bet · GK01JuU1 · 1996-11-26 00:00:00 — JO varkritisk till detta men fann inteanledning vidta någon ytterligare åtgärdi ärendet med hänsyn till att anstaltenvid tiden för beslutet omprövat sininställning till frågan.Som framgått finns bestämmelser(10 § lagen om kriminalvård i anstalt)om att intagen i kriminalvårdsanstaltsom har behov av undervisning ellerutbildning skall beredas sådan underanstaltstiden, om det kan ske med hänsyntill anstaltstidens längd och denintagnes förutsättningar. Dessutommåste, som JO anför, hänsyn tas tillanstaltens resurser.Utskottet har frånKriminalvårdsstyrelsen inhämtat att ikriminalvårdsanstalt utländska intagnamed utvisningsbeslut har rätt att deltai all utbildning som ges i anstaltenutom arbetsmarknadsutbildning. Deerhåller också utbildning i svenska förinvandrare. I en projektgrupp inomKriminalvårdsstyrelsen övervägs förnärvarande vilka särskilda behov avspråkutbildning som dessa utländskaintagna har. Kriminalvårdsstyrelsenbetonar i den här frågan Europarådetsminimiregler för intagna i anstalt därdet rekommenderas attfängelsemyndigheterna bör ägna särskilduppmärksamhet åt utbildning av dem somär av utländskt ursprung.Europarådets ministerkommitté antog den26 en europeisk konventiontill förhindrande av tortyr ochomänsklig eller förnedrande behandlingeller bestraffning. Konventioneninnehåller procedurregler för bildandetav en europeisk kommitté tillförhindrande av tortyr m.m. avfrihetsberövade personer. skall kunna besöka deplatser i konventionsstaterna därpersoner som är berövade sin frihet ärplacerade. Dess uppgift är att förebyggaolika former av kränkningar genom attpåtala brister, särskilt när det gällerfrihetsberövade personers rättigheter.Kommittén kan rekommendera en stat attgenomföra tänkbara förbättringar men haringen rättskipande funktion. hartillträtt konventionen (prop.1987/88:133, JuU41, rskr. 392).Från danska harutskottet inhämtat att utländska intagnai danska fängelser med utvisningsbeslutinte tidigare gavs möjlighet tillstudier i danska språket.Tortyrkommittén ansåg att förbättringarborde göras härvidlag genom att deutländska intagna gavs tillfälle attlära sig danska medan personalen bordefå möjligheter att lära sig utländskaspråk. erbjuds dessa intagnaundervisning i danska eller, om behovfinns, i engelska. I vissa fall erbjudsundervisning i såväl engelska somdanska.Utskottet har tidigare behandlatmotionsönskemål vari efterlystsansträngningar för att lindrasituationen för intagna utländskamedborgare som dömts tillutvisning. I motionerna har pekats påatt dessa intagna bl.a. i regel inte fårpermissioner samt att de har svårt medkontakter inom anstalterna.Utskottet har i dessa sammanhang (se1989/90:JuU9 s. 8 f och där gjordhänvisning) i sina av godkändabetänkanden understrukit att det är avstörsta vikt att de problem somutländska intagna har underanstaltsvistelsen beaktas inomkriminalvården både i det löpandearbetet och mera långsiktigt t.ex. ibudget- och utvecklingsarbetet. Dettaarbete bör, ansåg utskottet, bedrivas ien anda av humanitet och generositet,och regelsystemet måste ges en nyanseradtillämpning där principen om hänsyn tillsamhällsskyddet alltid måste vägas motprincipen om likabehandling och mothumanitetens krav.Utskottet vidhåller denna uppfattningoch vill betona att studier i anstaltutgör ett led i arbetet med att motverkade skadliga följderna avfrihetsberövandet samt att förbereda denintagne för tillvaron utanför anstalten.Detta gäller, som JO understryker, allaintagna i kriminalvårdsanstalt och detfår inte förekomma några generellabegränsningar härvidlag för en vissgrupp intagna. En annan sak är att det idet enskilda fallet måste göras enbedömning av den intagnes behov avstudier liksom hans förutsättningar atttillgodogöra sig dem. Också anstaltensresurser måste beaktas. Här måste dockpåpekas att en i svenska språket okunnigutländsk intagen i normalfallet börberedas en sådan språkutbildning att hankan klara en anstaltsvistelse. En annanordning