bet · GJ01KU23 · 1996-02-22 00:00:00 — aviserat att den kommer attavlämna ett delbetänkande under juni1996, där man kommer att behandla fråganom insyn i verksamhet sombedrivs på entreprenad.Under föregående behandladekonstitutionsutskottet ett antalmotionsyrkanden som behandlade frågor omökad insyn i verksamheter som bedrivsmed allmänna medel i form av bolag ellerandra associationsformer (bet.1994/95:KU14). Utskottet avstyrkte dessamotioner med hänvisning till att manborde avvakta arbetet i utredningen förutvärdering och vidareutveckling av detkommunala förnyelsearbetet. Därutöverbehandlade utskottet en motion, varibegärdes att meddelarskyddet skulleutvidgas till att gälla utanför denoffentliga sektorn. Utskottet hänvisadehärvid till sitt uttalande i samband medförsta behandlingen av ärendet omyttrandefrihetsgrundlagen, där utskottetframhållit att det var angeläget att ökainsynen i det privata näringslivet och ide stora organisationerna. Utskottethade dock konstaterat att denna frågalagstiftningstekniskt var mycket svåratt lösa med hänsyn till de olikamotstående intressen som gör siggällande. Även nämnda motion avstyrktesmed hänsyn till arbetet i den kommunalaförnyelsekommittén. I fråga omutskottets yttrande i denna delavlämnades en reservation (fp, c, v ochmp). Reservanterna ansåg att enmeddelarfrihet i förhållande mellanenskilda skulle innebära en värdefullutbyggnad av det tryckfrihetsrättsligaskyddet i vårt land. Med debegränsningar och undantag som måste blinödvändiga kunde risken för allvarligapublicitetsskador undvikas. Enligtreservanterna fanns det skäl att på nyttpröva en grundlagsreglering om rätt förenskilda inom företag och organisationeratt lämna uppgifter som omfattas avavtalsgrundad tystnadsplikt förpublicering utan att drabbas av straffeller andra rättsföljder. Prövningenborde inriktas på att skulleföreläggas förslag i ämnet och bordekunna ske parallellt med arbetet med attutvärdera det kommunalaförnyelsearbetet. I enlighet med dettatillstyrkte reservanterna motionen omatt meddelarskyddet skulle utvidgas tillatt gälla utanför den offentligasektorn.Översyn av den statliga förvaltningensuppgifter och organisationRegeringen beslutade atttillkalla en kommission med uppdrag att,med utgångspunkt i nuvarande statligaåtaganden och därav följande uppgifterför statliga myndigheter eller andraorgan, bl.a. göra en analys av omnuvarande former för organisation ochstyrning av statlig förvaltning ochverksamhet är ändamålsenliga iförhållande till de uppgifter och målsom fastlagts av regering och riksdag(dir. 1995:93). I direktiven framhållerregeringen bl.a. vad gäller behovet aven översyn att användningen av bolags-och stiftelseformer i statlig verksamhetförutsätter att staten inte frånhändersig ansvaret för och möjligheterna tillstyrning och kontroll av verksamheten.En tydlig ägarpolicy och effektivastyrnings- och kontrollsystem är därförnödvändiga. På detta område krävs enligtregeringen en ökad tydlighet. Regeringenanför därutöver att särskildaöverväganden också behöver göras för attinte rätten till insyn i den offentligaverksamheten skall urholkas. Enutgångspunkt för kommissionens arbeteskall enligt regeringen vara degrundläggande krav på demokratiskstyrning, insyn och kontroll,rättssäkerhet, effektivitet ochtillgänglighet som måste ställas på ochtillgodoses av den statligaförvaltningen. Kommissionens arbeteskall vara avslutat senast den 31december 1996.Utvärdering av lagen om skydd förföretagshemligheterJustitieministern avgav i riksdagenskammare ett svar påen interpellation om meddelarsskyddetsoch efterforskningsförbudets omfattningoch om regeringen avser att ta någotinitiativ för att förstärka dessarättigheter i grundlagarna. Härvidkonstaterade ministern atttryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen inte utgörnågot hinder för att enskilda t.ex. iett anställninsgförhållande träffaravtal - uttryckligen eller underförstått- som bryter meddelarfriheten och därmedockså meddelarskyddet. Även om