bet · GJ01KU29 · 1996-05-28 00:00:00 — En annons med reklamfår inte syfta till att fångauppmärksamheten hos barn under 12 år.Annonserna skall omges av särskildasignaturer som markerar att den somsänder ihuvudsak gör detta på uppdrag av andra.Signaturen skall i televisionen bestå avbåde ljud och bild.Annonstiden får inte vara kortare än enminut. Enstaka reklaminslag fårförekomma endast undantagsvis.Något förbud mot läkemedelsreklam finnsinte i den radiorättsligalagstiftningen. I avtalen med de fyraprogramföretagen och i satellitlagenfinns ett förbud mot att sända programsom sponsrats av någon vars huvudsakligaverksamhet gäller tillverkning ellerförsäljning av receptbelagda läkemedel.Åsiktsannonser och andra program sominte är reklam men som sänds på uppdragav någon annan än programföretagetomfattas inte av begreppenmarknadsföring och reklam.Radiolagstiftningen innehåller vissarestriktioner även vad gäller sändningarav sådana program. I likhet med reklamfår de endast sändas under annonstid.Annonser i marksänd television ochrikstäckande ljudradio får, som ovannämnts, inte syfta till att vinna stödför politiska eller religiösa åsiktereller åsikter i intressefrågor påarbetsmarknaden. Av motiveringen tillbestämmelsen framgår att bestämmelsenhänger samman med kravet på opartiskhet.Utom de olika radiorättsliga lagarnagäller för reklam i radio och TV även demarknadsrättsliga lagarna:marknadsföringslagen (1995:450),tobakslagen (1993:581) och lagen(1978:763) med vissa bestämmelser ommarknadsföring av alkoholdrycker.I marknadsföringslagen avses medmarknadsföring reklam och andra åtgärderi näringsverksamhet som är ägnade attfrämja avsättningen av och tillgångentill produkter. I lagen finns ett förbudmot vilseledande reklam. Med produkteravses varor, tjänster, fast egendom,arbetstillfällen och andra nyttigheter.I samtliga radiorättsliga författningarfinns en bestämmelse om att det skallframgå i vems intresse en annons sänds.Enligt marknadsföringslagen skall dettydligt framgå vem som svarar förmarknadsföringen. Bestämmelsenöverensstämmer i stort med radiorättensbestämmelse om sändarangivelse. Enbetydelsefull skillnad är dock attmarknadsföringslagen inte omfattaråsiktsannonsering och andra program sominte är reklam men som sänds på uppdragav någon annan.Bestämmelserna i den radiorättsligalagstiftningen riktar sig i första handtill programföretagen. Inte i något fallkan en annonsör drabbas av sanktionerenligt de radiorättsliga lagarna. Enannonsör kan dock genommarknadsföringsrättens s.k.lagstridighetsprincip tvingas beaktaäven radiolagstiftningen. Om en annonst.ex. har ett innehåll som strider motbarnreklamförbudet är det såledesmöjligt att skulle ingripa motprogramföretaget. Konsumentombudsmannenskulle därutöver kunna ingripa motannonsören. skulleemellertid även kunna ingripa motprogramföretaget. Bestämmelserna i demarknadsrättsliga lagarna riktar sigvisserligen i första hand tillannonsörerna, men även de som medverkattill den aktuella överträdelsen, t.ex.reklambyråer och programföretag som oftafungerar som ett led mellan annonsörenoch dennes kundkrets, kan omfattas.Den beskrivna regleringen medför attett och samma reklaminslag kan komma attprövas utifrån samma utgångspunkt enligtsåväl den radiorättsliga som denmarknadsrättsliga lagstiftningen. Denradiorättsliga prövningen är förlagdtill allmän förvaltningsdomstol, medanden marknadsrättsliga prövningen sker iStockholms tingsrätt ochMarknadsdomstolen.Några specifika bestämmelser omsponsring finns inte i radiolagen.Sådana bestämmelser har i stället tagitsin i de avtal som slutits med respektiveprogramföretag.Likalydande bestämmelser om sponsringfinns däremot i de övriga radiorättsligalagarna: närradiolagen, lokalradiolagen,kabellagen och satellitlagen. Sponsornskall enligt dessa bestämmelser angesföre eller efter programmet.Avtalet om TV 4I statens avtal med Nordisk TelevisionAB om hänvisas beträffande villkorför sändningsrätten till 6 och 8-15 §§radiolagen, för vilka bestämmelserredogjorts