skulle kunna leda tillsvårigheter och störningar inomanstalterna och medverka till enisolering från personal och andraintagna, vilket inte är önskvärt urnågra aspekter. Därtill kommer attverksamheten inom kriminalvårdengivetvis måste bedrivas inom de ramarsom på grund av internationellaförpliktelser har åtagit sig attuppfylla. Av det anförda följer attutskottet inte kan ställa sig bakomkraven i motion Ju502. Motionenavstyrks.Utredning om frivårdens resursbehovI motion Ju918 (mp) yrkas att regeringenutreder vilka resursbehov frivården harmed anledning av det ökade ansvar somlagts på frivården i samband medinförandet av samhällstjänst ochelektronisk övervakning.Som framgått ovan utvidgadesförsöksverksamheten med samhällstjänstden till att gälla helalandet. Lagen om samhällstjänst harockså förlängts till utgången av år1998.Den 1 augusti 1994 påbörjades, sominledningsvis redovisats, en tvåårigförsöksverksamhet medintensivövervakning med elektroniskkontroll. Försöksverksamheten, somenligt den senaste förlängningen skallupphöra vid utgången av , vartill en början geografiskt begränsadtill sex frivårdsdistrikt men skall frånden utvidgas till attgälla hela landet.I propositionen i det sistnämndalagstiftningsärendet konstateraderegeringen (prop. 1995/96:156 s. 29) attdet inte råder någon tvekan om attutvidgningen kommer att ställa mycketstora krav på kriminalvården ochsärskilt på frivårdsmyndigheterna samtatt det torde föra med sig en betydandeförändring av kriminalvårdens verksamhetdär frivårdsmyndigheterna tillförs nyaarbetsuppgifter och därför behöver ökaderesurser. Mot denna bakgrund haderegeringen uppdragitåt att planerautvidgningen. I uppdraget ingick bl.a.att beräkna kostnaderna för genomförandeav en fortsatt utvidgadförsöksverksamhet.Kriminalvårdsstyrelsen har också ianslagsframställningen för år 1997påpekat att bl.a. den utvidgadeverksamheten med elektronisk övervakningmedför ett ökat resursbehov förfrivården. Däremot nämns inte någraytterligare resursbehov med anledning avförlängningen av försöksverksamheten medsamhällstjänst.I anledning av motionsönskemålet kanutskottet konstatera att en utredning omfrivårdens resursbehov med anledning avden utvidgade försöksverksamheten medelektronisk övervakning genomfördesredan innan regeringen föreslog enutvidgning av verksamheten. Vidare villutskottet erinra om, vilket redovisatstidigare i detta betänkande, att BRÅ harfått i uppdrag att utvärdera detinledande tvååriga försöket medintensivövervakning med elektroniskkontroll. Uppdraget kommer attslutredovisas . Ibeslut har regeringenvidare uppdragit åt BRÅ att utvärderaockså den utvidgade försöksverksamheten.Uppdraget skall slutredovisas senast den1 . I uppdraget ingår bl.a.att utvärdera de ekonomiskakonsekvenserna av att det underförsöksverksamheten varit möjligt attersätta en anstaltsvistelse medintensivövervakning med elektroniskkontroll.Utskottet har vidare frånregeringskansliet ochKriminalvårdsstyrelsen begärtupplysningar om hur de nya kraven påfrivården bemötts ur resurssynpunkt.Från harutskottet erfarit att några ytterligaremedel för kriminalvården inte beräknatsi denna del för kommande budgetår.Kriminalvårdsstyrelsen har uppgivit attfrivården givetvis kommer att tilldelasökade resurser för att verksamheten medden utökade försöksverksamheten medelektronisk kontroll skall kunna fungeramed god kvalitet. De erforderliga medlenkommer att omfördelas frånanstaltsorganisationen, som skallkrympas.Utskottet vill för sin del understrykavikten av att verksamheten inomfrivården när det gäller de nyareaktionsformerna kan bedrivas undergynnsamma förhållanden. Goda resultat avförsöksverksamheterna är, som utskottetser det, en förutsättning för att de nyapåföljdsformerna och en även i övrigtökad användning av frivårdspåföljdernaskall accepteras av allmänheten. Dettaär i sin tur nödvändigt för tilltrontill kriminalpolitiken.Utskottet förutsätter att det inomkriminalvården vid de prioriteringar sommåste göras avsätts