bet · GJ01JuU19 · 1996-04-18 00:00:00 — Rätten att besluta omplacering i skyddsklass 2 kan regeringendäremot delegera till myndigheterna.Vidare gäller att Försvarsmaktenbestämmer om placering i allaskyddsklasser i upphandlingssituationer.I 20 § säkerhetsskyddslagen (prop. s.55 f) föreslår regeringen en ordning sominnebär att och myndigheternaunder denna skall bestämma om placeringi säkerhetsklass och registerkontrollnär det gäller riksdagensförvaltningsområde. Regeringen skallbestämma om placering i säkerhetsklassoch registerkontroll i övriga fall.Regeringen skall dock kunna överlåta åtmyndigheter, kommuner och landsting attbestämma om placering i säkerhetsklassoch registerkontroll.Som nämnts har ett antal enskilda organför närvarande rätt att besluta ompersonalkontroll. Regeringen anseremellertid att det i första hand måstevara en myndighetsuppgift att besluta ide aktuella frågorna. Att kontrollensköts av ett offentligt organ innebärenligt regeringen en viss garanti omskydd för den enskildes integritet.Huvudregeln framöver bör därför vara attenskilda inte ges befogenhet att beslutaom kontroll.I vissa fall anser regeringen dock attdet kan vara befogat att göra ettundantag från den angivna principen. Omdet finns särskilda skäl bör regeringendärför i förordning kunna meddelaföreskrifter om överlåtelse av rättenatt besluta om kontroll. För närvarandeär det enligt regeringen endastbeträffande och SverigesTelevision som det kan anses finnas skälatt besluta om sådan överlåtelse.Allmänt framhåller regeringen att denhittills, som framgått, utanriksdagens medgivande kunnat avgöra vemsom skall besluta i nu aktuella frågor.Det saknas enligt regeringen anledningatt ändra denna ordning.Utskottet, som delar denna uppfattning,förutsätter att regeringen ser till attdet i anslutning tillsäkerhetsskyddslagen utfärdaserforderliga förordningar, föreskrifter,anvisningar och allmänna råd m.m samtatt myndigheter och andra berörda nogasätter sig in i det relevantaregelverket. I sammanhanget villutskottet betona vikten av tillsyn övertillämpningen av de nya bestämmelserna.Det ankommer ytterst på regeringen attombesörja denna tillsyn. Någon åtgärdfrån sida med anledning avmotion Ju19 erfordras inte. Motionenavstyrks såvitt här är i fråga.Kontroll av anhörigaI motion Ju18 (mp) anförs, som det fårförstås, att bör överväga attta bort möjligheten att inhämtaregisteruppgifter om den kontrolleradesanhöriga. I samma motion förordas attregisterkontroll av en anhörig bör fåske endast med dennes samtycke.Enligt den nuvarande ordningenförekommer det att uppgifter ipolisregister som gäller en anhörig tillden kontrollerade lämnas ut vidpersonalkontroll. Något uttryckligtförfattningsstöd för detta finns inte,men förfarandet har ansetts ha visststöd i att upplysningar enligt olikabestämmelser ipersonalkontrollkungörelsen får lämnasut beträffande den kontrollerade.Regeringen konstaterar i propositionen(s. 49 f) att uppgifter i registerrörande en viss person även kaninnefatta uppgifter om en annan person.Särskilt i spaningssammanhang förekommeratt kontakter och samröre med andrapersoner bedöms som viktiga förutredningen och att uppgifter om sådanaförhållanden därför antecknas ispaningsregister. Sådana uppgifter kanenligt regeringen vara av betydelse fören viss persons pålitlighet. Regeringenanser därför att de bör kunna lämnas uti ett registerkontrollärende i sammautsträckning som andra uppgifter om denkontrollerade.Annorlunda förhåller det sig enligtregeringen med mera självständigaanteckningar om en annan person. ifrågasättas om uppgifter om atten anhörig har dömts för ett brott börfå lämnas ut i ett ärende omregisterkontroll.Regeringen anför i denna del attuppgifter om någon utanför den allranärmaste familjekretsen inte kan ansesha så stor betydelse att de bör fålämnas ut. Det bör alltså inte komma ifråga att, som förekommer på en del hållutomlands, schablonmässigt utsträckakontrollen så att den omfattar en