bet · GK01SfU5 · 1996-11-19 00:00:00 — mening är denna helhetssyn avavgörande betydelse för en humanmigrationspolitik, och utskottet noterarsärskilt att regeringen därvid betonarvärn om asylrätten som en viktig del.I motion 1996/97:Sf18 yrkande 1 begärsavslag på propositionen i dess helhet.Syftet med detta yrkande synes, enligtvad utskottet sluter sig till avmotionen, vara att vill haett nytt förslag från regeringen somtillgodoser partiets krav på hurflykting- och invandringspolitiken skallutformas. Utskottet finner ingenanledning att på grund av vadmotionärerna anfört avstyrkapropositionen i dess helhet. Utskottetavstyrker därför bifall till motion1996/97:Sf18 yrkande 1.Vidare anser utskottet att grundernaför migrationspolitiken och hur denärmare utvecklats i propositionentillgodoser de önskemål motionärerna imotionerna 1996/97:Sf19 yrkandena 3 och4 och 1996/97:Sf21 yrkande 1 ger uttryckför. Utskottet tillstyrker att riksdagengodkänner vad regeringen anfört omgrunderna för migrationspolitiken somallmänna riktlinjer förmigrationspolitiken. De nämndamotionerna avstyrks.Vad gäller motion 1996/97:Sf20(delvis) är det utskottets uppfattningatt även folkrörelserna har en viktigroll i det konfliktförebyggande arbetet.Något tillkännagivande med anledning avmotionen i denna del är inte påkallat.Inte heller yrkandena 1 och 2 i motion1996/97:Sf19 påkallar någottillkännagivande från sida.Det internationella migrations- ochflyktingpolitiska arbetet och SverigesrollSamarbetet i ett globalt perspektivBeträffande globala insatser på långsikt anför regeringen att det avmigrationspolitiska skäl är viktigt attden internationella handeln växer ochatt ekonomisk utveckling sker inuvarande eller presumtivautvandringsregioner, trots att det påkort sikt kan leda till ökad migration.I propositionen anförs att detövergripande målet för detinternationella utvecklingssamarbetet äratt förbättra de fattiga folkenslevnadsvillkor. Biståndet bidrardärigenom till fred, säkerhet,stabilitet och demokratiska processer pånationell, regional och global nivå. Detlångsiktiga utvecklingssamarbetet ärgrundläggande för att förebyggaflyktsituationer i världen. Resursflödettill de fattigaste länderna minskaremellertid. går också alltmerav resurserna till katastrofinsatser ochnödhjälp istället för tillutvecklingsstöd. Den svenskabiståndsramen beräknas uppgå till totalt ca13,. För budgetåret1997 har föreslagits 11,9 miljarderkronor motsvarande avbruttonationalinkomsten.Angående konfliktförebyggande ochkonfliktlösande insatser anförs ipropositionen att biståndet i desshelhet utgör en del av arbetet för attminska ekonomiska och sociala klyftoroch motverka såväl ekonomisk somdemokratisk underutveckling. I någonmening är nästan allt biståndkonfliktförebyggande, menar regeringen.Detsamma gäller åtgärder för attförbättra de fattigare ländernashandelsvillkor så attsysselsättningsgraden höjs. Detta måstedock kompletteras med en mer direktfokusering på specifika åtgärder för attförebygga och hantera konkretakonflikter. Utan att göra avkall på detgrundläggande målet att "höja de fattigafolkens levnadsnivå" bör, enligtregeringens mening, inombiståndsverksamheten en förskjutning skei riktning mot konfliktförebyggandeinsatser. Vidare anför regeringen attdet även framöver bör vara ettprioriterat mål för svenskutrikespolitik att med alla tillgängligamedel bidra till en effektiv ochvälfungerande världsorganisation. Enaspekt i sammanhanget gäller atteffektivisera samordningen av FN:s ochandra organs insatser på katastrof- ochkonfliktlösningsområdena. Sambandetmellan politiska, humanitära ochfredsbevarande aktiviteter bör därvidbelysas, liksom sambandet mellan akutakatastrofinsatser, återuppbyggnad ochutveckling. Om under perioden1997-1998 får säte i (vilket numera är fallet), ökarmöjligheterna att bedriva en sådan aktivpolitik.Sverige har, med sitt starkainternationella engagemang ochförtroendekapital bland ,möjligheter att spela en pådrivanderoll, menar