bet · GK01KU3 · 1996-10-29 00:00:00 — Enligt utskottets mening börkonstitutionsutskottet därför avstyrkamotionerna K38 (v) yrkande 2 och K40(mp) yrkande 2.Ekonomiska förpliktelserPropositionenI regeringsformen 9 kap. 10 § finns ettförbud för regeringen att utanriksdagens bemyndigande ta upp lån elleri övrigt ikläda staten ekonomiskförbindelse. I budgetlagspropositionenföreslås en bestämmelse som innebär attför det ändamål och med högst det beloppsom bestämmer får regeringenbeställa varor eller tjänster samtbesluta om bidrag, ersättning, lån ellerliknande som medför utgifter även undersenare budgetår än det statsbudgetenavser. Regeringen skall förriksdagen redovisa de ekonomiskaförpliktelser av denna typ som deniklätt staten.Vidare föreslås i propositionen attregeringen skall få ikläda staten sådanaekonomiska förpliktelser som ärnödvändiga för att den löpandeverksamheten skall fungeratillfredsställande. Som exempel pååtaganden av denna typ kan nämnas avtalom anställning av personal, hyra avlokal, leverans av förbrukningsmaterieloch hyra av kontorsutrustning. Enligtpropositionen skall regeringen ha rättatt överlåta denna rätt till denmyndighet som regeringen bestämmer.Enligt förslaget till 44 § skallregeringen vara redovisningsskyldiginför för statens medel, menav motivtexten framgår att någonredovisning av åtaganden i den löpandeverksamheten inte kan ske, eftersom detill sin omfattning är okända.Vidare föreslås regeringens rätt attställa ut kreditgarantier m.m. blireglerad i budgetlagen. Regeringen skallenligt förslaget för det ändamål och medhögst det belopp som bestämmerställa ut kreditgarantier. När särskildaskäl finns får åtagandet enligtriksdagens bestämmande göras utan attbeloppet begränsas. Regeringen skall förriksdagen redovisa de garantiersom ställts ut.För en statlig garanti skall en avgifttas ut. Avgiftens storlek skall motsvaraden ekonomiska risk som garantin innebärför staten, om inte för ettvisst fall beslutar annat.FinansutskottetFinansutskottet har inga invändningarmot propositionens förslag till lagtexti denna del. Utskottet noterar att Sveahovrätt i sitt remissvar påBudgetlagsutredningen har vissasynpunkter på bestämmelsen om vilkaförpliktelser regeringen får iklädastaten för att den löpande verksamhetenskall fungerar tillfredsställande (13§). Enligt hovrättens remissvar, som idenna del inte refereras ipropositionen, är den aktuellaparagrafen allmänt hållen. Enligthovrättens mening bör det närmare angesi lagtexten vilka slag av ekonomiskaförpliktelser som åsyftas. Vidare kandet övervägas att införa en regel ombeloppstak. En ekonomisk ram bör enligtSvea hovrätt uppställas för regeringensbehörighet i detta avseende.Utskottet delar inte hovrättsuppfattning att 13 § är alltför allmäntformulerad och vill i detta sammanhangerinra om att det av propositionenframgår att de åtaganden som regleras iparagrafen inte får gå längre än vad somföljer av god praxis, affärssed ellerliknande inom ifrågavarandeverksamhetsområde om inte de särskildaförutsättningarna för statlig verksamhetmotiverar detta.Statsbudgetens avgränsningPropositionenEnligt regeringens uppfattning äravgränsningen av statsbudgeten i nulägetför vag. Det saknas regler som anger omett belopp skall redovisas på ellerutanför statsbudgeten. Det saknas ocksåbestämmelser om de verksamheter somskall nettoredovisas på statsbudgeteneller redovisas helt utanförstatsbudgeten. Statsbudgetens värde sombeslutsunderlag minskar till följd avdenna vaga avgränsning och detta kanleda till en försvagad budgetdisciplin.Särskilt mot bakgrund av införandet avutgiftstak är det viktigt attstatsbudgetens avgränsning klargörs.I propositionen föreslås att budgeten iprincip skall omfatta alla inkomster ochutgifter och andra betalningar sompåverkar statens lånebehov. Vidareföreslås att statens inkomster ochutgifter huvudsakligen skall tas uppbrutto på statsbudgeten. Påinkomsttitlar och anslag skall däremotinte redovisas sådan verksamhet därstatens