bet · GK01SoU1 · 1996-12-03 00:00:00 — En effektivareresursanvändning skall skapas genom attfrämja konkurrens i kommuner ochlandsting. En konkurrensutsättning germycket stora vinster som direkt kantillföras vården. Sjukvården borde,enligt min mening, ha tillförtsytterligare under1997. Därmed skulle högkostnadsskyddetför läkemedel och sjukvård ha kunnafastställas till vardera. Detfinns nu risk att allt fler människorkommer att skjuta upp läkarbesök ellerhelt avstå från inköp av nödvändigaläkemedel.Jag anser också att patientensinflytande över beslut som gäller vårdoch behandling är förbegränsad. Patientens ställning måstedärför stärkas i lagstiftningen.Mångfalden och valfriheten förpatienterna måste garanteras genom ettåterinförande av Husläkarlagen.En så stor folkhälsofråga som atteventuellt avskaffatandvårdsförsäkringen bör, enligt minmening, bli föremål för enparlamentarisk utredning. Deförändringar i tandvårdsförsäkringen somträdde i kraft den 15 oktober 1996borde, enligt min mening, ha fått enannan utformning. Högkostnadsskyddet börinträda vid och inte som nuvid . Merutgiften för detta kanfinansieras genom högre självriskerlängre ner i systemet. En friprissättning, är enligt min mening, enrimlig följd av att det är vårdgivarensom fastställer patientens tandstatus.Eftersom tillgången på tandläkare ärmycket god och förväntas vara så inomöverskådlig tid föreligger det ingenstörre risk att patientkostnadernaskulle bli för höga för patienten vidfri prissättning.Jag anser att det är en självklarrättighet för äldre att bo och flyttavart de vill. Efterlevnaden avKommunförbundets rekommendation harvarit bristfällig, varför det nu måstebli en laglig rättighet för alla äldreatt bo där de önskar.I tio år har drivit fråganom att alla som vill skall få ett egetrum på sjukhemmen. Ingen skall tvingasbo tillsammans med någon annan omhan/hon inte vill. Jag anser att måletom eget rum för alla som önskar detskall vara uppfyllt senast år 2000.Detta är möjligt om kommunernaprioriterar det.Alla människor skall behandlas medsamma hänsyn och respekt av staten.Ojämlikheter som beror på omständighetersom ligger utanför den enskildeskontroll skall staten kompensera förgenom att förse individen med resursersom möjliggör för henne att få sammalivschanser som alla andra människor.Jag anser därför attassistansersättningen skulle hatillförts ytterligare 215 miljonerkronor och att ändringarna irätten till personlig assistans skulleåtergå till de regler som gällde före 1juli 1996.Det behövs en lagstiftning somförbjuder diskriminering avfunktionshindrade. Handikappombudsmannenbör ges en processförande roll. Jaganser också att det behövs en lag omdomstolstrots som omfattar domarangående förvaltningsbesvär motbakgrund av att många kommuner trotsardomstolars beslut om stöd tillfunktionshindrade.För många funktionshindrade innebärbilen ökad självständighet och attberoendet av annat samhällsstöd minskar.Därför bör en hälsoekonomisk analysgöras av vad borttagandet avåldersgränsen för rätt tillbilstöd skulle innebära och hurkostnaderna för annat samhällsstödskulle förändras.En hjälpmedelsgaranti bör införas ochkomplicerade hjälpmedel erbjudas . En ökad konkurrens skullekunna höja kvaliteten och kapa köernatill hjälpmedlen. Jag anser att allahjälpmedel skall erbjudas av samhälletoch motsätter mig därmed förslag att enklare hjälpmedel skall köpas av brukarna.När majoritet nu genomriksdagsbeslutet den 22 november 1996valt en annan inriktning av politiken,deltar jag inte i utskottetsdetaljbeslut i fråga om anslagen underutgiftsområdet.4. () anför:Den 22 november 1996 fastställderiksdagens majoritet bestående avledamöterna för Socialdemokraterna