bet · GJ01KU30 · 1996-05-09 00:00:00 — Ett ytterligare syfte är att pålängre sikt utveckla förmågan attsamarbeta med militära enheter frånNATO:s medlemsstater.I ett ramdokument anges vissagrundläggande principer för samarbetetmed utgångspunkt i folkrätten, och ESK:s principer.Utgångspunkten och inriktningen av ettenskilt lands medverkan inom PFF-programmet definieras av landet självt iett s.k. presentationsdokument. Den fördet enskilda landet bindande delenutgörs av en bilateral överenskommelsemed NATO om ett partnerskapsprogram, avvilket framgår vad landet utfäster sigatt delta i och vilka resurser somställs till förfogande för detta.Enligt regeringens skrivelse bordeSverige erbjuda sin erfarenhet på detfredsbevarande området och andra områdensom t.ex. räddningstjänstverksamhet ochmiljösamarbete av olika slag. Regeringenhade funnit det naturligt attkoncentrera erbjudande om utbildninginom två huvudområden: dels samverkan pådet fredsbevarande området avseendekurser rörande planering ochgenomförande av fredsbevarande insatser,dels stöd till främjande av demokratiskkontroll över de militära strukturerna iÖst- och . Regeringenaviserade att deltagande i gemensammaövningar skulle kunna ingå i det svenskaåtagandet, redan under det innevarandeåret.Både försvarsutskottet (bet.1993/94:FöU7y) och utrikesutskottet(bet. 1993/94:UU18) ställde sig positivatill regeringens initiativ ochrekommenderade ett svenskt deltagande iPFF-samarbetet. Något annatriksdagsbeslut med anledning av dennaskrivelse än att lägga den tillhandlingarna fattades inte (prot.1993/94:99).Av intresse för den fråga som härbehandlas är utrikesutskottetsbehandling av en motion (v), sominnehöll synpunkter på utformningen avdet svenska presentationsdokumentet vadbl.a. avser en generell harmonisering avsvenska stridskrafter med NATO-stridskrafter. Utskottet uttalade medanledning av motionen bl.a.:Som framgått av utskottetsställningstagande ovan är utgångspunktenför ett svenskt deltagande i PFF enbibehållen militär alliansfrihet. Detmilitära samarbete som kan ifrågakommaär inte generellt till sin natur, utandet bestäms i varje enskilt fall genombilateral överenskommelse mellan Sverigeoch NATO om ett partnerskapsprogram.Utskottet delar regeringens uppfattningatt PFF-samarbetet, vad avserstridskrafter, för svensk del syftartill att förstärka vår förmåga att deltai fredsbevarande operationer under FN-eller ESK-mandat, räddningsinsatser,insatser på det humanitära området ochpå andra områden som parterna i aktuellafall kan enas om.I regeringens proposition (prop.1993/94:244) lade regeringen fram ettförslag till en ny lag om utbildning förfredsbevarande verksamhet. Förslagetinnebar att regeringen bemyndigades attsända väpnad styrka utomlands för attdelta i övningar och annan utbildningför fredsbevarande verksamhet inom ramenför internationellt samarbete. Denföreslagna lagen innebar ingenförändring vad avser regeringensmöjlighet att sända en väpnad styrkautomlands för deltagande ifredsbevarande verksamhet enligt lagen(1992:1153) om väpnad styrka förtjänstgöring utomlands.Av propositionen framgick bl.a. attövningarna avsågs genomföras årligeninom ramen för PFF med trupp frånpartnerstaterna och att övningarnabedömdes omfatta cirka en brigad ellermotsvarande styrkor ellerflygvapenstyrkor. Från svensk sidaplanerades enligt propositionendeltagande med förband av högst enbataljons storlek.Försvarsutskottet (bet. 1993/94:FöU12)tillstyrkte regeringens lagförslag ochriksdagen följde utskottet (prot. 116).Den nya lagen trädde i kraft den 1 juli1994 (SFS 1994:588).Ramdokumentet, presentationsdokumentetoch partnerskapsprogrammetDe tre dokument som nämnts i föregåendeavsnitt bildar den formella grunden förSveriges medverkan i PFF.Ramdokumentet (bilaga A 19.7) har denallmänna karaktär som beskrivits iregeringsskrivelsen. Det anger denidémässiga och principiella grunden förde enskilda staternas medverkan i PFF.I presentationsdokumentet (bilaga A19.8) specificeras inriktningen ochomfattningen