bet · GJ01UU13 · 1996-03-07 00:00:00 — Ifrågor som faller under de sex förstaområdena i uppräkningen i artikel K.1får både kommissionen och de enskildamedlemsstaterna ta initiativ till aktioni ministerrådet.Kommissionen kan i full omfattningdelta i arbetet inom tredje pelaren menhar inte förslagsrätt vad gäller detstraffrättsliga samarbetet samt polis-och tullsamarbetet.Beslut fattas genom enhälligarådsbeslut utom i procedurfrågor.Ordförandeskapet och kommissionen skallregelbundet underrätta Europaparlamentetom sina överläggningar på de olikaområdena under tredje pelaren ochordförandeskapet skall också samråda medEuropaparlamentet om de viktigasteaspekterna av verksamheten.Europaparlamentet får ställa frågoreller rikta rekommendationer till rådet.Arbetet i tredje pelaren samordnas avden s.k. som under sig hartre styrgrupper; en förmigrationsfrågor, en för polis- ochtullsamarbete och en för rättsligtsamarbete. Varje styrgrupp har ett antalarbetsgrupper under sig.Enligt kan rådetbesluta att föra över ett område fråntredje pelaren till första pelarenavseende de sex första områdena iartikel K.1. Ett sådant beslut innebäratt det gemenskapsrättsliga systemetblir gällande, inklusive de kompetensersom domstolen, kommissionen och deövriga institutionerna har. Beslutetmåste godkännas av medlemsstaterna ienlighet med deras konstitutionellabestämmelser. Denna möjlighet harhittills inte utnyttjats.MotionernaI flera motioner tas upp spörsmålet omvissa frågor på samarbetsområdet inomtredje pelaren skall flyttas över tillförsta pelaren och bli föremål föröverstatliga beslut. Sålunda yrkas imotion U19 (fp) att narkotikabekämpning,den yttre gränskontrollen och kampen motbedrägerier i internationell skala börföras över till första pelaren. I motionU23 (m) yrkas att vissa åtgärder motnarkotika bör bli föremål föröverstatlighet. Enligt den sistnämndamotionen skulle vissa minimireglerbeträffande åtgärder mot spridning avnarkotika då kunna införas inom hela EU.I motion U21 (kds) yrkas bl.a. attgränskontrollfrågorna skall överförastill första pelaren. I motionerna U22(v), U25 (c) och U30 (s) förordas attsamarbetet inom tredje pelaren även ifortsättningen skall varamellanstatligt.I två motioner tas upp kommissionensroll när det gäller det rättsliga ochinrikes samarbetet. I motion U21 (kds)föreslås att kommissionen får nödvändigabefogenheter att förhindragränsöverskridande brottslighet, bl.a.genom utvidgad initiativrätt, och imotion U23 (m) begärs att kommissionenskall få initiativrätt inom tredjepelaren.EU:s institutioners inställningAv avgivna rapporter (se SOU 1995:80 s.15 f) framgår att varken ministerrådet,kommissionen eller parlamentet är nöjdamed utvecklingen inom tredjepelarens område. Särskilt hoskommissionen och märksen besvikelse, men alla treinstitutionerna betonar vikten av attkomma vidare på detta område.Europaparlamentet anser att det är högtid för avgörande framsteg inom dentredje pelaren, och därför måste, anserparlamentet, bl.a. beslut omasylpolitik, yttre gränskontroll,invandringspolitik och aktioner motnarkotikamissbruk gradvis föras in underde traditionella måste ges möjlighet attfatta beslut med kvalificerad majoritet,menar parlamentet, och begränsningarna ikommissionens initiativrätt bör tasbort.Reflektionsgruppen konstaterar i sittslutdokument att alla inom gruppen varense om att regeringskonferensen börförstärka unionens möjlighet att skyddasina medborgare mot terrorism, handelmed droger, tvättning av pengar,utnyttjande av illegal invandring ochandra former av internationelltorganiserad brottslighet. Många menadeatt flera frågor inom tredje pelarenborde föras över till gemenskapenskompetensområde, t.ex. invandring, asyloch viseringspolitik och gemensammaregler om kontroll av de yttregränserna. Några kunde tänka sig attutsträcka gemenskapens kompetensområdetill att omfatta bekämpning avdrogmissbruk och bedrägerier påinternationell nivå samt tullsamarbete.Svenska ståndpunkterEU 96-kommittén konstaterar i sitt nyssavgivna