regeringen. Frågor som rörmänskliga rättigheter är nära förbundnamed det konfliktförebyggande arbetet ochbör även fortsättningsvis prioriteras.Detta sker inom internationella fora menockså bilateralt genom biståndet. Enökande andel av detta bistånd går nutill insatser för att stärka det civilasamhället, för demokratisering och föratt öka respekten för de mänskligarättigheterna. Minoritetsskyddetframstår här som en särskilt viktigaspekt i ett skede av nationalistiskatendenser på många håll i världen. Ettnytillkommet instrument fördemokratiseringsansträngningarna utgörsav det internationella institutet fördemokrati och valstöd, , sominvigdes i den 13 november1995. Institutet skall framför alltarbeta med normbildning ochkapacitetsuppbyggnad pådemokratiområdet.I propositionen anförs också att detför del är en central uppgiftatt internationellt arbeta för att såmånga som möjligt får skydd. Asylrättenför politiskt förföljda människor somsöker skydd i skall värnas.Ansvarsfördelning med andra stater förhjälp åt skyddsbehövande imassflyktssituationer skalleftersträvas. Ansvarsfördelning behövsmellan betydligt fler resursstarkaländer än de tio stater som förnärvarande har ett fast åtagande för deskyddsbehövande som måste flytta tillett tredje land för bosättning.Därutöver bör svenskt stöd förskyddsbehövande koncentreras tillinsatser i deras ursprungsländer ellermottagarländer i närområdet. Äveninternflyktingarnas situation bör gesstörre uppmärksamhet inom ramen förbiståndet. Aktivt stöd bör också utgåtill program för frivillig repatrieringeller återvandring, såväl frångrannländer som från . Det redaninledda samarbetet med och stödet tillländer i imigrationsfrågor bör ävenfortsättningsvis ges hög prioritet. Idetta sammanhang utgör de svenskainsatserna i , påsåväl den militära som civila sidan, ettviktigt bidrag till en återuppbyggnad avdet krigshärjade landet. De svenskainsatserna i bl.a. ochCentralamerika utgör likaledes exempelpå bidrag till konfliktlösning. Merriktade insatser av strategisk betydelseligger också väl till för svenskt stöd.Minröjning i en efterkrigsfas, liksomutvecklandet av ny och effektivareteknik på detta område, kan nämnas somexempel på insatser som för närvarandeprioriteras.Samarbetet i regionalt perspektiv ochsamarbetet inom EURegeringen anser att det svenskamedlemskapet i EU innebär nya åtagandeninom migrationspolitikens område och ettansvar att delta i utvecklandet av denframtida gemensamma politiken ochsamarbetet mellan medlemsstaterna.Frågorna rör såväl det grundläggandesamarbetet inom Europeiska gemenskapen,det utrikes- och säkerhetspolitiskasamarbetet (inom den s.k. andra pelaren)samt samarbetet inom bl.a. asylrättensområde (inom den tredje pelaren).Sverige bör verka för att enmigrationspolitisk helhetssynåterspeglas i samarbetet inom de treolika pelarna. måste ta aktivdel i arbetet med att förverkliga denfria rörligheten. Det är väsentligt attdärvid också tillgodose deinvandrarpolitiska strävandena, genomatt medlemsstaterna exempelvis kommeröverens om att tredjelandsmedborgare somär bosatta i en medlemsstat fritt kanresa in i alla andra delar av EU. InomEU, vars medlemsstater tillsammans stårför mer än hälften av världens bistånd,måste även frågor som rörkonflikthantering prioriteras. Enuttalad migrationspolitisk dimensionfinns redan i EU-ländernas samarbetesöderut med länderna på andra sidanMedelhavet. harunderstrukit vikten av åtgärder sominriktar sig på att minska ellerundanröja orsakerna till migration.Regeringen anför i propositionen attökad internationell handel medförglobala välfärdsvinster och ekonomiskutveckling i även . Ettproblem är att den handelspolitik somförs av EU inte är inriktad på attstödja sysselsättningen i fattigaländer. vill att EU skall geökat marknadstillträde också förjordbruks- och tekoprodukter. Vidare ärdet enligt regeringens uppfattningväsentligt att aktivt stöder decentral- och östeuropeiska stater som nusträvar efter att utifrån