ettsådant avtal träffats finns det enligtlagen om skydd för företagshemligheteremellertid en möjlighet för enarbetstagare att utan risk för påföljderavslöja allvarliga missförhållanden iarbetsgivarens verksamhet.Justitieministern anförde atträttspraxis på området dock är ringa.Hon anförde vidare att större enskildaföretag kan träffa avgöranden och beslutsom är av väsentlig betydelse förenskildas liv och hälsa och att storaintresseorganisationer kan ha uppgiftersom får till följd att deras beslut kanha verkningar som är jämförbara med demsom meddelas av myndigheter. Enligtjustitieministern kunde denomständigheten att lagen om skydd förföretagshemligheter inte har tillämpatsinte tas till intäkt för att man inteskulle vara uppmärksam på dessa frågor.Hon anförde att hon avser att tainitiativ till att lagen utvärderas.Utskottets bedömningSom framgår av det föregående har såvälden kommunala förnyelsekommittén somkommissionen om den statligaförvaltningens uppgifter ochorganisation i uppdrag att behandlafrågor som tas upp i motionerna1994/95:K405, 1994/95:K413 och1994/95:K429. Vidare torde den aviseradevversynen av lagen om skydd förföretagshemligheter kunna ge uppslag ifrågan om meddelarfrihetens omfattning ibåde den offentliga och den privatabolagsverksamheten. Mot denna bakgrundfår enligt utskottets mening syftet mednämnda motioner anses tillgodosett.Motionerna bör därför avslås.I motion 1994/95:K205 yrkande 4 begärsatt tryckfrihetsförordningen skalländras på ett sådant sätt attmedborgarnas grundlagstadgade rätt tilloffentlighet och insyn utvidgas till attäven gälla konsumenternas rätt tillinformation om produkter, produkternasinnehåll och deras inverkan på hälsa ochmiljö. Utskottet konstaterar härvid attfrågan om tillämpningen av principen omallmänna handlingars offentlighet skallutvidgas till att gälla utanförmyndighetsområdet har diskuterats fleragånger. I dessa sammanhang harframhållits att handlingsoffentlighetenhar till syfte att utgöra en garanti förrättssäkerhet och effektivitet iförvaltningen och folkstyret (prop.1986/87:151 s. 148). I samband med att denoffentliga förvaltningen har fått nyamål och i allt större utsträckningkommit att läggas på organ som stårutanför det traditionellamyndighetsområdet hartillämpningsområdet förhandlingsoffentligheten utvidgats tillatt omfatta även vissa enskilda organsom på statens uppdrag handharförvaltningsuppgifter som innefattarmyndighetsutövning eller liknande. Somredovisats i det föregående omfattassedan den 1 januari 1995 ocksåaktiebolag, handelsbolag, ekonomiskaföreningar och stiftelser där kommunereller landsting utövar ett rättsligtbestämmande inflytande av principen omhandlingsoffentlighet. En utgångspunktför dessa lagstiftningsärenden har varitatt principen om handlingsoffentlighet,med hänsyn till dess syfte, skall gällaallmänna angelägenheter. Som exempelhärpå kan nämnas att i samband medsistnämnda lagstiftningsärende lämnadeskommunala företag i form av ideellaföreningar utanför den föreslagnautvidgningen av reglerna om offentlighetoch sekretess. Motiveringen härförangavs vara att den verksamhet som dessaföreningar bedriver inte motsvarar sådanverksamhet som normalt eller lika välkan skötas av en myndighet(prop. 1993/94:48 s. 19).Enligt utskottets mening saknasanledning att frångå det principiellasynsätt som hitintills präglatdiskussionerna om en utvidgning avhandlingsoffentligheten utanförmyndighetsområdet. Vad gällerkonsumentområdet vill utskottet vidareerinra om den verksamhet som bedrivsfrån det allmännas sida på såväl statligsom lokal nivå och som avser bl.a.marknadskontroll och stöd till enskildakonsumenter. Från det allmännas sidalämnas också bidrag till enskildakonsumentorganisationer. Mot dennabakgrund bör motion 1994/95:K205 yrkande4 avslås.Bevakning av offentlighetsprincipenMotionenI motion 1994/95:K218 av . (v) behandlas frågor om Sverigesroll och uppgifter i EU. Bland annatanförs att inför folkomröstningen om EUlovade ja-sidans företrädare attoffentlighetsprincipen