av medverkan iPFF. I dokumentets första del, Resourceidentification , anges de svenskabidragen till olika slags aktiviteterinom PFF. Det gäller olika slagsutbildningsinsatser och expertmedverkani fredsbevarande insatser i f.d.Jugoslavien, övningar i humanitäraoperationer, deltagande i fredsbevarandeövningar till sjöss och blandadeövningar och utbildning medfredsbevarande inriktning utanförSverige, utbildning ioljeskadebekämpning för de baltiskastaterna, stöd till att bygga upp enfredsbevarande förmåga speciellt i debaltiska staterna. I dokumentets förstadel beskrivs också omfattningen ochkaraktären hos de styrkor som kan kommaatt användas i aktiviteter inom PFF samtden långsiktiga försvarsplaneringen iSverige. I dokumentets andra delbeskrivs de åtgärder som kanbehöva vidta för att svara mot PFF:spolitiska mål.Partnerskapsprogrammet, IndividualPartnership Programme , IPP (bilaga A19.9), som ingåtts mellan ochNATO, utgör en översättning avpresentationsdokumentet till en operativplan. Den har karaktären av entabellarisk översikt över aktivitetersom anges i standardiserade kategorier(del 1) och en specificering av deresurser som kan mobilisera förPFF-samarbetet (del 2).Av ett regeringsbeslut (bilaga A 19.10) framgår Försvarsmaktensdeltagande i och värdskap för övningarinom ramen för PFF under 1996 och 1997.Det framgår bl.a. att svenskt stridsflygi form av två enheter SH 37 (Viggenspaningsversion) skall delta i övningenBaltops i avseendeen kombination av räddnings- ochfredsbevarande övning. Därmed införs enny praxis beträffande svenskastridsflygenheters deltagande i PFF-samarbetet.Uppgifter från Försvars- ochUtrikesdepartementenAv promemorian frånFörsvarsdepartementet (bilaga A 19.11)framgår bl.a. att de svenska åtagandenavad avser punkterna 3 d och e iramdokumentet bestått i deltagande ivissa övningar och seminarier under 1994och 1995 samt återkommande kurser somarrangeras av Försvarshögskolan,, Statens räddningsverksamt Försvarsmakten.Skälet till att regeringen i juni 1995beslöt att begränsa de svenskaflygförbandens deltagande i övningenCooperative genom att uteslutatvå JA 37 var att regeringen ansåg detangeläget att av kostnadsskäl begränsadeltagandet till sådana förband ochenheter för vilka en medverkan bedömdessom särskilt betydelsefull från svenskutgångspunkt, vilket inte ansågs varafallet med de aktuella JA 37. Dessutomförelåg enligt departementet ingenefterfrågan på svenska stridsflygplanför internationella operationer.Beträffande möjligheterna att inhämtakunskap om utvärderingssystemet ACMI viddet av flygvapenledningen planeradebesöket i utan deltagande avstridsflygplan JA 37 gjordedepartementet den bedömningen attvärdefull kunskap kunde inhämtas utandeltagande av svenskt stridsflyg.På frågan om hur Försvarsdepartementeti ett framtidsperspektiv ser på svenskaflygstridskrafters medverkan i PFF-samarbetet enligt intentionerna iramdokumentet hänvisar departementettill propositionen (prop. 1995/96:12) omtotalförsvar i förnyelse. Ipropositionen föreslogs inrättandet aven internationell styrka som avsesomfatta specialenheter för bl.a.transporter. Dessa enheter kan ocksåkomma att bestå av flyg i form avtransportflyg och helikoptrar.Då utskottet funnit attFörsvarsdepartementets svar på frågan omSveriges åtaganden inom PFF vad avserpunkterna 3 d och e i ramdokumentet intevar tillräckligt upplysande, ställdessamma fråga till Utrikesdepartementet.UD har i en promemoria (bilaga A 19.12)framfört att man utöver en redovisningav kända förhållanden om ramdokumentetinte fann anledning att lämnaytterligare kommentarer tillFörsvarsdepartementets svar.Uppgifter i brev från flygvapenchefenAv flygvapenschefens brev till utskottet(bilaga A 19.13) framgår det bl.a. att,enligt Försvarsmaktens mening, i principalla typer av förband skall kunna deltai PFF-övningar. bör kunnautbilda egna förband inom ramen för FN-missioner av den typ som pågår iBosnien. I sådana situationer krävsenligt flygvapenchefen kunskap om deninternationella