erforderligaresurser för frivården. Utskottet utgårvidare från att regeringen i lämpligtsammanhang, förslagsvis i samband medden ekonomiska vårpropositionen,redovisar utvecklingen på området förriksdagen. Med dessa uttalanden fårmotion Ju918 i nu behandlad del ansestillgodosedd. Motionen avstyrks.KronofogdemyndigheternaInledningKronofogdemyndigheterna utgörtillsammans med ()landets exekutionsväsende. RSV har denövergripande ledningen och ansvaret förverksamheten.Kronofogdemyndigheterna är regionalamyndigheter för frågor om verkställighetenligt utsökningsbalken (UB) och andraförfattningar. Som verkställandemyndighet skall kronofogdemyndigheternaenligt förordningen (1988:784) medinstruktion för exekutionsväsendet verkaför att betalningsförpliktelser ochandra förpliktelser, som kan bli föremålför verkställighet, fullgörs i rätt tid.Det övergripande målet för verksamheteninom exekutionsväsendet - ett mål somriksdagen godkänt - är attkronofogdemyndigheternas uppgift somverkställande myndigheter skall vara attpå uppdrag av borgenärer och andrasökande reglera rättsanspråk som intekan regleras på frivillig väg. Vidareskall kronofogdemyndigheterna genominformation och liknande förebyggandeåtgärder verka för attbetalningsförpliktelser och andraförpliktelser som kan bli föremål förverkställighet fullgörs frivilligt irätt tid och ordning. Kravet på skyndsamhandläggning och hög kvalitet iutredningsarbetet i alla typer av måloch ärenden hos kronofogdemyndigheternaskall betonas.Till frågor om verkställighet enligt UBhör i första hand verkställighet avdomar och andra exekutionstitlar.Kronofogdemyndigheterna verkställerockså beslut om avhysning och annanhandräckning. Tillkronofogdemyndigheternas uppgifter höräven att svara för exekutiv försäljningav bl.a. fast egendom. Utöver deexekutiva uppgifterna enligt UB har, somnämnts, kronofogdemyndigheterna atthandlägga verkställighetsärenden enligtvissa andra författningar, t.ex. lagen(1978:880) om betalningssäkring förskatter, tullar och avgifter samt mål ometertagande av gods som köpts på kreditenligt konsumentkreditlagen (1992:830)och lagen (1978:599) om avbetalningsköpmellan näringsidkare.Kronofogdemyndigheterna är också med ettfåtal undantag tillsynsmyndigheter ikonkurs. Sedan den 1 januari 1992handlägger kronofogdemyndigheternavidare den summariska processen, dvs.mål enligt lagen (1990:746) ombetalningsföreläggande och handräckning.Under senare år har ett flertalförändringar vidtagits påexekutionsrättens område som haftinverkan på kronofogdemyndigheternasverksamhet. Sålunda harkronofogdemyndigheterna fått nyauppgifter genom den skuldsaneringslagsom trädde i kraft den 1 juli 1994.Lagen innebär att huvuddelen av arbetetmed utredning m.m. i ärenden omskuldsanering skall skötas avkronofogdemyndigheterna. Vidare harriksdagen beslutat om en reformeradlöneexekution och målhantering hoskronofogdemyndigheterna. Reformen, somträdde i kraft , innebäratt de tidigare formerna förlöneexekution, utmätning av lön ochinförsel i lön, slagits samman till ettenhetligt system, så att alllöneexekution numera sker genomutmätning.Anslaget till KronofogdemyndigheternaÖver anslaget tillKronofogdemyndigheterna finansieras allverksamhet som bedrivs avkronofogdemyndigheterna, liksom även detteknikstöd för verksamheten somtillhandahålls av eller genom denanvändarfinansierade resultatenhetenDataService vid RSV. Visstutvecklingsarbete på det tekniskaområdet och RSV:s uppgifter som centralförvaltningsmyndighet inomkronofogdemyndigheternasverksamhetsområde finansieras dock överanslaget till RSV.Regeringen anför i propositionen attkronofogdemyndigheterna under de förstaåren utsattes för storapåfrestningar till följd av den kraftigaökningen av antalet mål och ärenden inomalla delar av verksamheten. Särskildasvårigheter uppstod till följd av attdenna ökning sammanföll i tiden med attkronofogdemyndigheterna övertog ansvaretför den summariska processen fråntingsrätterna . Ävenom verksamheten tack