bet · GJ01UU26 · 1996-05-28 00:00:00 — Utskottet behandlar i detta betänkanderegeringens skrivelse 1995/96:164 medredogörelse för verksamheten iOrganisationen för säkerhet ochsamarbete i (). Utskottetföreslår att lägger skrivelsentill handlingarna.Inga motioner har väckts med anledningav skrivelsen. Skrivelsens huvudsakliga innehållInledningI skrivelse 1995/96:164 lämnarregeringen en redogörelse förverksamheten i Organisationen försäkerhet och samarbete i ()och för sin bedömning avOSSE:s roll i det säkerhetspolitiskasamarbetet i . Inledningsviskonstateras att är det endasäkerhetspolitiska samarbetsorgan däralla europeiska länder, tillsammans medCanada och , deltar som jämställdamedlemmar.Under 1990-talet har omvandlatstill både form och innehåll.Verksamheten har vuxit avsevärt ochtempot ökat. Medlemsstaternas regeringardeltar på alla nivåer. Tyngdpunkten iOSSE-arbetet har förskjutits frånnormbildning och långsiktigaförhandlingar om förtroendeskapandeåtgärder och annan rustningskontrolltill operativa insatser för attförebygga och hantera konflikter. Denorganisatoriska strukturen har ocksåanpassats till den ändradeverksamhetsinriktningen.OSSE-toppmöten med medlemsstaternasstats- eller regeringschefer,organisationens högsta beslutande organ,har ägt rum fyra gånger. Detförsta hölls i , detandra 1990 i , det tredje 1992 pånytt i och det fjärde iBudapest 1994. femte toppmöteskall hållas i i december i år.Näst toppmötet är ministerrådetorganisationens högsta beslutande organ.Ministerrådet samlas numera mot slutetav de år då toppmöten inte äger rum.Därnäst i beslutshierarkin kommer högarådet, som samlas en gång i kvartalet.Men verkliga styrkebälte är nivånunder höga rådet, nämligen permanentarådet i , som sammanträder praktiskttaget dagligen.Toppmötet i i december 1994beslutade att Konferensen för säkerhetoch samarbete i (ESK) - som i tioårs tid formellt varit endiplomatkonferens - skulle övergå tillatt bli en mellanstatlig organisationunder namnet Organisationen för säkerhetoch samarbete i ().Budapesttoppmötet fattade flera andrabetydelsefulla beslut. Ett viktigtprincipbeslut gällde beredskap atttrygga en eventuell fredsuppgörelse ikonflikten om den av etniska armenierdominerade enklaven iAzerbadzjan med en fredsbevarande OSSE-styrka. lanserade ett förslagatt utarbeta en alleuropeisksäkerhetsmodell för det tjugoförstaårhundradet. Detta arbete inleddes 1995.Budapesttoppmötet antog vidare enmilitärpolitisk uppförandekod, sommycket snabbt blev aktuell i samband medkriget i Tjetjenien.Debatten om säkerhetsmodellen bidrartill att bredda den säkerhetspolitiskadiskussion som parallellt, om än meddelvis andra förtecken, pågått i fleraeuropeiska och transatlantiskaorganisationer - som EU, VEU och NATO(förekommande förkortningar förklaras iförkortningslistan, vilken biläggsbetänkandet). I har devästeuropeiska länderna möjlighet attföra denna diskussion i direkt dialogmed och de central- ochösteuropeiska staterna.EU-länderna har gjort ett ambitiöstförsök att föra dialogen framåt ochpresenterade ett omfattande ochgenomarbetat bidrag till diskussionenvid ett om säkerhetsmodellen iWien sommaren 1995.När fredsuppgörelsen i det tidigareJugoslavien förhandlades framtilldelades en viktig roll.Organisationen skall ha ettövergripande ansvar för att säkragenomförandet av allmänna val i Bosnienoch , delvis också för attbevaka efterlevnaden av de mänskligarättigheterna och för rustningskontrolli området. olika delaråskådliggör betydelsen av ett brettsäkerhetsbegrepp. Det långsiktigademokratibyggandet - som sökerfrämja - har där en central plats.Erfarenheterna från Bosnien ochHercegovina präglar nu i hög graddiskussionerna om hur samarbetet påregional nivå i skall drivasvidare. Detta gäller områden där aktivkonfliktlösning krävs, såsom ikonflikten om . Men detgäller också andra samarbetsprojekt påregional och inomregional nivå, blandannat den s.k. stabilitetspakten.OSSE:s roll i det europeiskasäkerhetssamarbetetI skrivelsen