standard som används ochatt flygplanen är anpassade ochpersonalen utbildad för detta. Dennaförmåga blir än viktigare omFörsvarsmakten skall kunnautbilda och hålla i beredskap ett störreförband med kort insatstid. Jaktflygetbör enligt flygvapenchefen ha förmågaatt medverka i en internationelloperation för att bl.a. skydda svenskttransportflyg. PFF erbjuder enligtflygvapenchefen möjligheter att utveckladenna förmåga hos svenska stridskrafter.Enligt flygvapenchefens mening börSverige också ta på sig ansvaret attvara värd för olika PFF-aktiviteterinklusive övning med stridsflygplan. Attstarta en egen process är enligtflygvapenchefen ett sämre alternativfrån tids- och kostnadssynpunkt och medhänsyn till att internationellaerfarenheter och kunskaper inte kan tastill vara.Flygvapenledningen lämnade under 1994ett uppdrag till Försvarets materielverkangående förutsättningarna för eventuellsamverkan med NATO:s flygstridskrafterinom PFF-samarbetet. Uppdraget gick utpå att ta fram förslag tillkomplettering av inriktning avsystemanordning avseendesamfunktionsförmåga ur ettinternationellt perspektiv, attinventera svenska och relevantainternationella standarder vilka harbetydelse för internationell samverkansamt att genomföra en analys av krav påflygstridskrafternas tekniska förmågaatt samverka vid fredsbevarandeoperationer inom FN, PFF och EU.Uppdraget skulle slutligt redovisas tillflygvapenledningen den 15 januari 1996.Uppdraget har avbrutits genom beslut avflygvapenledningen den 21 juni 1995.Möjligheterna att inhämta kunskap omutvärderingssystemet ACMI vid ettplanerat besök i blev enligtflygvapenchefens bedömning så begränsadetill följd av Försvarsdepartementetsbeslut att inte medge tillstånd fördeltagande med svenska flygstridskrafteratt besöket inställdes. Ett deltagandeenligt planerna skulle enligtflygvapenchefen ha givit möjligheter attöka intresset för det motsvarandesvenska systemet och ge praktiskaerfarenheter av både ACMI och dettaktiska uppträdandet.På frågan om syftet med deltagandet iCooperative Jaguar-övningen, då JA 37-planen inte deltog, svararflygvapenchefen att målsättningen medatt öva internationellt samarbete medViggensystemet inte uppnåddes, medanmålsättningen med i övningen deltagandeflygtransport- och flygräddningsförbanduppnåddes. På detta senare område ärSverige enligt flygvapenchefen i storutsträckning kunskapsgivare.Utfrågning av flygvapenchefenNär det gäller grunderna för och syftetmed Försvarsmaktens uppdrag till FMVanförde flygvapenchefen följande. Enligtflygvapenchefen var det regeringens ochriksdagens intention att Försvarsmaktenskulle spela en större roll iinternationella sammanhang. Om det fannsett intresse från statsmakterna för attsvenska flygstridskrafter skulle delta iinternationella uppdrag, behövdeskunskap om möjligheterna att samverkamed andra länders flygstridskrafter.Frågan gällde en ren kunskapsuppbyggnad.Flygvapenchefen hade inte uppfattat attdet fanns något undantag för flyg ellerstridsflyg i PFF-samarbetet. Beslutet omatt lämna uppdraget till FMV fattadessjälvständigt av flygvapenchefen, utanmedverkan från ÖB ellerFörsvarsdepartementet. Uppdraget avsågatt analysera tre scenarier för enframtida svensk medverkan medflygstridskrafter i PFF-samarbetet. Ettav alternativen, som avsåg möjligheteratt inom gruppera och ledautländska företag inom landet, varföremål för diskussioner medstatssekreterare iFörsvarsdepartementet. Inom ramen fördet svenska åtagandet i Bosnien harsamverkan skett med danskaflygstridskrafter, som varit baserade iSverige och övat på svenskt territorium.Beträffande omständigheterna kringuppdragets avbrytande sadeflygvapenchefen bl.a. att det hadeframgått att uppdraget efter handuppmärksammades i Försvarsdepartementet.I samband med flygutställningen i LeBourget lät statssekreterare att uppdraget enligtdepartementets mening var olämpligt,vilket framfördes tillprogramledningschefen flygvapenledningen kom man framtill att det inte var meningsfullt attarbeta med ett uppdrag