betänkande (SOU 1996:19), EU och framtiden att detföreligger enighet om att samarbetetinom den tredje pelaren brister både ieffektivitet och i fråga om dendemokratiska och rättsliga kontrollen.Orsakerna härtill är många, t.ex. attbesluten kräver enhällighet, att tydligamål saknas, att institutionernas roll ärför begränsad och att beslutsprocessenär för krånglig som beslutensrättsliga status är oklar. Kommitténanser att asyl- och invandringsfrågornabör flyttas till första pelaren. Störreeffektivitet kan också nås, anförs det,om vissa funktioner igemenskapssamarbetet tillämpas även närdet gäller samarbetet inom den tredjepelaren. Kommissionens initiativrätt ochkontrolluppgifter bör kunna utövas ifråga om alla områden inom ramen för deträttsliga och inrikes samarbetet.Regeringen anför i sin skrivelse attsamarbetet inom tredje pelaren även ifortsättningen i huvudsak bör varamellanstatligt. skall, anförsdet, övervägas om inte institutionernasroll kan förstärkas på ettändamålsenligt sätt och därigenom fåtill stånd ett mer effektivt ochresultatorienterat arbetssätt. Sålundaanser regeringen att kommissionen skullekunna ges initiativrätt också på deområden inom tredje pelaren därkommissionen saknar sådanrätt (straffrättsligt samarbete, tull-och polissamarbete). Kommissionens rollkan vidare, anförs det, ytterligareförstärkas om den får i uppdrag attövervaka efterlevnaden av deöverenskommelser som träffas inom ramenför det rättsliga och inrikessamarbetet. En sådan kompetens förkommissionen skulle enligt regeringensmening dels bidra till en ökadeffektivitet och likformighet i detnationella genomförandet av konventioneroch andra överenskommelser, dels hafördelar vad gäller konventioner inomdet rättsliga och inrikes samarbetet förvilka fungerar somtvistlösare. Regeringen anser vidare attdet vid regeringskonferensen börövervägas hur roll ibeslutsprocessen på tredje pelarensområde kan utvidgas. Parlamentet borde,anför regeringen, i högre grad än förnärvarande ha tillgång till förslag tillbeslut som är bindande förmedlemsstaterna. I ett sådant fallskulle parlamentet kunna ges möjlighetatt inkomma med synpunkterpå förslaget. har - medett undantag - ingen kompetens inomsamarbetet i tredje pelarens frågor.Undantaget avser den möjlighet sommedlemsstaterna har att i mellanstatligakonventioner föreskriva rätt fördomstolen att tolkakonventionsbestämmelserna och avgöraalla tvister om deras tillämpning.Regeringen anser att böracceptera att domstolen tilldelas enroll som både tvistlösare och uttolkareav konventioner som medlemsstaternaingår på det rättsliga och polisiärasamarbetsområdet. Frågan måste dock,anses det, bedömas från fall till fallmed hänsyn till det sakliga innehållet ivarje konvention. bör, anförsdet, främja förändringar som gör attdomstolen kan meddela sina avgörandensnabbare än i dag.Vad beträffar asyl- ochinvandringsfrågor är det regeringensuppfattning att det kan övervägas attföra över lämpliga delar av detta områdetill gemenskapslagstiftningen. Därigenomskulle, anför regeringen, bättreförutsättningar skapas förförverkligandet av den fria rörlighetenför personer. Detta borde, anserregeringen, kunna bidra till att lättarefinna lösningar för en mer rättvisansvarsfördelning mellan EU:smedlemsstater.Utskottets övervägandenSyftet med samarbetet i rättsliga ochinrikes frågor är att - med bibehållensäkerhet och trygghet för medborgarna -uppnå fri rörlighet för personer. Detinnebär en avveckling av inregränskontroller och andra åtgärder vilkakommer att underlätta för personer attfritt röra sig över gränserna. Dettaställer stora krav på samarbetet mellanunionsländerna t.ex. när det gällerbrottsbekämpning. Utskottet kankonstatera att brottslighet medinternationell anknytning är ett växandeproblem, och detta gäller inte minst deninternationella narkotikatrafiken. Somregeringen anför i skrivelsen är detdärför nödvändigt att i samverkan medandra länder finna nya vägar för attbekämpa illegal narkotikahandel ochannan kriminalitet med