framhålls att regeringenanser att har intresse av att tatill vara möjligheter somsäkerhetspolitisk organisation och - isamspel med andra regionalaorganisationer och samarbetsorgan somVEU, NATO, NACC och PFF och i samklangmed EU:s gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik - att utnyttja vilka anges vara:- den vida medlemskretsen med deltagandepå likaberättigad bas för allamedlemsstater,- det breda säkerhetsbegreppetstillämpning i verksamhet,- en samarbetskultur för europeisksäkerhet som bygger på attkonsensusbeslut ger en hållbar grund förgemensam säkerhet,- OSSE-staternas rätt till insyn ivarandras angelägenheter,- godtagandet av att spelar en aktivroll i en konflikt i ett medlemsland isammanhang där exempelvis en FN-rollinte vore möjlig. är tilldags dato det tydligaste exemplet,- den allt klarare definierade rollen somregional organisation i FN-stadgansmening.Detta innebär en tydlig strävan, somSverige stöder inom och utom EU-samarbetet, att stärka roll i för- demokratisk utveckling, marknadsekonomioch rättssamhälle,- konfliktförebyggande insatser,- konflikthantering och konfliktlösning,- återuppbyggnad, i synnerhet av detcivila samhället, efter konflikt,- europeisk rustningskontroll ochnedrustning, samt- förtroendeskapande åtgärder,militärpolitisk öppenhet ochförutsägbarhet.OSSE:s verksamhetsfältOSSE:s geografiska verksamhetsområdespänner över nästan hela norrahalvklotet. Det sträcker sig frånVancouver i väster till iöster.Verksamhetens innehåll är sammansattoch skiftande. kännemärkealltsedan början av 1970-talet har varitdet breda säkerhetsbegreppet.Organisationen tolkar säkerhet så attden omspänner såväl social och ekonomiskutveckling som mänskliga rättigheter ochmilitära förhållanden:förtroendeskapande åtgärder ochnedrustning, konfliktförebyggandeansträngningar och krishantering,vapenhandel och kärnsäkerhet, mänskligarättigheter och minoritetsfrågor,demokratiska institutioner ochekonomiskt samarbete, miljövård ochkulturarv.Syftet med verksamhet är att påkort och lång sikt söka förebygga ochlösa konflikter. Vissa insatser ärdirekt anpassade till en bestämd,pågående konflikt. Andra är generellaoch mer långsiktiga. Somliga är militärtpräglade, andra är civilt inriktade.Inga insatser är uteslutande militäraeller civila.OSSE:s tidiga överenskommelser på detmilitärpolitiska området bedömdes oftavara banbrytande. Det är vidare enutbredd uppfattning att åtagandena ifråga om mänskliga rättigheter hade storbetydelse för Central- och Östeuropasdemokratiseringssträvanden och det kallakrigets slut.OSSE betraktar säkerhet som odelbar,även i geografiskt avseende. En metodatt omsätta säkerhetens odelbarhet ipraktisk handling är, särskilt på detmilitära området och i fråga ommänskliga rättigheter, olika former av granskningsdiplomati . OSSE-staternasrätt till insyn i varandrasangelägenheter är central på bådaområdena, men den är mest långtgåendevad avser mänskliga rättigheter. Detfinns inga rent interna angelägenheter ifråga om mänskliga rättigheter.Länge hanterades de olika inslagen iOSSE:s säkerhetsbegrepp sida vid sida,men åtskilt, i vad som tidigare gickunder beteckningen tre korgar .Tendensen har varit attframhäva helheten snarare än delarna,dvs. ett integrerat synsätt, där deolika delarnas samspel och inverkan påvarandra framhävs.OSSE som regional säkerhetsorganisationFör att förstärka säkerhetspolitisksamverkan i har nyasamarbetsorgan tillkommit sedantoppmötet i . harbehovet att undvika kompetenstvister ochdubbelarbete ofrånkomligen ökat. Enviktig roll för bland dessasamverkande institutioner är attutarbeta och slå vakt om normer förgodtagbara förhållanden såväl mellan sominom stater, och att i allt högre gradfrämja förvarning, konfliktförebyggandeinsatser, krishantering ochåteruppbyggnad.OSSE:s toppmöte i slogfast att är att betrakta som enregional säkerhetsorganisation enligt åttonde kapitel, med möjlighetatt fatta beslut om fredsbevarandeinsatser som kan genomföras med stöd avNATO, VEU