som ådragit sigregeringens misshag. Vid ett senare mötemed statssekreteraren anmäldeflygvapenchefen att uppdraget varåterkallat. Beslutet att avbrytauppdraget var flygvapenchefens eget, ochnågot regeringsbeslut eller annatliknande underlag fanns inte. Han hadeinte återkallat uppdraget om han intehade fått ganska tydliga signaler frånstatssekreteraren. Huruvidaförsvarsministern var införstådd medLagerblads missnöjesyttring kännerflygvapenchefen inte till.Flygvapenchefen uppfattade att orsakentill missnöjet var att det ansågsolämpligt att syssla med den aktuellatypen av uppgifter. Någon fullödigmotivering till varför uppdraget ansågs farligt har inte getts fråndepartementets sida. Det somdiskuterades mest med statssekreterarengällde möjligheten att inom PFF-avtaletgruppera och leda utländska företag inomlandet. Denna del av analysen hadetillkommit mot bakgrund av det sätt påvilket flygvapnet övatBosnienbataljonerna. För att övaflygunderstöd i Bosnien medsamverkansgrupper har danskt stridsflygvarit baserat i vid ett flertaltillfällen då även skarpskjutningförekommit. Diskussionen handlade omlämpligheten av den ena eller den andraåtgärden mot bakgrund av det politiskaläget m.m., vilket undandrar sigflygvapenchefens bedömning.Flygvapenchefen har inte haft någradirektkontakter med försvarsministerThage G i detta ärende.Beträffande de kortsiktiga effekternaav att inte deltagit isamövningarna sade flygvapenchefen attförlusterna varit små vad gällerkunskapsinhämtande inom övningenCooperative Jaguar-övningen sommaren1995. Vissa presumtiva länder för exportav JAS, t.ex. , ochPolen, har lämnat synpunkter på attSverige inte deltog. Dessa länder ärangelägna om medlemskap i och omNATO-kompabilitet. Flygvapenchefen trordock inte att anseende skadatsmed hänsyn till att vi nu kommer attdelta i kommande övningar inom PFF:sram.När det gäller regeringens syn påSveriges deltagande i PFF tillfrågadesflygvapenchefen om den nya regering somtillträdde hade antytt enändrad syn på deltagandet i PFF och påatt vissa delar av försvaret skulleundantas. Flygvapenchefen svarade attdetta inte varit fallet såvitt hankänner till. I det förslag till programför deltagande i PFF somFörsvarsmakten lämnade in tillregeringen sägs attjaktflyg bör ingå för att bl.a. skyddasvenskt transportflyg. Flygvapenchefenkänner inte till om och hur regeringenreagerat på förslaget, eftersom dessafrågor handläggs inom internationellaenheten vid högkvarteret.Flygvapenchefen säger sig vara nöjd medregeringsbeslutet vad gäller flygvapnetsmöjligheter att delta i samövningarna.Flygvapenchefen bedömer att den plan somlämnades in till regeringen i november1995 skiljer sig från tidigare förslag,eftersom Försvarsmakten tydligarebetonat behovet av deltagande även medflyg- och marinstridskrafter.Beträffande orsaken till att regeringeni sitt beslut den 15 februari 1996godkänt deltagande med stridsflygplan isamövningen Baltops sadesig flygvapenchefen tro att regeringentagit intryck av Försvarsmaktensargumentation.Flygvapenledningens allmänna kontaktermed försvarsministern har enligtflygvapenchefen bestått av två mötenunder . Flygvapenchefenförutsätter att diskussioner ompolicyfrågor för varje försvarsgrenbeträffande t.ex. omfattningen av detinternationella utbytet äger rum mellanförsvarsministern och ÖB. Deinternationella samverkansfrågornaligger på den internationella enheteninom högkvarteret.Bland övriga frågor som ställdes tillflygvapenchefen fanns frågan om enpolicy för åtgärder inom flygvapnet föratt kunna klara en eventuell ökning avde internationella åtagandena. Enligtflygvapenchefen har man inte genomförtnågon regelrätt utredning på det härområdet, men man har ändå en relativtgod uppfattning om vad som behövs föranpassningen på den tekniska sidan.Flygvapenchefen sade sig vilja skapaförutsättningar för att kunna ställa uppi internationella uppdrag om regeringenså önskar och kunna svara på frågor omhur det tar etc. När det gällerberedskapen för samverkan med NATO-stridskrafter