sinaförutsättningar ansluta sig till denmigrationspolitiska utveckling som sketti övriga . bör ta sittansvar för den regionala utvecklingengenom att aktivt medverka iÖstersjösamarbetet. En viktig uppgift äratt komma till rätta med organisatörernaav illegal migration västerut. Här böruppmärksammas slutdokumentet frånkonferensen om i imaj 1996 (CISCONF). Dokumentet ärbetydelsefullt för i detframtida engagemanget på detmigrationspolitiska området när detgäller . Detmigrationspolitiska samarbetet medländer i harockså samband med de ansökningar ommedlemskap i , som ett antal av dessaländer lämnat in. Genom en utvidgning avEU, som är positivt till, ökarförutsättningen för en stabil situationi denna del av Europa.Sveriges medlemskap i innebär attSverige fullt ut deltar i arbetet kringpersoners fria rörlighet. ärockså bundet av det för EES gällanderegelsystemet om fri rörlighet förpersoner. I slås fast atten inre marknad utan inre gränser skallupprättas. för rättsliga ochinrikes frågor (RIF) beslutar omgenomförandebestämmelser. Rådets arbetehar resulterat i bl.a. tvåkonventionstexter. Den s.k.Dublinkonventionen behandlar vilket landsom i sak skall pröva en asylansökan ochden s.k. yttre gränskontrollkonventionenbehandlar frågan om hur kontrollen vidEU:s yttre gräns skall genomföras.Vidare är en konvention om etteuropeiskt informationssystem (EIS)under utarbetande. harbeslut fattats om två förordningar påviseringsområdet. I den ena fastställsde tredjeländer vars medborgare måste havisering när de passerar EU:s yttregränser. Den andra rör enhetligutformning av viseringshandlingar. Enrekommendation omflygplatstransitvisering och lokaltkonsulärt samarbete vad avser viseringarfinns också. Vidare finns en radresolutioner beträffandetredjelandsmedborgare. På asylområdetfinns två resolutioner. En omminimigarantier vid handläggning avasylärenden samt garantier vid prövning,överklagande och omprövning. Man harockså enats om en harmoniseradanvändning av uttrycket flykting iflyktingkonventionen. har häravgett en deklaration om den svenskatolkningen av begreppet förföljelse avtredje part . Slutligen enades man underår 1995 om en resolution om olagliginvandring.I samband med harSverige fört fram uppfattningen, vadbeträffar asyl- och invandringsfrågor,att det kan övervägas att föra överlämpliga delar av detta område tillgemenskapslagstiftningen. Vidare anserSverige att personkontroller vid EU:sinre gränser skall avvecklas bara underförutsättning att nödvändigakompensatoriska åtgärder har vidtagits.Denna inställning låg också till grundför ansökan omobservatörsstatus med sikte påmedlemskap i . Vid ettmedlemskap i skullepersonkontrollerna vid de inre gränsernaförsvinna även förtredjelandsmedborgare. Ett medlemskapinnebär också att regelverket vad avserkontroll vid den yttre gränsen,viseringsfrågor samt förstaasyllandsprincipen måste tillämpas.Beträffande konfliktförebyggande ochkonfliktlösande åtgärder menarregeringen att i arbetet med attförebygga och hantera konflikter bör dekontinentala och regionalaorganisationerna ta sin del av ansvaret.Detta föreskrivs också i för säkerhet ochsamarbete i () utgör denkonfliktförebyggande ochförtroendeskapande verksamheten encentral del av arbetet och harhär spelat en pådrivande roll.Inrättandet av en högkommissarie förnationella minoriteter inom ramen förOSSE har ökat möjligheterna att agerapreventivt. NATO har central betydelse iEuropa och samarbetar genomPartnerskap För Fred med organisationen.I deltar medförband i en NATO-styrka. Västeuropeiskaunionen, där har ställning somobservatör, är av intresse inte minstför organisationens uppgifter vad gällerhumanitära insatser och räddningstjänst,krishantering och fredsbevarandeverksamhet.MotionernaI några motioner tas upp frågor om attSverige främst inom EU bör verka för ettvidgat flyktingbegrepp.I motion 1996/97:Sf13 av . (v) yrkande 17 anförs att EuropeanCouncil on Refugees and Exiles lagt framett förslag till kompletterandeflyktingbegrepp som bygger på ochCartagenadeklarationens utvidgadeflyktingbegrepp; den har rätt till asylsom har flytt från sitt hemland, ellerär ur stånd att återvända dit, eftersomhans/hennes liv, säkerhet eller frihethotas på grund av allmänt våld, utländskaggression, inre konflikt, massivakränkningar av mänskliga rättighetereller andra omständigheter somallvarligt stört den allmännaordningen . Motionärerna begär etttillkännagivande om att börverka i EU för en sådan kompletterandeflyktingdefinition.