bet · GJ01LU26 · 1996-05-21 00:00:00 — Av genteknikförordningen(1994:901) framgår att sju olikamyndigheter beslutar i frågor om tillsynoch tillstånd till olika verksamhetermed genetiskt modifierade organismer.Livsmedelsverket har ansvaret när detgäller livsmedel med genetisktmodifierade organismer som släpps ut påmarknaden.Kommissionen har i oktober 1995utfärdat ett tolkningsdokument(XI/655/95) angående märkningskravet förmarknadsgodkännande. I dokumentet anförsatt direktivet ger möjlighet attföreskriva villkor i ettproduktgodkännande och att kommissioneni vissa beslut också krävt märkning.Dessa krav på märkning har dock hänförtsig till riskbedömningen, och enligttolkningsdokumentet är det inte tillåtetatt uppställa krav på märkning av att enprodukt består av eller innehållergenetiskt modifierade organismer.Frågan om märkning av genteknisktmodifierade livsmedel har därefter fåttförnyad aktualitet inom EU. I mars i århar behandlat engemensam ståndpunkt från rådet (EG) nr25/95 inför antagandet av en EG-förordning om nya livsmedel och nyalivsmedelsingredienser (novel foods).Förordningen omfattar även livsmedel sombl.a. har framställts med hjälp avgenteknik men där produkterna intelängre innehåller genetiskt modifieradeorganismer. Avsikten med förordningen ärnämligen att fastställa regler ochvillkor för livsmedel ochlivsmedelsingredienser som inte tidigarei någon utsträckning konsumerats inomgemenskapen. Sådana livsmedel skallgenomgå en godkännandeprocedur innan defår saluhållas. Vidare föreskrivskriterier för märkning av dessaprodukter. röstade mot förslagettill gemensam ståndpunkt på grund av attde föreslagna märkningsbestämmelserna,enligt svensk uppfattning, inte vartillräckligt långtgående.Enligt det av parlamentet antagnaförslaget skall konsumenten genommärkning informeras om allalivsmedelsegenskaper, såsomsammansättning, näringsvärde ellernäringsmässiga effekter samt avseddanvändning av livsmedlet, om dessaskiljer ett nytt livsmedel eller enlivsmedelsingrediens från jämförbaralivsmedel och livsmedelsingredienser somredan finns. Parlamentets förslag kansammanfattningsvis sägas innebära enviss skärpning av märkningskravetjämfört med rådets förslag, och detligger därmed närmare det krav påmärkning som framförts av Sverige.Förslaget till förordning hanteras ienlighet med artikel 189b i fördragetoch kommer därför att på nytt behandlasav rådet. Om rådet inte antarparlamentets förslag tillsätts enförlikningskommitté med uppgift attsammanjämka rådets och parlamentetsståndpunkter.Frågan om märkning av genmodifieradeprodukter har varit föremålför behandling av jordbruksutskottet(bet. 1995/96:JoU11). Jordbruksutskottetföreslår i betänkandet, med anledning aven motion, ett tillkännagivande tillregeringen angående märkning avprodukter som innehåller, består aveller framställts av genetisktmodifierade organismer.Jordbruksutskottet anför därvid att detgrundläggande kravet från svensk sidabör vara att det genom märkning tydligtframgår att en produkt innehåller ellerbestår av genetiskt modifieradeorganismer. Om ett livsmedel framställtsmed hjälp av genetiskt modifieradeorganismer är det, enligtjordbruksutskottets mening, i de flestafall angeläget att konsumenterna fårkännedom om detta förhållande genommärkning. Behovet av märkning är sålundasärskilt stort när det gäller livsmedel,men även beträffande andra produkter ärdet rimligt att kräva märkning.Jordbruksutskottet förutsätter attregeringen med största kraft och stortydlighet driver märkningsfrågan iinternationella sammanhang.Lagutskottet vill för sin del ånyostryka under angelägenheten av att vimed utnyttjande av de resurser som stårtill buds försöker påverka utvecklingeninom EG i riktning mot en högreskyddsnivå som tillgodoserkonsumenternas intressen pålivsmedelsområdet. Som utskottetpåpekade är det angelägetatt man från svensk sida arbetar för attåstadkomma en tillfredsställandeursprungsmärkning och andraförbättringar