bet · GJ01LU11 · 1996-05-21 00:00:00 — Medlen, som inbetalasav arbetsgivarna, bör som en garantitillkomma de anställda precis som denersättning den anställde erhåller vidsjukdom. För att få en så enkeladministration som möjligt och därigenomgöra hanteringen billigare bör dessaarbetsgivaravgifter gå tillförsäkringskassan, som skall ombesörjautbetalningarna efter dagensersättningsmodell vid sjukförsäkring. Imotionen yrkas att som sinmening bör ge regeringen till känna vadsom sålunda anförts om reformering avsystemet med löneförmånsrätt ochlönegaranti (yrkande 6).Även i motion L301 av . (m) framhålls önskemålet attstärka leverantörernas ställning somskäl för att slopa förmånsrätten förskatter m.m. Ett annat skäl somframhålls i motionen är att staten ärden borgenär som är bäst skickad attkunna ingripa på ett tidigt stadium avett företags kris. Om staten gavsanledning att bevaka sina fordringar påsamma villkor som övriga fordringsägareskulle också oseriös företagsamhetsannolikt kunna upptäckas betydligtsnabbare än vad som sker . Imotionen yrkas sålunda att regeringenskall lägga fram ett förslag om attavskaffa skatteprivilegiet (yrkande 1).I motionen anförs också att avgörandeför att ett rekonstruktionsförsök skalllyckas är att de anställda medverkar.Den anställdes löneanspråk för tidennärmast före och efter ett konkursbeslutskall därför ha bättre förmånsrätt änföretagshypotek. Motionärerna begär etttillkännagivande i enlighet härmed(yrkande 2).Samma inriktning har motion Ju221 avGun m.fl. (m). I motionen yrkassålunda ett tillkännagivande om attskatteprivilegiet skall avskaffas(yrkande 8).I motion L310 av m.fl. (c)anförs att om s.k. produktiva löner fårförmånsrätt före företagshypotek kommerbankerna att få incitament att medverkai rekonstruktion av krisdrabbadeföretag. Om förmånsrätten för skatterm.m. tas bort skulle det innebära attden totala utdelningen tilloprioriterade borgenärer, t.ex.leverantörer, ökar. Ett avskaffande avstatens förmånsrätt skulle också främjarekonstruktion utan konkurs. I motionenyrkas att regeringen lägger fram förslagtill ändringar av förmånsrättsordningeni angivna hänseenden.Produktiva löners ställning iförmånsrättshänseende tas också upp imotion L15 av Per m.fl. (v). Imotionen yrkas att hosregeringen begär förslag om attproduktiva löner skall ha förmånsrättföre företagshypotek. Institutetföretagshypotek skapar enligtmotionärerna orättvisor mellan olikaborgenärer (yrkande 6).Enligt motion L308 av ochBengt (båda fp) innebärden oprioriterade ställningen förleverantörsfordringarna att en konkursofta för med sig serier av ytterligarekonkurser på leverantörssidan, s.k.dominokonkurser. I motionen begärs etttillkännagivande om attleverantörsfordringar skall ha en bättreställning (yrkande 4).Bengt m.fl. (fp, m, c)anser i motion L309 att ett effektivtrekonstruktionssystem för företagförutsätter sådana förändringar iförmånsrättsordningen att samtligaborgenärer får incitament att medverkatill företagsrekonstruktion i ställetför konkurs. En målsättning bör därvidvara att begränsa antalet förmånsrätter.Enligt motionärerna kan den nyordningbeträffande förmånsrättsordningen sominförts i tjäna som förebild. Imotionen yrkas sålunda etttillkännagivande om en reformeradförmånsrättsordning (yrkande 2).Några av motionsyrkandena gällerprioriteten för lönefordringar iallmänhet. I motion L312 av HansStenberg m.fl. (s) anförs att deanställdas löneskydd i konkurs harförsämrats till förmån föroprioriterade borgenärer. I motionenyrkas att förmånsrätten för lönersnarast återställs till sin tidigareomfattning (yrkande 2).