varerationaliseringsåtgärder och vissaresurstillskott har kunnat bedrivas påett i huvudsak tillfredsställande sätttrots de stora volymökningarna, har detenligt regeringen varit ofrånkomligt attdet inom vissa områden funnitssvårigheter att upprätthålla önskvärdkvalitet.Under de två senaste verksamhetsårenhar, anförs det vidare, mål- ochärendemängden inom flera avverksamhetsgrenarna stagnerat och ävenminskat. Tydligast är minskningen vadgäller den summariska processen. Motdenna bakgrund ser regeringen det som ensärskilt angelägen uppgift att återförade resurser till indrivningsverksamhetensom tillfälligt disponerats för andraändamål. Verksamhetsmålen förindrivningen hänför sig dels tillutredningstiden, dels till kvaliteten iutredningarna. Enligtbudgetpropositionen återstod vad gällerutredningstiderna vid utgången av1994/95 ännu mycket att göra för att nåsyftet att utredningstiden skall varahögst i enskilda mål medbegränsad tillgångsundersökning ochallmänna mål där insatserna begränsatspå motsvarande sätt. börenligt regeringen i dessa målinriktningen vara att förkortautredningstiden jämfört med ,utan att kvaliteten på utredningarnaförsämras. I övriga mål skall dengenomsnittliga utredningsinsatsen öka,som handläggningstiden hållsnere även i dessa mål. Regeringen serdet vidare som mycket angeläget att fåned handläggningstiderna i den exekutivafastighetsförsäljningen. Balanserna ärockså stora på konkurstillsynens område.Vad gäller betalningsföreläggande ochhandräckning är enligt regeringensvårigheterna att få svarandena delgivnadet största problemet.Regeringen konstaterar att de villkorvad gäller mål- och ärendevolymer somställts upp för de besparingar sombeslutades med anledning av 1995 årsbudgetproposition haruppfyllts.Utskottet vill i linje med vadlagutskottet uttalade vid behandlingenav budgeten för kronofogdemyndigheternaför innevarande budgetår framhållavikten av en effektiv indrivning avskulder (se 1994/95:LU23). Utskottetvill också återigen kraftigt understrykakronofogdemyndigheternas betydelsefullaroll i kampen mot den ekonomiskabrottsligheten. Detta gäller inte minstspecialindrivningsenheterna som arbetarmed kvalificerade fall avskatteundandragande och andra svåraindrivningsfall.Utskottet ser också medtillfredsställelse på de initiativ somtagits för att förbättra kvaliteten iindrivningsarbetet och förkortahandläggningstiderna i den exekutivafastighetsföräljningen. Av betydelse fören mer rationell hantering ikronofogdemyndigheternas verksamhet ärvidare den reformerade löneexekution ochmålhantering hos kronofogdemyndigheternasom trätt i kraft i år.I budgetpropositionen föreslårregeringen att tillkronofogdemyndigheterna anvisas ettramanslag på 1 298 135 000 kr.I motion Ju923 (v) föreslås en ökningav anslaget med , iförsta hand för ekobrottsbekämpning.Anslagsyrkandena behandlas ovan iavsnittet Utgiftsramen och anslagen.Kronofogdemyndigheternas regionindelningGällande ordning och förändringsarbeteDet finns 24 kronofogdemyndighetermed verksamhet på ca 95 orter.Indelningen av kronofogdemyndigheternaär knuten till länsindelningen. Iproposition 1996/97:1 anför regeringenatt många av myndigheterna i denlänsanknutna organisationen är så småatt de inte ger tillräckligt underlagför att handha olika internastödfunktioner på ett kostnadseffektivtsätt. De mindre myndigheterna har ocksåsvårt att bygga upp och vidmakthållatillräcklig kompetens för vissaoperativa funktioner där kravet påspecialistkunnande är stort menarbetsvolymerna små i förhållande tillmyndigheternas huvudsakliga uppgift -indrivningsarbetet. Vad gäller deinterna stödfunktionerna harkompetenskraven ökat, bl.a. beroende påett större behov av anpassning till nyteknik m.m. och skärpta krav påuppföljning och analys av verksamheten.Det är sådana ökade krav, liksomnödvändigheten att bevara och ävenutveckla sakverksamheten trots kravet påbesparingar, som enligt propositionenhar tvingat fram nya lösningar. Genombeslut av RSV genomfördes sålundafr.o.m. s.k. ordnadsamverkan