inte skullerubbas av ett EU-inträde och att detskulle upprätthållas en svensk offentlighetsnivå för EU-handlingar.Hittills har detta enligt motionärernainte infriats. Vidare anförs i motionenatt ett minimikrav är att regeringenregelbundet redovisar vilka handlingarsom helt eller delvis bedömts varasekretessbelagda av hänsyn till EU ochdess medlemsstater. Därmed kanfortlöpande ske en kontroll av huruvidaden svenska offentlighetsprincipenurvattnas eller ej. Med anledning av denya villkor för offentlighetsprincipensom enligt motionärernas uppfattning avallt att döma följer av EU-medlemskapet- men även till följd av denkommunikationstekniska utvecklingen -bör övervägas någon form av offentlighetsombudsman som skallbevaka att offentlighetsprincipen inteurgröps utan förstärks. Enligtmotionärerna bör hos regeringen begärasförslag för stärkande avoffentlighetsprincipen i enlighet medvad som anförts (yrkande 3).Tidigare riksdagsbehandlingUnder föregående behandladeriksdagen regeringens proposition1994/95:19 angående medlemskapi Europeiska unionen. I samband meddetta behandlades motioner med yrkandenom ett förstärkt skydd föroffentlighetsprincipen vid ettmedlemskap i och om att EU-handlingarinte skulle omfattas av bestämmelsernaom utrikessekretess.Konstitutionsutskottet avlämnade ettyttrande till utrikesutskottet(1994/95:KU2y). I fråga om de nämndamotionsyrkandena uttaladekonstitutionsutskottet att aktuellafrågor berördes i en då framlagdproposition om utrikessekretess (prop.1994/95:112). Utskottet skulle därför fåanledning att ta ställning till frågornavid behandlingen av denna proposition.Enligt utskottet borde denna behandlinginte föregripas och avstyrkte därförmotionerna.Utskottet konstaterade dock att fråganom vilken påverkan ett EU-medlemskap kanha på den svenska offentlighetsprincipenoch meddelarfriheten hade varit en av demest uppmärksammade i den allmännadebatten sedanmedlemskapsförhandlingarna inleddes.Vidare uttalade utskottet att tryck- ochyttrandefrihetslagstiftningen liksomoffentlighetsreglerna är nationellaangelägenheter och attgemenskapsinstitutionerna inte har någonbefogenhet att harmonisera reglerna pådessa lagstiftningsområden. Deberöringspunkter som ändå kan uppkommamellan EG-rätten och våroffentlighetsprincip och meddelarfrihetgäller andra avgränsade områden som harbetydelse för den inre marknadensfunktion och där institutionerna harbefogenhet att fatta beslut. Här kundekonflikter enligt utskottet inteuteslutas. Men om konflikter skulleuppkomma, borde det enligt utskottetsmening vara möjligt att med framgånghävda den centrala ställning somoffentlighetsprincipen ochmeddelarfriheten har i vårtkonstitutionella system.Under föregående behandladeriksdagen även propositionen 1994/95:112med förslag till omläggning avutrikessekretessens tillämpning iSverige. Förslaget innebar att ettenhetligt, rakt skaderekvisit skulleinföras i 2 kap. 1 § sekretesslagen(1980:100), vilken reglerar den s.k.utrikessekretessen. I enlighet med dettaskulle en presumtion för offentlighetgälla för uppgifter såväl hos regeringenoch inom utrikesrepresentationer som hosandra myndigheter.Vid behandlingen av propositionenframhöll konstitutionsutskottetbetydelsen av en noggrann skadeprövning(bet. 1994/95:KU18). Ett hemlighållandeav en uppgift kunde bara försvaras i detfall ett utlämnande kunde medföra skada.Enligt utskottet kunde det inteuteslutas att konflikter uppstår i defall svenska myndigheter efterskadeprövningen väljer att lämna uthandlingar som avsändare inom EU valtatt beteckna som hemliga. Vidarekonstaterade utskottet att den ändringsom nu förordades innebar en viktigomläggning av utrikessekretessenstillämpning. Inte minst skulle den kommaatt få betydelse för regeringen ochregeringskansliet. Regeringenstillämpning av de nya reglerna kunde blivägledande för hur utrikessekretessenskall tillämpas när det gäller EU-frågor. Utskottet noterade härvid attregeringen förklarat att det var dessavsikt att tillämpningen skulle ske