såutvidgad krets. I regel torde ocksåenligt regeringen sådanapolisregisteruppgifter som eventuelltförekommer om föräldrar och barn tillden kontrollerade sakna betydelse.När det däremot gäller en make ellersambo till den kontrollerade anserregeringen att det föreligger särskildalojalitets- och beroendeförhållanden.Regeringen framhåller att sådanasläktskapsförhållanden i andrasammanhang tillmäts en särskildrelevans. Det bör därför finnas utrymmeför att ta med uppgifter rörande sådanaanhöriga även i prövningen av denkontrollerades pålitlighet frånsäkerhetssynpunkt. I princip bör därviduppgifter av samma art som när detgäller den kontrollerade själv kunnainhämtas. Därmed bör enligt regeringenäven uppgifter från kunnalämnas ut. Utgångspunkten måste dockenligt regeringens bedömning vara attmöjligheten skall tillämpas restriktivt.Regeringen föreslår därför att det i 21§ 1 införs en bestämmelse om attutlämnande av uppgifter som rör makeeller sambo som huvudregel skall kunnaske endast om det är oundgängligennödvändigt och bara för kontroll somgäller säkerhetsklass 1 eller 2.I sammanhanget bör även anmärkas attdet i 23 § säkerhetsskyddslagen (prop.s. 46 f) föreslås en undantagsregel sominnebär att regeringen i enskilda fallom det finns synnerliga skäl kan beslutaatt uppgifter i större omfattning än somannars är medgivet får lämnas ut. Medstöd av denna bestämmelse kommer såledesi en del fall även uppgifter om andraanhöriga än make eller sambo att kunnalämnas ut. En annan konsekvens avundantagsregeln är att uppgifter omanhöriga till den som avses isäkerhetsklass 3 kan få lämnas ut omsynnerliga skäl finns för detta.När det så gäller frågan om samtycketill personalkontroll stadgas i 19 §personalkontrollkungörelsen att denmyndighet som beslutar ompersonalkontroll normalt är skyldig attunderrätta den som kontrollen avser. I19 § säkerhetsskyddslagen (prop. 54f) föreslår regeringen attunderrättelseskyldigheten skall ersättasav ett krav på samtycke av denkontrollerade för att registerkontrolloch särskild personutredning skall fåske.Vad beträffar uppgifter om anhörigaframhåller regeringen däremot att sådanabara skall få lämnas ut om det äroundgängligen nödvändigt. Eftersom deföreslagna villkoren är så snäva börenligt regeringen något motsvarande kravpå samtycke från anhöriga inte ställas.Det kan, anför regeringen, t.ex. inteanses rimligt att beträffande en uppgiftrörande make ställa upp ett krav påsamtycke vid sidan av villkoret att detskall vara oundgängligen nödvändigt attuppgiften lämnas ut. Det måste enligtregeringen vara tillräckligt att detsistnämnda villkoret är uppfyllt. Enannan sak är enligt regeringen att detfinns anledning att på samma sätt somnär det gäller den kontrolleradekommunicera uppgiften med den anhörige.Utskottet anser i likhet med regeringenatt det av säkerhetsskäl inte går attavstå från möjligheten att företaregisterkontroll av nära anhöriga tillvissa befattningshavare. Den ordning somföreslås i propositionen innebär enligtutskottets mening en rimlig avvägningmellan samhällets kontrollbehov ochanhörigas rätt till integritetsskydd.Utskottet instämmer vidare i regeringensuppfattning att det inte finns skäl attkräva samtycke av den anhörige för attkontroll av denne skall få ske. MotionJu18 avstyrks i denna del.Kommunicering med den kontrolleradeI 13 § första stycketpersonalkontrollkungörelsen finns enregel om kommunicering som innebär attden kontrollerade skall ges tillfälleatt yttra sig skriftligen ellermuntligen innan Rikspolisstyrelsenlämnar ut uppgifter om honom. Undantaghar gjorts för de fall där den somuppgiften gäller skulle kunna fåkännedom om något som är sekretessbelagtenligt andra bestämmelser isekretesslagen än 7 kap. 17 §. Avsistnämnda bestämmelse följer attsekretess gäller i verksamhet som avserförande av eller uttag ur bl.a.polisregister enligt lagen (1965:94) ompolisregister m.m. Sekretessen gällerför sådan uppgift som tillförtsregistret.Den nu redovisade