kostnader helt täcks medverksamhetens intäkter. Slutligenföreslås att regeringen skall få beslutaom dispositionen av avgiftsinkomsterfrån frivilligt efterfrågade varor ochtjänster som staten tillhandahåller ominkomsterna helt eller delvis täckerstatens kostnader för verksamheten.FinansutskottetFinansutskottet erinrar om att det vidflera tidigare tillfällen uttalat attbudgeten bör vara fullständig och attprincipen om bruttoredovisning börtillämpas. I ett betänkande (bet. 1992/93:FiU30 s. 167) anfördeutskottet att det på grund av avlyft avlån och investeringar, växlanderedovisningsprinciper och tilltagandenettoredovisning mot budgeten -som väsentliga delar av denstatliga verksamheten bedrivs ivarierande former vid sidan avstatsbudgeten - saknades möjlighet attfå en klar uppfattning av den statligaverksamheten. Budgeten utgjorde därmedinte längre ett tillfredsställandeunderlag för att bedöma den statligaverksamhetens effekter.Om väsentliga delar av den statligaverksamheten inte redovisas överstatsbudgeten finns risk att deutanförstående delarna inte tas upp tillprövning i samband medbudgetbehandlingen på samma sätt som denövriga verksamheten. Likaså minskarvärdet av att fastställa utgiftsramar omvissa utgifter inte omfattas av dem.Möjligheten att kontrollera och följautgiftsutvecklingen minskar. Dediskrepanser mellan budgetunderskott ochlånebehov som tidigare förelegat visarpå svårigheterna i dessa avseenden.Med den reglering som regeringen nuföreslår i propositionen ökar budgetensvverblickbarhet vilket medför attbudgetens värde som beslutsunderlagökar. Förslaget innebär också attmöjligheten att kontrollera utvecklingenav statens totala utgifter ökar.Utskottet tillstyrker därförpropositionens förslag om reglering avstatsbudgetens avgränsning.Finansiering av investeringarPropositionenInom låneramar som årligenfastställer får regeringen besluta attanskaffning av anläggningstillgångar somanvänds i statens verksamhet skallfinansieras med lån i Riksgäldskontoret.Regeringen föreslås få besluta attrörelsekapital i statens verksamhetskall finansieras med krediter iRiksgäldskontoret inom en kreditram somriksdagen fastställer.Anskaffningar av andra tillgångar förstaten, bl.a. infrastrukturellainvesteringar, skall finansieras medanslag.Systemet med att finansieramyndigheternas anläggningstillgångargenom lån i hartillämpats tillbaka. Det ärinvesteringar för förvaltningsändamål,såsom t.ex. maskiner, inventarier, ochADB-system som finansierats på dettasätt. Myndigheternas kostnader föramorteringar och räntor finansierasunder avskrivningstiden medanslagsmedel, avgiftsinkomster ellerandra medel som får disponeras iverksamheten. Även större objekt medlånga avskrivningstider, t.ex.fastigheter, som utgörproduktionsfaktorer i myndighetensverksamhet kan finansieras på dettasätt.I propositionen framhålls attfinansieringsmetoden har flera fördelar.Genom lånefinansiering blirinvesteringarnas kapitalkostnadersynliga. Besluten om investeringar kanfattas på närmast företagsekonomiskagrunder och hanteras på annat sätt änbeslut om driftutgifter. Kostnaderfördelas på ett korrekt sätt över tidenunder den tid tillgången nyttjas.Regeringen avser att ibudgetpropositionen föreslå riksdagenatt ta ställning till skilda låneramarför exempelvis studielån, fastigheteroch anläggningstillgångar förförvaltningsändamål. På detta sätt avsesinvesteringsbemyndigandena bli bestämdatill belopp, tid och delvis tilländamål. En låneram anger det högstabelopp dessa interna lån totalt fåruppgå till. I propositionen sägs attutrymmet för nya investeringar bestämsav de belopp som amorteras under åretoch en eventuell utökning av ramen.Regeringen bör få besluta om de villkorsom skall gälla för lånen.FinansutskottetRiksdagen har fr.o.m. /93årligen givit regeringen en låneram iRiksgäldskontoret för att finansieramyndigheters investeringar ianläggningstillgångar förförvaltningsändamål. varlåneverksamheten begränsad till vissamyndigheter. Regeringen