av märkningsreglerna.Under den allra har kravenpå information fått ökad aktualitet, ochmånga konsumenter känner en allmän oroinför de nya livsmedel som inom en intealltför avlägsen framtid kan förekommapå marknaden. Det är ett angelägetkonsumentintresse att frågor som rörmärkningsreglerna får en framskjutenplats i EU-samarbetet och, enligtutskottets uppfattning, bör regeringenmed ökad kraft verka för en förbättradmärkning. Vad som därvid i första handbör komma i fråga är en förbättradursprungsmärkning samt märkning avlivsmedel som innehåller eller består avgenetiskt modifierade organismer, ellersom har framställts med hjälp avgenteknik. Regeringen bör, medutgångspunkt i det anförda, närmareöverväga formerna för och omfattningenav märkningskraven. Internationellaöverenskommelser måste givetvis beaktasi den mån de blivit bindande förSverige.Vad utskottet nu anfört bör ,med anledning av motionerna L33yrkandena 1 och 2, L34 i nu behandladdel, L35 yrkande 31 samt L37 yrkandena2-4, som sin mening ge regeringen tillkänna.I två motioner framhålls behovet avfullständiga innehållsdeklarationer pålivsmedel. Det gäller motion L34 därRolf m.fl. (m) anför, såvitt nuär i fråga, att konsumenterna, för attkunna köpa varor från andra länder,måste veta vad varorna innehåller samtmotion L35 av (), varibegärs ett tillkännagivande om attSverige bör verka för att vi fårfullständiga innehållsdeklarationer pålivsmedel (yrkande 32).Under det gångna året har inom EUbedrivits ett harmoniseringsarbete ombl.a. märkning av livsmedel. I juni 1995antog ministerrådet en gemensamståndpunkt, (EG) nr 7/95, om ett förslagtill ändring i direktiv /112/EEG ommärkning av livsmedel. på vilka språk märkningen skallgöras och när mängden ingredienser skallmärkas. Förslaget innehåller ävenförtydligande bestämmelser om denbeteckning under vilken ett livsmedelsaluhålls och krav påtilläggsinformation, om en beteckning påett livsmedel kan medföra förväxling medandra, liknande produkter.Sverige har ansett att de föreslagnaändringarna innebär en förbättring avnuvarande märkningsregler.I skrivelsen anför regeringen attSverige bör verka för attingrediensförteckningen på livsmedel ärså fullständig som möjligt. Råvaror ochtillsatser som kan ge upphov tillöverkänslighetsreaktioner bör, enligtregeringen, alltid anges oavsettingående mängd. I sammanhanget påpekarregeringen att kommissionen, iredovisningen av sina konsumentpolitiskaprioriteringar ,nämner att reglerna ominnehållsdeklarationer för livsmedel kanbehöva förenklas, eftersom det endast ärett litet antal konsumenter som kantillgodogöra sig den kompliceradeinformation som finns. Ettsådant resonemang har, anförs det iskrivelsen, väsentliga brister. Det ärtillräckligt allvarligt att en mindreandel av konsumenterna kan råka ut förmycket allvarliga eller t.o.m.livshotande tillstånd om de av misstagäter livsmedel med innehåll som de äröverkänsliga mot. Det är därför inteacceptabelt, anför regeringen, attkraven på fullständigainnehållsdeklarationer förenklas, så attkonsumenterna inte kan avgöra vilkadmnen livsmedlen innehåller.Utskottet kan för sin del inte se annatän att motionärernas önskemål och vadregeringen anför sammanfaller i alltväsentligt. Motion L34 i nu behandladdel och motion L35 yrkande 32 får ansestillgodosedda, och utskottet avstyrkerdärför bifall till nämndamotionsyrkanden.Ekonomiskt och rättsligt skyddI Europeiska kommissionenskonsumentpolitiska prioriteringar föråren 1996-1998 framhålls bl.a. att deninre marknaden för finansiella tjänsterhar medfört en ökad konkurrens, ettstörre urval av tjänster samt förnyelse,vilket gagnar konsumenterna. Det framgårdock att konsumentsammanslutningarnarapporterat ett växande missnöje när detgäller köp av finansiella tjänster.Tjänsterna blir alltmer olika ochkomplexa och konsumenterna saknar intesällan tillräcklig information. Mångastöter också på svårigheter när detgäller att få tillgång till objektivrådgivning.Rolf