bestämmelsen ipersonalkontrollkungörelsen har tidigaremött kritik bl.a. på den grunden attregeln ger uttryck för en öppenhet ihandläggningen som inte svarar motverkliga förhållanden (se bl.a. slutbetänkande SOU 1990:51 s.264 f). I praktiken har den inneburitatt den kontrollerade har fått del avdomar, dvs. uppgifter som denne redankänner till. Däremot har denkontrollerade som regel inte fått ta delav de långt mer kontroversiellauppgifterna i . Skälettill detta är att dessa uppgifter iallmänhet omfattas av sekretess enligtandra bestämmelser i sekretesslagen än 7kap. 17 §, t.ex. s.k.förundersökningssekretess enligt 5 kap.1 § eller försvarssekretess enligt 2kap. 2 § (se SOU 1994:149 s. 207).För att underlätta den kontrolleradesrätt till insyn infördes på förslag avSÄPO-kommittén ettnytt andra stycke i 13 §personalkontrollkungörelsen. Däråterfinns nu en bestämmelse som innebäratt den som uppgiften avser skall fåtillfälle att yttra sig även omsekretess gäller i förhållande tillhonom enligt någon annan bestämmelse än7 kap. 17 § sekretesslagen, om denkontrollerades intresse av att yttra sigskäligen bör ha företräde framför detintresse som sekretessen skall skydda.Regeringen förordar i propositionen (s.61) att den nu redovisade ordningen isak skall behållas och att enbestämmelse härom tas in i 25 §säkerhetsskyddslagen. Närmarebestämmelser om kravet på kommuniceringbör enligt regeringen meddelas genomtillämpningsföreskrifter.Regeringen motiverar sittställningstagande med att utgångspunktenäven i fortsättningen bör vara attkontrollsystemet är så öppet som möjligtför insyn. Det är enligt regeringenemellertid oundvikligt att denkontrollerades intresse i några fall fårstå tillbaka för sekretessintresset. Såmåste t.ex. enligt regeringen ske närdet gäller uppgifter som röjerSäkerhetspolisens källor eller dennärmare inriktningen avSäkerhetspolisens verksamhet ocharbetsmetoder samt pågående spaningaroch utredningar. Den som är misstänktför samröre med främmandeunderrättelseagenter eller med enterroristorganisation bör inte ha rättatt få del av uppgifter som finns omdetta. Intresset av sekretess fårsåledes i dessa fall enligt regeringenanses väga tyngre än intresset av insyn.Regeringen framhåller i sammanhanget attdet är ett relativt litet antalkontrollärenden i vilka frågan omutlämnande av uppgifter frånSäkerhetspolisens register kommer upp.I propositionen erinras vidare om attdet i de utländska system somSäkerhetsskyddsutredningen har studeratinte finns någon absolut rätt för denkontrollerade att ta del av det materialsom har samlats in. Kan en insynsrättantas skada pågående utredningsarbeteeller medföra risk för att säkerhetstjänstens källor röjs, får rättighetenvika. Detta synsätt har för svensktvidkommande godtagits i ett avgörandefrån av den europeiskadomstolen för de mänskliga rättigheterna(mål mpl nr 10/1985/96/144, det s.k.Leander-målet).Regeringen framhåller också att även ombegränsningar av insynsrätten äroundvikliga bör de, med hänsyn till vadsom sagts, vara så litetingripande som möjligt. Det är enligtregeringen viktigt att det sker en reelloch noggrann intresseavvägning i varjeenskilt fall.I motion Ju19 (v) anförs att denkontrollerade bör beredas tillfälle attyttra sig även om uppgiften omfattas avsådan sekretess som omnämnts i detföregående om inte synnerliga skäl talarhäremot.Utskottet instämmer i regeringensbedömning av hur bestämmelserna omkommunikation med den kontrollerade börutformas. Utskottet tillstyrker såledesregeringens förslag i denna del ochavstyrker bifall till motion Ju19 såvitthär är i fråga.Domstolsprövning av kommuniceringsfråganI motion Ju18 (mp) krävs att beslut omatt inte kommunicera uppgifter med denkontrollerade skall kunna underställasdomstol.Datainspektionen förordade i ettremissyttrande överSÄPO-kommitténs slutbetänkande attbeslut att inte kommunicera uppgiftermed den kontrollerade skulle kunnaunderställas domstol.Säkerhetsskyddsutredningen