begärde ochbeviljades en låneram av om900 . För budgetåret1993/94, då flertalet myndigheteromfattades av lånemodellen, begärderegeringen en låneram på 4 500 miljonerkronor. Vid budgetårets slut uppgick deupptagna lånen till 2 372 miljonerkronor. För /95beviljades regeringen en låneram på9 . Av dennautnyttjades viddet budgetårets slut.I finansplanen 1995 redovisades defrämsta skälen till skillnaden mellanden tilldelade låneramen och denfaktiska låneskulden. Myndigheterna hadesenarelagt planerade investeringar, ochde hade amorterat mer än planerat underamorteringstiden. Det är ocksåsannolikt, anfördes det i finansplanen,att den sammanlagda tilldeladelåneramen, som har beräknats frånmyndigheternas redovisning av planeradeinvesteringar, har innehållit ett visstmått av överplanering. Det föreföllockså som om myndigheterna i vissa fallhar varit obenägna att ta upp lån i defall de har kunnat finansierainvesteringen på annat sätt. Regeringenansåg i finansplanen 1995 att det varför tidigt att dra några långtgåendeslutsatser om utvecklingen avmyndigheternas investeringsverksamhet.För /96 begärderegeringen ett bemyndigande att ta upplån på sammanlagt 12 400 miljonerkronor. Av beloppet beräknades en vissandel, motsvarande av detsammanlagda lånebeloppet, ställas tillregeringens disposition för oförutseddabehov.Finansutskottet anförde att mantidigare ställt sig positiv till attmyndigheterna givits möjlighet attfinansiera investeringar förförvaltningsändamål genom lån iRiksgäldskontoret. Myndigheterna haremellertid tenderat att överskatta sinainvesteringsplaner eller avstått frånatt utnyttja investeringslånen på detsätt som var avsikten när låneformeninrättades. Det har därmed, somframgått, uppstått en betydande skillnadmellan vad beviljat somlåneram och vad myndigheterna faktisktutnyttjat. Detta kan, konstateradeutskottet (1994/95:FiU10 s. 84), skapaproblem för den finansiellastyrningen av myndigheterna. Det kanockså te sig mindre meningsfullt förriksdagen att besluta om en låneram somvida överstiger vad som faktisktutnyttjas. Det finns därför, anfördeutskottet, anledning att undersökamöjligheterna att nå bättreöverensstämmelse mellan låneram ochfaktiskt utnyttjande.Finansutskottet tillstyrkte den begärdalåneramen för /96 medhänvisning till att det var för tidigtatt dra några långtgående slutsatser ommyndigheternas investeringsverksamhet.Det borde dock övervägas, ansågutskottet, om inte den del av låneramensom direkt ställs till myndigheternasförfogande borde minskas för att istället öka den del som får disponerasav regeringen för oförutsedda behov. Omdet uppkommer ett ökatlånebehov för någon myndighet borderegeringen kunna göra omfördelningarinom låneramen med hänsyn härtill.Utskottet konstaterar att skillnadenmellan det beviljade låneutrymmet ochdet faktiskt utnyttjade beloppetalltjämt är mycket stort. Av denbeviljade låneramen på 12 400 miljonerkronor hade 7 982 miljoner kronorutnyttjats . Det finnsvidare anledning att uppmärksamma attnär denna typ av låneramar infördesangavs att regeringen skulle besluta omen låneram för respektive myndighet ochatt regeringen prövar myndigheternasinvesteringsverksamhet inom ramen förden ordinarie budgetprövningen.Låneramen skall avse den totala skuldsom en enskild myndighet får ha tillRiksgäldskontoret. Utskottet anser dettavara en rimlig ordning. När verksamhetennått full omfattning, dvs. när allaanläggningstillgångar som finns upptagnai myndigheternas redovisningarfinansieras med lån, är det sannoliktatt nyupplåningsbehovet och summan avamorteringarna kommer att närma sigvarandra. Innebörden av att ange enårlig låneram blir därmed en annan ännär verksamheten byggdes upp och denstatliga upplåningen påverkades. Det kanfinnas anledning att återkomma tillfrågan i samband med att tarställning till motsvarande låneram förbudgetåret 1997.Finansiering av investeringar iinfrastruktur har utskottet behandlat iflera betänkanden (se t.ex. bet.1992/93:FiU10 och 1992/93:FiU30). Enutförlig redovisning gjordes i ettyttrande till trafikutskottet (yttr.1992/93:FiU4y). Det nu föreliggandelagförslaget överensstämmer med denuppfattning utskottet framförde i dessasammanhang.