Även i motion L307 av Hans Anderssonm.fl. (v) hänvisas till de försämringarsom införts beträffandelöneförmånsrätten. I motionen yrkas attregeringen lägger fram förslag om att gelönefordringar bästa allmännaförmånsrätt (yrkande 1).Den tidigare redovisade karensregeln ilönegarantilagen tas upp i motion L15 avPer m.fl. (v). Enligt motionendr regeln orättvis mot de anställda.Karensregeln bör bara gälla viduppenbart missbruk och där det stårklart att missbruket grundas på etthandlande i samförstånd mellanarbetsgivare och anställda. Riksdagenbör hos regeringen begära förslag tilllagändring i enlighet härmed (yrkande8). I motionen begärs vidare ett förslagfrån regeringen om att löner under enföretagsrekonstruktion skall haförmånsrätt som nytillkomna fordringar.Starka sociala skäl talar enligtmotionärerna för en sådan förmånsrätt(yrkande 7).Utskottet har ingen annan uppfattningän motionärerna när det gällerförmånsrättsordningens betydelse förmöjligheterna att framgångsrikt kunnagenomföra företagsrekonstruktioner. Somregeringen anför börförmånsrättsordningen dels medverka tillatt en rekonstruktion kommer till ståndi de fall då företaget är livskraftigt,dels också medverka till attrekonstruktionsarbetet kan bedrivas påett effektivt sätt. Enligt utskottetsmening hade det varit önskvärt omregeringen i förevarande propositionockså lagt fram förslag tillytterligare ändringar iförmånsrättslagen för att ökamöjligheterna till rekonstruktion. Somregeringen anför är det emellertid intebara de önskemål som hänger samman medföretagsrekonstruktion som skall beaktasvid utformningen avförmånsrättsordningen. När en förändringi förmånsrättsordningen övervägs börhänsyn tas till alla väsentliga effekterav förändringen. Förmånsrättsordningenavgör nämligen hur värdefull en säkerhetär vid kreditgivning och spelardärigenom en avgörande roll för vilkasäkerheter som används och för vilkamöjligheter ett företag har att fåkredit. Vidare har förmånsrättsordningenbetydelse för hur förlusterna vid enkonkurs fördelas mellan olikaborgenärskategorier. Därmed har denockså betydelse för vissa borgenärersekonomiska situation, och den är även avintresse för statens finanser.Beträffande det i propositionenaviserade utredningsarbetet har, vilketinledningsvis redovisats, regeringenden beslutat direktivför en kommitté som skall utreda frågorom förmånsrätt i konkurs, lönegarantioch underlaget för företagshypotek (dir.1995:163). Kommitténs huvuduppgifter äratt ta ställning till dels om statensförmånsrätt för skatter och avgifter börslopas, dels om företagshypotek bör gesen annan ställning än det har ochdels om arbetstagarnas löneskydd vidarbetsgivarens konkurs kan förbättrasutan att statens kostnader förlönegarantin ökar. Desamhällsekonomiska konsekvenserna aveventuella ändringar iförmånsrättsordningen skall övervägas,bl.a. hur kreditgivningen till företagenpåverkas. En strävan bör enligtdirektiven vara attförmånsrättsordningen och anslutandelagregler är så utformade attrekonstruktion av livskraftiga företagunderlättas. Inriktningen bör vara attde oprioriterade borgenärernas situationhelst skall stärkas.När det gäller frågan om förmånsrättenför skatter och avgifter bör slopasskall enligt direktiven särskild viktfästas vid de samhällsekonomiskaaspekterna, bl.a. förmånsrättensinverkan på kreditgivningen tillföretag. De statsfinansiellakonsekvenserna av ett avskaffande är enviktig faktor. Möjligheterna attgenomföra lyckadeföretagsrekonstruktioner skall ocksåtillmätas särskild betydelse.Beträffande förmånsrätt för fordringarmed säkerhet i företagshypotek anförs idirektiven att utredningen skallöverväga företagshypotekets ställningmot bakgrund av önskemålet att reglernaskall främja företagsrekonstruktioner.Därvid skall utredningen särskiltstudera effekterna av företagshypoteketpå kreditgivningen i stort, bl.a. påbankernas och leverantörernas agerande ideras egenskap av kreditgivare, och påde oprioriterade borgenärernas ställningi konkurs.I fråga om löneförmånsrätten ochlönegarantin skall utredningen enligtdirektiven överväga på vilket sättreglerna om lönegaranti ochlöneförmånsrätt bör ändras för attarbetstagarnas skydd skall bli såheltäckande som möjligt. Vikten av attstävja företagares missbruk avlönegarantin skall beaktas liksomstatens kostnader för garantin.Inriktningen skall vara att förslag omregeländringar skall utformas så att deinte innebär ökade kostnader för staten.