bet · GJ01AU10 · 1996-04-16 00:00:00 — Utredarenbör därvid också lämna förslag om hurett system för en löpandesammanställning av sådanapersonalpolitiska uppgifter lämpligenbör administreras.Det revisorerna har framhållit om ensammanhållen strategi och handlingsplanför det personalpolitiska området ochtydliga krav på myndigheterna attutveckla sin personalpolitik bör enligtdirektiven inte ske på ett sådant sättatt viktiga delegeringar som har ägt rumsom ett viktigt led i förnyelsen ocheffektiviseringen av statsförvaltningenifrågasätts. Regeringen kan dock enligtdirektiven ange vilka allmännavärderingar som bör gälla inom statligverksamhet och göra policyuttalanden somkan bli vägledande för personalpolitikeninom statsförvaltningen. Utredaren skalllämna synpunkter på betydelsen härav.Utredarens uppdrag skall redovisassenast den 28 februari 1997.Vänsterpartiet har som framgått av denföregående framställningen liksomrevisorerna lämnat synpunkter på fråganom kompetensutveckling (motion A13, yrk.2). I ett handlingsprogram måste deansvariga dels åläggas att aktivtmotverka lönediskriminering på grund avkön (yrk. 4), dels bör vikten av attbåda könen finns representerade inomalla yrkesområden och yrkeskategorierbetonas (yrk. 5).Som framgått av redovisningen avdirektiven är det bl.a. de frågor somberörs av revisorernas yrkanden 1-4 samtVänsterpartiets nyssnämnda yrkanden somskall behandlas av utredaren.En fråga som i hög grad hänger sammanmed personalförsörjning är den somhandlar om att rekrytera rätt personermed rätta kvalifikationer. är ett mångkulturellt samhälle. En storandel av befolkningen bär med sigvärdefulla erfarenheter från andrakulturer. Dessa erfarenheter ochkunskaper är det viktigt att ta tillvara i vårt samhälle. Tyvärr tvingas mankonstatera att samhället inte är bra påatt utnyttja den potential som finns hosden delen av befolkningen. Utskottetkänner därför sympati för de synpunktersom förs fram i motion A13 (v) (yrk. 6)om att den statligarekryteringspolitiken måste beakta denerfarenhet som personer medinvandrarbakgrund har. Mot bakgrund avdet vida mandat som utredaren har fåttutgår utskottet från att även denaspekten på rekryteringspolitikenbeaktas i utredningsarbetet. Någotsärskilt tillkännagivande härom ärdärför inte erforderligt.Vad härefter angår yrkandet i v-motionenom arbetshandikappades rätt till arbete(yrk. 7) vill utskottet anföra följande.I den personalpolitiska propositionenår 1985 finns ett särskilt avsnitt sombehandlar vissa frågor omarbetshandikappade. anförde bl.a. följande.Arbetsmarknadspolitiken skall medverkatill att alla får ett meningsfulltarbete. Arbete och försörjning geroberoende och frihet. Detta ärväsentliga inslag i välfärden och avavgörande betydelse för demokratin. Densom kan bidra till samhällsaktiviteternaskall inte behöva ställas vid sidan sompassiv åskådare och mottagare. Allamänniskors förmåga och resurser skalltas tillvara. Detta är grundläggandeutgångspunkter för statens engagemangsom arbetsgivare när det gäller attbereda arbetshandikappade anställning.Föredraganden pekade även påmöjligheterna för statliga myndighetersom anställer sökande medarbetshandikapp att få lönebidrag.Utskottet delar motionärernasuppfattning att det är viktigt att värnade arbetshandikappades rätt till arbete.Det är även viktigt att staten är ettföredöme för andra arbetsgivare när detgäller ansvaret för att dearbetshandikappade skall ha arbete. Detstatsfinansiella läget har emellertidinneburit att inte heller åtgärder förarbetshandikappade har kunnat undantasfrån besparingar. har dockbeslutat (1995/96:AU4, rskr. 61) attregeringen skall återkomma tillriksdagen med en redogörelse för hursituationen när det gällerlönebidragsanställningar utvecklas. Detfinns enligt utskottet inte något i denförda politiken som talar för att statensom arbetsgivare skulle överge denpolitik som lades fast . Eftersom utredarens uppdrag äratt göra en samlad bedömning aveffekterna av personalpolitiskaprogram