Även i motion 1996/97:Sf21 av m.fl. (kd) yrkande 4begärs ett tillkännagivande om attregeringen skall verka för ett sådantkompletterande flyktingbegrepp inom EU.I yrkande 5 begärs ett tillkännagivandeom att bör förorda att rättentill asyl införs i Europarådetskonvention om mänskliga rättigheter.Enligt motionärerna skulle dettainnebära ett närapå alleuropeisktansvarstagande för asylsökande.Medlemsländernas praxis skulle ocksåkunna prövas av förmänskliga rättigheter, anförmotionärerna.I motion 1996/97:Sf19 av LarsLeijonborg m.fl. (fp) yrkande 6 anförsatt EU bör utveckla en gemensamasylpolitik så att ansvaret förflyktingströmmarna fördelas mera jämntmellan . En samordning avmedlemsstaternas minimiansvar ärnödvändig. Det får dock inte bli så attde minst generösa länderna sätternormen. Detta måste också präglatillämpningen av och dens.k. Motionärernabegär ett tillkännagivande härom.I motion 1994/95:Sf12 av BirtheSörestedt och () yrkande2 begärs ett tillkännagivande om attSverige internationellt bör verka föratt kvinnoförtryck i form avkönsstympning jämställs med andra formerav förtryck vid en bedömning avasylskäl.I motion 1996/97:Sf18 av RagnhildPohanka m.fl. (mp) tasSchengensamarbetet upp. I yrkande 5hemställs att drar tillbakasin ansökan om Schengenmedlemskap.Motionärerna menar att i ettsådant samarbete mister makten överflykting- och asylpolitiken. I motionenanförs att det är uppenbart att måletför samarbetet är att hålla människorfrån tredje världen utanför Europa.Även motion 1996/97:Sf13 av GudrunSchyman m.fl. (v) berörSchengensamarbetet. I yrkande 4 begärsett tillkännagivande om europeisktsamarbete beträffande asyl- ochflyktingpolitik. Motionärerna menar attdet finns stor anledning till oro övertendenserna till extremt hård asyl- ochinvandringspolitik i de flesta EU-länder, inklusive . blir en del av minskar det möjligheterna förmedlemsländerna att föra en human ochsolidarisk politik. Internationelltsamarbete är dock nödvändigt för attt.ex. snabbt kunna sätta uppflyktingläger eller för att fördelaansvar och kostnader samt organiseraåtervändande.Några motioner gällerviseringspolitiken.I motion 1996/97:Sf13 av . (v) yrkandena 25 och 27 anförs attSverige bör verka inom EU och andralämpliga fora för att visumtvånget skalltas bort. Vidare menar motionärerna attregeringen i EU skall verka för att ettsärskilt asylvisum införs, dvs. entidsbegränsad visering skall kunnautfärdas om utlänningen gör det troligtatt han/hon har behov av asyl.Även i motion 1996/97:Sf19 av LarsLeijonborg m.fl. (fp) yrkande 14 begärsett tillkännagivande om den gemensammaviseringspolitiken i EU. Motionärernabetonar att i EU bör verka föratt viseringsplikt används merrestriktivt och aldrig i syfte atthindra skyddsbehövande människor frånatt kunna söka asyl.Rose-Marie Frebran m.fl. (kd) begär imotion 1996/97:Sf21 yrkande 26 etttillkännagivande om att iinternationella sammanhang och särskiltinom EU skall verka för öppnare gränsertill omvärlden än vad som är fallet . I motionen anförs att det finns enrisk att viseringskrav försvårarmöjligheten att söka skydd genomasylansökan. I motionen anges vidare attden svenska flyktingkvoten bör användasför att i det internationella samarbetetomfördela flyktingtrycket.I motionerna 1996/97:Sf19 av LarsLeijonborg m.fl. (fp) yrkande 17 och1996/97:Sf21 av m.fl.