påett sätt som åstadkommer en så långtgående öppenhet som över huvud taget ärmöjlig utan att det skadar vårt land.Vidare tillade utskottet att det kundefinnas anledning för utskottet attnärmare följa denna praxis i samband medutskottets granskning avregeringsärendenas handläggning.I två motioner begärdes en särregleringmed innebörd att uppgifter i EU-samarbetet som berör svensk lagstiftningeller inrikes förhållanden endast skullekunna hållas hemliga med stöd av andrabestämmelser i sekretesslagen än den somreglerar utrikessekretessen. Utskottetdelade regeringens bedömning attunderlag saknades för att lägga fram ettförslag av den angivna innebörden.Utskottet ansåg att frågan borde kunnabeaktas i samband med den noggrannauppföljning av utvecklingen iutrikessekretessfrågor som regeringenaviserat i propositionen. Med hänsynhärtill avstyrkte utskottet motionerna.Vidare tillstyrkte utskottet regeringensförslag. följde utskottet(rskr. 1994/95:128) och ändringarnaträdde i kraft (SFS1994:1695).Under innevarande behandlarkonstitutionsutskottet ettgranskningsärende angående regeringensoch prövning avutlämnande av handlingar i ärenden somberör förhållande till EU(ärende 1995/96:7).Utskottets bedömningSom redovisats ovan har utskottet haftanledning att tidigare behandla fråganom den svenska offentlighetsprincipensställning vid ett medlemskap i . Blandannat konstaterade utskottet i sambandmed riksdagsbehandlingen av regeringensproposition /95:19 angående Sverigesmedlemskap i att frågan om vilkenpåverkan ett EU-medlemskap kan ha på densvenska offentlighetsprincipen ochmeddelarfriheten hade varit en av demest uppmärksammade i den allmännadebatten sedanmedlemskapsförhandlingarna inletts(1994/95:KU2y). Utskottet uttaladevidare att tryck- ochyttrandefrihetslagstiftningen liksomoffentlighetsreglerna är nationellaangelägenheter och attgemenskapsinstitutionerna inte har någonbefogenhet att harmonisera reglerna pådessa lagstiftningsområden. Omkonflikter skulle uppkomma, borde detenligt utskottets mening vara möjligtatt med framgång hävda den centralaställning som offentlighetsprincipen hari vårt konstitutionella system.Utskottet fick vidare anledning attåterkomma till frågan vid behandlingenav regeringens proposition 1994/95:112med förslag till omläggning avutrikessekretessens tillämpning iSverige. Av redogörelsen i detföregående framgår att utskottet i dettasammmanhang framhöll betydelsen av ennoggrann skadeprövning (bet.1994/95:KU18). Ett hemlighållande av enuppgift kunde enligt utskottets meningbara försvaras i det fall ett utlämnandekunde medföra skada. Utskottet anfördeatt det inte kunde uteslutas attkonflikter uppstår i de fall svenskamyndigheter efter skadeprövningen väljeratt lämna ut handlingar som avsändareinom EU valt att beteckna som hemliga.Vidare framhöll utskottet attregeringens tillämpning av de nyareglerna kunde bli vägledande för hurutrikessekretessen skall tillämpas närdet gäller EU-frågor. Härvid noteradeutskottet att regeringen förklarat attdess avsikt var att tillämpningen skulleske på ett sätt som åstadkommer en sålångt gående öppenhet som över huvudtaget är möjlig utan att det skadar vårtland. Utskottet anförde att det kundefinnas anledning för utskottet attnärmare följa denna praxis i samband medutskottets granskning avregeringsärendenas handläggning.Som tidigare nämnts har utskottet underinnevarande påbörjat engranskning som avser regeringens ochregeringskansliets prövning avutlämnande av handlingar i ärenden somberör förhållande till EU. Motbakgrund av det anförda får enligtutskottets mening motion 1994/95:K218yrkande 3 i huvudsak anses tillgodosedd.Motionen avstyrks därför.Sekretess för nämndemäns personuppgifterMotionenI motion 1994/95:K406 av () påpekas att genombeslut vid /94 ändradessekretesslagen för att stärka skyddetför uppgifter om vissaoffentliganställdas bostadsadresser,hemtelefonnummer och personnummer.Motivet för denna ändring var att skyddapersoner vid domstolarna som i sinrättsutövning riskerar