utgår utskottet från att även dearbetshandikappades situation inom denstatliga sektorn kommer attuppmärksammas.Mot bakgrund av vad sålunda redovisatsom utredarens uppdrag kan utskottet intefinna att det i enlighet medrevisorernas förslag och de aktuellamotionsyrkandena från Vänsterpartietskulle vara erforderligt med någratillkännagivanden från sida.Revisorernas yrkanden 1-4 samtVänsterpartiets yrkanden 2 och 4-7 ominriktningen av och målen för denstatliga personalpolitiken, m.m. bör motbakgrund av vad sålunda redovisats inteföranleda någon åtgärd.Utnämningar av verkschefer ochrekryteringspolitiken iregeringskanslietI den följande framställningen behandlasrevisorernas förslag som rör arbetet medbl.a. rekryteringspolitiken iregeringskansliet ( yrk. 6-7) och därmedsammanhängande motionsyrkanden.Konstitutionsutskottet har yttrat sigöver förslagen i dessa delar (sebilaga).Konstitutionsutskottet konstaterarinledningsvis att det inom har påbörjats ett arbete somsyftar till att åtgärda flera av debrister som revisorerna uppmärksammat.Regeringen har t.ex. tillsatt enarbetsgrupp med statssekreterare somskall se över personalpolitiken inomregeringskansliet. Utskottet pekardärvid bl.a. på de ovannämndadirektiven.Vidare pekar utskottet på regeringenschefspolicy som presenteras i broschyrenStatligt ledarskap, Information frånStatsrådsberedningen ochFinansdepartementet () ochregeringens chefsprogramMyndighetschefer.I dokumenten framhålls attrekryteringen av myndighetschefer börske utifrån preciserade krav, ett brettsökförfarande och ett omsorgsfullt urvalbland de slutliga kandidaterna. Särskildvikt läggs vid ledaregenskaper.Konstitutionsutskottet anför.Enligt riktlinjerna bör en skriftligkravprofil, baserad på myndighetensnuvarande och kommande verksamhet,alltid tas fram innan sökandet efterkandidater börjar. En myndighetschefmåste ha god kunskap om myndighetenssakområde och kunna se det i etthelhetsperspektiv. Att leda en statligmyndighet förutsätter också en rad andraviktiga kvaliteter. Chefen måste ha godförmåga att samarbeta med sinuppdragsgivare i form av regering ochdepartement. Vidare anförs iriktlinjerna att det också krävs förmågaatt analysera, fatta beslut och taansvar för besluten. Chefen måste kunnakommunicera med andra intressenter, inteminst med allmänheten och med massmedia.Språkkunskaper och allmän kompetens förinternationellt arbete får allt störrebetydelse.I regeringens chefsförsörjningsprogramframhålls att kandidater bör sökas bådeinternt inom statsförvaltningen ochexternt. - - - Först som sist framhållsledarskapskompetens i regeringenschefsförsörjningsprogram.Statsrådsberedningen har i samarbetemed Finansdepartementetspersonalpolitiska enhet det övergripandeansvaret för regeringens chefsprogramoch dess genomförande.Det kan påpekas att genom en ändring iöverenskommelsen mellanriksdagspartierna om förmåner förstatssekreterare finns inte längrekravet på att statssekreterare somtjänstgjort skallerbjudas en ny statlig anställningmotsvarande myndighetschef (skr.1994/95:227, 1995/96:KU3).Utskottet konstaterar sammanfattningsvisatt de av revisorerna begärda åtgärdernai stor utsträckning redan vidtagits.Dels har regeringen utfärdat direktivtill en utredning på området, dels haruppenbarligen arbetet inomregeringskansliet med dessa frågorintensifierats. Utskottet förutsätteratt de riktlinjer som uttrycks iregeringens chefsprogram om t.ex.rekryteringen av myndighetschefer ocksåtillämpas i praktiken. Mot dennabakgrund är inte något tillkännagivandepåkallat och utskottet anser attyrkandena 6 och 7 i revisorernas förslagbör avstyrkas.Utskottet finner, med hänvisning tillvad som anförts, ingen anledning attföreslå att en särskild central enhetför policy- och förhandlingsfrågoravseende chefsrekrytering bör inrättas.Inte heller finner utskottet skäl attformulera ytterligare krav pårekryteringspolicyn i regeringskansliet.Motion 1995/96:A14 (kds) yrkandena 3 och4 bör därmed avstyrkas.Vidare