bet · GJ01UU13 · 1996-03-07 00:00:00 — Införutvidgningen enades medlemsstaternavåren 1994 dessutom om att 23 röster motett förslag skulle räcka för attförslaget skulle vila till desstillräckligt stor enighet uppnåddes.För beslut inom olika gemensammapolitikområden uppställs genomgåendespeciella regler.Rådets beredande organ är De ständigarepresentanternas kommitté (Coreper),som består av medlemsstaternas EU-ambassadörer (Coreper II) eller dessasställföreträdare (). Det hartill uppgift att jämka sammanskiljaktiga meningar inför besluten irådet. Coreper har till sin hjälp ettstort antal kommittéer som består avtjänstemän från medlemsstaternasfackdepartement eller EU-ambassader.Rådet biträds också av ett sekretariatsom leds av en generalsekreterare.Sekretariatet består av sjugeneraldirektorat.Regeringens skrivelseRådets arbetsformer bör enligtregeringen ses över i syfte att bringabättre ordning och klarhet i mötes- ochbeslutsprocedurer. Enklare och färrebeslutsprocedurer bör eftersträvas. Påvissa områden kan ökad tillämpning avbeslut med kvalificerad majoritetövervägas.I fråga om röstviktningen, som kankomma att bli en viktig fråga, inteminst i utvidgningsperspektivet,framhåller regeringen att det är av storvikt för att vårt inflytandeinte minskar och att balansen mellanstora och små medlemsländer inte hellerfår undermineras. bör hävda attmedlemsstaternas samarbete ikommissionen, rådet och domstolen istörsta möjliga utsträckning skall byggapå principen om likvärdigrepresentation.Principen om roterande ordförandeskapbör enligt regeringen behållas menSverige bör vara berett att övervägaalternativa modeller, exempelvis ettlagordförandeskap bestående av fleraländer för att dela på den samladearbetsbördan och ge bättre kontinuitet.En förstärkt budgetdisciplin inomlagstiftnings- och budgetprocesserna börenligt regeringen eftersträvas.Under rubriken nämnerregeringen bland viktiga områden som kanaktualiseras vid konferensen frågan omatt tillämpa majoritetsbeslut på områdendär det krävsenhällighet.MotionerI fråga om rådets roll betonar CarlBildt m.fl. (m) i motion U23 att rådetbör förbli den centralt beslutsfattandeinstansen med uppgift att varakommissionens motvikt och värna denationella intressena.Frågan om röstviktning ochmajoritetsbeslut tas upp i fleramotioner.Carl Bildt m.fl. (m) påpekar i motionU23 att det finns enöverrepresentation för de små länderna iEU:s beslutsinstanser och att, om EU ien framtid får 27 medlemmar, de storaländerna kan komma att representera 70 %av befolkningen men bara ha avrösterna. Motionärerna anser att omutvidgningen medför att balansenförskjuts kraftigt till de storamedlemsländernas nackdel kan det varaett hinder mot utvidgningen. Samtidigtanser motionärerna att den nuvarandeordningen med en i förhållande tillbefolkningsstorleken proportionellt settstörre röstvikt för de små länderna ären bra princip. Det kan enligtmotionärerna vara rimligt attkomplettera den nuvarande röstviktningenmed ett system med krav på s.k. dubbelmajoritet. EU skall inte kunna fattabeslut mot medlemsländer somrepresenterar en majoritet av EU:sbefolkning. Det handlar om att värnabalansen mellan små och stora medlemmaroch om EU:s legitimitet.Carl Bildt m.fl. (m) anser vidare attdet generellt är nödvändigt att i ökadutsträckning utnyttja majoritetsbeslutinom första pelaren eftersom EU hotaratt i annat fall med betydligt flermedlemmar bli handlingsförlamat.Motionärerna erinrar om att EU på mångaområden redan har ett omfattanderegelverk och att det därför inte såmycket är frågan om att medmajoritetsbeslut införa nya EU-reglersom att med majoritetsbeslut kunnareformera och förenkla gällande regler.