ovan. Därutöver föreskrivs i2 § i avtalet att bolaget endast underannonstid får sända reklam mot vederlagoch program mot betalning. I 3 § iavtalet anges villkor för sändning avsponsrade program.PropositionenRegeringen föreslår att regler om reklamoch annan annonsering som är specifikaför ljudradio- och TV-sändningarplaceras i den nya radio- och TV-lagen.I lagen görs en hänvisning till förbudenatt sända reklam för alkoholdrycker ochtobaksvaror i alkoholreklamlagen ochtobakslagen.Radiolagstiftningens reklambegreppskall vara detsamma som marknadsrättens.Ett samlingsbegrepp annons införs somrymmer såväl reklam som andra programsom sänds på uppdrag av någon annan.Nu gällande regler som syftar till attidentifiera annonser behållshuvudsakligen oförändrade.De regler som gäller ifråga om högsta tillåtna mängd annonsersamt placeringen av dessa behålls.Mängden reklam i närradion skall dockanpassas till vad som gäller förlokalradion.Ett förbud införs i radio- och TV-lagenmot TV-reklam för receptbelagdaläkemedel och medicinsk behandling somär tillgänglig endast efter ordination.Reglerna i radiolagen, kabellagen ochsatellitlagen om reklam riktad till barnöverförs i stort sett oförändrade tillden nya lagen. Det innebär att TV-reklaminte får syfta till att fångauppmärksamheten hos barn ,att det i TV-reklam inte får uppträdapersoner eller figurer som spelar enframträdande roll i program somhuvudsakligen vänder sig till barn samt att reklam inte fårförekomma före eller efterett TV-program eller en del av ett TV-program som huvudsakligen vänder sigtill barn under tolv år.För sändningar för vilka det ställtsupp ett villkor om opartiskhet skallautomatiskt följa ett förbud motåsiktsreklam (6 kap. 5 §). Mängdenåsiktsannonser i andra sändningar skallrymmas inom den tillåtna mängdenannonser som totalt är tillåten förmediet.MotionerReklamfrågor tas upp i tre motioner.I motion 1995/96:K31 av förste vicetalman m.fl. (m) yrkande 3begärs beslut om att avskaffa förbudetmot åsiktsannonsering. Motionärernaanser att åsiktsreklam skulle vara tillgagn för den fria åsiktsbildningen ochdärmed samhällsdebatten i stort och attden dominans som public service-företagen har övernyhetsförmedlingen tenderar attallvarligt snedvrida samhällsdebatten.Motionärerna hänvisar till att svenskafolket enligt eftervalsanalyser vid desenaste valen inte ansett sig ha fåtttillräckligt med information om depolitiska partiernas olikaställningstaganden i viktiga frågor ochatt detta primärt är en demokratifrågasom nödvändigtvis bör få sin lösningsenast inför nästa val.I samma motion yrkande 6 begärs etttillkännagivande om annonsvolymen. Denbör enligt motionärerna anpassas tillvad TV-direktivet medger, och denradiorättsliga regleringen bör vara likaför de olika sändningsformerna. Sammaregler som gäller för reklam ilokalradio, och som föreslås bligällande för närradio, bör därförinföras för övriga sändningar. Ytterstanser dock motionärerna att denmöjlighet som yttrandefrihetsgrundlagenger att genom särskild lag förbjudareklam i radio och TV bör utmönstras.I en motion från allmänna motionstiden1995, 1994/95:K427 av (m), begärs en översyn av lagen omsatellitsändningar av TV-program.Motionären kritiserar gällande regler,som innebär att samma regler gäller förall annonsering och sponsring av programsom riktar sig till TV-publik här iSverige oavsett distributionsform.I en annan motion från allmännamotionstiden , 1994/95:K403 av CarlBildt m.fl. (m) yrkande 5, begärmotionärerna att regeringen skall få iuppdrag att omförhandla avtalet med . Enligt motionärernas mening motverkarde reklambegränsningar som finns iavtalet med sitt syfte. Förbudetatt låta reklam avbryta program ledertill uppstyckning i mindre program ochmotverkar sändningen av längre program,t.ex. Någon annanbegränsning av reklamen än den som finnsi andra medier bör enligt motionärernainte förekomma. Även i denna motionanförs att förbudet mot åsiktsreklamlägger band på den friaopinionsbildningen.Tidigare riksdagsbehandlingFrågan