m.fl. (m) anför i motionL34, såvitt nu är i fråga, att det ärpositivt att finansiella tjänster frånen större marknad blir merlättillgängliga som det ärviktigt att informationen är tydlig ochatt konsumenterna kan känna tilltro tillrådgivning och förmedling. För attåstadkomma ökad konkurrens behövs,enligt motionärerna, likartade reglervid fel och reklamationer.I skrivelsen anförs att börverka för att arbetet med finansiellatjänster på gemenskapsnivå främstinriktas på åtgärder som stärkerkonsumentskyddet i samband med detjänster som i större omfattning erbjudsöver gränserna. Den enskilde konsumentenär vid dessa transaktioner särskiltsårbar till följd av svårigheten atthävda sin rätt enligt den nationellalagstiftningen.I skrivelsen anförs vidare att Sverigeskall arbeta för ökad konkurrens och ettbättre konsumentskydd på den gemensammamarknaden för finansiella tjänster.Särskilt betydelsefullt är attinformationen om tjänsterna är tydlig,att tjänster vars syfte är rådgivningeller förmedling är tillförlitliga, attkonsumenternas ställning vid fel itjänsterna förbättras och attreklamationshanteringen blir mereffektiv.Utskottet kan för sin del inte se annatän att motionärernas önskemål ligger väli linje med regeringens ambitioner.Något tillkännagivande med anledning avmotion L34 anser utskottet inte varaerforderligt. Motionen i nu behandladdel bör därför, enligt utskottetsmening, avslås.Härmed övergår utskottet till attbehandla frågor som gällermarknadsföring.Gränsöverskridande marknadsföring bliralltmer omfattande. Den sker i nyaformer, och ny informationsteknik göratt utvecklingen går fort. Förhållandetkan innebära fördelar men också riskerför att marknadsföringen blirpåträngande och svår för konsumenternaatt värja sig mot. Utvecklingen haruppmärksammats inom EU. År 1992beslutade kommissionen att se över denövergripande strategin när det gällersäljfrämjande åtgärder ( commercialcommunications ). Resultatet kommer attpresenteras i en grönbok under hösten1996.I sammanhanget kan vidare nämnas attdirektivet om gränslösa TV-sändningar(89/552/EEG) är underöversyn. Direktivet avser att åstadkommaden nödvändiga harmoniseringen för attmöjliggöra fri rörlighet av TV-sändningar över gränserna.Utgångspunkten är att det sändandelandet har att kontrollera attdirektivets varsamhetsregler efterlevs.Det mottagande landet har enligtdirektivet begränsade möjligheter atthindra sändningar som är lagliga isändarlandet. Kommissionen harföreslagit att möjligheterna för ettmottagarland att ingripa mot bl.a.våldssändningar skall bli större.Sverige har bl.a. drivit frågan om attTV-direktivet skall förtydligas när detgäller rätten för medlemsländerna attingripa mot annonsörer, som genom attvända sig till ett utländsktprogrambolag kringgår det egna landetslagstiftning. Kommissionen och rådet harbeslutat att anta en deklaration somförtydligar medlemsländernas rätt atthävda nationell lagstiftning gentemotsina annonsörer.I två motioner förs fram synpunkter somgäller etiken i marknadsföringen. Imotion L33 av m.fl. (v)anförs att etiken i marknadsföringen börförbättras och att bör verka föratt könsdiskriminerande marknadsföringoch marknadsföring medvåldsförhärligande inslag förbjuds. Imotionen begärs ett tillkännagivande omvad som anförts (yrkande 3).Yvonne Ruwaida (mp) begär i motion L35ett tillkännagivande om att regeringen iEU bör verka för att förbjuda reklam somär diskriminerande avseende kön, etnisktursprung, sexualitet, ålder ellerfunktionshinder (yrkande 33). I motionenframställs ett motsvarande yrkande närdet gäller reklam och smygreklam förtobaks- och alkoholprodukter (yrkande34).Någon inhemsk lagstiftning som gör detmöjligt att ingripa mot diskriminerandereklam i finns inte.Marknadsdomstolen har slagit fast attdet inte är möjligt att med stöd avmarknadsföringslagen rikta ett förbudmot en marknadsföring bara på dengrunden att den är könsdiskriminerande(MD 1976:8). Däremot har domstolen i