Även i motion U19 av . (fp) anförs, dock utan yrkande,att det om antalet medlemmar ökar till25 eller flera är ofrånkomligt att ändrabeslutsreglerna. Det skulle i praktikenbli mycket svårt att nå resultat om intemöjligheterna att fatta majoritetsbeslutvkar. Motionärerna anser att förslagetom s.k. dubbel majoritet är intressantsom ett alternativ till dagens regler omkvalificerad majoritet.Olof m.fl. (c) anser däremoti motion U25 (yrkande 22 i denna del)att det är positivt att regeringen såklart markerar att skallmotsätta sig alla förändringar avomröstningsreglerna i rådet som kan ledatill att de små staternas ställningförsvagas. Diskussionen om ökathänsynstagande till folkmängd vid enförändring av röstviktningen i rådet börtydligt avfärdas. Vad som bör betonas ärenligt motionärerna att det är suveränaoch jämlika stater som samarbetar genomatt i rådet närma sig förhållandet enstat-en röst. Ökade möjligheter tillmajoritetsbeslut bör enligt motionärernainföras i fråga om minimikrav i vissafrågor. Motionärerna ställer sigtveksamma till förslag som diskuterats ireflektionsgruppen om att införa nyaröstningsförfaranden mellan enhällighetoch kvalificerad majoritet såsom enhällighet minus 1 eller konstruktivröstnedläggelse. Antaletbeslutsprocedurer får inte öka i rådetsamtidigt som det minskar iEuropaparlamentet. På vissa områden kanövervägas att ersätta enhällighet med enutvidgad kvalificerad majoritet, s.k.superkvalificerad majoritet.Även m.fl. (mp)anser i motion U29 att större länderinte skall ges ökat röstetal i rådetutan förhållandet skall vara som (yrkande 5).Alf m.fl. (kds) betonar ocksåi motion U21 att de mindre ländernasställning och förmåga att utöva ettbetydelsefullt inflytande måste värnasoch att det därför är en angelägenuppgift för att föra fram kravpå att nuvarande proportion när detgäller viktningen av röster i rådetbevaras (yrkande 18). Motionärerna anserdäremot att majoritetsbeslut måste användas i större utsträckning för attunionen skall fungera med ett utökat medlemsantal (yrkande 20).Det bör noteras att det i motionernaU19, U21 och U25 finns meraspecificerade yrkanden ommajoritetsbeslut i miljöfrågor. Dessayrkanden behandlas inte avkonstitutionsutskottet. I motion U29finns andra yrkanden omlagstiftningsmakten på miljöområdet.Dessa yrkanden behandlas i avsnittet omEuropaparlamentet.Det roterande ordförandeskapet tas upp imotion U21 av m.fl. (kds).Motionärerna anser att tiden förordförandeskap bör förlängas från etthalvt till för ökad kontinuitetoch effektivitet, medan principen omroterande ordförandeskap mellan samtligamedlemsländer bör behållas (yrkande 19).I motion U29 av . (mp) kritiseras beredningen inomCoreper. Motionärerna anser att, sålänge Coreper finns kvar och inte harersatts av en parlamentariskt förankradberedningsprocess, länderna börrepresenteras av en vald ledamot i denationella parlamenten (yrkande 9).ReflektionsgruppenReflektionsgruppen anser attministerrådets beslutsprocesser ocharbetssätt behöver ses över. Unionenmåste kunna fatta effektiva beslut irätt tid. Men ett effektivtbeslutsfattande innebär intenödvändigtvis ett enkeltbeslutsfattande. Många i gruppen anseratt större effektivitet skulle kunnauppnås genom att fler beslut i rådetfattas med kvalificerad majoritet,vilket enligt mångas mening bör bli detallmänna förfarandet i den utvidgadegemenskapen. Några anser att dettaendast kan förespråkas om dendemokratiska legitimiteten förbättrasgenom en omviktning av rösterna medhänsyn till folkmängden.Gruppen anser att rådets ordförandeskapspelar en avgörande roll för attunionens angelägenheter skall kunnaskötas effektivt, och gruppen stöderrotationsprincipen. Men det nuvarandesystemet kan komma att lösas upp efterhand om det tillämpas på en utvidgadunion. Alternativa tillvägagångssätt somkombinerar kontinuitet med rotation börenligt gruppen undersökas närmare.Utskottets bedömningUtskottet vill inledningsvis påpeka attmotioner om överföring av frågor fråntredje pelaren till första pelarenföreträdesvis behandlas avjustitieutskottet i dess yttrande1995/96:JuU3y. De av justitieutskottetbehandlade motionerna som här främst ärav intresse är motionerna U19 (fp)yrkande 5, U21 (kds) yrkande 37, U22 (v)yrkande 50 och U25 (c) yrkande 20.Det är enligt utskottets uppfattningviktigt att den nuvarande balansenmellan unionens institutioner