Överlåtelse av statens egendomPropositionenI 9 kap. 8 § regeringsformen anges attstatens medel och dess övriga tillgångarstår till regeringens disposition.Regeringens handlingsfrihet vidförfogandet över statens egendom äremellertid begränsad. I RF 9:2 anges attstatens medel inte får användas på annatsätt än har bestämt. Avbestämmelserna har enligt förarbetenaansetts följa att egendom som haranskaffats för medel som har anvisats avriksdagen inte får disponeras på ettsätt som strider mot riksdagensanslagsbeslut.Staten äger fastigheter, aktier ochannan lös egendom. Bestämmelser behövsom under vilka förutsättningar och avvem sådan egendom får säljas. Vidarebehövs regler om hurförsäljningsinkomster skall disponeras.I regeringens förslag till lag omstatsbudgeten anges att regeringen fårsälja en fastighet vars värde inteöverstiger om detinte finns särskilda skäl för attegendomen alltjämt skall ägas av staten.Försäljning till kommun församhällsbyggnadsändamål får ske utanbegränsning.Regeringen föreslås få sälja aktier ibolag där staten har mindre än hälftenav rösterna om inte staten för detbolaget har beslutat annat. Utanbemyndigande från sida fårregeringen inte sälja aktier i bolag därstaten har hälften eller mer avrösterna.Annan lös egendom än aktier fårregeringen sälja om den inte längrebehövs eller om den har blivit obrukbar.Försäljning av statens egendom skallgenomföras affärsmässigt om intesärskilda skäl talar mot detta.I fråga om disposition avförsäljningsinkomster föreslårregeringen följande. Om riksdagenbeslutat om försäljningen skallinkomsten redovisas mot en inkomsttitelpå statsbudgetens inkomstsida om interiksdagen bestämmer annat.Om regeringen beslutat om försäljningav egendom som ingått i en verksamhetför vilken godkänt eninvesteringsplan, får inkomstendisponeras för att finansierainvesteringar som ingår i planen. Saknasen investeringsplan och har egendomenfinansierats med anslag, skall medelmotsvarande det bokförda värdetredovisas mot en inkomsttitel. Omegendomen finansierats med lån skalldetta lösas. Med vissa undantag får deninkomst som sedan återstår disponeras iden verksamhet där den sålda egendomenhar använts. Har egendomen finansieratspå annat sätt än med anslag eller lånfår hela inkomsten disponeras iverksamheten.MotionenI motion K38 (v) föreslås att 26 § iförslaget till lag om statsbudgetenskall avslås (yrkande 3). Paragrafensinnebörd är enligt motionärerna attriksdagens inflytande över den statligaegendomen minskas. Motionärerna hänvisari stället till den lösning somStatskontoret föreslår i sittremissyttrande, nämligen att allaåtgärder som ändrar statensägarinflytande och röstetal under elleröver de kritiska gränserna 10, 30respektive skall underställasriksdagen. Ett avgörande inflytande iett bolag kan ofta utövas via ettminoritetsinnehav av röstvärdet ansermotionärerna. Skall det ske strategiskaförskjutningar eller minskningar av detstatliga ägandet i näringslivet skalldetta underställas anförmotionärerna.FinansutskottetFrågor om överlåtelse av fast egendomhar finansutskottet behandlat vid ettflertal tillfällen, vilket utförligtredovisas av . Vidett tillfälle då regeringen föreslagitatt regeringen skulle få besluta omförsäljning av staten tillhörig fastegendom utan några beloppsmässigabegränsningar yttrade sig ävenkonstitutionsutskottet tillfinansutskottet. KU 1981/82:10y) ansåg attvärdegränsen inte borde slopas förränfrågan om grunderna för förfogandet överstatens egendom närmare hade setts över.Finansutskottet instämde i detta (bet.FiU 1981/82:26) och upprepade vid fleratillfällen därefter (t.ex. bet. FiU1985/86:22) att regeringen borde företaen översyn av gällande bemyndiganden ochutarbeta förslag till riktlinjer förförsäljning av staten tillhörig fastegendom. ser med