eller OSS. Iuppföljningsarbetet med FN:sgeneralsekreterares Dagordning förfred har målsättningen att undersäkerhetsrådets överinseende delegeraoch decentralisera uppgifter tillregionala säkerhetsorganisationerytterligare utvecklats. FN:sgeneralförsamling behandlar numeraårligen världsorganisationens samverkanmed . Efter ett svenskt initiativ år1993 sker numera regelbundnakonsultationer mellan FN:s och OSSE:sgeneralsekreterare.I anslutning till Daytonavtaletfastställde idecember 1995 att har en nyckelrolli uppföljningen av fredsöverenskommelsenom Bosnien och . Lyckas OSSEfullfölja sina viktiga uppgifter i bl.a.frågor om fria och rättvisa val,övervakning av mänskliga rättigheter,uppbyggnad av ett rättssamhällesinstitutioner och inomregionalrustningskontroll, kommer detta attstarkt påverka organisationens framtidautveckling. insats i området skeri nära samverkan med den högerepresentanten , denmångnationella fredsbevarande styrkanIFOR, flyktingkommissarien,,och i det tidigareJugoslavien (ECMM).Mänskliga rättigheter ochdemokratibyggandeSträvan att främja respekten för demänskliga rättigheterna genomsyrar helaOSSE:s verksamhet. Inom går numerafrågor om mänskliga rättigheter ochdemokratibyggande ofta under benämningenden mänskliga dimensionen . i för demokratiskainstitutioner och mänskliga rättigheter(Office for Democratic Institutions andHuman Rights, ODIHR) har ansvar fördessa ärenden. ODIHR arrangerarseminarier, som ofta särskilt vänder sigtill nya medlemsstater, samordnarinternationella valövervakningsinsatseroch svarar för för den mänskligadimensionen som återkommer vartannat år.Medlemsstaterna går då igenomefterlevnaden av gjorda åtaganden pådetta område.Det andra uppföljningsmötet av dettaslag ägde rum i i oktober 1995.Detta visade att granskningen av OSSE-staternas efterlevnad och tillämpning avalla vitt skilda åtaganden inom denmänskliga dimensionen inte bara ärmycket resurskrävande, utan också attformerna för denna granskning nu behöverses över.Samverkan mellan och ,som på detta område har närbesläktademål, har stor betydelse. Europarådetsmedlemskrets har vuxit -senast genom invalet av -vilket ytterligare stärker motivet föraktivt samarbete med . Granskningenav efterlevnad och tillämpning av gjordaetaganden är ett exempel på insatser därbåda organisationerna och derasmedlemsstater har mycket att vinna påorganiserad samverkan. Det är därförenligt regeringens mening angeläget attOSSE-toppmötet i bidrartill ett effektivt samarbete på dettaområde.Den militärpolitiska uppförandekod somtoppmötet i antog kan betecknassom en förtroendeskapande åtgärd av ettdelvis nytt slag, med anknytning tillsåväl den militära OSSE-sfären sommänskliga rättigheter och folkrätten iövrigt. Den utgör därmed ett nyttuttryck för bredasäkerhetsbegrepp.MinoritetskommissarienRespekt för enskilda människorsrättigheter är en viktig faktor för fredoch säkerhet - inom OSSE-området liksompå andra håll. Detta gäller ocksåefterlevnad av internationella normervad avser nationella minoriteter. Brottmot sådana förpliktelser riskerar attvålla misstro och spänning, som i sintur kan leda till nationella ellerinternationella motsättningar ochkonflikter. Såväl som andravärldsdelars historia uppvisar mångaexempel på detta.Detta var motivet för beslut1992 att tillsätta en kommissarie förfrågor som rör nationella minoriteter.Minoritetskommissarien är en allmäntomvittnad framgång för omvandling av . Dennesverksamhet är ett viktigt inslag iOSSE:s ansträngningar att förhindrakonflikter eller - för att återge endistinktion kommissarien själv framhäver- ansträngningar att hindra tvister attutvecklas till konflikter. Det ligger isakens natur att tyst diplomati är hansfrämsta arbetsmetod.Minoritetskommissarien har ett tudelatuppdrag: dels att söka mildra spänning inationella minoritetsfrågor som riskeraratt trappas upp till en konflikt, delsatt varsko permanenta rådet eller högarådet så snart sådan spänning hotar atttrappas upp till en nivå som inte