består.Unionens institutioner måste kunnafungera effektivt även i en utvidgadunion. Rådet bör förbli den centraltbeslutsfattande instansen i unionen, ochen central uppgift för rådet är, somuttalas i motion U23, att vara enmotvikt till kommissionen och att värnade nationella intressena.Som regeringen anger i sin skrivelse ochsom också anges i en del motioner kan enökad användning av beslut medkvalificerad majoritet behöva övervägasinom vissa områden och bli denövervägande beslutsformen inom förstapelaren. Utskottet utgår från attregeringen verkar för en sådanutveckling. Härigenom tillgodoses enligtutskottets mening motionerna U21 yrkande20, U23 i denna del och U25 yrkande 22 idenna del.Av mycket stor betydelse inför enutvidgning av unionen med många små nyamedlemsländer är frågan omröstviktningen i rådet. Frågan kan ocksåvara mycket känslig. En förutsättningför att ordningen med majoritetsbeslut iså stor utsträckning kan accepteras äratt de små staterna får förhållandevisstort genomslag i röstviktningen.Samtidigt måste inses risken att storaoch folkrika medlemsländer får svårt attrespektera en ordning där en stormajoritet av unionens medborgare har enminoritet av rösterna i den beslutandeförsamlingen. I sammanhanget bör dockockså hållas i minnet attintressegemenskap inte alltid föreliggermellan mindre stater å ena sidan ochstörre stater å den andra. En avvägningav de intressen som röstviktningen haratt tillgodose är således inte lätt attgöra. Regeringen uttalar att det är avstor vikt för att vårtinflytande inte minskar och att balansenmellan stora och små medlemsländer intefår undermineras. Utskottet delar dennauppfattning och anser att motionerna U21yrkande 18, U23 i denna del, U25 yrkande22 i denna del och U29 yrkande 5 ärtillgodosedda.I fråga om ordförandeskapet anserregeringen att principen om roterandeordförandeskap bör behållas men attSverige bör vara berett att övervägaalternativa modeller, exempelvislagordförandeskap bestående av fleraländer för att dela på den samladearbetsbördan och ge bättre kontinuitet.Utskottet delar den uppfattningen ochanser att önskemålet i motion U21yrkande 19 att det roterandeordförandeskapet skall behållas därmedär tillgodosett. Utskottet kan däremotinte, vid i övrigt oförändrade regler,ställa sig bakom förslaget i motionenatt ordförandeskapsperioden skallförlängas till ett år.I rådet uppträder företrädare förmedlemsstaternas regeringar. Det ärdärför enligt utskottets meningnaturligt att regeringarna i denförberedelsegrupp som Coreper utgörföreträds av sådana tjänstemän/språkrörsom regeringen sänt ut. En ordning därregeringen representeras av en ledamot idet nationella parlamentet som föreslåsi motion U29 yrkande 9 förefaller, ävenom ledamoten företräder ett parti iregeringsställning, klart olämplig.Utskottet återkommer i ett senareavsnitt till frågan om den nationellaparlamentariska förankringen avregeringens ställningstaganden i rådet.2.6.2 KommissionenGällande ordningSom anges i den allmänna bakgrunden av medlemsländerna oberoendekommissionen en initiativtagande,övervakande och verkställande roll iEG:s beslutsprocess. Den formellainitiativrätten i normgivningsfrågortillkommer endast kommissionen. Ettförslag från kommissionen är således enförutsättning för att en formellbeslutsprocess skall initieras. Rådetoch parlamentet kan dock anmodakommissionen att lägga fram förslag.Kommissionens övervakande roll tarbl.a. sikte på tillämpningen avfördragsbestämmelserna och debestämmelser som institutionerna antagitmed stöd av fördraget (sekundärrätten).Utgångspunkten för kommissionenskontroll är EG:s gemensamma intresse,inte de nationella intressena.Kommissionens verkställande åtgärder ochtillämpning i övrigt av fördragen ochsekundärrätten sker i stor utsträckninggenom ett omfattande och utvecklatsystem av kommittéer med representanterför medlemsstaterna (kommittologin).Genom kommittologin behållermedlemsstaterna ett visst inflytandeöver utnyttjandet av de befogenheter somdelegerats till kommissionen.I