sade flygvapenchefen attproblemen i mindre utsträckning handlarom tekniska frågor. Snarare gäller detnomenklaturen inom NATO och f.d.Warszawapakten. På frågan om hur långtid det skulle ta att komma i gång efterett eventuellt beslut om att delta medstridsflyg inom ramen för Sverigesåtagande i Bosnien sade sigflygvapenchefen vara osäker påtidsutdräkten på grund avinteroperabiliteten; möjligen skulle detta upp till ett år.En annan fråga gällde om det finnsanledning att tro att svenskt stridsflyginte skulle komma att efterfrågas förfredsbevarande operationer på grund avt.ex. Enligtflygvapenchefen finns ingen anledningatt tro detta. Det svenska flygvapnet ärfortfarande ett relativt stort flygvapeni ett europeiskt perspektiv och högtrespekterat.Utfrågning av försvarsministernInledningsvis redogjordeförsvarsminister försin uppfattning i tre frågor avseendeSverige och PFF-samarbetet. Enligtförsvarsministern finns ingetriksdagsbeslut som ålägger regeringenatt låta Försvarsmakten delta med vissatyper av stridskrafter i PFF-samarbetet;regeringen avgör omfattningen av ochinnehållet i samarbetet. Vidare harenligt försvarsministern varken denförra eller den nuvarande regeringenbundit för deltagande med jakt-eller attackflyg gentemot NATO i PFF-sammanhang. I partnerskapsprogrammetnämns såvitt avser flyg endasttransportflyg. Enligt försvarsministernhar den svenska PFF-politiken inteundergått någon förändring vad gällerdeltagandet med svenskt militärflyg.Beträffande Försvarsmaktensåterkallande av uppdraget till FMV sadeförsvarsministern inledningsvis bl.a.att den politiska styrningen av PFF-samarbetet är särskilt betydelsefull,eftersom det sker på den militäraalliansfrihetens grund. Uttolkningen avdenna politik bör inte överlämnas tillmyndigheterna.Vad gäller grunderna förflygvapenledningens uppdrag till FMVsade försvarsministern att det svenskaförsvaret givetvis måste utvecklas menatt det finns en restriktion i PFF-samarbetet vad gäller typen av flyg; dethar varit fråga omtransportflyg och inte stridsflyg. Påfrågan om lämpligheten av attmyndigheterna skaffar sig kunskap föratt kunna svara på politikernas frågorsvarade försvarsministern att det skullevara en farlig väg om myndigheternaefter eget huvud skulle få delta hur somhelst och göra vilka utredningar somhelst.Beträffande FMV-uppdragets karaktär ochgrunderna för Försvarsdepartementetsmissnöje med detta sadeförsvarsministern att det fanns starkaerinringar från berörda enhetschefer ochstatssekreteraren mot utredningen,delvis på grund av kostnaderna: 3miljoner kronor. På frågan om det varolämpligt att göra den aktuella typen avanalys med hänsyn till Sverigesförhållande till NATO sadeförsvarsministern att Sverigesinriktning på interoperabilitet var välkänd och förenlig med NATO:s syn på PFF-övningarna. I utredningsuppdraget fannsinslag som kunde uppfattas som ett hotmot eller avsteg från alliansfriheten.Det gällde t.ex. möjligheten att inomramen för gruppera och ledautländska flygföretag inom landet. Påden punkten borde Försvarsmakten hafrågat regeringen/Försvarsdepartementetinnan utredningen startade.Frågor ställdes också omomständigheterna kring flygvapenchefensbeslut att avbryta den påbörjadeanalysen. Försvarsministern sade siginte känna till innehållet i samtalenmellan statssekreteraren ochflygvapenchefen. Försvarsministern självinformerades omuppfattningarna bland berördachefstjänstemän på departementet om FMV-uppdraget. Dessa var kritiska, ochförsvarsministern fann ingen anledningatt ifrågasätta deras uppfattning. Deberörda enhetscheferna ansåg att kontaktborde ha tagits med departementet iförväg. Försvarsministerns nästabefattning med ärendet var när hansenare informerades om attflygvapenchefen återtagit uppdraget.Under utfrågningens gång kom frågornaåtskilliga gånger in på regeringens ochdepartementens styrning av myndigheternaallmänt och särskilt avseende detaktuella fallet. Försvarsministernmenade bl.a. att det i och för sig intefinns något krav på flygvapenchefen atthan