bet · GK01SoU5 · 1996-11-14 00:00:00 — Det går inteekonomiskt och kostnads-/intäktsanalytiskt att hävda att 500 till 600blödarsjuka skall bära av kostnaderna för alla de produkter som kananvändas med utgångspunkt från plasma. En förändrad prissättning leder enligtmotionärerna till att läkemedelsförmånen får lägre kostnader, medan industrin,sjukvården och den förebyggande vården får bära som mest motsvarande höjdakostnader, heter det i motionen.I motion 1996/97:So10 av och () begärs atriksdagen ger regeringen till känna vad i motionen anförts om solidariskfinansiering av läkemedelsbehandling av patienter med hiv/aids (yrkande 2).Motionärerna anser att det system som regeringen föreslår för blödarsjuka börgälla också för patienter med hiv/aids eftersom dessa patienter kräver mycketdyrbar behandling samt i huvudsak bor inom de tre storstadsområdena.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens bedömning när det gäller den planerade solidariskalandstingsvisa finansieringen av kostnaderna för blödarpreparat. Enkostnadsfördelningsmodell med ett på befolkningsandel baserat fördelningstalskall enligt uppgift utarbetas och tas i bruk . Det pågårvidare en översyn av prisbilden på olika produkter som utvinns ur plasma.Utskottet avstyrker därför motion So6 (m) yrkande 7.Frågan om solidarisk finansiering av läkemedelsbehandling av patienter medhiv/aids som tas upp i yrkande 2 i motion So10 (fp) ryms inom direktiven förkommittén för en översyn av smittskyddslagen. bör inte föregripakommitténs kommande förslag på området. Medel avsätts också för rikssjukvård föhivsmittade. Motionsyrkandet avstyrks.Tillhandahållandeansvar och kostnadsansvar för förbrukningsartiklar vidinkontinensI propositionen föreslås att ansvaret för att tillhandahållaförbrukningsartiklar vid inkontinens överförs tilllandstingen vad avser brukare med eget boende och till kommunerna vad avserbrukare i särskilt boende. Kostnadsansvaret för dessa artiklar föreslås åvilastaten för för att därefter föras över till landstingen och kommunernafr.o.m. Ansvaret föreslås bli reglerat i hälso- och sjukvårdslagen (3§, 18 b § samt punkt 2 i övergångsbestämmelserna). Regeringen anser attinkontinensartiklar inte skall karakteriseras som läkemedelsnära produkter ochdärför i princip inte skall ingå i läkemedelsförmånen. Tillhandahållande-respektive kostnadsansvaret bör därför delas mellan kommuner och landsting.Regeringen anser vidare att även i fortsättningen börsvara för provning och bedömning av produkternas kvalitet och egenskaper samtför utbildning och information. Detta är enligt regeringen särskilt viktigt nären decentralisering av hanteringen planeras. En hög servicenivå börupprätthållas och central kompetens i frågor om kvalitet m.m. finnas tillgängliför landstingen och kommunerna. Detta ansvar bör regleras inom ramen för statenavtal med om drift av . Vidare föreslåsatt även i fortsättningen bör reglera förskrivningsrätten förinkontinenshjälpmedel och utfärda föreskrifter om vilken kompetens somförskrivarna skall ha.I den bestämmelse i 6 § lagen (1981:49) om begränsning av läkemedels-kostnader, m.m., som utgör den legala utgångspunkten förkostnadsbefrielse för dessa förbrukningsartiklar, anges som förutsättning attdet skall vara fråga om ett fortlöpande behov av artikeln som är relaterat allvarlig sjukdom eller som föreligger efter behandling för sådan sjukdom.Enligt propositionen bibehålls dessa förutsättningar och överförs i sak tillHSL.I motion 1996/97:So10 av och () begärs atriksdagen ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillhandahållandeav inkontinensartiklar (yrkande 3). Motionärerna anför att inkontinens är endold folksjukdom. Människor skäms för att kissa på sig. Det måste enligt derasmening /97 finnas information om var man kan få hjälp. Mångahar vant sig vid att gå till distriktssköterskan efter åratal av lidande.Motionärerna anser att kompetensen hos dem som skriver ut skydden måste varasäkrad. Vidare måste ordnas hur de inkontinenta skall