enrad avgöranden förbjudit marknadsföringdär det föreligger risk för att deninbjuder till olagligt beteende.Marknadsdomstolen har meddelatförbud mot marknadsföring som ansågsuppmana till våld mot person (MD1996:7).Frågan om lagstiftning motdiskriminerande reklam i harvarit föremål för en mängd övervägandenoch förslag. Vad som därvid diskuteratshar gällt dels om sådana regler överhuvud taget behövs, dels om en sådanlagstiftning kräver grundlagsändring. Desom har motsatt sig lagstiftning harbl.a. gjort gällande att de egenåtgärdersom företas från näringslivets sida ärmer verkningsfulla än vad som kanåstadkommas med stöd av lagstiftning.Frågan om ett förbud mot diskrimineradereklam, i första handkönsdiskriminerande reklam, behandladesförra våren i samband med att riksdagenantog den nya marknadsföringslagen(prop. 1994/95:123, bet. LU16).Konstitutionsutskottet ansåg i sittyttrande till lagutskottet (yttr.1994/95:KU4y) att lagstiftning motkönsdiskriminerande reklam, som begärtsi då aktuella motioner, inte kan införasutan grundlagsändring. Lagutskottetdelade motionärernas uppfattning attreklam med inslag av diskriminering iolika former är oacceptabelt. Eftersomlaglig möjlighet till ingripande motdiskriminerande reklam krävergrundlagsändringar som innebärinskränkningar i tryckfrihetens ochyttrandefrihetens grundvalar bör dock,anförde utskottet, lagstiftning komma ifråga endast om detta framstår som detenda alternativet till att komma tillrätta med problemen. Förutom attlagstiftningsbehovet sålunda måste varaklarlagt borde, enligt utskottet, vidarekrävas att den diskriminerande reklamenförekommer i sådan omfattning och är avsådan art att inskränkningar itryckfrihetsrätten och yttrandefrihetenoundgängligen är påkallade. Vad somanförts i de då aktuella motionernautgjorde, enligt utskottets mening, intetillräckliga skäl att utifrån dessautgångspunkter ta några initiativ tilllagstiftning. Utskottet, somkonstaterade att regeringen kommer attfölja utvecklingen på området, avstyrktemed det anförda bifall till då aktuellamotioner. följde utskottet(rskr. 267).I sammanhanget kan vidare nämnas attstatsrådet i riksdagenbesvarat en fråga om vilka åtgärderregeringen avser att vidta för attstoppa erotisering av reklam. Statsrådetupplyste att regeringen är väl medvetenom utvecklingen och gett Konsumentverketi uppdrag att studera utvecklingen ochföreslå lämpliga åtgärder. En rapportväntas (fråga1995/96:352).Med anledning av yrkande 34 i motionL35 kan nämnas att det inomEuropakommissionen sedan flera årtillbaka har pågått ett arbete med ettförslag till direktiv om förbud mottobaksreklam. Vidare vill utskottetpåminna om att en särskild utredare iSverige haft i uppdrag att utreda fråganom förbud mot indirekt tobaksreklam. Inovember överlämnadeutredningen sitt betänkande (SOU1995:114) Indirekt tobaksreklam medförslag till lagregler om begränsningarav sådan reklam. Betänkandet har varitföremål för remissbehandling och beredsför närvarande i regeringskansliet.När det gäller marknadsföring avalkoholdrycker har regeringen nyligentillkallat en särskild utredare för attgöra en översyn av bestämmelserna.Utredaren skall se över nuvarandemarknadsföringsregler, bl.a. utifrån deförändringar som skett påalkoholpolitikens område i och medSveriges anslutning till EU, och utformaförslag till de författningsregleringarsom bedöms nödvändiga. Utredarens arbeteskall vara slutfört före utgången avmars 1997 (dir. 1996:33).I förevarande skrivelse anförregeringen att bör verka för attkonsumentintressena lyfts fram i detarbete som pågår inom EU när detgäller säljfrämjande åtgärder. Enligtregeringen måste en strävan vara attskyddet för konsumenterna imedlemsländernas lagstiftning påmarknadsföringsområdet inte skiljer sigalltför mycket åt, som det ärangeläget att gemenskapsreglernaföreskriver en hög etisk nivå förföretagens marknadsföring. För Sverigeär det, enligt regeringen, viktigt attregleringar på gemenskapsnivå