fråga om det utrikes- ochsäkerhetspolitiska samarbetet, den andrapelaren, vilar det avgörande ansvaret påmedlemsstaterna och rådet. skall vara fullt utansluten även till det arbetet och fårliksom medlemsstaterna hänskjuta frågortill och lägga fram förslag för rådet.Kommissionen har en liknande roll inomsamarbetet i rättsliga och inrikesfrågor. Dess initiativrätt är emellertidi dessa frågor inte fullt ut av sammaomfattning som medlemsstaternas. Dessahar reserverat frågorna omstraffrättsligt samarbete och tull- ochpolissamarbete för sig själva.Kommissionen, eller en medlemsstat, kanslutligen inom ramen för det tredjepelaren ta initiativ till vad som kanbeskrivas som ett förenklatfördragsändringsförfarande (artikelK.9). Kommissionen kan således föreslåatt vissa frågor i den tredje pelaren -dock inte de tre nämnda - så attsäga lyfts in i EG-samarbetet. För attså skall ske fordras dock dels ettenhälligt beslut i rådet, dels attmedlemsstaterna antar rådets beslut ienlighet med sina respektivekonstitutionella regler.Kommissionen består av 20 ledamöter mandattid.Tillsättningsproceduren inleds med attmedlemsländerna efter att ha hörtEuropaparlamentet nominerar enordförandekandidat. I samråd med dennenomineras sedan de övrigakommissionsledamöterna. Därefter skallEuropaparlamentet godkänna denföreslagna kommissionen. skerutnämningen av kommissionärernagemensamt av medlemsländerna. Minst enoch högst två av kommissionens ledamöterskall komma från varje medlemsland.Varje kommissionär har ett eget"kabinett" med en grupp tjänstemän somhan eller hon utsett själv. Enkommissionsledamot är ansvarig förpolitiken inom ett eller flera av de 23s.k. Där skerberedningen av ärenden men den kan ocksåske i särskilda expertgrupper meddeltagare från olika medlemsländer.Regeringens skrivelseKommissionen bör enligt regeringen varahandlingskraftig och effektiv, ochåtgärder för att höja effektiviteteninom kommissionen bör stödjas.Maastrichtfördraget har inneburit enformell bekräftelse av kommissionensroll på området för rättsliga ochinrikes frågor och har också förstärktdess ställning. Kommissionen har numerarätt att fullt ut delta i arbetet påsamtliga områden och har initiativrättpå de flesta områden. Ökad effektivitetskulle enligt regeringen kunna uppnåsgenom att kommissionen ges initiativrättockså på de områden där kommissionen förnärvarande saknar sådan rätt.Kommissionens roll kan enligt regeringenytterligare förstärkas om den får iuppdrag att övervaka efterlevnaden av deöverenskommelser som träffas inom ramenför det rättsliga och inrikessamarbetet.Rätten för varje medlemsstat attnominera en kommissionär bör enligtregeringen behållas, och om enbegränsning av det totala antaletkommissionärer är önskvärd, kan detlättast åstadkommas genom att ingenmedlemsstat får rätt att utse mer än enmedlem i kommissionen.MotionerI två partimotioner tas upp frågor omkommissionens uppgifter.Olof m.fl. (c) anser i motionU25 (yrkande 24 i denna del) att endelad initiativrätt mellan kommissionenoch medlemsländerna bör tillämpas istörre omfattning och att enskildamedlemsländer bör ha initiativrätt istörre utsträckning även inom områdendär kommissionen exklusivt har sådanrätt . Vidare anser motionärernaatt kommissionen bör bli skyldig attsvara då anmodar denatt lägga fram förslag.Gudrun m.fl. (v) anser i motionU22 att kommissionen endast bör få läggafram förslag när en majoritet av denationella parlamenten begär det ochatt kommissionens status bör ändras tillatt vara ett i huvudsak beredande organvid utarbetandet av förslag (yrkande 4).Frågan om kommissionens sammansättningtas upp i två partimotioner.Olof m.fl. (c) anför i motionU25 (yrkande 24 i denna del) att rättenför varje land att nominera enkommissionär skall finnas kvar. Om det iett utvidgningsperspektiv krävs enbegränsning av antalet kommissionärer,bör detta enligt motionärerna ordnasgenom att varje medlemsstat enbart gesrätt att nominera en kommissionär ochgenom att ansvarsområden delas avkommissionärer från olika