få hem sina skydd som oftär förpackade i mycket skrymmande förpackningar.Utskottets bedömningUtskottet tillstyrker regeringens förslag att föra över kostnadsansvaret ochansvaret för att tillhandahålla inkontinensartiklar till landstingen respektivekommunerna. Utskottet delar regeringens uppfattning att inkontinensartiklar intskall karakteriseras som läkemedelsnära produkter och därför i princip inte ingi läkemedelsförmånen. Utskottet förutsätter att kompetensen hos dem som skriverut artiklarna och det praktiska distributionsarbetet kommer att fungeratillfredsställande. Utskottet delar också regeringens bedömning attHandikappinstitutet och även fortsättningsvis bör ha vissacentrala funktioner och central kompetens på området. börsvara för provning och bedömning av produktkvalitet samt för utbildning ochinformation. bör även i fortsättningen regleraförskrivningsrätten och följa utvecklingen på området. Motion So10 (fp) yrkande3 är tillgodosedd och avstyrks.Utskottet tillstyrker 3 c 18, 18 b och 26 §§ HSL samt punkt 2 iövergångsbestämmelserna.LäkemedelsförmånenI propositionen föreslås att läkemedelsförmånen inte längre skall regleras inomsjukförsäkringens ram utan i stället regleras genom en ny lag omhögkostnadsskydd vid köp av läkemedel m.m., bl.a. till följd av att landstingenföreslås överta kostnadsansvaret för läkemedelsförmånen. I och med denföreslagna lagregleringen markeras att staten även i det kommandeförmånssystemet kommer att garantera att förmånerna är enhetliga över helariket. Regeringen strävar, enligt propositionen, efter att nå en så rättvisförmån som möjligt med det föreslagna förmånssystemet. Människor med högautgifter för läkemedel skyddas i första hand. Förslaget innebär att inköp avreceptläkemedel vid enbart enstaka tillfällen intekommer att subventioneras om det inte skulle röra sig om dyraläkemedel. Förslaget innebär att den enskilde betalar hela det fastställdabeloppet upp till en viss nivå, varefter en subvention införs och ökar i olikasteg upp till en högsta gräns, där avgiftsfrihet inträder. Högkostnadsskyddetföreslås begränsa patientens samlade läkemedelutgifter till 1 300kr. Patienterna betalar hela kostnaden upp till en gräns på , avkostnaden i intervallet 401 till , av kostnaden i intervallet 1 20till , av kostnaden i intervallet 2 801 till 3 800 kr.Läkemedelskostnader föreslås subventioneras helt.Läkemedelskostnader för barn i samma familj föreslås räknas samman.Läkemedelsförmånen föreslås i huvudsak omfatta enbart receptförskrivnaläkemedel enligt läkemedelslagen (1992:859). I propositionen föreslås dock ettpar undantag från den principen. Förbrukningsartiklar som oundgängligen krävsför att tillföra kroppen ett läkemedel och för nödvändig egenkontroll avmedicineringen föreslås ingå i läkemedelsförmånen. Utgångspunkten förställningstagandet i propositionen är att förbrukningsartikeln ses som enintegrerad del av läkemedlet. Förbrukningsartiklarna bör tillhandahållaspatienten kostnadsfritt under förutsättning att de förskrivits vid sjukdom.Förbrukningsartiklar som stomiopererade erfordrar föreslås också ingå iläkemedelsförmånen.Medel i födelsekontrollerande syfte föreslås också omfattas avförmånssystemet. I propositionen anförs att ett tungt vägande skäl för detta äratt användningen av sådana medel minskar antalet oönskade graviditeter ochaborter. Regeringen anser att de landsting som så önskar bör få behållamöjligheten att helt ta bort egenavgifterna för exempelvis tonårsflickor. Isådana fall anses det inte vara fråga om något ?inköp? för den enskilde eftersonågon kostnad inte uppstår för denne vid expedieringstillfället.Regeringen föreslår vidare att den tidigare förmånen med vissa kostnadsfrialäkemedel avskaffas. I propositionen anförs att förmånen tillkom då någothögkostnadsskydd inte fanns varför starka motiv då förelåg att ekonomiskt skyddpersoner med vissa allvarliga och långvariga sjukdomar och därmed kanskelivslånga läkemedelskostnader. I propositionen anförs att förmånerna medkostnadsfria