Även fortsättningsvis torde enligtdirektiven utgångspunkten böra vara attlönegarantin skall ersätta endastfordringar som omfattas av förmånsrätt.Skulle utredningen anse att kopplingenmellan de båda regelsystemen bör lösasupp, är dock utredningen oförhindrad attlägga fram förslag med ett sådantinnehåll.Mot bakgrund av vad som sålundaredovisats konstaterar utskottet attdet i kommitténs uppdrag ingår attöverväga förändringar iförmånsrättsordningen i alla deavseenden som berörs i de nu aktuellamotionsyrkandena. Med hänsyn härtillanser utskottet att yrkandena nu intebör föranleda någralagstiftningsåtgärder och inte hellernågot annat initiativ från riksdagenssida. Enligt utskottets mening är detvärdefullt att förmånsrättsordningengenom utredningen får en allsidigbelysning. Utskottet vill än en gångunderstryka vikten av att utredningen,med hänsyn till förmånsrättsordningensbetydelse för företagsrekonstruktion,arbetar skyndsamt.Utskottet avstyrker med det anfördamotionerna L11 yrkande 1, L14 yrkandena5 och 6, L15 yrkandena 6 och 8, L301yrkandena 1 och 2, L307 yrkande 1, L308yrkande 4, L309 yrkande 2, L310, L312yrkande 2 samt Ju221 yrkande 8.Med anledning av yrkande 7 i motion L15vill utskottet framhålla att enförutsättning för den förmånsrätt förs.k. nytillkomna fordringar somregeringen nu föreslår, och som avseräven fordringar på lön, är att fordrangrundas på avtal som gäldenären träffatunder den tid företagsrekonstruktionpågår. För lönefordringars del innebärdet att anställningsavtalet, på vilketlönekraven grundas, skall ha ingåttsunder rekonstruktionsperioden. När detgäller förmånsrätten för lönefordringarsom grundas på avtal som träffats förerekonstruktionsförfarandet villutskottet åter peka på att det ingår iuppdraget för utredningen om förmånsrätti konkurs, m.m. att övervägaomfattningen av löneförmånsrätten isyfte att arbetstagarnas skydd skall bliså heltäckande som möjligt. Utskottetanser med hänsyn till det anförda attmotion L15 yrkande 7 inte bör föranledanågon vidare åtgärd ochavstyrker motionsyrkandet.Utskottet behandlar i detta sammanhangnågra andra frågor med anknytning tillförmånsrättsordningen som tagits upp iskilda motioner.Av vad som redovisats framgår attsärskild förmånsrätt följer medföretagshypotek. Vilken egendom somomfattas av företagshypotek framgår avlagen (1984:649) om företagshypotek. Ienlighet härmed omfattar företagshypoteken näringsidkares lösa egendom i den månegendomen hör till den intecknadeverksamheten. Vissa slag av lös egendomingår dock inte i hypoteksegendomen,såsom kassa- och banktillgodohavanden,aktier och obligationer samt skepp,luftfartyg och annan egendom som kanvara föremål för panträtt på grund avinteckning.I motion L301 av m.fl.(m) yrkas att skall beslutaupphäva undantaget för kassa- ochbanktillgodohavanden. Enligtmotionärerna medför undantaget osäkerhetbeträffande säkerhetens värde vid skildatidpunkter. Eftersom det var hänsyn tillförmånsrätten för skattefordringar somföranledde undantaget är tiden nu enligtmotionen mogen att i samband med ettslopande av denna förmånsrätt ävenupphäva ifrågavarande undantag förkassamedel m.m. (yrkande 3).I propositionen gör regeringenbedömningen att kassamedel,banktillgodohavanden och liknandetillgångar inte heller i fortsättningenskall omfattas av företagshypotek. Förden skull, anför regeringen vidare, bördock frågan inte anses avgjord en gångför alla. Om den utredning somregeringen avser att tillsätta skullefinna att en reform skulle innebäraklara fördelar bör en ändring kunnaövervägas på nytt.Av direktiven till utredningen omförmånsrätt i konkurs framgår attutredningen också skall överväga omdet finns skäl att ändra reglerna omunderlaget för företagshypotek, bl.a. omkassa- och bankmedel bör omfattas avsäkerheten. Särskilt skall prövas omsträvandena att få till stånd en välfungerande rekonstruktionsordningunderlättas med en annan reglering änden nuvarande.I avvaktan på resultatet avutredningens överväganden anserutskottet att nu inte bör tainitiativ till någralagstiftningsåtgärder. Utskottetavstyrker därför motion L301 yrkande 3.Enligt gällande rätt är ett s.k.