som rörmarknadsföring föreskriver vilket minstakonsumentskydd som skall finnas och attdet även i fortsättningen finns utrymmeför medlemsländerna att ha ett starkarekonsumentskydd om man anser dettapåkallat. Utifrån dessa utgångspunkterbör , enligt regeringens mening,verka för att gemenskapsreglerna när detgäller marknadsföring läggs på en högreetisk nivå än vad som gäller förnärvarande. bör sålunda aktivtverka för att flera direktiv skärps.Utskottet har ingen annan uppfattningän regeringen när det gäller EU-arbetetsinriktning på förevarande område. Närdet gäller ifrågavarande motionsspörsmålmåste beaktas att de skillnader somfinns mellan medlemsländernas regler förmarknadsföring inte enbart har sin grundi olika ambitioner i konsumentpolitikenutan också kan bero på kulturellaskillnader som gör att synen på vad somär oetiskt och otillbörligt kan variera.De betänkligheter från tryckfrihets- ochyttrandefrihetsrättsliga utgångspunktersom utskottet framförde motatt lagstiftningsvägen i ingripamot könsdiskriminerande reklam gör siggällande också i EU-sammanhang.Med det anförda avstyrker utskottetbifall till motionerna L33 yrkande 3 ochL35 yrkande 33.Inte heller yrkande 34 i motion L35bör, med hänsyn till vad som redovisatsovan, vinna bifall.I en motion begärs ett tillkännagivandeom TV-reklam riktad till barn. BengtHarding och ()kräver i motion L36 ett totalförbud motsådan reklam (yrkande 6).TV-sändningar inom EU regleras av detovan nämnda TV-direktivet (89/552/EEG)som innehåller bestämmelser om reklam. Idirektivet uppställs vissavarsamhetskriterier när det gällerreklam riktad till barn. inte direkt uppmana minderårigaatt köpa en produkt eller tjänst genomatt utnyttja deras oerfarenhet ellergodtrogenhet. Inte heller får den direktuppmana minderåriga att övertala sinaföräldrar eller andra att köpa deutannonserade varorna eller tjänsterna.Av regeringens skrivelse framgår attSverige, under arbetet med revideringenav TV-direktivet, aktivt har verkat förett förbud mot TV-reklam riktad tillbarn , i enlighet med denlagstiftning som vi har i Sverige.Barnen är i regel oerfarna och godtrognai kommersiella sammanhang och utgördärför en särskilt utsatt grupp. Sverigebör även fortsättningsvis i enlighet medde mål som uppställs i 1995 årsregeringsförklaring verka för att TV-direktivet ändras så att TV-reklamriktad till barn uttryckligen förbjuds.Vad som har uppnåtts i dennadel är, enligt vad som framgår avskrivelsen, utfästelser frånkommissionens sida att medverka till attstudier görs av reklamens effekter påbarn. Dessutom har Europaparlamentetnyligen yttrat sig överdirektivförslaget och bl.a. föreslagitskärpta regler för reklam riktad tillbarn. Behandlingen av de olika förslagenkommer att fortsätta i rådet underinnevarande vår, och det är därför ännuoklart i vilken utsträckningparlamentets synpunkter kommer attbeaktas.Utskottet delar motionärernasinställning och anser att börarbeta för ett förbud inom EU sommotsvarar vad som gäller för inhemska TV-sändningar beträffande reklam riktadtill barn. Mot bakgrund av vad somanförts i skrivelsen kan utskottet försin del inte se att det föreligger behovav något tillkännagivande frånriksdagens sida i enlighet med vad sombegärs i motion L36 yrkande 6.Utskottet övergår därmed till attbehandla några frågor som gällerköprätt. Frågorna har aktualiseratsgenom skrivelsen och en motion. År 1994publicerade kommissionen en s.k. grönbokom garantier för konsumentvaror ochservice efter köpet. Med garantier avsesinte bara avtalade garantier utan ocksåvad som kallas legala garantier, dvs.det skydd som lagen ger konsumenten närdet är fel på varan. I grönboken sägsbl.a. att konsumentskyddet på dessaområden skiljer sig mycket inom unionenoch att skyddet åtminstone i vissaländer behöver förbättras. Som ett skälför att harmonisera reglerna pekar man igrönboken på handeln över gränserna, somockså på konsumentområdet blir alltmerutbredd. lämnades ut