länder, elleratt kommissionärer utses utan att haegen portfölj eller med enbartuppföljningsuppgifter.Liknande synpunkter framförs av AlfSvensson m.fl. (kds) i motion U21.Motionärerna anser att varje land skallkunna utse åtminstone enkommissionsledamot (yrkande 23) samtvidare att kommissionens ordförande börutses av efter samrådmed (yrkande 22).ReflektionsgruppenGruppen är överens om att kommissionenbör behålla sina tre huvudfunktioner:främjandet av det gemensamma intresset,ensamrätten att lägga fram lagförslagoch övervakning avgemenskapslagstiftningen. Desslegitimitet, understruken avparlamentets godkännande, bygger på dessoberoende, dess trovärdighet, desskollegialitet och dess effektivitet.Kommissionens sammansättning var avseddför en gemenskap bestående av sexländer. Gruppen har fastställtalternativ för kommissionens framtidasammansättning för att bibehålla dessmöjligheter att fylla sina funktioner ien utvidgad union som kan utökas tillmer än dubbelt så många medlemsstatersom de som förhandlade framMaastrichtfördraget. I stort går enåsikt inom gruppen ut på att i framtidenbehålla det nuvarande systemet med denförstärkning av kollegialitet ochenhetlighet som krävs. Detta alternativskulle göra det möjligt för allamedlemmar att ha minst en kommissionär.En annan åsikt går ut på att säkerställaatt större kollegialitet och enhetlighetuppnås genom att antalet kommissionärerblir mindre än antalet medlemsstater ochatt deras oberoende förstärks.Förfaranden skall fastställas för hurdessa medlemmar skall väljas ut pågrundval av kvalifikationer ochengagemang för unionens allmännaintresse. När konferensen fattar beslutom kommissionens framtida sammansättningkan den också undersöka möjligheten atttillsätta överordnade och underordnadekommissionärer.Utskottets bedömningKommissionens uppgifterDet bör inledningsvis anmärkas attmotionsyrkanden om överflyttning avvissa frågor från tredje pelaren tillförsta pelaren (motionerna U19, U21 ochU23) samt om samarbetet inom tredjepelaren har behandlats avjustitieutskottet i yttrande1995/96:JuU3y. Justitieutskottethänvisar i fråga om fortsatt arbete inomtredje pelaren till vad regeringenanfört om vidgad initiativrätt förkommissionen och förstärkning av dessövervakningsroll. Justitieutskottetdelar regeringens uppfattning och anserdärigenom motionsyrkanden om vidgadebefogenheter för kommissionen inomtredje pelaren tillgodosedda.Som tidigareanfört anser utskottet att balansenmellan gemenskapens institutioner börbehållas. Utskottet anser således attkommissionens ställning bör värnas.Utskottet är därför inte berett att, somföreslås i motionerna U25 (yrkande 24 idenna del) och U22 (yrkande 4), förordanågon ändring av initiativrätten inomförsta pelaren. Utskottet vill erinra omde möjligheter Europaparlamentetsledamöter har att ställa frågor tillkommissionen och anser inte att detfinns anledning att ålägga kommissionenformell skyldighet att svara påanmodanden enligt artikel 138b. I frågaom kommissionens och medlemsstaternasroll inom tredje pelaren har utskottetinte någon annan uppfattning än vadjustitieutskottet uttryckt.Kommissionens sammansättningLiksom regeringen och motionärerna imotionerna U21 (yrkande 23) och U25(yrkande 24 i denna del) anser utskottetdet väsentligt att rätten för varjemedlemsstat att nominera enkommissionsledamot behålls och att ettbehov av att begränsa antalet ledamöteri första hand bör begränsa den rätt attnominera två ledamöter som vissa ländernu har.Den ordning för att utse kommissionensordförande som förespråkas i motion U21(yrkande 22) förefaller i stort settvara densamma som gäller. Utskottetanser inte att motionen bör föranledanågot uttalande.2.6.3 EuropaparlamentetGällande ordningEuropaparlamentet, som är direktfolkvalt, har en komplicerad ställning ibeslutsprocessen. Det har en uttryckligrätt "att anmoda kommissionen att läggafram lämpliga förslag i frågor somenligt uppfattningkräver att en gemenskapsrättsaktutarbetas för att detta fördrag skallkunna genomföras" (artikel 