internationellanknytning. I linje med detta är detenligt utskottets uppfattning nödvändigtatt göra EU:s rättsliga och polisiärasamarbete mer effektivt. Frågan är då omdetta kan åstadkommas genom att, såsomföreslås i motionerna, föra över vissafrågor till EU:s första pelare. Enligtvad regeringen anför i skrivelsen är småstater i unionen relativt starkare iEU:s första pelare än i traditionellamellanstatliga relationer.Som framgått ovan är det en utbredduppfattning att samarbetet inom EU pådet rättsliga och inrikes området intehar fungerat tillräckligt bra. Utskottetdelar dock regeringens uppfattning attsamarbetet på detta område, såvitt detberör utskottets beredningsområde,alltjämt i huvudsak bör förblimellanstatligt. Detta samarbete berörrättsstatliga kärnområden där det ärviktigt att behålla ett nationelltsjälvbestämmande. Särskilt när detgäller den straffrättsliga delen avnarkotikapolitiken är det enligtutskottets uppfattning svårt att tänkasig att överlåta beslutanderätten tillEU. Från svensk sida bör emellertid, somnyss påtalats, inriktningen vara att detmellanstatliga samarbetet skalleffektiviseras. Detta är av flera skälnödvändigt. Utskottet anser således attSverige med kraft bör engagera sig iarbetet med dessa frågor underkonferensen. De förslag tillförstärkande av institutionernas rollsamt ändring av beslutsnivåerna somregeringen redovisar i skrivelsen börkunna göra samarbetet inom tredjepelaren mer effektivt ochresultatorienterat. Mot bakgrund av vadutskottet nu uttalat bör motionerna U19(yrkande 5), U21 (yrkande 37) och U23avstyrkas såvitt gäller nämnda yrkandenom att överflytta vissa frågor fråntredje pelaren till första pelaren.Utskottet vill härutöver när det gällerspörsmålet om vilken pelare bekämpningenav narkotika skall ligga under erinra omatt narkotikafrågorna redan nu täcks iniMaastrichtfördragets samtliga trepelare; hälsofrågorna i första pelaren(artikel 129), internationella aspekteri den andra och övervakning/kontroll iden tredje pelaren.Motionerna U22 (yrkande 50), U25(yrkande 20) och U30 (yrkande 1) får,såvitt gäller frågan om att samarbetetinom tredje pelaren alltjämt skall varamellanstatligt, anses tillgodoseddagenom vad utskottet nu anfört i de delarmotionerna berör utskottetsberedningsområde.I motion U21 (kds) föreslås attkommissionen skall få nödvändigabefogenheter att förhindragränsöverskridande brottslighet, bl.a.genom utvidgad initiativrätt, och imotion U23 (m) begärs att kommissionenskall få initiativrätt inom tredjepelaren.Som framgått anser regeringen attdet bör övervägas om inteinstitutionernas roll kan förstärkas påett ändamålsenligt sätt så attsamarbetet inom tredje pelaren kan blimer effektivt och resultatorienterat, entanke som utskottet uttalat sittstöd för. Bl.a. anser regeringen attkommissionen inom tredje pelaren skullekunna ges initiativrätt också på deområden där kommissionen för närvarandesaknar sådan rätt (straffrättsligtsamarbete, tull- och polissamarbete).Regeringen anser vidare attkommissionens roll ytterligare kanförstärkas om den får i uppdrag attövervaka efterlevnaden av deöverenskommelser som träffas inom ramenför det rättsliga och inrikessamarbetet. En sådan kompetens förkommissionen skulle, enligt regeringen,dels bidra till en ökad effektivitet ochlikformighet i det nationellagenomförandet av konventioner och andraöverenskommelser, t.ex. när det gälleråtgärder som rör kontrollen av de yttregränserna, dels ha fördelar vad gällerkonventioner inom det rättsliga ochinrikes samarbetet för vilka fungerar som tvistlösare.Utskottet, som här delar regeringensuppfattning, anser att nu berörda delarav motionerna U21 (yrkande 41) och U23 iallt väsentligt får anses tillgodoseddagenom vad som anförts.Svensk narkotikapolitik i ett EU-perspektivBakgrundTillgången på narkotika i världen ärmycket stor. Produktionen av illegalnarkotika ökar, som denillegala handeln med narkotika bliralltmer välorganiserad och svårare attbekämpa. De politiska och ekonomiskaförändringarna i Öst- och