(kd) yrkande 28 begärs tillkännagivandenom att inom EU skall verka föratt transportörsansvaret avskaffas. Imotionerna anförs att reseföretag somtransporterar asylsökande aldrig fårtvingas utföra myndighetsuppdrag som attpröva någons rätt att söka asyl.Asylärenden skall handläggas av enkompetent myndighet. En transportörsaknar den kompetens som krävs för attavgöra om en utlänning beräknas fåflyktingstatus.I motion 1994/95:Sf634 av och ()yrkande 1 begärs ett tillkännagivande omatt bör driva frågan om romernassituation inom EU och gentemot de nyaansökarstaterna. driver frågorom etnisk diskriminering i bl.a.Europarådet. Det finns emellertid nuskäl för att även föra framdessa frågor inom EU. Krav måste ställaspå de stater som söker medlemskap att deskall föra en human politik mot sinaminoriteter. Det finns särskilda skälatt studera romernas situation eftersomde ofta inte ens är accepterade som enminoritet.Även i motion 1994/95:U624 av vonSydow m.fl. (s) yrkande 1 begärs etttillkännagivande om att zigenarna börerkännas som territorielösminoritetsgrupp. Motionärerna menar attmyndigheterna bör, i och iEuropa, samverka med befintliga och nyaorganisationer som representerar denzigenska gruppen för att utforma ochgenomföra en aktiv integrationspolitik.Utskottets bedömningRegeringen anför i propositionen att deti takt med att migrationen globaltblivit mer omfattande och orsakerna mersammansatta ställs högre krav på enhelhetssyn och samverkan inom densvenska migrationspolitiken. Dennahelhetssyn måste också prägla detmellanstatliga och internationellasamarbetet. Utskottet har i detföregående tillstyrkt riktlinjerna fören sådan helhetssyn imigrationspolitiken. Migrationspolitikenskall bl.a. grundas på respekten för demänskliga rättigheterna, deninternationella solidariteten ochsamverkan globalt. Grundläggande ärockså en aktiv migrationspolitik inomEU. Utskottet vill tillägga att såvältidigare regeringar som den nuvarandehar lagt stor vikt vid detinternationella samarbetet i syfte attverka för en solidariskansvarsfördelning och för att stärkaflyktingars rättsliga skydd. Vad gällersamarbetet inom EU är det av betydelseatt samarbetet mellan medlemsländernaeffektiviseras för att man skall kunnauppnå målet om fri rörlighet förpersoner.I två motioner framförs önskemål om attSverige i EU skall verka för ettharmoniserat flyktingbegrepp. Utskottetvill erinra om att EU:s framtidamigrationspolitik bygger bl.a. på attalla medlemsstater har slutit upp kringEuropakonventionen ochflyktingkonventionen. I propositionenanges att harmoniseringen avtillämpningen av kriterierna för attfastställa flyktingstatus är enförutsättning för en fortsattharmonisering av medlemsstaternasflyktingpolitik. Regeringen anger vidareatt vill medverka till att devägledande principerna vidareutvecklasoch förverkligas. Något tillkännagivandebör därför inte göras med anledning avmotionerna 1996/97:Sf13 yrkande 17,1996/97:Sf21 yrkande 4 och 1996/97:Sf19yrkande 6. Det gäller även motion1996/97:Sf21 yrkande 5.Utskottet förutsätter att man i olikainternationella sammanhang från svensksida aktualiserar frågor omkönsstympning. Något riksdagensuttalande med anledning av motion1994/95:Sf12 yrkande 2 bör därför integöras.Schengenöverenskommelsen, som är heltskild från EU, innebär enöverenskommelse mellan vissa av EU-länderna att avskaffa gränskontrollernaför persontrafik länderna emellan samtökad kontroll vid de yttre gränserna,gemensam viseringspolitik och utökatinformationsutbyte. Förhandlingsarbetetbeträffande en eventuell anslutning avSverige till Schengenöverenskommelsenfortsätter, och innan en sådananslutning sker ankommer det påriksdagen att ta ställning till ettanslutningsfördrag. Med det anfördaavstyrker utskottet bifall tillmotionerna 1996/97:Sf18 yrkande 5 och1996/97:Sf13 yrkande 4.Kravet på visering måste enligtutskottets mening fortsatt vara ett avinstrumenten för att reglera invandring.