har det framgått att regeringenschefsförsörjningsprogram innebär att enskriftlig kravprofil alltid bör tas framoch att det finns en explicit policy förrekryteringsarbetet, t.ex. avseendevilka krav som bör ställas på en chef.Med hänvisning till det anförda bör ävenyrkande 1 i motion 1995/96:A14avstyrkas.Beträffande motion 1995/96:A13 yrkande1 har utskottet inhämtat att frågan omhuruvida ansvaret för personalpolitikenbör ligga på statssekreterarnivå (som ) eller på en opolitisk tjänstemanbeaktades under arbetet med revisorernasrapport. Vid det seminarium somrevisorerna anordnade för behandlingenav rapporten framhöllsatt det ofta finns ett klart sambandmellan t.ex. ett visst politikområdesprioritering och organisatoriskaförändringar inom departementet. Vidareär de svenska departementenförhållandevis små i internationelljämförelse. Den begränsade storleken göratt det är naturligt att den som har detoperativa ansvaret också lederpersonalen.Mot bakgrund av denna bedömning, och avatt det är regeringens uppgift att inomde ramar som finns avgöra hurregeringskansliet skall varaorganiserat, anser utskottet att motion1995/96:A13 yrkande 1 bör avstyrkas.- - -konstaterar ilikhet med attdet redan har påbörjats ett arbete inomregeringskansliet för att komma tillrätta med flera av de brister somrevisorerna har uppmärksammat.Regeringen har exempelvis tillsatt enarbetsgrupp med statssekreterare somskall se över personalpolitiken iregeringskansliet. Vidare finnsregeringens chefspolicy dokumenterad ichefsprogrammet Myndighetschefer. Idetta program återfinns uppgifter omtillsättningsprocessen vid utnämningarav verkschefer. I likhet medkonstitutionsutskottet förutsätterarbetsmarknadsutskottet att deriktlinjer som kommer till uttryck iregeringens chefsprogram om t.ex.rekrytering av myndighetschefer ocksåtillämpas i praktiken. Yrkandena 6 och 7i revisorernas förslag angåendeutnämningar av verkschefer ochrekryteringspolitiken iregeringskansliet liksom yrkandena 1 och4 i motion A14 bör mot denna bakgrundinte föranleda någon åtgärd.Beträffande frågan om ansvaret förpersonalpolitiken i regeringskanslietifrågasätter motionärerna i motion A13(v) om det är rimligt att ansvaret förpersonalpolitiken skall ligga hos depolitiskt tillsatta statssekreterarna. Idenna fråga delararbetsmarknadsutskottet den bedömningsom gjorts i . Detär regeringens uppgift att inom de ramarsom finns avgöra hur regeringskanslietskall vara organiserat. Yrkande 1 imotion A13 avstyrks därmed.Tidsbegränsade chefsförordnanden ochchefsavveckling m.m.Utskottet övergår nu till att behandlayrkande 5 om tidsbegränsadechefsförordnanden och chefsavvecklingsamt de motionsyrkanden som haranknytning därtill, nämligen yrkande 3 imotion A13 och yrkande 2 i motion A14.Enligt utskottet ställer den nyaförvaltningspolitiken medresultatstyrning större och delvis andrakrav på chefer inom det statligaområdet. Det kan därför inte ansesrimligt att mer eller mindreslentrianmässigt omförordna chefer somkanske inte längre uppfyller de krav somställs på myndigheten. Det är viktigtatt staten gör tydligt varför det kanvara nödvändigt med byte på chefsposten.Samtidigt vill utskottet liksomrevisorerna understryka attchefsavveckling är en fråga som kräveringående överväganden. Som revisorernaframhåller saknas det erforderligkunskap i chefsavvecklingsfrågor.Utskottet delar således revisorernasbedömning om vikten av ett tydliggörandeav intentionerna med tidsbegränsadechefsförordnanden och att det sker enöversyn av chefsavvecklingsfrågorna.I detta sammanhang tar utskottet ävenupp vissa frågor som hänger samman medde förmåner som chefer inom den statligasektorn erhåller i samband medanställningen.Det har förts en allmändiskussion om vissa förmåner somförekommer i bl.a. offentlig verksamheti form av höga löner samtavgångsvederlag ochpensionsersättningar. Allmänheten harupprörts över de orimligt stora beloppsom personer i ledande ställning kunnatgöra anspråk på. Utskottet