stortillfredsställelse att regeringen nuförelagt ett förslag tilllagreglering av frågan.Utskottet vill med anledning avVänsterpartiets motion anföra följande.Det kan finnas goda skäl för staten attha kvar en minoritetspost i ettaktiebolag. Som exempel kan nämnas närstaten i kontrollsyfte köpte en mindreaktiepost i bolaget till köpet var att bolagethade blivit enda inhemska producent avcement. Aktiebolagslagen ger ettbetydande inflytande för aktieägare somtillsammans innehar en tredjedel avrösterna i ett bolag. Dettaminoritetsskydd innebär attbolagsordningen inte kan ändras i vissaavseenden utan stöd frånminoritetsägaren. Även aktieägare sominnehar en tiondel av aktierna i ettbolag har ett visst skydd mot ändringari bolagsordningen. Det kan såledesfinnas goda skäl för attförbehålla sig rätten att besluta om enförsäljning av aktier i ett bolag trotsatt staten inte innehar en majoritet avrösterna. bör i sådana fallkunna ge regeringen till känna attriksdagen vill förbehålla sig rätten attbesluta om försäljning av aktier i bolagdär staten har en minoritet av rösternaför samtliga aktier. Utskottet anserdärför att motionärernas önskemål om attbehålla inflytande över bolagdär staten innehar minoritetsposter kantillgodoses med en sådan ordning. Den ipropositionen föreslagna lydelsen avparagrafen ger också utrymme för ettsådant riksdagsbeslut. Motionen börsåledes avstyrkas avkonstitutionsutskottet.Frågan om disposition avförsäljningsinkomster behandladeutskottet i sitt betänkande1993/94:FiU20 vari utskottet underströkbetydelsen av att inkomster avförsäljning skulle tillföras eninkomsttitel på statsbudgeten.Mot denna bakgrund har utskottet ingeninvändning mot propositionens förslagbeträffande överlåtelse av statensegendom, varför finansutskottet förordaratt tillstyrkerpropositionen i denna del.Redovisning och revisionPropositionenI propositionens lagförslag regleras attregeringen är redovisningsskyldig införriksdagen. För att dennaredovisningsskyldighet skall kunnafullgöras skall bokföring i staten ske iöverensstämmelse med en till statligaförhållanden anpassad godredovisningssed. Redovisningen skall geen rättvisande bild av verksamhetensresultat, tillgångar och skulder.Regeringen föreslås vara skyldig attmeddela föreskrifter för redovisningen.Ytterst är det ansvar attkontrollera att statens verksamhetgenomförs effektivt och säkert, attredovisningen är rättvisande och attgällande föreskrifter följs. Sådankontroll sker bl.a. genom revision. Ilagförslaget föreskrivs därför attstatens verksamhet skall granskas genomrevision.MotionenI motion K40 (mp) yrkande 7 föreslås attäven krav på miljörevision bör införasi budgetlagen. Motionärerna hänvisartill att miljörevision numera tillämpassom en självklar del i näringslivetsrevisionsverksamhet. Det saknas, enligtmotionärerna, skäl för att staten skallutgöra ett undantag härvidlag. Tvärtombör staten vara ett föredöme.FinansutskottetFinansutskottet har inget att invändamot propositionsförslaget i denna del.Det är naturligt att införa enskyldighet för regeringen att lämna ensamlad ekonomisk redovisning tillriksdagen avseende bl.a. vilka inkomstersom uppburits och hur statens medelanvänts. Någon sådan redovisning harhittills inte formellt avlämnats frånregeringen till riksdagen.Redovisningsskyldighet är ett bredarebegrepp än bokföringsskyldighet. Utöverresultat och ekonomisk ställning,innefattar redovisningsskyldigheten ävenden verksamhet som bedrivs ochresultatet av denna. En sådanredovisning fokuseras naturligt på enkommentar av verksamhetens mål ochresultat. Rätt utformad kommer en sådanredovisning att vara ett viktigt bidragtill budgetberedning.Dessutom kan den utgöra underlag förriksdagens arbete med uppföljning ochutvärdering.Motionärernas förslag om miljörevisioninom ramen för budgetlagen framstårdäremot som praktiskt ohanterligt,varför utskottet anser attkonstitutionsutskottet bör avstyrkamotionen i denna del.Detta utesluter inte att staten kanägna sig