Centraleuropahar ökat riskerna för att narkotikaskall spridas såväl inom regionen somtill andra länder. Det går inte längreatt tala om renodlade producent- ellerkonsumentländer. Där det finnsnarkotika, där växer också missbruket.I flera europeiska länder förs enintensiv narkotikapolitisk debatt därvissa grupper förespråkar enavkriminalisering av användningen av iförsta hand cannabis, men det förekommeräven förslag om att legaliseraanvändningen av alla typer av narkotika.Av opinionsundersökningar som gjortsframgår dock att sådana krav saknar stödbland befolkningarna i allmänhet. Ingenregering har heller uttalat sig för ensådan politik. I en del länder har ettkraftfullt avvisande av varje tanke pålegalisering också lett till attlegaliseringsförespråkarna förlorat markoch debatten i stället inriktats på hurde förebyggande insatserna skall kunnastärkas.Från svensk sida har kampen motnarkotikabrottsligheten setts som en avde viktigaste kriminalpolitiskauppgifterna, och 1984 årsnarkotikapolitiska beslut (prop.1984/85:19 och 46, JuU12, SoU8, SkU9 ochUbU7) utgör grunden för en samordnad ochintensifierad narkotikapolitik. Denvägledande principen för den svenskanarkotikapolitiken är att samhälletssamlade insatser skall ge ett tydligtoch entydigt budskap om att all icke-medicinsk användning av narkotika äroacceptabel. Målet är att skapa ettnarkotikafritt samhälle där annat brukav narkotikan än det som är medicinsktmotiverat inte förekommer. Den svenskanarkotikapolitiken bygger på ett närasamspel mellan förebyggande åtgärder,kontrollpolitik samt behandling ochrehabilitering av narkotikamissbrukare.Regeringens kriminalpolitik är särskiltinriktad bl.a. på kampen motnarkotikabrottsligheten (prop.1994/95:100 bil. 6-8, JuU17 s. 5 f) och i linje härmedär insatser mot narkotika högtprioriterade inom polisen, tullen,åklagarväsendet, kriminalvården,, skolan och olikafritidsverksamheter.När det gäller inriktningen avpolisverksamheten mot olika slag avbrottslighet anförde regeringen i förraårets budgetproposition liksom tidigareår bl.a. att polisens arbete medbekämpning av narkotikabrottslighetenbör ha fortsatt hög prioritet.Justitieutskottet ansåg för sin del attinsatserna mot bl.a.narkotikabrottslighet bör ges högstaprioritet i polisarbetet, ochnarkotikamissbrukets roll som inkörsporttill en stor del av brottslighetenunderströk, enligt utskottet, vikten avdenna prioritering (prop. 1994/95:100bil. 3, JuU14 s. 6 f, rskr. 254).MotionenI motion U22 (v) yrkas attnarkotikapolitiken alltjämt skall varaen nationell angelägenhet och att EUinte bör ges rätt att fatta överstatligabeslut i narkotikafrågor. Enligtmotionärerna är restriktivanarkotikapolitik en nödvändighet som enmotvikt till den internationellanarkotikaliberalismen.EU:s narkotikapolitikUtgångspunkten för EU:s narkotikapolitikär att narkotikahandel ochnarkotikamissbruk är ett problem somkräver åtgärder inom en rad olikasamhällssektorer och politikområden. Enframgångsrik narkotikastrategi måsteinriktas mot att minska både utbud ochefterfrågan. En sådan samordnadnarkotikastrategi ligger till grund förden europeiska planen förnarkotikabekämpning, vilken antogs iCannes. Den är inriktad mot minskadefterfrågan på narkotika, bekämpning avnarkotikahandeln och påverkan på tredjeland. Dessa områden avspeglar EU:s trepelare. Narkotikafrågorna faller ju, somframgått ovan, in under samtliga pelare.Den första avser hälsoskyddsaspekten,den andra avser internationella frågoroch den tredje gäller kampen motnarkotikabrott.De efterfrågedämpande åtgärderna(första pelaren) är relativt kortfattatbeskrivna i planen. De frågor som tasupp är bl.a. åtgärder riktade motriskgrupper, information till olikamålgrupper, utbildning ochträningsproblem för att utvecklastrategier för drogprevention samtforskning och utvärdering i fråga omrehabilitering och social integration avdrogmissbrukare.