att utsättas förvåld eller annat allvarligt men omuppgifterna lämnas ut. Enligtmotionärerna riskerar även nämndemännenatt utsättas för detta. Någotsekretesskydd för deras personuppgifterfinns inte. Motionärerna anför attlekmannainflytandet i domstolarna är enbetydelsefull och omistlig del avrättssamhället och måste för att kunnautövas på ett oklanderligt sätt åtnjutasamma skydd som den anställda personalenvid domstolarna åtnjuter. bördärför besluta att ändra sekretesslagenså att sekretesskydd gäller även förnämndemän.BakgrundEnligt 7 kap. 11 § fjärde stycketsekretesslagen (1980:100) gällersekretess i myndighetspersonaladministrativa verksamhet föruppgift om enskilds personligaförhållanden, om det kan antas att denenskilde eller någon honom närståendeutsätts för våld eller annat allvarligtmen om uppgiften röjs. Vidare gäller, iden utsträckning regeringen föreskriver,sekretess i personaladministrativverksamhet hos myndighet där personalensärskilt kan riskera att utsättas försådant men. Sekretessen gäller föruppgift om enskilds bostadsadress,hemtelefonnummer och personnummer, omdet inte står klart att uppgiften kanröjas utan att den enskilde eller någonhonom närstående lider men om uppgiftenröjs. Sistnämnda bestämmelse infördesgenom en ändring i sekretesslagen somträdde i kraft (prop.1993/94:165, bet. 1993/94:KU38, rskr.1993/94:382). Av 1 a §sekretessförordningen (1980:657) framgår att sådan sekretess bl.a.gäller hos domstolarna.Regeringsrätten har i ett avgörandefrån (RÅ 1989 not 519)fastställt en dom av Kammarrätten iJönköping gällande utbekommande avpersonuppgifter om domstolsledamöter.Enligt kammarrättens dom kundepersonuppgifter om varken de nämndemäneller de lagfarna domare som dömt i ettvisst brottmål lämnas ut medtillämpning av 7 kap. 11 § fjärdestycket enligt dess dåvarande lydelse.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att det avRegeringsrättens avgörande RÅ 1989 not519 framgår att också nämndemänspersonuppgifter anses ingå i en domstolspersonaladministrativa verksamhet i denmening som avses i den nu aktuellasekretessbestämmelsen. Nämndemänåtnjuter i detta hänseende således sammasekretesskydd som en domstols lagfarnaledamöter. Det sekretessskydd somefterfrågas i motion 1994/95:K406 tordedärmed tillgodoses genom nu gällandebestämmelser. Mot denna bakgrundavstyrker utskottet motionen.Sekretess inom hälso- och sjukvårdenÖverföring av uppgifter mellanverksamheter i kommuner och landstingMotionenI motion 1994/95:K401 av () påpekas att i samband med bl.a.Ädelreformen har i de landstingsfriastäderna - exempelvis - vissadelar av primärvården överförts tillsocialförvaltningarna. Detta har enligtmotionären fått den konsekvensen attinformation om patienter frånprimärvården inte är åtkomlig när besökpå jourtid görs på akutmottagning.Röntgenavdelningar och laboratorier fårinte lämna ut socialvårdens data tillsjukvården. Detta uppenbara misstagmåste enligt motionären rättastill, eftersom nuvarande förhållande ärtill förfång för patienternas säkerhet.Detta bör ges regeringen till känna.Gällande reglerEnligt 7 kap. 1 § sekretesslagen(1980:100) gäller med vissa undantagsekretess inom den offentliga hälso- ochsjukvården för uppgifter om enskildashälsotillstånd eller andra personligaförhållanden, om det inte står klart attuppgifterna kan röjas utan att denenskilde eller någon honom närståendelider men. Sekretessen inomsocialtjänsten för uppgifter omenskildas personliga förhållanden ärenligt 7 kap. 4 § första stycketsekretesslagen utformad på samma sätt.Om sekretess gäller för uppgifter hosen myndighet, får uppgifterna inteheller röjas för andra myndigheter iandra fall än som anges i sekretesslageneller i en lag eller förordning tillvilken sekretesslagen hänvisar (1 kap. 3§ första stycket). Begränsningarna imöjligheten att lämna uppgifter mellanolika myndigheter gäller också iförhållandet mellan olikaverksamhetsgrenar inom samma myndighet,om de är att betrakta som självständigai förhållande till varandra (1 