skall fråga departementet varje gånghan vill genomföra analyser medanknytning till PFF-samarbetet, menförsvarsministern konstaterade att ÖBinte tagit upp ärendet till en formelldiskussion. Konstitutionen gör detenligt försvarsministern möjligt förregeringen att ta tillbaka bemyndigandenavseende medel som anslagits tillmyndigheten i vissa fall, förutsatt attFörsvarsmakten uttryckligen berregeringen fatta beslut i det specifikafallet. skedde inte detta, utan detvar Försvarsmakten som fattade ett egetbeslut att avbryta uppdraget till FMV.Regeringen bör inte frånhända sigbeslutanderätten när det gäller denmilitära alliansfrihetens grund för PFF-samarbetet. Strikt formellt hadeFörsvarsdepartementet ellerförsvarsministern inget ärende att prövai fråga om uppdraget till FMV.Försvarsministern bekräftade attuppdrag av den här aktuella typen liggerinom ramen för regleringsbrevet förFörsvarsmakten och att det är regeringensom fattar beslut om bemyndigandet skallåtertas, inte ett enskilt statsråd. Hanbekräftade också att flygvapenchefenhade den formella och konstitutionellamöjligheten att använda 3 miljonerkronor för det ändamål han beslutat om.Vad gäller övriga frågor somventilerades vid utfrågningen kan nämnasatt försvarsministern sade att frågornaom deltagande i olika typer avPFF-övningar hanteras konsekvent, varvidman på Försvarsdepartementet gör entydlig åtskillnad mellan t.ex.deltagande i räddningstjänstövningar somBaltops och övriga typer av övningar.Deltagandet med spaningsflyg i Baltopsmotiveras bl.a. av att spaningsflyg kantäcka ett större område än helikoptrarkan och att övningen ger ochhela viktigaerfarenheter. Skälet till att svensktdeltagande med stridsflyg inte beviljatstidigare är enligt försvarsministernfrämst att det inte funnits någraförfrågningar om denna typ av svensktflyg. Ett annat skäl är att det iregeringsskrivelsen om PFF uttryckligensägs att samarbetet skall ske på denmilitära alliansfrihetens grund. Enligtförsvarsministern skulle ett svensktdeltagande med stridsflyg i tidigare PFF-övningar inte som en engångsföreteelseha påverkat utlandets tilltro tillSveriges utrikes- och säkerhetspolitik,men det skulle ha kunnat innebärainledningen till något nytt.På frågan vad som principiellt skiljerdeltagande av flygstridskrafter fråndeltagande av marin- ochmarkstridskrafter svaradeförsvarsministern med hänvisning tillformuleringarna i regeringsskrivelsenatt endast transportflyg och helikoptrarskulle medverka från i PFF-sammanhang. Eventuella förfrågningar omsvenskt deltagande med t.ex. jaktflyg itidigare PFF-övningar skulleförsvarsministern ha sagt nej till. Hansade sig inte vara beredd att anträda enväg där den svenska militäraalliansfriheten skulle naggas i kanten.Försvarsministern sade sig heller intevara beredd att medverka till attsvenskt stridsflyg skulle medverka ioperationer för att rädda människor utur t.ex. Bosnien.Beträffande frågan om det svenskaflygvapnets s.k. interoperabilitet medNATO-flyget sade försvarsministern bl.a.att en svensk anpassning troligen tarnågot år. Denna fråga bör emellertidförst, enligt försvarsministerns mening,bli föremål för en politisk diskussion,gärna i samband med nästaförsvarsbeslut. Ett deltagande medsvenskt attack- eller jaktflyg kan intebli aktuellt förrän efter nästaförsvarsbeslut.Vad gäller kontakterna medflygvapenchefen sade försvarsministernatt han talat med Harrskog omförsvarsfrågor vid sju tillfällen sedanhan tillträdde som försvarsministerhösten 1994. Försvarsministern har förvana att alltid ta emotförsvarsgrenscheferna och chefen för denmilitära underrättelsetjänsten ispeciella eller personliga frågor när deså önskar men att han beträffande allaövergripande frågor vänder sig till ÖB idennes egenskap av förvaltningschef förFörsvarsmakten.Utskottets bedömningGranskningen i detta ärende avserhuruvida försvarsministern påverkatflygvapenchefen att avbryta ett påbörjatuppdrag från Försvarsmakten () angåendeförutsättningarna för medverkani Partnerskap för fred (PFF).