Åtgärder mot internationell handel(andra pelaren) omfattar bl.a.multilateralt samarbete genom ettfortsatt deltagande i EuroparådetsPompidougrupp och aktiviteter inom ramenför FN:s drogkontrollprogram. Vidareanges bilateralt samarbete med syfte attstärka nationella och regionalastrategier för narkotikabekämpning,användande av antidrogklausuler samt enprioritering av kampen mot narkotikainom handel och bistånd.Åtgärderna för att bekämpanarkotikahandel (tredje pelaren)omfattar bl.a. utveckling av nätverk förutbyte av information och utbildningrörande existerande lagstiftning samtstöd till samarbete med andra länder.Vidare tillkommer ett utvecklatsamarbete mellan medlemsstaternas polis-och tullmyndigheter.Under var och en av de tre pelarna harkonkreta strategier utarbetats. Dessahar överlämnats till en grupp avnationella experter som utarbetat ensammanhållen rapport vilken överlämnatstill . Rådet har godkäntrapporten och framhållit att detbrådskar med att överföra riktlinjernatill operativ och samordnad verksamhetinom unionen. har ocksåuppmanat bl.a. kommissionen att studerai vilken utsträckning en eventuellharmonisering av lagstiftningen i deolika medlemsstaterna skulle kunna bidratill en minskning av användning ochillegal handel med droger.Som framgått ovan har vidareEuropaparlamentet ansett att bl.a.aktioner mot narkotikamissbruk gradvisbör föras in under de traditionella EG-områdenas domän.Kommissionen har i sitt arbetsprogramför 1996 angett att kommissionen skalllägga fram en plan förnarkotikabekämpning och förebyggande avvåld i stadsmiljöer.Det italienska ordförandeskapet har,när det gäller första pelaren,prioriterat att få fram ett slutgiltigtantagande i rådet och Europaparlamentetav ett förslag till beslut omåtgärdsprogram inom gemenskapen förförebyggande av narkotikaberoende. Närdet gäller tredje pelaren harordförandeskapet prioriterat bl.a.kampen mot narkotika och organiseradbrottslighet. Vidare skall kampen motnarkotikasmuggling intensifieras genomatt en åtgärdsplan tas fram.Utskottets övervägandenI samband med att behandladepropositionen om medlemskap iEU (prop. 1994/95:19, JuU1y)konstaterade utskottet att det i Sverigesedan lång tid tillbaka lagts fast ennarkotikapolitik där narkotikahotetmötts med offensiva insatser frånkommuner, myndigheter och organisationeroch att det enligt utskottets meninginte fanns skäl att ändra grunderna fördenna politik vid ett medlemskap.Tvärtom borde , i enlighet medvad som framfördes i propositionen,vidmakthålla sin restriktivanarkotikapolitik. Utskottet utgick frånatt inom EU skulle fortsätta påden inslagna vägen och bl.a. förespråkaett utnyttjande av de kriminalpolitiskamedel som står till buds i kampen motnarkotika. Utskottet ansåg detsjälvklart att tog avstånd frånoch kraftfullt skulle motarbeta delegaliseringstankar m.m. avseendenarkotika som finns i framförde i sittyttrande (1994/95:SoU1y) liknandetankegångar. ochriksdagen var av samma uppfattning(1994/95:UU5, rskr. 63).Utskottet intar alltjämt dennaståndpunkt. Utskottet anser vidare frånsina utgångspunkter att inriktningen avden svenska narkotikapolitiken ävenfortsättningsvis skall vara en nationellangelägenhet i enlighet medsubsidiaritetsprincipen. Utskottet utgårfrån att vidregeringskonferensen också verkar i denriktningen utan något uttalande frånriksdagens sida. Utskottet vill dockunderstryka att alltjämt börfortsätta ansträngningarna när detgäller att utveckla det internationellasamarbetet mot den illegalanarkotikahandeln. hör till deländer som har längst erfarenhet av ensamordnad narkotikastrategi, som spänneröver flera politikområden. Sverigeserfarenheter efterfrågas också i alltstörre utsträckning av organisationeroch enskilda länder. För att ävenfortsättningsvis kunna upprätthållaSveriges auktoritet på narkotikaområdetär det av största vikt att genomen konsekvent genomförd narkotikapolitikbestående av målinriktade insatser, välutvecklade förebyggande vårdinsatser ochfortlöpande kontrollåtgärder kanmotverka nyrekryteringen tillnarkotikamissbruk. Med vad som ovananförts får yrkande 49 i motion U22anses tillgodosett.Den inre gränskontrollenBakgrundDen