delar dennaupprördhet. Särskilt de s.k.fallskärmsavtalen som redovisats harframstått som djupt orättfärdiga vid enjämförelse med den ersättning somvanliga löntagare kan påräkna vidarbetslöshet. För tydlighetens skull börunderstrykas att därmed inte avses deförordningsreglerade avgångsvederlag somunder vissa förutsättningar betalas uttill den som innehaft enchefsanställning.Som framgått ovan tas dessa frågor uppi några motionsyrkanden. Utskottet villsamtidigt erinra om att frågorna varitaktuella i vid ett flertaltillfällen . betänkande1994/95:AU4 lämnas en utförligredovisning av de ställningstaganden somgjorts i såväl arbetsmarknadsutskottetsom lag- och näringsutskotten undersenare tid. Dessutom redovisas ibetänkandet några av de åtgärder somvidtagits för att komma till rätta medavarterna i anställningsavtalen.Utskottet vill även peka på attkonstitutionsutskottet vid tvåtillfällen hargranskat dels vissatjänstetillsättningsärenden, delsregeringens handläggning av löner ocharvoden till ledningarna i de statligabolagen (1993/94:KU30, rskr. 344 och1994/95:KU30, rskr. 370).Trots den utförliga redovisning somlämnats i utskottets nyssnämndabetänkande vill utskottet erinra omföljande.Regeringen tillsätter de högstacheferna i statsförvaltningen.Myndighetschefer och vissa andra chefertillsätts normalt för en bestämd tid, iallmänhet första gången ochdärefter per period. Är en chefför en myndighet som lyder direkt underregeringen anställd för bestämd tid fårhan förflyttas till en annan statliganställning som tillsätts på motsvarandesätt, om det är påkallat avorganisatoriska skäl eller annars ärnödvändigt av hänsyn till myndighetensbästa. Om chefen för ett statligtaffärsverk är anställd för bestämd tidfår han skiljas från sin anställningföre utgången av om det ärnödvändigt med hänsyn till verketsbästa.Möjligheten att tidsbegränsa enverksledande tjänst ges ianställningsförordningen (1994:373). Iregeringens chefsutvecklingsprogram sägsatt tidsbegränsade förordnanden medvetetbör användas för att främja rörlighetmellan olika uppgifter och uppdrag.Rörlighet på chefsposten främjar såvälmyndighetens utveckling som chefernasegen utveckling.Bestämmelser om chefspension finns iförordningen (1995:1038) om statligachefspensioner. I förordningen anges denärmare förutsättningar som måste varauppfyllda för att få chefspension. Iförordningen lämnas vidare bestämmelserom beräkning av pensionen. Enarbetstagare som har haft enchefsanställning harrätt till hel pension. För den som haften anställning i mindre än tolv årminskas chefspensionen med vissa närmareangivna procentsatser. Pensionen skallvidare minskas på visst sätt omarbetstagaren har inkomst avanställning. Om anställningstiden löperut och anställningen inte blir förnyadav någon annan anledning än attarbetstagaren begär det skallarbetstagaren ha rätt tillavgångsvederlag. Detta gäller underförutsättning att arbetstagaren inte fårnågon pension. Avgångsvederlaget betalasi högst 24 månader om arbetstagareninnehaft chefsanställning i minst sexår. Avgångsvederlaget minskas omvederbörande har inkomst av anställning.När det gäller cheferna i företag somär helägda av staten utses inte dessa avregeringen. Regeringen har emellertidden antagit vissariktlinjer rörande anställningsvillkorför personer i företagsledande ellerdärmed jämförlig ställning. I dessariktlinjer sägs bl.a. att i lönen böringå kompensation för avsaknad avanställningstrygghet. Uppsägningstidenbestäms enligt praxis. Derekommendationer som gäller föravgångsvederlagen överensstämmer i stortmed de bestämmelser som gäller enligtförordningen om statliga chefspensioner.Uppgifter om anställningsförmåner förvissa högre befattningshavare skalllämnas i bolagens årsredovisning liksomom de väsentligaste uppgifterna omframtida pension och avgångsvederlag.Ingångna avtal om avgångsvederlag somuppenbart går utöver riktlinjerna skallomförhandlas om det bedöms kunna ske pårimliga ekonomiska villkor och om det iövrigt, med