återtagandeförbehåll i ett köpeavtal iprincip sakrättsligt giltigt tills varanär fullt betald. Säljaren kan alltså vidköparens insolvens kräva att varornaskall frånskiljas köparens övrigaegendom och återställas till säljaren.Denne har med andra ord separationsrätttill godset innebärande att han harföreträde till detta före köparensövriga borgenärer. Som ett viktigtundantag gäller dock att någon sådanrätt inte tillkommer säljaren närköparen trots förbehållet haft rätt attförfoga över varan före betalning genomatt infoga den i annan egendom, förbrukaden eller sälja den vidare.I en motion med anledning avpropositionen, motion L16 av IngaBerggren m.fl. (m, fp), begärs etttillkännagivande om att det sakrättsligaskyddet för återtagandeförbehåll börstärkas. I motionen anförs bl.a. att enav flera förklaringar till dendramatiska ökningen av antalet konkurserunder senare år är det svagasakrättsliga skyddet föråtertagandeförbehåll. Även vid eninternationell jämförelse är skyddetsvagt.Ett liknande yrkande framställs imotion L311 av m.fl.(c, m, fp).Frågan om separationsrätt vidförsäljning med återtagandeförbehåll harbehandlats av idess slutbetänkande (SOU 1988:63)Kommission och dylikt. Kommitténföreslår inte någon principiellförändring beträffande förutsättningarnaför sådan separationsrätt. har övervägtspörsmålet eftersom det ansetts ha ettnära samband med utredningens förslag iövrigt. Inte heller denna utredningföreslår en utvidgad giltighet avåtertagandeförbehåll.I den förevarande propositionen görregeringen bedömningen att möjlighetenatt få separationsrätt vidåtertagandeförbehåll intebör utvidgas. Regeringen hänvisar tillatt Kommissionslagskommitténsslutbetänkande bereds iJustitiedepartementet. Beredningen avbetänkandet bör enligt regeringenavvaktas, och regeringen anser att någonändring i reglerna nu inte bör göras.Enligt vad utskottet erfarit ärKommissionslagskommitténs slutbetänkandealltjämt under beredning iJustitiedepartementet. I avvaktan påresultatet av denna beredning börriksdagen nu inte ta något särskiltinitiativ till lagstiftning beträffandeden sakrättsliga giltigheten avåtertagandeförbehåll. Utskottetavstyrker därför motionerna L16 ochL311.Skuldsanering för vissa näringsidkareEnligt skuldsaneringslagen (1994:334)kan skuldsanering komma i fråga för engäldenär med hemvist i som ärfysisk person och inte är näringsidkare.I propositionen föreslås attskuldsaneringslagen skall varatillämplig även för fysiska personer somär näringsidkare, men endast om det medhänsyn till näringsverksamhetens ringaomfattning och övriga omständigheterfinns särskilda skäl för skuldsanering.I motion L11 av m.fl.(kds) anförs att förslaget är olämpligt.Det är mycket viktigt attskuldsaneringslagens innebörd ärentydig. Möjligheterna att missbrukalagen skall vara helt eliminerade.Skuldsanering bör enligt motionärernaendast komma i fråga för en person somhelt avstår från att bedriva näring.Förutom de gränsdragningsproblem somförslaget medför förhåller det sig såatt oegentligheter är vanligtförekommande i de verksamheter somavses omfattas av utvidgningen. Imotionen yrkas att skall avslåförslaget (yrkande 3).Även i motion L13 av m.fl. (fp, m, c) framhålls degränsdragningsproblem som skulle uppståmed förslaget till utvidgning avskuldsaneringslagen. Motionärerna anservidare att tillämpningsområdetbeträffande näringsidkare blir orimligtsnävt om utvidgningen, som regeringenföreslår, skall omfatta endastnäringsverksamhet med karaktär av extraknäck . De mindre företagens behovi sammanhanget kommer enligt motionendärför inte att tillgodoses genomförslaget. I motionen yrkas attpropositionen skall avslås i nuifrågavarande del (yrkande 1 delvis).Rolf m.fl. (m) framhåller imotion L14 att borgensmän tillgäldenären har en utsatt position om ettskuldsaneringsförfarande kommer tillstånd. Med regeringens förslag kommerdetta att gälla även för borgensmän tillföretagare som erhåller skuldsanering. Imotionen yrkas att skallavslå förslaget (yrkande 4).Enligt regeringen finns det flera skältill att de näringsidkare varsverksamhet har en mycket blygsamomfattning bör kunna komma i fråga förett särskilt saneringsförfarande. Blandannat talar intresset av ett flexibeltinsolvensrättsligt system för det.