138b).Parlamentet fungerar vidare dels som ettberedande organ till rådet i ett tidigtskede av processen, dels som ett i vissasammanhang beslutsfattande organtillsammans med rådet. I det förstafallet gäller att rådet inte kan fattanågra beslut som är bindande förmedlemsstaterna utan att parlamentetåtminstone yttrat sig i saken(samrådsförfarandet). I det andra falletfinns två former för Europaparlamentetsmedverkan: samarbetsförfarandet (artikel189c i ) ochmedbeslutandeförfarandet (artikel 189b).Härtill kommer proceduren med samtycke,då parlamentet måste ge sitt godkännandemed en majoritet av sina ledamöter.Det gemensamma för samarbetsförfarandetoch medbeslutandeförfarandet är attparlamentet åter kommer in i bilden viddet tillfälle i beslutsprocessen dårådet annars skulle ha att fattaslutligt beslut i saken. I stället föratt fatta ett slutligt beslut antarrådet i sådana fall endast vad somkallas en gemensam ståndpunkt. ståndpunkt underställs sedanparlamentet som i en "andra läsning" pånytt behandlar frågan.I samarbetsförfarandet gäller att, omparlamentet förkastar rådets gemensammaståndpunkt, rådet måste fatta beslutenhälligt. Parlamentet har alltsåmöjlighet att hindra beslut som intealla medlemsländer kan enas om.Samarbetsförfarandet tillämpas främstinom området transportpolitik, närmareföreskrifter om det gemensammaövervakningsförfarandet inom ramen förden ekonomiska politiken, minimikrav påarbetsmiljön, beslut som rör deneuropeiska socialfonden och deneuropeiska regionala utvecklingsfondensamt beslut om åtgärder påmiljöpolitikens område.I medbeslutandeförfarandet gäller attparlamentet och rådet måste bli eniga omförslaget. Om en sådan enighet inte kanuppnås faller förslaget. I en särskildförlikningskommitté kan företrädare förrådet och parlamentet försöka hitta enför båda institutionerna godtagbarkompromiss. Parlamentet har alltsåmöjlighet att direkt och aktivt påverkabeslutets innehåll och att, om desssynpunkter inte vinner gehör hos rådet,hindra att beslut alls fattas.Medbeslutandeförfarandet tillämpasframför allt på frågor som rör den inremarknaden (de fyra friheterna), programtill stöd för medlemsländernas egethandlande inom de nya samarbetsområdena(folkhälsa, utbildning och kultur) samtnär det gäller att fastställa allmännahandlingsprogram på forsknings- ochmiljöpolitikens områden.Europaparlamentet har också enbeslutsfattande roll när det gäller attansluta nya medlemsstater till unionenoch ingå s.k. associationsavtal medandra länder. Som framgått harparlamentet att godkänna ordförande ochledamöter i kommissionen och kan ocksåframtvinga kommissionens avgång genommisstroendevotum.Europaparlamentet har vidare viktigakontrollerande funktioner. Ledamöternakan ställa skriftliga och muntligafrågor till rådet och kommissionen.Parlamentet granskar kommissionensredovisning av gemenskapens räkenskaperoch prövar frågan om ansvarsfrihet förkommissionen. Enskilda medborgare harockså möjlighet att få till stånd engranskning av institutionernashandlande. Varje unionsmedborgare harrätt att vända sig till parlamentet meden skriftlig framställning (petition) ifrågor som direkt berör honom ellerhenne. Parlamentet kan vidare tillsättasärskilda undersökningskommissioner föratt utreda påstådda missförhållanden vidtillämpningen av gemenskapsrätten.Slutligen skall parlamentet utse enombudsman som kan ta emot klagomål frånenskilda i medlemsländerna.Inom den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken gäller enligt artikelJ 7 att skall höras omde viktigaste aspekterna och hållasregelbundet informerat om utvecklingenav politiken. fårställa frågor och lämna rekommendationertill rådet samt en gång hålla endebatt om gjorda framsteg.Europaparlamentets roll inom deträttsliga och inrikes samarbetet ärmindre framträdande än samarbetet inomden första pelaren. Enligt fördragetskall ordföranden och kommissionenregelbundet underrätta parlamentet omöverläggningar på relevanta områden, ochordföranden skall också i vissa fallrådfråga parlamentet.