Även transportörsansvaret fyller enfunktion i detta sammanhang. Motbakgrund av vad som anförts avstyrkerutskottet bifall till motionerna1996/97:Sf13 yrkandena 25 och 27,1996/97:Sf19 yrkandena 14 och 17 och1996/97:Sf21 yrkandena 26 och 28.Vad gäller romernas situation i Europakan nämnas att utskottet senast under1993/behandlade motioneri frågan (bet. 1993/94:SfU14). Utskottetkunde därvid konstatera att romernassituation hade uppmärksammats såväl inomSverige som inom olika internationellaorgan. Utskottet förutsätter att detinternationella samarbetet i denna frågafortsätter. Vidare kan nämnas att deländer som ansökt om medlemskap i har anslutit sig tillEuropakonventionen. Någottillkännagivande med anledning avmotionerna 1994/95:Sf634 yrkande 1 och1994/95:U624 yrkande 1 finner utskottetinte påkallat.Utlänningslagstiftningen och desstillämpningRätt till skydd och invandring i SverigeUtlänningars inresa, utresa, vistelse iSverige och arbete i somanställd samt rätten till asyl härregleras i utlänningslagen (1989:529),UtlL. I lagen anges också under vilkaförutsättningar en utlänning kan avvisaseller utvisas ur landet. Lagen skalltillämpas så att utlänningars frihetinte begränsas mer än vad som ärnödvändigt.Som ett allmänt krav för utlänningarsom reser in i eller vistas i Sverigegäller att de skall ha pass ochvisering. Kravet på visering gäller inteutlänningar som har uppehållstillståndeller är medborgare i de övriga nordiskaländerna. Regeringen kan föreskrivaundantag från kravet på passinnehav ochäven andra undantag från kravet påvisering. Vidare gäller att andrautlänningar än de som är medborgare i denordiska länderna skall hauppehållstillstånd, som kan varatidsbegränsade eller permanenta, om devistas i mer än tre månader.Regeringen får även här föreskriva andraundantag, liksom krav påuppehållstillstånd redan efter enkortare vistelsetid i än tremånader. Andra utlänningar än de som harpermanent uppehållstillstånd eller ärmedborgare i de övriga nordiska ländernaskall också ha tillstånd för att arbetai på grund av anställning häreller utomlands. Även beträffandearbetstillstånd får regeringenföreskriva andra undantag från kravet påarbetstillstånd.I 2 kap. 1-5 §§ UtlL anges under vilkaförutsättningar en utlänning kan fåuppehållstillstånd i . Någrakategorier, flyktingar, krigsvägrare ochpersoner som är att anse som s.k. defacto-flyktingar har rätt tilluppehållstillstånd i form av asyl.Rätten till asyl är inte ovillkorligutan kan vägras på vissa formella ellermateriella grunder.Uppehållstillstånd får också ges utlänning som är nära anhörig till eni bosatt person eller som annarshar särskild anknytning till ,till en utlänning som av humanitära skälbör få bosätta sig i eller utlänning som har fåttarbetstillstånd eller har sinförsörjning ordnad på annat sätt.Regeringen får föreskriva attuppehållstillstånd kan ges även i andrafall. Vid prövningen av ansökan omuppehållstillstånd skall beaktas omutlänningen kan förväntas föra enhederlig vandel.Gemensamt för utlänningar som sökeruppehållstillstånd enligt reglerna omasyl eller humanitära skäl gäller attett tidsbegränsat uppehållstillstånd fårges om de bedöms ha ett tillfälligtbehov av skydd här i landet. Etttillfälligt uppehållstillstånd får ocksåges om det med hänsyn till utlänningensförväntade levnadssätt råder tveksamhetom uppehållstillstånd bör beviljas.Regeringens föreskrifter återfinns iutlänningsförordningen (1989:547) UtlF.En utlänning som vägrasuppehållstillstånd skall avvisas ellerutvisas. När denna fråga prövas skallhänsyn tas till om utlänningen på grundav verkställighetsreglerna i 8 kap. UtlLinte kan sändas till ett visst landeller det annars finns särskilda hindermot att avgörandet verkställs. 8 kap. 1§ innehåller ett absolut förbud mot attsända en utlänning till ett land där detfinns grundad anledning att tro attutlänningen skulle straffas med dödeneller med kroppsstraff eller utsättasför tortyr.SkyddsbehövandeSom nämnts omfattar rätten till asylflyktingar, de facto-flyktingar ochkrigsvägrare.Definitionen i utlänningslagen av vemsom är flykting är hämtad från FN:skonvention angående flyktingarsrättsliga ställning(flyktingkonventionen).