Åsyftade gäldenärer gör regelmässigtinte heller någon mer betydandeåtskillnad mellan näringsverksamhetensekonomi och privatekonomin.Näringsverksamheten är så ringa till sinomfattning att intäkterna från denendast i begränsad omfattning kan bidratill försörjningen. Den verksamhet sombedrivs är dessutom ofta nära förknippadmed den person som bedriver den.Skuldsaneringslagens sociala karaktärinnebär också att den lagen och dessformer för skuldsanering passar väl försådana små näringsidkare. De kostnaderför den enskilde som är förenade med ettskuldsaneringsförfarande jämfört med vaddet kostar att inledaföretagsrekonstruktion enligtregeringens förslag talar också för attskuldsaneringsförfarandet bör öppnas förde riktigt små näringsidkarna.Mot denna bakgrund bör enligtregeringen tillämpningsområdet förskuldsaneringslagen vidgas så att ävenvissa kategorier av näringsidkare kankomma i fråga för skuldsanering. För atten fysisk person som är näringsidkareskall kunna beviljas skuldsanering börkrävas att den bedrivnanäringsverksamheten är av ringaomfattning såväl omsättningsmässigt somvad gäller den tid gäldenären lägger nedpå verksamheten. De näringsidkare somavses är de vars näringsverksamhetnärmast har karaktären av extraknäck .Förutom näringsverksamhetens omfattningbör också hänsyn tas till rörelsensbeskaffenhet. För att skuldsaneringskall kunna komma i fråga börförhållandena kring näringsverksamhetenvara enkla.Utskottet vill för sin del än en gångunderstryka betydelsen av attlagstiftningen om företagsrekonstruktionär flexibel och i princip tillämplig pånäringsidkare oavsett omfattning påverksamheten. Det torde emellertidförhålla sig så att en grupp avnäringsidkare vars verksamhet har enmycket blygsam omfattning, av praktiskaoch kostnadsmässiga skäl, inte kan kommai fråga för företagsrekonstruktion. Somregeringen framhåller riskerar sålundade riktigt små näringsidkarna att hamnamellan två stolar . Utskottet delarsåledes regeringens bedömning att detfinns ett behov av ettsaneringsförfarande även för dennakategori gäldenärer och att det liggernärmast till hands att göra en försiktigutvidgning av skuldsaneringslagen ochlåta dess former för skuldsanering blitillämpliga.Utskottet har dock en viss förståelseför de farhågor som uttalats imotionerna beträffande degränsdragningsproblem som kan uppstå medden nu diskuterade utvidgningen avskuldsaneringslagen. Utskottet villdärför understryka att det även ifortsättningen endast är fysiskapersoner som kan komma i fråga förskuldsanering. De näringsidkare somavses med förslaget är de som driverrörelse som fysiska personer i eget namnoch därför inte har privatekonomin ochrörelseekonomin åtskild. Utskottet utgårfrån att regeringen noga följertillämpningen av skuldsaneringslagen ochdr särskilt uppmärksam på omgränsdragningsproblem eller andrasvårigheter uppkommer med anledning avden nu aktuella utvidgningen av lagenstillämpningsområde.Det anförda innebär att utskottettillstyrker regeringens förslag tillutvidgning av skuldsaneringslagenstillämpningsområde och att motionernaL11 yrkande 3, L13 yrkande 1 i denna deloch L14 yrkande 4 avstyrks.Några andra konkursrättsliga frågorI detta avsnitt behandlar utskottet ettantal frågor som berörkonkursförfarandet och som tagits upp imotioner från den allmänna motionstiden1995.Med fristdag avses i konkurslagen dagendå en ansökan om gäldenärens försättandei konkurs kom in till tingsrätten.Fristdagen bildar utgångspunkt för deolika frister som gäller föråtervinning av rättshandlingar m.m. ikonkurs.I motion L303 av m.fl.