gåratt hantera med de medel kommissarienhar till sitt förfogande.Max van der Stoel utsågs tillminoritetskommissarie för entreårsperiod vid ministerrådsmötei . Hans mandatförlängdes vidministerrådsmötet i i december1995.StabilitetspaktenInitiativet till den s.k.stabilitetspakten var EU:s förstasamfällda aktion inom ramen för dengemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken (jämför regeringensskrivelse /96:190). Kärnan iinitiativet var önskan att minskariskerna för att tvister uppkommer inomett framtida EU med de central- ochösteuropeiska länderna som medlemmar.Vid en konferens i den 20-21 mars1995 överlämnades pakten till , somdärmed tog på sig rollen som förvaltareoch övervakare av eventuella avtal inomramen för stabilitetspakten. kankomma att bli forum för lösning avtvister förknippade med dessa avtal.Flera försök gjordes sedan under 1995att få till stånd nya möten vidstabilitetspaktens två s.k. bord, detbaltiska respektive detcentraleuropeiska. Efter sonderandemöten med de berörda staterna kvarstodännu en betydandeoklarhet om hur arbetet borde drivasvidare. Till de viktiga frågorna hör ommilitärpolitiska ämnen bör tas med idiskussionerna eller inte, EU:s roll nunär förhandlingarna kommer att bedrivasinom ram samt inte minstarbetsfördelningen med andrainomregionala fora, såsom Östersjörådeti det nordeuropeiska området.Till bilden hör slutligen ett fransktförslag i samband med undertecknandet avDaytonavtalet om fred i Bosnien ochHercegovina i mitten av december 1995att lansera ett förhandlingsbord försydöstra ekonomiska dimensionAlltsedan Helsingforsprocessens starthar den s.k. ekonomiska dimensionenutgjort en del av ESK:s helhet. ligger dock inte primärt pådet ekonomiska området. Organisationenshuvudinriktning på förvarning,konfliktförebyggande insatser ochkonflikthantering innefattar dock ävenproblem och spänningar av ekonomisknatur som bör hanteras i ett brett,samarbetsinriktat säkerhetsperspektiv.Statbilitetspakten - som hade sinupprinnelse inom EU, men överlämnatstill - och dess breda,inomregionala samarbetsbord är ettexempel på strävan i denna riktning.ESK:s ursprungliga s.k. andra korgutgjorde grunden för en specialkonferensi om ekonomiskt samarbete,vetenskap, teknik och miljö. Dehistoriska förändringar som inträffat iEuropa återspeglas i enigheten iBonndokumentet om att människorssäkerhet och välfärd bäst främjas genomdemokrati och marknadsekonomi. Mot dennabakgrund beslöt uppföljningsmötet iHelsingfors 1992 attämbetsmannakommittén (nu höga rådet) engång skulle sammanträda i enspecialsession, kallad ekonomiskt forum,för att främja dialog och samarbete omövergång till marknadsekonomi samt ökatansvar för social rättvisa och miljö.Toppmötet i i december 1994bekräftade åter den ekonomiskadimensionens plats i en bredaresäkerhetssyn. Mötet slog fast att enöversyn av ekonomiskt inriktadearbete behöver företas och attekonomiskt forum bör omgestaltas för attmöta en ny tids utmaningar och följaplanekonomiernas övergång tillmarknadsekonomi.I ekonomiska forum fårmedlemsstaterna tillfälle tillutvärdering och till framåtblickande,övergripande analys. Även enskildaorganisationer och företrädare förnäringslivet deltar. Ett tredjeekonomiskt forum ägde rum i i juni1995, med inriktning på inomregionalt,säkerhetsfrämjande samarbete. Densvenska delegationen genomförde då enomfattande presentation av samarbetet ivår region, i första hand Östersjörådet.Det senaste forumet, som ägde rum i Pragi , var ägnat sambandet mellanekonomi och säkerhet. Huvudsakligensyftade mötet till att identifierapolitiska risker med rötter i ekonomiskaförhållanden. Det uppmärksammadesärskilt de sociala problem som uppståtti övergången till marknadsekonomi iCentral- och och i det f.d.Sovjetunionen och som utgörsäkerhetsrisker i dag.Svenska insatser inom ekonomiskadimension utformas i allt väsentligt isamråd inom Europeiska unionen.Kommissionen bidrar med underlag förEuropeiska unionens gemensammaställningstaganden.Förtroende- och