hänsyn till omständigheternai det enskilda fallet, kan ansesskäligt.Enligt underhandsuppgift frånFinansdepartementet har finansministernuppdragit åt vederbörande tjänstemän idepartementet att göra en kartläggningav avtal om bl.a. avgångsvederlag somförekommer i bolag som hör tillFinansdepartementets ansvarsområde.Trots de åtgärder som sålunda vidtagitsunder senare år finns det som ocksåmotionärerna pekar på fortfarandeanledning att reagera på överdrifter somförekommer i vissa anställningsavtal.För staten som arbetsgivare är detsärskilt viktigt att föregå med gottexempel och att avtal om löner och andraförmåner som träffas med ledandebefattningshavare hos statligamyndigheter och i statliga företagligger på en rimlig nivå.En hel del åtgärder har som sagtsvidtagits för att komma till rätta medmissförhållandena. Enligt utskottetsmening finns det anledning förregeringen att noga följa utvecklingenpå detta område och vidta ytterligareåtgärder för att stävja eventuellamissförhållanden.Utskottet är däremot inte berett attställa sig bakom vad som i motion A13(v) (yrk. 3) förordas om bl.a. lönetak.Vad utskottet med anledning avrevisorernas yrkande om tidsbegränsadechefsförordnanden och chefsavvecklingm.m. samt motion A14 (yrk. 2) anfört börges regeringen till känna. Motion A13avstyrks i berörd del.Eftersom det övergripande ansvaret förregeringens chefsprogram och dessgenomförande åvilar Statsrådsberedningenoch Finansdepartementetspersonalpolitiska enhet finns det intenågon anledning att föreslå en särskildcentral enhet för policy- ochförhandlingsfrågor m.m. I likhet medkonstitutionsutskottet avstyrkerarbetsmarknadsutskottet yrkande 3 imotion A14.När det slutligen gäller revisorernasförslag (yrk. 8) om ett sammanfattandeåtgärdsförslag anser utskottet motbakgrund av det redan påbörjadeutredningsarbetet att något särskilttillkännagivande härom inte ärerforderligt. Yrkandet bör därför inteföranleda någon åtgärd. beträffande inriktningen avoch målen för den statligapersonalpolitiken, m.m.att lämnar Riksdagensrevisorers förslag 1995/96:RR7yrkandena 1-4 samt motion 1995/96:A13yrkandena 2 och 4-7 utan vidareåtgärd,res. 1 (v)2. beträffande utnämningar avverkschefer och rekryteringspolitikeni regeringskanslietatt lämnar Riksdagensrevisorers förslag 1995/96:RR7yrkandena 6 och 7 samt motion1995/96:A14 yrkandena 1 och 4 utanvidare åtgärd,res. 2 (v)3. beträffande ansvaret förpersonalpolitiken iregeringskanslietatt avslår motion1995/96:A13 yrkande 1,res. 3 (v)4. beträffande tidsbegränsadechefsförordnanden och chefsavvecklingm.m.att med anledning avRiksdagens revisorers förslag1995/96:RR7 yrkande 5 och motion1995/96:A14 yrkande 2 samt med avslagpå motion 1995/96:A13 yrkande 3 somsin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört,res. 4 (v)5. beträffande särskild centralenhet för policy- ochförhandlingsfrågor m.m.att avslår motion1995/96:A14 yrkande 3,res. 5 (kds)6. beträffande sammanfattandeåtgärdsförslagatt lämnar Riksdagensrevisorers förslag 1995/96:RR7 yrkande 8utan vidare åtgärd.Stockholm den 16 april 1996På arbetsmarknadsutskottets vägnarJohnny AhlqvistI beslutet har deltagit: (), (), Per (),(), (),(), (),(), (),(), (), (), (), (), SiriDannaeus (fp), () och PerLager (mp). Inriktningen av och målen för denstatliga personalpolitiken, m.m. (mom.1)() anserdels att utskottets yttrande på s. 7-11under rubriken av och målenför den statliga personalpolitiken, m.m.bort ha följande lydelse:Utskottet delar revisorernasuppfattning att regeringen bör ta framett handlingsprogram för den statligapersonalpolitiken. Den störrefrihetsgrad och det större ansvar somföljt i decentraliseringens spår ökarbehovet av att klargöra myndigheternasansvar för en tydlig och genomtänktpersonalpolitik och personalansvaretsinnebörd och omfattning.Det är i och för sig vällovligt att enutvärdering av den personalpolitiskareform som statsmakterna fattade beslutom nu skallgöras. Men de brister som finns i denstatliga