har i sittbetänkande (s. 210 f) behandlat dennafråga och stannat vid att endomstolsprövning knappast kan ansesinnebära några fördelar från denenskildes synpunkt. Något förslag häromläggs därför inte fram av utredningen.I sitt remissyttrande överSäkerhetsskyddsutredningens betänkandekonstaterar att det ärbristen på en ovillkorlig rätt tillinsyn för den enskilde som är problemetoch att det väsentliga, oavsett vilkaegentliga fördelar en domstolsprövninginnebär, därför är att allmänheten hyserförtroende för den prövning som sker. Endomstolsprövning torde enligtDatainspektionen bidra till att skapaförtroende för verksamheten.Regeringen anför i propositionen (s. 61f) att ett problem med en modell meddomstolsprövning är att redan enupplysning till den kontrollerade om attdet finns uppgifter om honom som haninte har kännedom om allvarligt kanförsvåra pågående spanings- ochutredningsarbete. Det skulle enligtregeringen troligen vara av begränsatvärde för den kontrollerade att endomstol utan dennes vetskap avgör omkommunikation skall ske eller inte.Utrymmet för domstolen att göra en egenbedömning framstår dessutom enligtregeringen som begränsad. Något förslagom domstolsprövning i detta avseendeläggs mot den angivna bakgrunden intefram.Utskottet delar regeringens härredovisade uppfattning och avstyrkerbifall till motion Ju18 i denna del.RegisternämndenI motion Ju19 (v) förordas att enregisternämnd inrättas som ettöverprövningsorgan i förhållande tillRikspolisstyrelsens styrelse och attdess verksamhet lagregleras.Regler om prövningen av frågor som rörutlämnande av uppgifter i polisregisterfinns i 11 §personalkontrollkungörelsen. Avgörandetav om uppgifter skall lämnas ut till enmyndighet som har beslutat ompersonalkontroll tillkommer enligthuvudregeln Rikspolisstyrelsensstyrelse, i vilken vid sidan avRikpolischefen och generaldirektören förSäkerhetspolisen ingårlekmannaledamöter.SÄPO-kommittén föreslog i sittslutbetänkande (SOU 1990:51 s. 260 f)att avgörandet av om uppgifter skalllämnas ut från de olika polisregistrenskulle föras över frånRikspolisstyrelsens styrelse till ensärskild nämnd, . Dengrundläggande regleringen skulle enligtförslaget ske i form av lag. Underremissbehandlingen av betänkandet blevförslaget i allmänhet godtaget ellerlämnat utan erinran. Justitiekanslernavstyrkte dock förslaget under påpekandeatt den gällande ordningen inte harmedfört några missförhållanden.Säkerhetsskyddsutredningen har i sittbetänkande (SOU 1994:149 s. 199)förklarat att den har samma uppfattningsom , men att den inte harlagt fram något eget förslag då fråganhar ansetts ligga utanför dessutredningsuppdrag.Flera remissinstanser har vidremissbehandlingen avSäkerhetsskyddsutredningens betänkandekommenterat förslag.Inställningen har därvid från flera hållvarit i huvudsak positiv.Regeringen delar i propositionen (s.63) ochSäkerhetsskyddsutredningens bedömningvad gäller inrättandet av en friståenderegisternämnd. En nämnd av det slag somförordats kan enligt regeringen i höggrad stärka den parlamentariska ochmedborgerliga insynen iSäkerhetspolisens verksamhet. Detta ärav största betydelse när det gällerrättssäkerheten och skyddet för denpersonliga integriteten i ärenden avdetta slag. Regeringen avser därför atti en förordning införa bestämmelser omen registernämnd. Nämnden skall prövafrågan om utlämnande av uppgifter frånpolisregistren när detta sker förregisterkontroll enligtsäkerhetsskyddslagen. Nämnden bör enligtregeringen ha även andra uppgifter.Vilka ytterligare funktioner som börtilldelas nämnden är föremål förfortsatta överväganden inom regeringen.Utskottet instämmer i regeringensuppfattning att det finns behov av attinrätta en särskild registernämnd, ochutskottet delar regeringens åsikt omvilken ställning denna nämnd bör ha ochhur dess verksamhet skall regleras.Utskottet vill i sammanhanget betona attRegisternämnden kommer att få storbetydelse när det gäller attupprätthålla förtroendet