit framgångsrik under desenaste 18 månaderna. Förtroendet för svenskekonomi har markant förbättrats. De förekonomin, företagen och hushållen så viktigaräntorna har sjunkitradikalt. Den femåriga obligationsräntan, somstyr bl.a. bolån, har sjunkit med mer än4,5 %enheter. För en familj med ett villalånpå , som sätts om i början påoktober , är räntekostnaderna ca 1 700 krlägre , jämfört med om samma familjhade bundit sina lån i april 1995.Inflationen är låg, kronan har stärktsavsevärt och budgetunderskottet har minskatkraftigt.Arbetslösheten framstår fortfarande som detallt annat överskuggande problemet i vårtland. Med anledning av det mycket svåraarbetsmarknadsläget tog ochregeringen ledningen i kampen motarbetslösheten med ett omfattandesysselsättningspaket. Det är första steget motmålet att halvera den öppna arbetslöshetentill . De allra flesta av dessaåtgärder träder i kraft ochkommer därefter att få positivasysselsättningseffekter. Desysselsättningsskapande åtgärderna genomförsutan att statens finanser urholkas.Arbetslöshetsmålet skall följas upp varjehalvår. Ytterligare åtgärder kommer attvidtas.Den illa fungerande lönebildningen sermotionärerna som en delorsak till den högaarbetslösheten. Mycket talar för att statenmåste agera mer kraftfullt och skapaincitament för parterna att enas om löneavtalsom är förenliga med den svenska ekonomiskautvecklingen i stort. Risken är överhängandeatt arbetslösheten stiger om intelönebildningen sköts ansvarsfullt. Det kaninte acceptera. Staten har ettvidare ansvar än arbetsmarknadens parter. Ominte parterna förmår att ta samhällsansvar ärdet ofrånkomligt att staten måste gripa in iavtalsprocessen.Det råder en betydande samsyn mellanCenterpartiet och regeringen när det gällerutformningen av finanspolitiken. Centerpartiethar aktivt medverkat till att sanera statensfinanser och har därmed lagt grunden för attbudgetbalans skall kunna uppnås till år 1998.Därefter bör statsbudgeten överbalanserasunder en räcka av år för att betala av på denmycket stora statsskulden. Finanspolitikenmåste sålunda syfta till att åstadkommaöverskott i statens budget överkonjunkturcyklerna.När det gäller inriktningen avskattepolitiken är det ambitionatt ta beslut som leder tillatt skattekvoten successivt minskar. Skälettill de höjda skatterna är denekonomiska krisens akuta karaktär. I en sådansituation är det rimligt att de som tjänar merockså bidrar mer till saneringen av landetsekonomi. Att belasta dem som har det svårastalltför hårt är inte kostnadsfritt för staten,kommunerna och landstingen. En sådan politikvill inte medverka till. Likalitet är det möjligt att nedmontera välfärdenför att åstadkomma massiva skattesänkningar. Istället måste de skattesänkningar som kanfinnas inom statens handlingsutrymme vara avsådan art att de leder till ökadsysselsättning.Inom vissa delar av skatteområdet harCenterpartiet och regeringen olikauppfattningar om utformningen avskattepolitiken. Som exempel kan nämnas vissamiljöskatter, skatt på vinstandelar och avdragför yrkesfiskare. Dessa frågor behandlassenare i betänkandet i anslutning tillavsnittet om inkomster och utgiftsramar.Den nödvändiga budgetsaneringen haroundvikligen medfört fördelningspolitiskaspänningar. I motionen anförs attCenterpartiet inget har att erinra mot denredogörelse som görs i bilaga 4 till volym 1av budgetpropositionen, men mycket talar föratt man bör initiera en analys avsocialbidragsberoendet, som har ökat undersenare år. Det finns därför all anledning attundersöka vilka faktorerna är som gör attmänniskor tvingas söka socialbidrag.På miljöområdet vill gå längreoch snabbare fram än regeringen. Centerpartiethar i samarbete med regeringen fått genomslagför ett miljardprogram förkretsloppsanpassning. Miljöteknikdelegationensätter i gång sitt arbete fr.o.m. årsskiftet.Koldioxidskatten för industrin fördubblas . En avfallsskatt, som initieradesunder förra mandatperioden skall införas /98. Sysselsättningen påmiljöområdet ökar redan starkt, men kommer attöka än mer till följd av nämnda beslut.Centerpartiet föreslår att en skatt påkväveoxid införs . Den skallfinansiera viktiga satsningar på miljöområdet.För år 1997 föreslår att 50miljoner kronor används ur programmet förhållbar utveckling till kalkning av sjöar samtinköp av mark för naturvårdsändamål.Miljöräkenskaper måste föras och redovisas ien bilaga till budgetpropositionen i likhetmed vad som gjordes . Centerpartietvill prioritera en skatteväxling med sänktskatt på arbete och höjd skatt förmiljöstörande verksamhet.FolkpartietFörslagen i motion Fi211 (fp) syftar till, heter det imotionen, att återge människor i tronpå framtiden.