varigenom landetskronofogdemyndigheter grupperades i åttasamverkansområden. I vart och ett avdessa utsågs en av myndigheterna tillsamordningsmyndighet och till dennakoncentrerades för området gemensammaresurser för stödfunktionerna och visskompetens för de smala operativafunktionerna, såsomfastighetsförsäljning ochspecialindrivning.I propositionen anförs attsamverkansmodellen otvivelaktigt gettvissa fördelar från bl.a. kompetens- ochstyrningssynpunkt. En avgörande svaghetmed modellen är emellertid att chefernaför samordningsmyndigheterna inte harsamma befogenheter i det eller de länsom ingår i området som de har i sitteget län. Detta medför enligt regeringenatt samordningen inom området blirresurskrävande, och den återverkar ocksånegativt på RSV:s styrning avverksamheten.Mot bakgrund av de svagheter hossamverkansmodellen som konstateratsredovisade RSV på regeringens uppdrag isin fördjupade anslagsframställning förbudgetåren 1997-1999 ett förslag till nyorganisation för kronofogdemyndigheternamed färre myndigheter. Förslaget innebaratt vart och ett av samverkansområdenabildar en kronofogdemyndighet fr.o.m.den 1 januari 1997. Sätesorter för denya myndigheterna skulle enligtförslaget vara de orter som ärsätesorter för samordningsmyndigheterna.Regeringen delar uppfattningen att detbör bildas större och färre myndigheter,och anser i likhet med RSV attindelningen i samverkansområden ihuvudsak bör följas. Förutsättningarnapåverkas emellertid av den förändringsom har beslutats omlänsindelningen. Genom bildandet avSkåne län skapas en bärkraftig region iSödra utan att man behöverfrångå länsindelningen. Regionen börsåledes omfatta län. Det som nuhar sagts innebär enligt regeringen attvissa justeringar i RSV:s förslag ärnödvändiga. Jämfört med indelningen isamverkansområden medför ändringarnaframför allt den fördelen attstorleksspannet mellan regionerna blirmindre än mellan dessa områden. Inteminst av hänsyn till personalen börenligt regeringen så långt det ärmöjligt samordningsmyndigheternascentralorter göras till sätesorter förde nya myndigheterna.Regeringens förslag innebär att detfr.o.m. förNorrbottens och bildasen myndighet med som sätesort, förGävleborgs, ochJämtlands län en myndighet med Härnösandsom sätesort, för , ochDalarnas län en myndighet med somsätesort, för och Gotlandslän en myndighet med somsätesort, för , ochVästmanlands län en myndighet medEskilstuna som sätesort, förÖstergötlands och med som sätesort,för , och ,och där åtminstone tills vidareGöteborg skall vara sätesort, förKronobergs, och med som sätesort samtför län en myndighet med somsätesort.Enligt propositionen ingår det i detpågående utredningsarbetet att utarbetaett underlag om lokaliseringen avregional förvaltning i ett nyttvästsvenskt län (dir. 1996:59). Detfinns därför inte förutsättningar att nuta slutgiltig ställning beträffandesätesorten för den nya myndigheten iVästsverige.I propositionen lämnas också förslagtill vissa lagändringar somgenomförandet av den nya organisationenkräver. Bl.a. föreslås ett bemyndigandeför regeringen att föreskriva vilkatingsrätter inom kronofogdemyndighetensverksamhetsområde, dvs. regionen, som ärbehöriga att pröva överklagande avkronofogdemyndighetens beslut. Vidareinnebär förslaget att allakronofogdemyndigheter ärtillsynsmyndigheter i konkurs.Motioner m.m.Regeringens bedömning och förslagbeträffande regionindelningen harföranlett elva motioner. Enligt deflesta motioner, nämligen Ju402 (c),Ju601 (s), Ju603 (s), Ju604 (s), Ju605(v), Ju607 (s) och Ju610 (c) börregionindelningen skjutas upp. Dethuvudsakliga skälet härtill är att ettsamlat grepp bör tas på den geografiskaindelningen av olika sektorer avoffentlig verksamhet, och att en sådanmer allmän översyn inte bör föregripasgenom att kronofogdemyndigheternasindelning nu bestäms. I stora drag sammainriktning har motion Ju611 (m, fp).Flera av motionerna innehålleralternativa yrkanden för det fall region-indelningen inte skjuts på framtiden.Sålunda