om åsiktsreklam behandlades avutskottet i dess betänkande 1990/91:KU39om radio- och TV-frågor. Utskotteterinrade därvid till en början om attden då föreslagna föreskriften om förbudmot åsiktsreklam skulle ges stöd i 1kap. 12 § andra stycketyttrandefrihetsgrundlagen. Utskottetansåg att det är av stor betydelse attolika meningar och åsikter får kommafram i televisionen och att ingen skallkunna utnyttja mediet för att oemotsagdföra fram sina uppfattningar ellerförhindra att meningsmotståndare kommertill tals. En ordning som innebar attendast de som förfogar över storaekonomiska resurser kan använda TV-mediet för opinionsbildning ochpropaganda minskade emellertid enligtutskottet möjligheterna till en allsidigdebatt, och som anfördes i propositionenvar detta till nackdel för demokratinoch yttrandefriheten i samhället. Attförhindra en sådan ordning var enligtutskottet ett sådant särskilt viktigtskäl som avses i 2 kap. 13 §regeringsformen. Utskottet tillstyrkteregeringens förslag och avstyrkte denföreliggande motionen.I utskottets betänkande 1993/94:KU3behandlades även andra frågor om reklam.Utskottet erinrade däri om att genomavtalet mellan staten och bestämts att företagetendast under annonstid i televisionenfår sända reklam mot vederlag och attförslaget om högsta tillåtna annonsvolymbehandlades ingående i förslaget om nyreklamfinansierad tredje TV-kanal (prop.1990/91:149 s. 99). I propositionenframhölls att frågan om hur storannonsvolym ett reklam-TV-företag bör fåha är beroende på hur man görintresseavvägningen mellan dem somberörs av frågan. Publikens intresse ärenligt propositionen att få följa TV-programmen så ostört som möjligt. Justörre annonsvolymen är desto mer störsman som tittare. Detta intresse talarenligt propositionen för en liten högstaannonsvolym. Programföretaget däremothar intresse av en stor högstaannonsvolym för att få större intäkter.Också publiken kan emellertid haintresse av en stor annonsvolym,eftersom det kan ge bättreförutsättningar för mer påkostadeprogram. Enligt det föredragandestatsrådet utgjorde förslaget en rimligkompromiss mellan de motståendeintressena. Intresset av publikensmöjligheter till ostörd upplevelse avprogrammen gjorde sig också gällande ifråga om avbrott i programmen förannonser.De svenska lagreglerna om reklam iradio och TV är således, framhöllutskottet, resultatet av avvägningarmellan skilda intressen där särskildhänsyn - beroende bl.a. på medietsgenomslagskraft - tagits till publikensbehov av ostörd upplevelse och även tillbarns särskilda känslighet, ochradiolagens förbud mot s.k. åsiktsreklamgrundar sig på behovet av allsidigdebatt och på lagens krav på opartiskheti sändningarna. Enligt utskottets meningsaknades anledning att frångå dessabedömningar, och utskottet var därförinte berett förorda att EG-direktivetoch regler skullegälla i utan sådanainskränkningar som finns i den svenskalagstiftningen och som direktivet ochkonventionen också medger. Utskottetansåg mot den bakgrunden inte heller attdet behövdes något tillkännagivande tillregeringen vare sig om kabellagensreklamregler, konsekvenserna avdetaljreglering, om reklamens påverkanpå barn, om ansvarsfull reklam eller omomförhandling av avtalet mellan statenoch Nordisk Television AB.Utskottets bedömningI fråga om möjligheten tillåsiktsannonser vill utskottet erinra omatt ett förbud mot sådana annonser, somutskottet framhöll i betänkandet1990/91:KU39, ges stöd i 1 kap. 12 §andra stycket YGL. Förbudet avser enligtpropositionen sändningar för vilkavillkor om opartiskhet gäller och avserannonser för politiska eller religiösaåsikter eller åsikter i intressefrågorpå arbetsmarknaden (6 kap. 5 §).Utskottet anser alltjämt att det är avstor betydelse att olika meningar ochåsikter får komma fram i televisionenoch att ingen skall kunna utnyttjamediet för att oemotsagd föra fram sinauppfattningar eller förhindra attmeningsmotståndare kommer till tals.Likaså anser utskottet alltjämt att enordning som innebär att endast de somförfogar över