(m) föreslås att fristdagen i ställetskall vara den dag styrelsen i ettaktiebolag finner attkontrollbalansräkningen utvisar attaktiekapitalet är mer än till hälftenförbrukat. Försummelse att upprättakontrollbalansräkning skall medförapersonligt betalningsansvar förstyrelseledamöter för den skadaborgenärerna åsamkas. Motionärerna yrkaratt hos regeringen begärändringar i bl.a. konkurslagen ienlighet med vad som anförts i motionen(yrkandena 2 och 3).En motion med samma innehållbehandlades av ibetänkandet 1993/94:LU20. Utskottetframhöll där att insufficiens - attskulderna överstiger tillgångarna - inteansetts tillräckligt för att motiverakonkurs. Konkurslagens ståndpunkt är istället att frågan om konkurs är förhanden bör avgöras efter en meraallsidig och nyanserad bedömning avolika ekonomiska faktorer än den somavspeglas i begreppet insufficiens.Vidare konstaterade utskottet att detgällande insolvensbegreppet som grundför konkurs är en välförankrad princip i konkursrätten.Utskottet gör inte någon annan bedömningi dag och är därför inte heller nuberett att förorda en sådan ingripandeförändring av konkursförutsättningarnasom förslagen i motion L303 innebär. Detbör också framhållas att förslaget lag om företagsrekonstruktion innebären möjlighet att ingripa tidigare motföretag som kommit ibetalningssvårigheter. I sammanhangetkan vidare nämnas attBorgenärsbrottsutredningen (Fi 1993:08)haft i uppdrag att bl.a. utredaförutsättningarna för att ersättanuvarande obeståndsrekvisit med ett meralättillämpbart rekvisit (dir. 1993:23och 1994:94). I sitt framlagdaslutbetänkande (SOU 1996:30)Borgenärsbrotten - en översyn av 11 kap.brottsbalken anför utredningen att detinte skulle vara någon framkomlig vägatt i straffbestämmelserna omborgenärsbrott övergeobeståndsrekvisitet och övergå till enkonstruktion som bygger på ettinsufficiensbegrepp.Med det anförda avstyrker utskottetmotion L303 yrkandena 2 och 3.Genom ett konkursbeslut förlorargäldenären rådigheten över den egendomsom ingår i konkursboet. Rådighetentillkommer i stället förvaltaren, somutses av rätten efter hörande avtillsynsmyndigheten. Förvaltarensallmänna åligganden är att ta till varaborgenärernas gemensamma rätt och bästasamt vidta alla de åtgärder som främjaren förmånlig och snabb avveckling avboet. skall ståunder tillsyn av en tillsynsmyndighet.Tillsynsmyndigheter är vissakronofogdemyndigheter som av regeringenutsetts därtill.Enligt motion L303 av . (m) bör konkursförfarandetanpassas till sin huvudfunktion,nämligen att tillgodose borgenärerna.Motionärerna anser att det starkt kanbetvivlas att nuvarande ordning med entill kronofogdemyndigheten knutentillsynsmyndighet är ägnad att främjadetta huvudintresse.Konkursförvaltningen bör därför, när detär fråga om aktiebolags konkurs,principiellt ordnas på ett sätt sommotsvarar regleringen iaktiebolagslagen, med den skillnaden attborgenärerna övertar aktieägarnasbefogenheter. Tillsynen skulle kunnaläggas över på Finansinspektionen.Motionärerna hemställer att riksdagenhos regeringen begär förslag tilländring i konkurslagen beträffandeförvaltning och tillsyn i enlighet medvad som anförs i motionen (yrkande 1).Motioner med liknande innehållbehandlades av utskottet (bet. 1993/94:LU20). I sitt av riksdagengodkända betänkande avstyrkte utskottetmotionerna med hänvisning till att dedär aktualiserade frågorna omkonkursförvaltningen ochtillsynsverksamheten var föremål föröverväganden i skilda sammanhang. Deöverväganden som avsågs var bl.a.Domstolsutredningens förslag ibetänkandet (SOU 1991:106) Domstolarnainför angående omfördelningav uppgifter mellan domstolar,tillsynsmyndigheter och förvaltare ifråga om konkurshanteringen och enutredning inom omkonkurshanteringssystemet med särskildinriktning på tillsynsfrågorna.Riksrevisionsverket har numerapresenterat resultatet av sitt arbete irapporten (RRV 1994:13) Tillsyn vidkonkurs. Beredning av frågor omkonkursförvaltningens organisation ochtillsynsfunktionen på grundval av bl.a.denna rapport och Domstolsutredningensbetänkande pågår inomJustitiedepartementet.