bör enligt motionerna Ju601,Ju604, Ju605, Ju607 och Ju610 i andrahand och länbilda en region med som sätesort,vilket är i överensstämmelse med RSV:sförslag. Samma inriktning har motionernaJu609 (m) och Ju611 (m, fp). Isistnämnda motion anförs dessutom attKarlstad bör vara sätesort i en regionsom omfattar och Örebrolän. I Ju604 framhålls däremot attÖrebro bör vara sätesort i sistnämndaregion. De nu nämnda motionsyrkandenainnebär att det bildas tioregionmyndigheter i stället för nioenligt regeringens förslag.Enligt två motioner, Ju606 (m) ochJu608 (s), bör vara sätesort iregionen län, länoch , i stället förEskilstuna som regeringen föreslår.I frågan om regionindelning har ocksåen utfrågning ägt rum i utskottet medföreträdare för ,i ,i ,, ,Föreningen ochFöreningen ekonomer inomexekutionsväsendet.Vidare har skrivelser inkommit tillutskottet från styrelsen förKronofogdemyndigheten i Västmanlandslän, länskronodirektören vidKronofogdemyndigheten i ,fackklubbar vid sistnämnda myndighetrespektive från landshövdingen iJämtlands län.Regionindelning inom rättsväsendet m.m.Inom polisväsendet är Rikspolisstyrelsencentral förvaltningsmyndighet.Länsstyrelsen är högsta polisorgan ilänet och bestämmer bl.a. verksamhetenshuvudsakliga inriktning, indelningen ipolisdistrikt, polismyndigheternasgrundläggande organisation ochfördelningen av medel inom länetspolisorganisation. I varje polisdistriktfinnns en polismyndighet som ansvararför polisverksamheten inom distriktet.Den lokala polisorganisationen består avför närvarande 43 polismyndigheter.Åklagarväsendet är sedan den 1 juli1996 indelat i sju åklagardistrikt meden åklagarmyndighet, som också ärkansliort, i varje distrikt enligtföljande. i Stockholmomfattar och Gotlandslän. i Västeråsomfattar län, ,län, ,och i omfattarSödermanlands län, ,, ochKalmar län. i Malmöomfattar , länoch . iGöteborg omfattar ,, länoch . iSundsvall omfattar länoch . iUmeå, slutligen, omfattar Västerbottenslän och Norrbottens län.Åklagarmyndigheterna har i huvudsakadministrativa uppgifter och ansvar förledning och tillsyn över verksamheten.Till varje myndighet är ett antalåklagarkamrar, där den operativabrottsbeivrande verksamheten är förlagd,knutna. Riksåklagaren bestämmer omåklagarkamrarnas antal (f.n. 42 st) ochlokalisering och på vilka övriga orteråklagarverksamhet skall bedrivas. Mednågra undantag finns en åklagarkammareper län; i storstadsområdena finns dockflera kammare med viss ämnesuppdelning.Syftet med den genomfördareformen av åklagarväsendet är att ökaflexibiliteten i åklagarverksamheten såatt denna lättare skall kunna anpassasig till verksamheten inomdomstolsväsendet och rättsväsendet iövrigt.Det svenska domstolsväsendet består avtvå huvudsakligen parallellaorganisationer, de allmänna domstolarnaoch de allmänna förvaltningsdomstolarna.De allmänna domstolarna utgörs av 97tingsrätter i första instans, sexhovrätter i andra instans och Högstadomstolen som slutinstans. De allmännaförvaltningsdomstolarna består av 24länsrätter i första instans, fyrakammarrätter i andra instans ochRegeringsrätten som högsta allmännaförvaltningsdomstol.Tingsrätterna kan sägas vara ojämntspridda över landet. De ligger myckettätt i landets södra och tättbefolkadedelar medan de ligger glest i norr.Många tingsrätter har också tingsställenutanför sin kansliort där förhandlingar,främst i brottmål, äger rum med vissregelbundenhet.Hovrätterna har följande domkretsar.Svea hovrätt: , ,, , Västmanlandsoch , hovrätt:Östergötlands, , ,, och län,Hovrätten över och Blekinge:Blekinge, och Malmöhuslän, Hovrätten för Västra Sverige:Hallands, och , Älvsborgsoch , Hovrätten för NedreNorrland: , Västernorrlandsoch samt Hovrätten förÖvre : ochNorrbottens län.Länsrätterna är genomgåendelokaliserade till landets residensstäderoch har länet som domkrets.Kammarrätternas domkretsar är följande.Domkretsen för Kammarrätten i Stockholmomfattar , ,, och Västmanlandslän. Domkretsen för Kammarrätten iGöteborg omfattar ,, , och ,och .