fria rörligheten för personer enligtartikel 7a i är en av EU:sgrundläggande friheter vid sidan av frirörlighet för varor, tjänster ochkapital. Dessa friheter utgörtillsammans grundpelarna för den inremarknaden. Den fria rörligheten förpersoner över de inre gränsernaförutsätter, som redovisats, iprincip att kontrollerna där försvinner.En viss möjlighet finns dock enligtRomfördraget att behålla restriktioner ifråga om rörlighet över inre gränser medhänsyn bl.a. till skyddet för liv har uttalat attslopandet av de inre gränserna inte fårske på bekostnad av människors säkerhet,utan att säkerheten tvärtom kommer attkunna värnas på ett effektivare sätt iframtiden genom ett systematisktsamarbete mellan medlemsländerna. Manhar därför förutsatt att kompensatoriskaåtgärder av olika slag behövs för attupprätthålla säkerheten inom unionen närdet inte längre förekommer någrapersonkontroller vid de inre gränserna.Kompensatoriska åtgärder faller ihuvudsak utanför EG-rätten och reglerasgenom särskilda konventioner eller andraformer av mellanstatligt samarbete inomtredje pelaren. Utgångspunkterna förarbetet med dessa kompensatoriskaåtgärder är att ett avskaffande av EU:sinre gränser inte skall föra med signegativa effekter såsom ökad terrorism,illegal invandring, narkotikasmugglingoch annan gränsöverskridandebrottslighet. Exempel på kompensatoriskaåtgärder är att gemensamt stärka deyttre gränskontrollerna och attsamarbeta i frågor om brottsbekämpning.En konvention om kontroll av dengemensamma yttre gränsen har länge varitunder diskussion och är nu färdig men ejundertecknad. Vidare diskuteras enkonvention om ett europeisktinformationssystem, EIS.På senare tid har arbetet slutförts vadgäller tre viktiga konventioner,nämligen en konvention om polissamarbete(Europol), en konvention omtullsamarbete och en konvention om skyddav EU:s finansiella intressen.Konventionerna har undertecknats avsamtliga medlemsstater och beräknasträda i kraft . Utskottetåterkommer nedan till de två sistnämndakonventionerna.Den inre marknaden är i stort settförverkligad utom när det gäller frirörlighet för personer, ochpersonkontroll förekommer alltjämt vidde inre gränserna. Orsaken är att dekompensatoriska åtgärderna som skallersätta personkontrollerna ännu inte hargenomförts.Några länder inom EU har gått före ochavskaffat de inre gränskontrollerna vidde gemensamma gränserna genom det s.k.Schengensamarbetet. Detta samarbetegrundar sig på en överenskommelse frånår 1985. I , som ipraktiken började ,deltar fullt ut endastFrankrike, , , ,, och Portugal.Italien och har anslutit sig,men kommer i praktiken att delta först iett senare skede. , som ärobservatör , har undertecknatett avtal om fullt medlemskap iSchengensamarbetet och ansökteår 1994 om observatörskap.Schengensamarbetet avser gränskontrollerav personer och inte av varor. Det ärsåledes passpolisens ochimmigrationsmyndigheternas verksamhet ide deltagande länderna som berörs.Gränskontroller av varor mellanSchengenländerna regleras av de EU-bestämmelser som ligger till grund förtullunionen resp. den inre marknaden.I den nu aktuella skrivelsen anförregeringen att kan komma attansluta sig till . Enförutsättning för detta är, anförs det,att insatserna för bekämpning avnarkotika kan bli tillräckligteffektiva. Förhandlingar i denna frågapågår. Regeringens långsiktiga strävanär emellertid att den fria rörlighetenför personer skall förverkligas mellanalla EU:s medlemsländer.MotionernaI motionerna U22 (v), U29 (mp) och U30(s) begärs att den inre gränskontrollenskall behållas. Gränskontroll utgör,anförs det bl.a., en effektiv metod föratt bekämpa narkotikahandel och annanbrottslighet.Nuvarande svenska gränskontroll m.m.Den nuvarande gränskontrollen förpersoner regleras genom bestämmelser iutlänningslagen (1989:529),utlänningsförordningen (1989:547) och ilagen (1991:572) om särskildutlänningskontroll. Av betydelse ärockså den nordiskapasskontrollöverenskommelsen. Polisensvarar för personkontrollen vidgränserna.