respektive prisnedsatta läkemedel har överlappat varandra. Fråganom de kostnadsfria läkemedlens ställning har varit föremål för utredning ochöverväganden . Regeringen anser att listan iväsentlig grad förlorat sitt ursprungliga syfte vilket är anledningen till attden föreslås avskaffas.I propositionen anför regeringen att den har uppmärksammat den betydande orosom framförts i remissopinionen att den föreslagna egenavgiften är för hög,vilket kommer att innebära att många människor inte kommer att ha råd att hämtaut sina läkemedel. I propositionen anförs att det självklart inte får förekommaatt den som inte har råd att betala egen-avgiften inte fårtillgång till sin medicin. Regeringen har för avsikt att i avtal mellan statenoch reglera införandet av ett delbetalningssystem. Genom ettsådant system kan betalningen spridas ut över , vilket innebär attingen behöver betala mer än för alla sinaförmånsgrundande receptläkemedel. Enligt propositionen bör ettdelbetalningssystem om möjligt medge både förbetalning av kommandeläkemedelsutgifter och avbetalning av redan debiterade. Enligt regeringen måsteläkemedelskonsumenterna ges god information om ett kommande system. Ett välfungerande delbetalningssystem, smidigt för kunden, är enligt propositionen enförutsättning för den föreslagna konstruktionen av läkemedelsförmånen.I samband med en sluten utfrågning med företrädare förSocialdepartementet och framkom bl.a. följande.Departementet och Apoteksbolaget förbereder ett delbetalningssystem förläkemedelskostnader som skall kunna tas i bruk . Arbetet ärlångt framskridet.Information till allmänheten om delbetalningssystemet skall enligt uppgift skedirekt efter riksdagsbeslutet i ärendet.I motion 1996/97:So9 av m.fl. (mp) yrkas att hosregeringen begär nytt förslag om hur ett högkostnadsskydd efter principen 1 000kr för läkemedel + för patientavgifter skulle kunna utformas (yrkandedelvis). Motionärerna anser att taket totalt bör vara lägre samt fördelningen + 1 000 kr.I motion 1996/97:So10 av och () begärs atriksdagen beslutar om en sådan ändring av högkostnadsskyddet som motionärernabegär (yrkande 1 delvis). Motionärerna förespråkar ett högkostnadsskydd i likhemed det förslag som lades fram i betänkandet Reform på recept (SOU 1995:122)nämligen lika högkostnadsskydd, för läkemedel och för besök iden öppna hälso- och sjukvården. I motion 1996/97:So277 av m.fl(fp) från den allmänna motionstiden framförs ett liknande yrkande (yrkande 4delvis).Även i motion 1996/97:So11 av m.fl. (v) begärs att riksdagenbeslutar om ett högkostnadsskydd på för läkemedel och förläkarvård (yrkande 1 delvis). Motionärerna hänvisar till kommittéförslaget ochanser att det har en bättre social profil än propositionens förslag. Ettliknande yrkande finns i motion Sf241 av m.fl. (v) från denallmänna motionstiden (yrkande 10 delvis).I motion 1996/97:So6 av m.fl. (m) begärs förslag om ett nytthögkostnadsskydd (yrkande 4). Motionärerna anser att medborgarna bör kunna väljmellan två alternativa betalningssystem när det gäller läkemedel.Det ena bygger på att den enskilde väljer att betala en fast egenavgift - 300kr per kvartal eller . Vid automatisk betalning via autogiro ochliknande kan betalningen ske . Detta senare betalningssätt är enligtmotionärerna antagligen av mest intresse för låginkomsttagarna framför alltbland pensionärerna. Anmälan till betalningssystemet kan ske på apotek eller påförsäkringskassa. Inkasseringen av avgiften kan efter upphandling överlåtas tilett kontokortsföretag, som efter medlemsanmälan och första inbetalning skickarett kontokort till medlemmen i fråga, som gäller vid inköp på valfritt apotek.Den förbetalade avgiften av en förälder täcker också kostnad för samtligahemmavarande barn. Alla medborgare erbjuds att gå in systemet. Den som inteanslutit sig till betalningssystemet betalar hela läke-medelskostnaden själv,enligt motionärernas förslag. Att notera är att en person som t.ex. har astmaeller är astmatiker får samtliga sina läkemedel täckta av de 1 