förregisterkontrollförfarandet. Det ärdärför av stor vikt att regeringen tillledamöter av nämnden utser personer sominte bara har gott omdöme, utan ävenstark personlig integritet ochallmänhetens respekt. Utskottetavstyrker med det anförda bifall tillmotion Ju19 i denna del.Skyddet för inhämtade uppgifterI motion Ju18 (mp) föreslås att det isäkerhetsskyddslagen införs enuttrycklig regel om att uppgifter somhar lämnats ut i ettregisterkontrollärende inte får användasför andra ändamål än det som harföranlett kontrollen.Säkerhetsskyddsutredningen har i sittbetänkande (SOU 1994:149 s. 204 f)behandlat frågan om skyddet förotillbörlig användning av de uppgiftersom lämnats i ettregisterkontrollärende. Utredningenföreslår att det i säkerhetsskyddslageninförs en bestämmelse med det innehållsom förordas i motionen.Remissinstanserna har tillstyrktutredningens förslag i denna del ellerlämnat det i allt väsentligt utanerinran.Som en övergripande regel om allmännahandlingar gäller att dessa äroffentliga. I sekretesslagen (1980:100)finns bestämmelser om sekretess försådana handlingar.De sekretesslagsbestämmelser som iförsta hand aktualiseras ipersonalkontrollverksamheten är 7 kap.17 § och 9 kap. 17 §. I det förstnämndalagrummet stadgas sekretess i bl.a.verksamhet som avser förande av elleruttag ur polisregister för uppgifter somhar tillförts registret. Dennabestämmelse, som inte är tillämplig påuppgifter som har lämnatpolismyndigheten och finns hosexempelvis en myndighet som har beslutatom registerkontroll, är emellertid avmindre intresse i detta sammanhang.Enligt 9 kap. 17 § råder sekretessbl.a. i angelägenheter som avser sådanpersonalkontroll som enligt särskildabestämmelser sker i fråga om tjänster avbetydelse för rikets säkerhet.Sekretessen gäller för uppgift om denenskildes personliga och ekonomiskaförhållanden, om det kan antas att denenskilde eller någon honom närståendelider skada eller men om uppgiften röjs.Bestämmelsen är tillämplig på uppgiftersåväl hos som hos denmyndighet som har beslutat omkontrollen.I 14 kap. finns ett stort antalbestämmelser om begränsningar isekretessen och om förbehåll som gälleri förhållande till 9 kap. 17 § (men ejbeträffande 7 kap. 17 §). Som exempelkan här nämnas att sekretess enligt 14kap. 1 § inte hindrar att uppgift lämnastill regeringen eller . Det kanockså nämnas att enligt 14 kap. 2 §första stycket 1 sekretess inte hindraratt uppgift lämnas till en myndighet omuppgiften behövs för förundersökning,rättegång, ärende om disciplinansvareller skiljande från anställning ellerannat jämförbart rättsligt förfarandevid myndigheten mot någon rörande hansdeltagande i verksamhet vid denmyndighet där uppgiften förekommer.Utöver vad som följer av 14 kap. 1 och 2§§ får vidare enligt 14 kap. 3 §sekretessbelagd uppgift lämnas tillmyndighet, om det är uppenbart attintresset av att uppgiften lämnas harföreträde framför det intresse somsekretessen skall skydda.Säkerhetsskyddsutredningen har i sittbetänkande inte närmare uttalat sig omhur dess föreslagna bestämmelse om huruppgifter i ett registerkontrollärendefår användas förhåller sig till den nuredovisade regleringen i sekretesslagenom sekretess och begränsningar isekretessen.Regeringen anför i propositionen (s.59) att en sådan regel som föreslagitsav intepassar in i den reglering ombegränsningar i sekretessen som finns i14 kap. sekretesslagen. Regeringen anserdärför att en sådan bestämmelse inte kaninföras.Utskottet gör ingen annan bedömning änregeringen och avstyrker bifall tillmotion Ju18 i denna del.Medborgarskapsfrågor m.m.Kravet på svenskt medborgarskapI motion Ju18 (mp) anförs att krav påsvenskt medborgarskap bör gälla endastför anställningar i säkerhetsklasserna 1och 2.I 11 kap. 9 § regeringsformen och i 5 §lagen (1994:260) om offentliganställning () finns bestämmelser omatt vissa anställningar m.m. ärförbehållna svenska medborgare. Dessabestämmelser gäller för exempelvisdomare, åklagare, poliser och