åt någon form av miljörevision.Tvärtom kan det vara värdefullt om detinom staten växer fram en miljörevision.Utskottet vill också peka på möjlighetenatt till budgetpropositionen bifoga ensärskild miljöbilaga (jfr ävenutskottets ställningstagande ovan underrubriken och resultatbeträffande återkommandemiljöredovisningar).Uppföljning, prognoser och utfallPropositionenKontrollen över statsfinanserna undergenomförandeskedet behöver enligtpropositionen stärkas. I lagförslagetingår därför en bestämmelse om attregeringen noga skall följa hur statensinkomster, utgifter och upplåningutvecklas i förhållande till beslutadeeller beräknade belopp.Regeringen skall vidare vid minst tvåtillfällen under budgetåret förriksdagen redovisa prognoser avseendeutfallet på inkomsttitlar och anslagsamt statens lånebehov. Väsentligaavvikelser från budgeterade belopp skallförklaras.Senast efter ett avslutatbudgetår skall regeringen för riksdagenredovisa det preliminära utfallet avföregående års statsbudget. Även viddetta tillfälle skall väsentligaavvikelser förklaras.Senast skall enårsredovisning för staten avseendeföregående räkenskapsår lämnas tillriksdagen. Den skall innehållaresultaträkning, balansräkning ochfinansieringsanalys samt det slutligautfallet på statsbudgetens inkomsttitlaroch anslag.MotionenI motion K40 (mp) yrkandena 5 och 6föreslås att årsredovisningarna ävenskall avse naturresurser, miljöeffekteroch sociala effekter. Motionärerna anseratt det i regeringens årsredovisning förstaten (38 §) bör ingå krav att redovisaen miljöjusterad nettonationalprodukt,miljöskuld och naturresursräkenskapereller motsvarande. Även lämpliga socialamått bör ingå.FinansutskottetFinansutskottet tillstyrkerpropositionens förslag om uppföljning,prognoser och utfall. Förslaget innebäratt större krav ställs på uppföljning änvad som varit fallet. Utskottetanser att detta är mycketeftersträvansvärt. För att riksdagensfinansmakt inte skall urholkas, krävsdet att dess beslut följs upp. En goduppföljning är särskilt viktig närstatsfinanserna är hårt ansträngda ochnär det sker snabba och storaförändringar i de samhällsekonomiskaförutsättningarna.För att regeringen skall kunna styraden statliga verksamheten krävs att densnabbt får tillgång till information omutvecklingen av inkomsttitlar och anslagsamt andra ekonomiska transaktioner sompåverkar statens lånebehov. Detta är enförutsättning för att nödvändigaåtgärder snabbt skall kunna vidtas.I lagförslaget ges regeringen enskyldighet att senast efterett avslutat budgetår för riksdagenredovisa ett preliminärt utfall avstatsbudgeten. Av propositionen framgår(s. 75) att det inte ärmöjligt att lämna en slutgiltig ochkommenterad utfallsredovisning redan ivårpropositionen. Det beror på derutiner och system som används förredovisning och rapportering i staten.Utskottet har inget att invända mot attregeringen blir skyldig att presenteraen preliminär version ivårpropositionen, men skulle finna detönskvärt om rutinerna på området kundeändras så att redan i sambandmed fastställandet av följande årsutgiftstak kunde ha en slutgiltigutfallsrapport som del avbeslutsunderlaget. förutsätts att redan på vårenta ställning till en preliminärfördelning av budgetens utgifter påutgiftsområden, såsom gjordes våren1996, är det önskvärt att regeringenlämnar en redogörelse av det preliminäraekonomiska utfallet för det närmastföregående året samt redovisar enbedömning av uppnådda resultat inomutgiftsområdet som underlag förriksdagens ställningstagande.Beträffande motionen anser utskottet attdet föreligger stora svårigheter attskapa en rättvisande årsredovisning avdet slag som motionärerna efterfrågar.Som påpekas i propositionen (s. 76)bedrivs ett arbete med att utvecklametoder för olika typer avmiljöredovisning. Krav bör i framtidenkunna ställas på företags ochmyndigheters redovisning av effekter påmiljön av deras verksamhet, men enligtutskottets mening bör ett krav ommiljöredovisning inte anges ibudgetlagen.