200 kronorna.Genom det förslag motionärerna presenterar får inte personer med stortmedicinbehov sina förhållanden försämrade. Jämfört med regeringens förslaginnebär det antagligen t.o.m. en förbättring. bör de enklakontokorten bytas ut mot ?smart card?. På dessa kan lagras uppgifter omläkemedelsanvändning, läkares namn, särskilt boende, patientombud etc. Ingaintegritetsproblem uppkommer, eftersom kortet är patientens. För att intepåfrestande likviditetsproblem skall uppkomma för den som inte väljer att gå ini betalningssystemet, kompletteras detta med ett allmänt likviditetsskydd somomfattar alla medborgare enligt förslaget i motionen. Den som har kostnaderunder som är så höga att likviditetsskyddet träder in erbjuds anslutningtill betalningssystemet. Den som önskar ansluta sig utan att ha haftläkemedelskostnader som överstigit nivån för likviditetsskyddet får betalamotsvarande likviditetsskyddet i inträdesavgift. Inträdesavgiften minskas dockmed erlagda läkemedelskostnader under de senaste tolv månaderna.Likviditetsskyddet föreslås av motionärerna uppgå till 1 420 kr.Betalningssystemet fungerar både i ett apoteksväsende som arbetar under monopoleller i konkurrens enligt motionärerna. Alla receptförskrivna läkemedel erhållsutan ytterligare betalning, även preventivmedel. Inga regler erfordras förkostnadsfria läkemedel, inte heller insulin, eftersom patienterna på likavillkor kan ansluta sig till betalningssystemet. Samma regler vad gäller medelför stomiopererade samt hjälpmedel för att tillföra kroppen läkemedel omfattasav betalningssystemet. Inkontinensmedel skall bekostas av primärkommunerna,landstingen och patienterna, heter det i motionen.Tre motionsyrkanden rör den s.k. fria listan.I motion 1996/97:So7 av m.fl. (kd) begärs att gerregeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av den s.k. frialistan (yrkande 2). Motionärerna anför att regeringens förslag att ta bort dens.k. fria listan innebär att många patienter med kroniskt svåra sjukdomar, därmediciner eller behandlingen är av avgörande betydelse för deras liv kommer attfå betala såväl medicin som hjälpmedel. Motionärerna anser att det är viktigtatt diabetessjuka även fortsättningsvis får kostnadsfritt insulin etc. men attdet är ologiskt att inte fler patientgrupper med kroniska och allvarligasjukdomar också får samma kostnadsfrihet.I motion 1996/97:So11 av m.fl. (v) begärs att beslutaratt den fria listan skall vara kvar (yrkande 2). Motionärerna anför att HSU 200öppnade för resonemang om det önskvärda i att arbeta fram nationella vårdprograför vissa sjukdomstyper. I sådana sammanhang kan man tänka sig att ?frialäkemedel? skulle kunna ingå som en beståndsdel i ett sådant terapiprogram.Motionärerna är övertygade om att fria läkemedel lämpligen kunde ingå ivårdprogram, exempelvis för epileptiker, blödarsjuka, schizofrena och vissacancersjuka. Vidare anför motionärerna sociala skäl till att övergångsvis hakvar den fria listan eftersom det enligt motionärernas mening kommer att bli såatt de som fått läkemedel från den fria listan kommer att drabbashårdast av den föreslagna läkemedelsreformen. Ingen annan grupp i samhälletkommer att få en höjning av läkemedelskostnaden på på ett bräde, heterdet i motionen.I motion 1996/97:So9 av m.fl. (mp) begärs att gerregeringen till känna vad i motionen anförts om samråd medhandikapporganisationerna för att finna alternativ till den s.k. fria listan(yrkande 5). Motionärerna anser att det är med all rätt som den fria listanifrågasätts, eftersom den är otidsenlig. I samråd med handikapp- ochpatientorganisationer kunde dock alternativa besparingsmöjligheter ha hittats.De ekonomiskt svaga måste i första hand skyddas, heter det i motionen.I motion 1996/97:So10 av och () begärs atriksdagen ger regeringen till känna vad i motionen anförts omfödelsekontrollerande medel (yrkande 4). Motionärerna anför att en del landstinhar tagit bort egenavgifterna helt för tonårsflickor. Erfarenheterna av dettamed minskat antal oönskade graviditeter