militärpersonal liksom för ämbeten som lyderomedelbart under regeringen och förtjänst eller uppdrag som chef för enmyndighet som lyder underriksdagen eller regeringen. Enligt 6 §LOA får regeringen föreskriva eller försärskilda fall besluta om ytterligarebegränsningar av utländska medborgaresrätt till vissa anställningar.Regeringen har i förordningen(1975:608) om krav på svensktmedborgarskap för tillträde till vissastatliga tjänster bestämt att enmyndighet inte får tillsätta en statligtjänst som har hänförts till skyddsklassenligt personalkontrollkungörelsen medannan än svensk medborgare. Myndighetenfår heller inte förordna annan än svenskmedborgare att utöva tjänsten.SÄPO-kommittén förordade i sittslutbetänkande (1990:51 s. 274 f) atttjänster i vad som benämnsskyddsklass 2 (säkerhetsklass 3 enligtregeringens förslag) borde vara öppnaäven för utländska medborgare.Säkerhetsutredningen har i sittbetänkande (SOU 1994:149 s. 217 f) inteföreslagit någon ändring i sak av dennuvarande regleringen.Ombudsmannen mot etnisk diskriminering(DO) har i sitt remissyttrande överSäkerhetsskyddsutredningens betänkandeinvänt att utländska medborgare bör hasamma möjlighet som svenskar att fåtillträde till anställningar som harplacerats i säkerhetsklass 3. Till stödför invändningen har DO anfört att ettomotiverat krav på svenskt medborgarskapmedför dels att det svenska samhälletonödigt begränsar sin tillgång tillduglig arbetskraft, dels att bilden avutländska medborgare som mindrepålitliga kan komma att förstärkas påbekostnad av de goda relationer mellanolika etniska grupper som också är enviktig del av ett lands säkerhet. DObeaktar i sammanhanget också attregisterkontroll enligtSäkerhetsskyddsutredningens förslagskall kunna ske av utländska medborgare.I propositionen med förslag till lag omcivilt försvar (prop. 1994/95:7)behandlade regeringen bl.a. frågor omsäkerhetsskyddet i kommuner ochlandsting. Vidare diskuterades i detsammanhanget kravet på svensktmedborgarskap. Regeringen framhöll ipropositionen (s. 87 f) nödvändighetenav att ställa upp vissa krav för att entjänsteman eller en uppdragstagare skallanses behörig att hanterasekretessbelagd information av betydelseför totalförsvaret eller rikets säkerheti övrigt. Med hänsyn till kommunernasoch landstingens stora betydelse förberedskapsförberedelserna och det ökadeansvar som åläggs dem genom den nyalagen om civilt försvar talade enligtregeringen starka skäl för att endastden som är svensk medborgare bör få tadel av sekretessbelagda uppgifter avbetydelse för totalförsvaret ellerSveriges säkerhet i övrigt.Den nya lagen (1994:1720) om civiltförsvar trädde i kraft den 1 juli 1995.I lagens 9 kap. 2 § föreskrivs att enbefattning hos en kommun eller ettlandsting vars innehavare i inteobetydlig omfattning får del avsekretessbelagda uppgifter som rörtotalförsvaret eller rikets säkerhet iövrigt får innehas endast av den som ärsvensk medborgare och pålitlig frånsäkerhetssynpunkt.Mot bakgrund av övervägandena i detnyss nämnda lagstiftningsärendet anförregeringen i den nu aktuellapropositionen (s. 67) att det förnärvarande saknas anledning att inta enannorlunda ståndpunkt när det gäller denstatliga verksamheten. Någon sakligändring bör därför inte göras av 1975års förordning om krav på svensktmedborgarskap för tillträde till vissastatliga tjänster. Inte heller denovannämnda bestämmelsen i lagen omcivilt försvar bör enligt regeringenändras i sak. Bestämmelserna bör enligtregeringen i stället flyttas över till29 § i säkerhetsskyddslagen. Regeringenunderstryker i sammanhanget att kravetpå svenskt medborgarskap skall gällaendast för anställningar, inte när någonpå ett annat sätt än genom anställningskall delta säkerhetskänslig verksamhet.För att inte i onödan försvåra förutländska medborgare att komma in på densvenska arbetsmarknaden anser regeringenatt den även enligt den nya regleringenbör ha möjlighet att meddela dispensfrån kravet på svenskt medborgarskap.