stora ekonomiska resurserkan använda TV-mediet föropinionsbildning och propaganda minskarmöjligheterna till en allsidig debattoch detta är till nackdel för demokratinoch yttrandefriheten i samhället. Attförhindra en sådan ordning är enligtutskottet ett sådant särskilt viktigtskäl som avses i 2 kap. 13 §regeringsformen.Utskottet tillstyrker med det anfördapropositionen i denna del och avstyrkermotion 1995/96:K31 yrkande 3.Beträffande de övriga frågor om reklamsom tas upp i motionerna vill utskotteti huvudsak hänvisa till vad som anfördesi betänkandet 1993/94:KU3. De svenskalagreglerna om reklam i radio och TV ärresultatet av avvägningar mellan skildaintressen, och utskottet är inte berettförorda att EG-direktivet ochEuropakonventionens regler skall gälla iSverige utan sådana inskränkningar somfinns i den svenska lagstiftningen ochsom direktivet och konventionen ocksåmedger. Mot den bakgrunden avstyrkerutskottet motionerna 1995/96:K31yrkande 6, 1994/95:K403 yrkande 5 och1994/95:K427.Tillsyn m.m.Gällande ordningGranskningsnämnden för radio och TVövervakar genom granskning i efterhandefterlevnaden av lagbestämmelser ochavtalsvillkor om sändningarnas innehåll(17 §).Granskningsnämnden kan föreläggaprogramföretaget att följa vissabestämmelser eller avtalsvillkor (17 a§). Detta gäller framför alltbestämmelser och villkor om annonser.Nämnden kan också förena ettföreläggande med vite. Beslut omvitesföreläggande kan överklagas hoskammarrätten.Som framgår av avsnittet om reklamovan, kan ett reklaminslag prövas ienlighet med såväl den radiorättsligasom marknadsrättsliga ordningen. Denmarknadsrättsliga prövningen sker iStockholms tingsrätt ochMarknadsdomstolen.PropositionenRegeringen föreslår att Justitiekanslern() skall övervaka det föreslagnaförbudet mot TV-sändningar av programmed ingående våldsskildringar avverklighetstrogen karaktär eller medpornografiska bilder ochpå sådant sätt att det finns enbetydande risk för att barn kan seprogrammen, om det inte av särskildaskäl ändå är försvarligt (9 kap. 1 §).JK skall kunna förelägga den som vidupprepade tillfällen bryter mot förbudetatt upphöra med sådana sändningar (10kap. 11 §). Föreläggandet får förenasmed vite.JK skall också vara den som för talanom återkallelse av tillstånd på grund avöverträdelse av villkor för tillståndetoch om överträdelse av och övervaka att sändningarnasinnehåll i övrigt stämmer överens medtillståndsvillkoren och lagensbestämmelser. Bland tillståndsvillkorensom skall övervakaefterlevnaden av finns skyldigheten attta hänsyn till ljudradions ochtelevisionens särskilda genomslagskraftnär det gäller programmens ämnen ochutformning samt tiden för sändning avprogrammen. skallövervaka förbuden mot reklam riktad motbarn, läkemedelsreklam ochnyhetskommentatorers medverkan i reklam.Övriga bestämmelser övervakas av Radio-och TV-verket.Som skäl för förslaget att JK skallövervaka förbudet mot att sändavåldsframställningar och pornografiskabilder anför regeringen (s. 128) attdet, för att förbudet skall varameningsfullt, måste finnas möjlighettill reaktioner. Reaktionen bör enligtregeringen vara vitesföreläggande. Dessaförelägganden grundar sig på bedömningarsom har nära samröre med bedömningar omvad som kan anses utgöra missbruk avyttrandefriheten. Det bör därför enligtregeringen endast vara JK som skallkunna besluta om dessa förelägganden.Det ligger då närmast till hands att JKdven övervakar bestämmelsensefterlevnad.Regeringen anser (s. 98) att det inteinnebär något nämnvärt problem om bådeJK och skulle prövasamma sändning med utgångspunkt frånolika regler, eftersom endastlagbestämmelsen är sanktionerad på annatsätt än genom en skyldighet att redogöraför nämndens beslut.Motioner om JK:s tillsynI motion 1995/96:K31 av förste vicetalman m.fl. (m) yrkande 7yrkas avslag på regeringens förslag attålägga JK att övervaka efterlevnaden avden nya förbudsbestämmelsen.Motionärerna hänvisar till sininställning till ansvarsfördelningmellan föräldrar, övriga vuxna ochpublic service-företagen