och aborter som resultat är så goda attmotionärerna anser att detta system borde införas i övriga delar av landet.Tre motioner tar upp frågan om delbetalningssystem.I motion 1996/97:So8 av m.fl. (c) begärs att gerregeringen till känna vad i motionen anförts om läkemedelsförmåner (yrkande 1).Motionärerna anför att det är rimligt med ett delbetalningssy-stem eftersompatienten enligt förslaget kommer att betala en större andel av den inledandekostnaden. Motionärerna anser det angeläget att ett sådant delbetalningssystemträder i kraft den 1 januari 1997.I motion 1996/97:So10 av och () begärs atriksdagen ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avbetalningssysteför läkemedel (yrkande 5). Motionärerna anför att det är viktigt att ettavbetalningssystem utformas så att diskussionen om betalningen inte sker viddisken. Kundens integritet måste värnas, heter det i motionen.I motion 1996/97:So9 av m.fl. (mp) begärs att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rätten att delbetalaläkemedelskostnaderna (yrkande 4). Motionärerna anser att rätten att få dela upbetalningen av läkemedel skall framgå av lagtexten.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens uppfattning att det gemensamma högkostnadsskyddetför egenavgifter för läkemedelsköp och besök inom den öppna hälso- ochsjukvården bör delas upp. Sambandet mellan egenavgifterna och högkostnadsskyddei dagens system med ett samlat högkostnadsskydd för både läkemedel och besök iöppen vård gör det svårt att förhindra kostnadsökningar i läkemedelsförmånen.Från patientsynpunkt är det viktigt att upprätthålla ett övergripande statligtansvar för läkemedelsfrågorna. Det gäller både försörjningssystemet ochförmånssystemet.Utskottet konstaterar att det finns flera fördelar med separata system förhögkostnadsskydd för läkemedel respektive för besök i öppen vård. Separatasystem ger möjlighet att rikta en större del av samhällets subvention till demmed stora behov av läkemedel och därmed stora utgifter. Ett sådant system bidratill bättre effektivitet i läkemedelsanvändningen och sjukvårdsutnyttjandet iövrigt. Förskrivaren och patienten kommer i förskrivningssituationen att fåanledning att diskutera läkemedlets faktiska kostnad. Detta kommer enligtutskottet att motverka icke medicinskt motiverade dyra läkemedel respektive attalltför stora mängder av läkemedel förskrivs. Separata högkostnadsskyddunderlättar också förutsägbarheten och uppföljningen av de ekonomiska effekternav de nya bestämmelserna. Det gemensamma högkostnadsskydd om som gällefr.o.m. är enligt utskottets mening den naturliga utgångspunktenär det gäller avvägningen av nivån för de separata högkostnadsskydden.Utskottet delar regeringen bedömning i propositionen att högkostnadsskyddet böruppgå till för läkemedel.Utskottet avstyrker motionerna So6 (m) yrkande 4, So9 (mp) yrkande 3 delvis,So10 (fp) yrkande 1 delvis, So11 (v) yrkande 1 delvis, So277 (fp) yrkande 4delvis och Sf241 (v) yrkande 10 delvis.Utskottet tillstyrker 1, 2 och 4 §§ förslaget till högkostnadsskyddslag.Utskottet delar regeringens bedömning att tidigare kostnadsfria läkemedelskall inordnas i läkemedelsförmånen. Den s.k. fria listan har sedan längeförlorat sitt ursprungliga syfte, nämligen att då någothögkostnadsskydd inte fanns ekonomiskt skydda personer med vissa allvarliga ochlångvariga sjukdomar mot alltför höga kostnader. Motionerna So7 (kd) yrkande 2,So9 (mp) yrkande 5 och So11 (v) yrkande 2 avstyrks.Vad sedan gäller yrkande 4 i motion So10 (fp) om att alla landsting helt börta bort egenavgifterna på födelsekontrollerande medel för exempelvistonårsflickor så kvarstår möjligheten för att åta sig den kostnadenUtskottet kan känna sympati för förslaget i motionen men anser ändå att det börankomma på det enskilda att bedöma hur man vill ställa sig i dennafråga. Motionsyrkandet är delvis tillgodosett och avstyrks därmed.Vad slutligen gäller frågan om delbetalningssystem anser sig utskottet ha fåttsådana försäkringar från Apoteksbolaget att