personalpolitiken och somgäller chefs- och ledarskapsfrågor måsteändå påtalas och vissa andra frågor bliföremål för uppmärksamhet.Vid sin granskning har revisorernautgått från två grundläggande perspektivpå den statliga personalpolitiken sådanden utformades i mitten av 1980-talet.I det första perspektivet ses denstatliga personalpolitiken som ettinstrument för regeringen att styraförvaltningen. Enligt denna utgångspunktbör de statliga personalresursernaorganiseras så att verksamhets- ochbesparingsmål uppnås så effektivt sommöjligt.Det andra perspektivet - som kanbetecknas som ett arbetstagarintresse -utgår från personalens krav på bl.a.självständighet och ansvar i arbetetsamt möjlighet till inflytande,delaktighet och personlig utveckling.I beslutet betonas att personal- ochkompetensförsörjningen är ett viktigtmedel i förnyelsen avstatsförvaltningen. Vissa områden nämnssärskilt: personalförsörjningen, inkl.chefsförsörjningen, personalrörlighetinkl. chefsrörlighet,kompetensutveckling samtdecentralisering och förenkling avregelverket på personalområdet. Ävenjämställdhet, arbetsmiljö samt löne- ochpersonalsociala frågor nämns.Enligt revisorerna har flera av målenför den statliga personalpolitiken inteuppnåtts. Revisorerna pekar på attsatsningarna på kompetensutveckling inommyndigheterna varit begränsadeoch effekterna av dessa är ovissa. Somframhålls i motion A13 (v) krävs ettmycket omfattande arbete när det gällerkompetensutveckling av all personal. Föratt kunna fullgöra de uppgifter somåläggs statsmakten och för att destatsanställda skall kunna utveckla sigi arbetet krävs en målmedveten satsningpå ett utvecklingsarbete vad gällerarbetsorganisation och decentraliseratansvar som tar till vara personalensengagemang. Det finns ett särskiltstarkt behov av kompetensutvecklingbland de äldre anställda.Handlingsprogrammet bör enligtmotionärerna ha en väl genomtänktstrategi vad gäller såvälkompetensutveckling av de statligtanställda som utveckling avarbetsorganisation. Utskottet delardenna uppfattning.En fråga som hänger samman medpersonalförsörjning är den som handlarom att rekrytera rätt personer, medrätta kvaliteter och som passar in i ettarbetslag. Det handlar också om atthitta personer som kan möta människorsbehov av service och som har förmåga attbåde förmedla och verkställa olikamyndigheters beslut på ett begripligtsätt.Det ställer olika krav på kompetenser.I dag kan vi konstatera att det finnsför få personer med invandrarbakgrundinom den statliga sektorn. Det gälleralla nivåer och inom alla sektorer avstatlig verksamhet. Utskottet delar deni motion A13 framförda synpunkten attdet måste vara ett övergripande mål attrekryteringspolitiken tar sikte på attrekrytera fler personer medinvandrarbakgrund.Enligt revisorerna kvarstårojämlikheten i den statliga sektorn. av alla administratörer är kvinnormedan chefsyrket är vikt för män. Det ärsom också motionärerna i motion A13framhåller särskilt viktigt att i etthandlingsprogram framhålla att bådakönen skall finnas representerade inomalla yrkesområden och yrkeskategorier.Det ställer krav på en aktivrekryteringspolitik men även en aktivkompetensutveckling som leder människorvidare i arbetet. Det måste klart framgåatt jämställdheten är ett prioriteratområde för den statligapersonalpolitiken och att det åliggerstatliga arbetsgivare att årligenredovisa sina planer för att åstadkommadetta.Personalpolitik innehåller ocksålönepolitik. Det bör som framhålls imotion A13 åligga regeringen att lämnatydliga instruktioner. Lika lön förlikvärdigt arbete måste varautgångspunkten. kvarstårlönediskriminering på grund av kön. Detmåste åligga staten att aktivt motverkalöneskillnader på grund av kön och angeen tidsplan för när dessa skallavskaffas.Enligt utskottets uppfattning är detviktigt att värna de arbetshandikappadesrätt till arbete. Statlig verksamhet ären stor arbetsgivare på den svenskaarbetsmarknaden. Den måste även vara del av de arbetshandikappadesarbetsmarknad.