försynpunkter, varefter kommissionen drogslutsatser om hur arbetet borde gåvidare. Kommissionen tillsatte därvid enarbetsgrupp med fristående experter,dvs. personer som inte representerarsina länder. Enligt uttalanden somgjordes från kommissionen studeradegruppen särskilt behovet av ettförstärkt konsumentskydd vad gäller detlegala felansvaret för näringsidkarna.Arbetet var i kommissionen inriktat påatt arbetsgruppen skulle presentera ettdirektivförslag före sommaren 1995.Arbetet var brett upplagt och synes hasyftat till något som närmast liknar eneuropeisk konsumentköplag. Kommissionenväntas lämna ettdirektivförslag. Det är inte känt vadförslaget kommer att innehålla men,enligt vad som framgår av skrivelsen,finns skäl att tro att direktivförslagetkommer att innehålla ganska detaljeraderegler.Regeringen anför att bör stödjaarbetet för att höjakonsumentskyddsnivån när det gällergarantier och tjänster efter köpet.Samtidigt är det, enligt regeringensmening, angeläget att gemenskapsreglerpå konsumenträttens område utformas påett sådant sätt att konsumentintressenavärnas så effektivt som möjligt utanonödiga ingrepp i de nationellarättsordningarna. Det är, anförregeringen, knappast lämpligt attförsöka harmonisera staternascivilrättsliga regler om konsumentköp.På ett så centralt område, där de flestaländer redan har detaljerade lagregler,stöter ett sådant arbete på storasvårigheter. Länderna har vitt skildautgångspunkter, och en harmonisering idetaljer innebär att inarbetade systemfår överges. Arbetet bör, enligtregeringens mening, i stället inriktaspå ett direktiv som anger vilka problemsom de nationella lagarna skall regleraoch vilket skydd konsumenterna lägstskall ha.I motion L34 av m.fl. (m)anförs, så vitt nu är i fråga, attgrundläggande köprättsliga regler somgäller garantier och andra tjänsterefter köp kan behöva beslutas pågemenskapsnivå.Utskottet har samma principiellauppfattning som regeringen och anser attSverige bör stödja arbetet för att höjakonsumentskyddsnivån när det gällergarantier och tjänster efter köpet.Enligt utskottet är det angeläget attgemenskapsreglerna på detta områdeutformas på ett sådant sätt attkonsumentintressena värnas så effektivtsom möjligt utan onödiga ingrepp i denationella rättsordningarna. En sådanordning som aktualiseras i motionenskulle, i den mån den över huvud tagetär genomförbar, medföra ett omfattandearbete, kräva stora resurser och ta långtid. Utskottet ställer sig därför bakomden inriktning av arbetet som regeringenförordat och avstyrker bifall tillmotion L34 i nu behandlad del.Information och utbildningSverige har vid ett beslut iministerrådet ställt sigbakom en resolution som uppmanarkommissionen att före utgången av år1996 noga undersöka möjligheterna tillinitiativ på gemenskapsnivå vad gällersamarbetet på områdetkonsumentutbildning och utbyte avinformation. Utgångspunkterna förkommissionens arbete skall vara atthänsyn tas till modernakommunikationsmetoder och ny teknik. Deinitiativ på gemenskapsnivå som kan bliaktuella skall stödja och kompletteramedlemsstaternas åtgärder för attförbättra konsumentutbildning ochkonsumentupplysning.Ett prioriterat område i kommissionenskonsumentpolitiska handlingsprogram föråren 1996-1998 är att göra enkraftinsats för att förbättrakonsumentupplysning ochkonsumentinformation. Kommissionen harpåpekat att särskilda insatser kanbehöva göras för att uppmuntrakonsumentorganisationerna att förändrasina arbetsformer och därmed kunnatillgodogöra sig fördelarna med den nyainformationstekniken. Ett annatprioriterat område i handlingsprogrammetär åtgärder för att möjliggöra förkonsumenterna att dra nytta avinformationssamhället. Intensifieradeåtgärder som innefattar utbildning ochupplärning så att konsumenterna tillfullo skall kunna utnyttjainformationssamhällets möjligheterföreslås.I motion L35 av ()begärs tillkännagivanden från riksdagenssida i en mängd olika avseenden somgäller information och utbildning.