utskottet kan utgå från att ettsystem för delbetalning av läkemedelskostnaderna kommer att fungera fr.o.m. den1 . Motionerna So8 (c) yrkande 1, So10 (fp) yrkande 5 och So9 (mp)yrkande 4 är i huvudsak tillgodosedda och avstyrks.Utskottet konstaterar slutligen att parterna enligt en överenskommelse mellanstaten och är överens om att landstingen, som ett led ivårdprogram för diabetes, skall svara för berörda patienters kostnader förläkemedlet insulin. Härigenom uppstår inte någon kostnad för den enskilde videxpedieringstillfället, och det blir därmed inte någon kostnad för inköp enligt4 §. Högkostnadsskyddet omfattar därför inte sådana varor.Patientavgifter och högkostnadsskydd i den öppna hälso- och sjukvårdenI propositionen föreslås att högkostnadsskyddet i den öppna hälso- ochsjukvården skall omfatta patientavgifter för läkarvård och sjukvårdandebehandling inom landstingen, läkarvård och sjukgymnastik hos privata vårdgivaremed ersättning från landstingen samt inkontinensartiklar för vilka landstingenhar kostnadsansvar. Egenavgiften för sjukvård föreslås inte ingå idetta högkostnadsskydd. Egenkostnadstaket i högkostnadsskyddet i den öppnahälso- och sjukvården föreslås vara högst . För barn isamma familj föreslås gälla ett gemensamt högkostnadsskydd.Regleringen föreslås ske genom en ny bestämmelse, 26 a §, i HSL.I motion 1996/97:So9 av m.fl. (mp) yrkas att hosregeringen begär nytt förslag om hur ett högkostnadsskydd efter principen 1 000kr för läkemedel + för patientavgifter skulle kunna utformas (yrkandedelvis). Motionärerna anser att taket totalt bör vara lägre samt attfördelningen bör vara + 1 000 kr.I motion 1996/97:So10 av och () begärs atriksdagen beslutar om en sådan ändring av högkostnadsskyddet som motionärernabegär (yrkande 1 delvis). Motionärerna förespråkar ett högkostnadsskydd i likhemed det förslag som lades fram i betänkandet Reform på recept (SOU 1995:122)nämligen lika högkostnadsskydd, för läkemedel och för besök iden öppna hälso- och sjukvården. I motion 1996/97:So277 av m.fl(fp) från den allmänna motionstiden framförs ett liknande yrkande (yrkande 4delvis).Även i motion 1996/97:So11 av m.fl. (v) begärs att riksdagenbeslutar om ett högkostnadsskydd på för läkemedel och förläkarvård (yrkande 1 delvis). Motionärerna hänvisar till kommittéförslaget ochanser att det har en bättre social profil än propositionens förslag. Ettliknande yrkande finns i motion Sf241 av m.fl. (v) från denallmänna motionstiden (yrkande 10 delvis).I motion So236 av m.fl. (m) hemställs att hosregeringen begär förslag om ett nytt högkostnadsskydd för sjukvårdskostnader ienlighet med vad som anförts i motionen. Motionärerna anför att förslagetinnebär en kostnadskontroll som det skyddar dem som har mest behov avsjukvård utan att skapa en överkonsumtion av sjukvård. Motionärerna förordar etsystem som innebär att den enskilde själv får välja mellan två typer avhögkostnadsskydd. Det ena alternativet innebär att ingen skall behöva betala meän per läkarbesök/behandling. Oavsett om kostnaden är högre betalarpatienten maximalt per gång. Den här modellen kan vara attraktiv förmänniskor som inte tror sig ha sjukvårdskostnader som överstiger perår. Den andra modellen, som motionärerna tror att de allra flesta kommer attvälja, innebär att man betalar eller . Eftersomen enskild individ aldrig kan veta om de egna sjukvårdskostnaderna kommer attöverstiga tror motionärerna att benägenheten att ansluta sig tillsystemet är relativt stor.Försäkringen innebär att den enskilde inte betalar mer än en administrativavgift på per läkarbesök. I övrigt är vården kostnadsfri för den enskildeEn förälders inbetalning på för sjukvård skulle gälla fördennes samtliga barn . Inbetalningen av försäkringen föreslås skemed hela beloppet på en gång eller delas upp i månatliga betalningar. För äldrekan ett avdrag göras automatiskt på pensionen med i månaden.Utskottets bedömningUtskottet har redogjort för sina överväganden när det gälleruppdelningen i två separata högkostnadsskydd.