säkerhetsskapandeåtgärder och annan rustningskontrollEtt centralt inslag i OSSE-verksamhetenalltsedan begynnelsen har varitförhandlingar om och tillämpning av enväxande uppsättning förtroendeskapandeåtgärder. Dessa är väsentligenmilitärpolitiska till sin natur och ettled i rustningskontroll i vidbemärkelse. Den senaste överenskommelsenåterfinns i Wiendokumentet 1994.Under det gångna året har dock denviktigaste frågan inom områdetrustningskontroll gällt efterlevnaden avavtalet om s.k. konventionellastridskrafter i , kallat (Treaty on Conventional ArmedForces in Europe). Det undertecknades avstaterna i NATO och den dåvarande vid toppmötet i 1990och trädde i kraft . Dettaavtal fastställer maximinivåer för visskrigsmateriel - stridsvagnar,pansarskyttefordon, artilleripjäser,attackhelikoptrar och stridsflygplan -och regler för etappvis förstöring avdenna materiel ned till överenskomnanivåer.CFE-avtalets tillämpningsområde ärindelat i fyra zoner. Varje zon har ett deltak . Den yttersta zonen, flankzonen , har en speciellt hårdbegränsning. Denna zon omfattar bl.a.Norge och samt, särskiltviktigt, norra och södra (gränsområdena mot , ,och respektive norraKaukasus).Avtalets nedrustningsfas var i huvudsakavtalsenligt avslutad i november 1995.Ett viktigt kvarstående problem är dens..k. flankfrågan. vill ändraoch helst ta bort flankregeln, dels avallmänna politiska skäl, dels därför anser sig behöva mer militärmateriel i än vad avtaletmedger. NATO-staterna lade i september1995 fram ett kompromissför-slag.Ryssland accepterade principen men intedetaljerna. Vid nedrustningsfasens sluti mitten av hade man intelyckats nå en lösning. Man var docköverens om att försöka utforma enlösning byggd på en justering avgränserna för vissa ryskamilitärområden.CFE-avtalet har stor betydelse försäkerheten i , inte minst iNordeuropa. är visserligen inteavtalspart, men följer avtaletstillämpning noga.Inom säkerhetsforum harförhandlingar inletts om ett s.k.ramverk för fortsatt rustningskontroll.Utgångspunkt är ett mandat frånBudapesttoppmötet som innebär attett ramverk skall lägga fast principernaför det vidare arbetet medrustningskontroll. Arbetet har gåttlångsamt bl.a. mot bakgrund avsvårigheterna inom . Avsiktenär dock att resultatet skall föreliggatill toppmötet i av hur överenskomnasäkerhets- och förtroendeskapandeåtgärder tillämpas har intensifierats.CPC (Conflict Prevention Center) i Wienger regelbundet ut en översikt övertillämpningsläget. tillhör demest aktiva staterna när det gäller attta vara på möjligheten att kontrolleratillämpningen av Wiendokumentetsförtroende- och säkerhetsskapandeåtgärder. sju s.k. utvärderingsbesök och tvåinspektioner i enlighet medWiendokumentet 1994 för att kontrolleraatt de uppgifter som lämnatom sina militära förband stämmer.En alleuropeisk säkerhetsmodellInitiativet att inom utarbeta en allomfattande modell för europeisksäkerhet för det tjugoförstaårhundradet lanserade vidtoppmötet i i december 1994.Ryssland preciserade dock inte närmaremodellens innehåll och spelade därmedinte den centrala roll iarbetet som förslagsställare brukargöra. Det var i stället främstEuropeiska unionen som bidrog till attnärmare definiera projektets karaktär(jämför regeringens skrivelse1995/96:190, bet. 1995/96:UU25).OSSE:s ministerråd fattade i december1995 beslut om de principer som börvägleda modellarbetet. En förteckningöver osäkerhetsmoment, risker och hotmot säkerheten i har utarbetats.Framträdande grunddrag i dessa dokumentär säkerhetsbegreppets breda karaktäroch odelbarhet, vidare ambitionen attutveckla säkerhetssamarbetet och skapaen europeisk säkerhetsgemenskap, ochdärvid även stärka OSSE.En övergripande fråga är dessutom hurEuropas säkerhetspolitiska organ - iförsta hand , , , PFF, EUoch VEU - kan samarbeta med ochömsesidigt stödja varandra.Det återstår vidare att vinnaförståelse för EU:s tidigare nämndaförslag vilket brukar benämnas OSSEförst . Om inte förmår hantera enkonflikt skall organisationen