samt tilldessas redaktionella ansvar försjälvsanerande verksamhet. I ett frittoch öppet samhälle har enligtmotionärerna alla medier, liksom allamedborgare, ett ansvar som går utöverdet som lagen kräver. Att ta risken attutsätta barn för våldsskildringar ochpornografi är inte förenligt med de kravpubliken har rätt att ställa på såväl TV-kanaler som andra medier, och ettkomplement till det egna ansvarstagandetskulle kunna vara att överlåtakontrollen av att etiska reglerefterlevs till ett eget branschorgan,förslagsvis motsvarande pressensopinionsnämnd. Motionärerna anser attdet, med hänsyn till det allvarligastatsfinansiella läge som landetbefinner sig i, inte är rimligt attbelasta JK med ytterligarearbetsuppgifter.I motion 1995/96:K30 av . (fp) yrkande 3 begärs etttillkännagivande om att regeringen nogabör följa den praxis som utbildas genomJK:s förelägganden och de allmännadomstolarnas tillämpning av lagrummetbeträffande program med ingåendevåldsskildringar av verklighetstrogenkaraktär eller med pornografiska bilder.Motionärerna anser att den föreslagnabestämmelsen i radio- och TV-lagen måsteomfatta enbart sådana skildringar som ärbetydligt mer våldsamma än de sombestämmelsen i de hittillsvarandeavtalen syftar på, inte i vissa delarkomplettera varandra. Det vore enligtmotionärerna oacceptabelt om ettnyhetsinslag som friats avGranskningsnämnden på grund av attprogramföretaget iakttagit sinaskyldigheter att beakta medietsgenomslagskraft riskerade att kritiserasav JK med stöd av bestämmelserna i 6kap. 2 § radio- och TV-lagen.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens uppfattningatt de bedömningar som det kan bli frågaom vid övervakningen av förbudet mot attsända vissa skildringar av våld ochpornografiska bilder har nära samröremed bedömningar om vad som kan ansesutgöra missbruk av yttrandefriheten.Utskottet tillstyrker därför regeringensförslag att denna övervakning skallankomma på JK och avstyrker motion1995/96:K31 yrkande 7.Utskottet anser emellertid att riskenför att gränsdragningen mellanJustitiekanslerns ochGranskningsnämndens övervakning gerupphov till problem är beaktansvärd.Liksom motionärerna i motion 1995/96:K30yrkande 3 anser därför utskottet attregeringen noga bör följa den praxis somutbildas genom Justitiekanslernsverksamhet och vidta de åtgärder somuppföljningen ger anledning till.Utskottet utgår från att så sker ochgodtar därmed regeringens förslag idenna del och avstyrker motionen.Konsumentverkets verksamhetMotionMotion 1994/95:A807 av . (c) från allmänna motionstiden1995 avser kvinnors livsvillkor. Iyrkande 12 begärs ett tillkännagivandeom att bör ägna ökaduppmärksamhet åt reklamgranskning ietermedierna.Utskottets bedömningKonsumentverket är centralförvaltningsmyndighet förkonsumentfrågor med huvudansvar för attgenomföra den statligakonsumentpolitiken. Konsumentverketsgeneraldirektör har somKonsumentombudsman vissa uppgifterenligt marknadsföringslagen (1995:450).Bl.a. kan han ingripa mot näringsidkarevars marknadsföring strider mot godmarknadsföringssed eller på annat sättär otillbörlig mot konsumenter ellernäringsidkare. En näringsidkare får intei sin marknadsföring användavilseledande reklam. Några bestämmelserom diskriminerande reklam finns inte imarknadsföringslagen (prop. 1994/95:123s. 87 f., bet. LU16 s. 23 f.).Som ovan angivits gäller för reklam iradio och TV utom de radiorättsligalagarna även de marknadsrättsligalagarna: marknadsföringslagen,tobakslagen (1993:581) och lagen(1978:763) med vissa bestämmelser ommarknadsföring av alkoholdrycker. Demarknadsrättsliga lagarna övervakas avKonsumentombudsmannen. En hänvisningtill övervakningföreslås i 9 kap. 2 § radio- och TV-lagen och avser efterlevnaden avbestämmelserna om bl.a. reklam riktadtill barn och reklam om receptbelagdaläkemedel.Den beskrivna regleringen medför attett och samma reklaminslag kan komma attprövas utifrån samma utgångspunkt enligtsåväl den radiorättsliga som denmarknadsrättsliga lagstiftningen. Denradiorättsliga