kap. 3 §andra stycket).I sekretesslagen finns fleraundantagsbestämmelser, som innebär atten uppgift får lämnas ut trots attsekretess normalt gäller för den. 5 § framgår att sekretess intehindrar att en uppgift lämnas ut, om detär nödvändigt för att den utlämnandemyndigheten skall kunna fullgöra sinegen verksamhet. Bestämmelsen skalltillämpas restriktivt och kan inteåberopas för att hjälpa en annanmyndighet att fullgöra sin verksamhet(prop. 1979/80:2 del A s. 465 och 494).Vidare sägs i 14 kap. 1 § att sekretessinte hindrar att en uppgift lämnas annan myndighet, omuppgiftsskyldighet följer av lag ellerförordning. Bestämmelser om sådanuppgiftsskyldighet för myndigheterna påvårdområdet finns i ett flertalförfattningar.Enligt 14 kap. 3 §, den s.k.generalklausulen, får vidaresekretessbelagd uppgift lämnas tillmyndighet, om det är uppenbart attintresset av att uppgiften lämnas harföreträde framför det intresse somsekretessen skall skydda. Bestämmelsengäller dock inte inom området för hälso-och sjukvårdssekretess ochsocialtjänstsekretess. Skälet till dettaär att vården bygger på att den enskildeskall känna förtroende för dem som harhand om vården. En konsekvens är attsamråd med andra myndigheter i principinte skall ske utan den enskildessamtycke (jfr. 1981/82:186 s. ).Av 14 kap. 4 § framgår att somhuvudregel gäller inte sekretess tillskydd för enskild i förhållande till denenskilde själv och kan i övrigt helteller delvis efterges av honom.BakgrundGenom den s.k. Ädelreformen gavskommunerna ett samlat ansvar förlångvarig service och vård av äldre ochhandikappade. Kommunernas ansvar förlångvarig vård till äldre ochhandikappade utvidgades. Hälso- ochsjukvårdslagen kom att reglerakommunernas skyldighet att erbjuda godhälso- och sjukvård. Vidare infördes enlagstadgad rätt för kommunerna att frånlandstingen överta sjukhem och andrasomatiska långvårdsinrättningar.Kommunerna gavs också ett kostnadsansvarför sådan somatisk långtidssjukvård somman inte har verksamhetsansvar för.Reformen trädde i kraft den 1 januari1992 (prop. 1990/91:14, bet.1990/91:SoU9, rskr. 1990/91:97).I propositionen 1990/91:14 framhölls(s. 85) att den verksamhet som enligtreformen skulle komma att läggas påkommunerna - avseende såväl insatser avhälso- och sjukvårdskaraktär sominsatser av socialtjänstkaraktär - isekretesshänseende skulle komma attomfattas av dels reglerna i 7 kap. 1-3§§ sekretesslagen (hälso- ochsjukvårdssekretess), dels reglerna i 7kap. 4-6 §§ sekretesslagen(socialtjänstsekretess). Vidarekonstaterades i propositionen att dettainte hade någon betydelse eftersom såvälskaderekvisiten som sekretesstidenslängd m.m. var desamma inom såvälsocialtjänsten som hälso- ochsjukvården. Någon ändring isekretesslagen i dessa delar föreslogsdärför inte. Däremot föreslogs att 7kap. 4 §§ skulle kompletteras med enbestämmelse om att sekretess inte skullegälla för uppgifter i anmälan och besluti ärenden om ansvar eller behörighet förpersonal inom hälso- ochsjukvård. Bestämmelsen utgjorde enmotsvarighet till 7 kap. 2 § 4sekretesslagen som förhindrar hälso- ochsjukvårdssekretess för uppgifter ianmälan och beslut i ärende hos hälso-och sjukvårdens ansvarsnämnd.Konstitutionsutskottet avgav ettyttrande till socialutskottet vidriksdagsbehandlingen av propositionen(1990/91:KU3y). Utskottets slutsats blevatt den föreslagna reformen intemedförde behov av ytterligarelagändringar på sekretessområdet än vadregeringen föreslagit. följde utskottet.I proposition 1990/91:14 aviserades atten proposition senare skulle avlämnas omförsök med kommunalt huvudmannaskap förprimärvården. En sådanförsöksverksamhet inleddes därefter den1 (prop. 1990/91:121, bet.1990/91:SoU21, rskr. 1990/91:362).Försöksverksamheten, som avser femkommuner, skall pågå t.o.m. . Vidberedningen av ärendet berördes intefrågor om sekretess.Socialstyrelsen ansvarar föruppföljningen av Ädelreformen och harmed anledning av detta arbete årligenavlämnat rapporter. En slutrapportkommer att avlämnas senast den 9 april1996.