enligtdetta förslag formellt kunna överlämnaden till , även om eneller flera direkt inblandade partermotsätter sig detta. Förslaget harprincipiell betydelse som uttryck förOSSE:s regionala roll i enlighet med bekräftade 1995 åter attvarje stat har rätt att fritt välja sinasäkerhetsarrangemang. har idiskussionerna om en säkerhetsmodellframfört oro och motstånd mot att NATOutvidgar sin medlemskrets. För decentral- och östeuropeiska länderna hartvärtom ett huvudtema imodelldiskussionen varit rätten attsjälvständigt och utan inblandning sökamedlemskap och vinna inträde i främst EUoch NATO.För det fortsatta arbetet beslötministerrådet vidare att upprätta ensärskild kommitté i som skallutarbeta mer praktiska förslag för ensäkerhetsmodell. Detta arbete skallredovisas vid toppmötet i Lissabon.OSSE:s konfliktförebyggande fältinsatserEtt allt viktigare instrument i verksamhet ärrepresentationerna i fält, dvs.utlokaliserade grupper med uppgift attpå ort och ställe söka bidra tillmedling i en viss konflikt eller attförsöka förhindra attmeningsmotsättningar utvecklas tillöppna konflikter. Med början 1992 harOSSE upprättat sådanafältrepresentationer från i norrtill i söder, från Bosnien ochHercegovina i väster till öster.Varje representation har sittöverenskomna mandat, anpassat till densärskilda situationen iverksamhetsområdet.Fältrepresentationerna rapporterarregelbundet till permanenta rådet. Isärklass störst - och alltjämt underuppbyggnad - är OSSE-representationen iBosnien och Hercegovina.OSSE:s fältrepresentationer beskrivs idet följande.EstlandOSSE-representationen i Estlandupprättades . Representationensövergripande målsättning är attuppmuntra integration och skapa bättreförståelse mellan de olika folkgruppernai . I finns även en OSSE-representant som arbetar med frågor somrör de kvarvarande ryskamilitärpensionärerna.LettlandOSSE:s representation i Lettlandupprättades . Även Lettlandsrepresentationenarbetar med frågor som röruppehållstillstånd och medborgarskap förde ryskspråkiga.OSSE-representationen och ombudsmännen iBosnien och HercegovinaOSSE har upprättat en representation iSarajevo och tillsatt tre ombudsmän, somunder 1995 nära samverkat med denna. Detre ombudsmännen, som utsågs av attrepresentera vardera en av de olikabefolkningsgrupperna i den muslimsk-kroatiska federationen, har valt att imöjligaste mån uppträda gemensamt och påså vis bidra till att överbrygga klyftanmellan dessa grupper. De har främstverkat konfliktdämpande genom att taemot och hantera klagomål, som ofta rörtegendomstvister till följd av etniskrensning och annan ofrivilligfolkomflyttning. Ombudsmännen hararbetat med ytterst knappa resurser. Dehar inte lyckats utverka det stöd deskulle ha behövt för att komma tillrätta med merparten av de klagomål detagit emot. De har över huvud taget intehaft möjlighet att verka i RepublikaSrpska, den serbiskdominerade delen avBosnien och Hercegovina.OSSE fick genom centralauppgifter i arbetet med att bygga enhållbar fred i det tidigare Jugoslavien.Genom ministerrådets beslut omDaytonavtalet övergick OSSE-representationen i irepresentationen för Bosnien ochHercegovina. För att kunna fullgöra detuppdrag som de fredsslutande parternagett genom att upprätta enavsevärt mycket större representationmed huvudkontor i samt femregionkontor och 30 lokala grupper.Regeringen har beslutat ställa personaltill OSSE-representationens förfogande.Av de ca 240 personer som beräknas ingåi representationen har åtagitsig att bidra med 8.Sverige var värd för ettinternationellt expertmöte för attförbereda de allmänna valen i Bosnienoch . Mötet bidrog till attkonkretisera förberedelserna förrepresentationen som det gavtillfällen till kontakter mellanspecialister på Balkanfrågor ochvalexperter. Regeringen har för avsiktatt lämna en utförligredogörelse för hur uppdraget attunderlätta och övervaka valengenomförts.Representationen i (dentidigare jugoslaviska republikenMakedonien)har valts in som fullvärdigmedlem i .