prövningen är förlagdtill allmän förvaltningsdomstol, medanden marknadsrättsliga prövningen sker iStockholms tingsrätt ochMarknadsdomstolen.Utskottet anser inte att medanledning av motion 1994/95:A807 yrkande12 bör göra något uttalande ominriktningen av verksamheten hosKonsumentverket.Skyldighet att vidaresända vissa programi kabelnätGällande ordningInnehavare av kabelnät är enligtkabellagen skyldiga att se till att deboende i anslutna fastigheter harmöjlighet att ta emot vissa program.Bestämmelsen motiverades med att var ochen som är ansluten till ett kabelnätskall kunna ta in de rundradioprogramsom sänds från markstationer och som äravsedda att tas emot på orten med normalantennutrustning. med tillstånd avregeringen och s.k. lokalakabelsändarföretag. För lokalakabelsändarföretag skall utrymmetillhandahållas kostnadsfritt. Lokalakabelsändarföretag är företag som harbildats för att bedriva lokalakabelsändningar och som kan antas låtaolika intressen och meningsriktningarkomma till tals i sin verksamhet.Skyldigheten att vidaresända gäller förkabelnät som når fler än 100 bostäder.PropositionenRegeringen föreslår att nuvarande reglerom skyldighet för innehavare av kabelnätatt se till att vissa program kan tasemot av de boende i anslutna fastigheterbehålls och, såvitt avser sändningarfrån programföretag med tillstånd avregeringen, utvidgas till att gälla förkabelnät som når fler än tio bostäder.Även skyldigheten att bereda plats förde lokala kabelsändarföretagenssändningar behålls, och den skall ävenfortsättningsvis som huvudregel baragälla om sändningarna kan tas emot ifler än 100 bostäder.Om det finns särskilda skäl får Radio-och medge undantag från deangivna skyldigheterna.MotionerDistribution i kabelnäten av icke-kommersiella lokala TV-sändningar tasupp i tre motioner.I motion 1994/95:K417 av . (c) yrkande 9 begärs etttillkännagivande om översyn av reglernaoch villkoren för svensk s.k. publicaccess-television. Motionärerna anseratt icke-kommersiella lokala TV-producenter skall ha rätt tillkostnadsfri distribution i kabelnätenoch att det finns skäl att överväga denuvarande bestämmelserna och villkorenför denna television. Även i motion1994/95:Kr265 av m.fl.(v) yrkande 14 begärs en översyn avvillkoren för en svensk public access-television. Motionärerna anför att ettrelativt nytt inslag inom TV-mediet ärde icke-kommersiella lokalakabelsändarföretagen. Dessa kanaler ärbärare av en demokratisk tradition ochen väg till ett bredare deltagandeliksom till att utveckla de lokalasamhällena och människornas kontakt meddessa. Enligt motionärernas mening börregeringen ges i uppdrag att se överdessa företags villkor i olikaavseenden: deras sändningsvillkor, om dei framtiden kan sända markbaserat osv.Över huvud taget behöver man se överbestämmelserna för och den vidareutvecklingen av en svensk television somtillgodoser s.k. public access.I den i avsnittet om lokal- ochnärradion nämnda motion 1994/95:K434 avGeorg m.fl. (s) tas upp ävenfrågan om åtgärder för utveckling avicke-kommersiell lokal TV. Motionärernaser med stor oro på denkommersialisering som brett ut sig ietermedia och anser att staten måste taett ansvar för att idén om lokal-TV utanreklam kan förverkligas.Utskottets bedömningNuvarande ordning, som föreslås gällaäven i fortsättningen, innebär attutrymme för sändningar av lokalakabelsändarföretag skall tillhandahållaskostnadsfritt i kabelnät som når fler än100 bostäder. Utskottet anser inte attnågon översyn av reglerna är påkallad,och utskottet avstyrker motionerna1994/95:K417 yrkande 9, 1994/95:K434 idenna del och 1994/95:Kr265 yrkande 14.TV-avgiftenGällande ordning m.m.Public service-verksamheten, inklusiveRadio programverksamhet förutlandssändningar, finansieras med TV-avgiftsmedel. Influtna avgiftsmedelplaceras på räntebärande räkning, dets.k. rundradiokontot, hosRiksgäldskontoret. anvisarmedel ur rundradiokontot till publicservice-verksamheten. Utbetalningen avmedlen värdesäkras med utgångspunkt iett särskilt kompensationsindex.