ochCenterpartiet den ekonomiska ramen förutgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård ochsocial omsorg. godkändes denpreliminära beräkningen avutgiftsområdet för budgetåren 1998 och1999. har i parti- ochkommittémotioner föreslagit en annaninriktning av den ekonomiska politikenoch budgetpolitiken. Vänsterpartietsmålsättningar är full sysselsättning,rättvis fördelning, jämställdhet ochsanerade finanser. Vi menar att statensbudget måste öka för att hävda välfärdenoch sysselsättningen. Det går inte somriksdagens majoritet tror att spara sigur den ekonomiska krisen.Hälso- och sjukvården måste tillförasytterligare resurser för att en fortsatthögklassig hälso- och sjukvård skallkunna garanteras. Nedskärningarna ochminskningen av antalet anställda inomvården och omsorgen måste upphöra.Tvärtom måste utrymmet för verksamhet ikommuner och landsting öka. Detta kanske genom bl.a. sänktaarbetsgivaravgifter, höjd a-kasse- ochsjukförsäkringsnivå till fr.o.m.den 1 januari 1997 (vilket skulle gekommunsektorn ökade skatteinkomster),ytterligare resurser till den s.k. kom-munakuten och slopad begränsning avkommunernas beskattningsrätt. Vidareanser jag att kampen för en bättrefolkhälsa måste intensifieras för attinte skillnaderna i hälsa mellan olikagrupper skall permanentas ellerytterligare öka. Vänsterparitet kommeraldrig att acceptera att människor intehar samma chanser till en bra uppväxtoch ett bra liv. Primärvården måsteockså utvecklas för att tillgodosebefolkningens behov av grundläggandevård och behandling. För att landstingenskall kunna uppfylla sina åliggandenenligt hälso- och sjukvårdslagen anserjag det nödvändigt att anslag försjukhusens öppenvårdsutbud omfördelasoch används bl.a. för att utvecklaprimärvården. Det är också mestkostnadseffektivt om patienten på etttidigt stadium fångas upp av en effektivprimärvård. Självfallet behövs ocksåsjukhusvård. Det viktigaste är dock attpatienten vårdas på rätt nivå inomsjukvården och att vårdstrukturer sominte tillgodoser de mål som eftersträvasmåste förändras.Även äldreomsorgen befinner sig i kris.Kvaliteten i vården måste förbättras,neddragningarna måste upphöra ochrehabiliteringsinsatserna läggas på enhögre nivå än vad som är fallet i dag.Jag anser det ovärdigt ettvälfärdssamhälle att många ensamboendeäldre personer skickas hem för tidigtoch att många gamla till följd avöverbeläggningar blir liggande isjukhuskorridorer och liknande utrymmen.Det är bl.a. mot denna bakgrund somVänsterpartiet krävt extra pengar tillkommunerna för att de äldre skall få engod omvårdnad. Äldreomsorgen får aldrigbli en buffert i konjunkturpolitiken.Kommunerna måste också åläggas attförbättra boendestandarden för de äldreoch uppfylla löftet om ett eget rum iboendet.Vidare bör en nationellsamordningskommitté för handikappfrågorinrättas för ett kontinuerligt samrådmellan handikapporganisationer,myndigheter och politiker samt för attinom de statliga myndigheterna utvecklaen helhetssyn på handikappområdet. Detär också angeläget med lagstiftning motdiskriminering av handikappade. Ett allthårdare samhällsklimat har inneburit attpersoner med funktionshinder allt oftareoch i allt fler sammanhang utsätts fördiskriminering.Vid behandlingen av propositionen omläkemedelsförmåner ochläkemedelsförsörjning m.m. motsatte sigVänsterpartiet bl.a. förslaget om atthöja högkostnadsskyddet för sjukvård ochläkemedel eftersom det skulle slå hårtmot människor med låga inkomster ochstort vårdbehov. Jag anser attytterligare borttillföras för att kunna fastställahögkostnadsskyddet till förläkemedel och för besök i denöppna hälso- och sjukvården. Det ärockså oacceptabelt att rätten till frialäkemedel vid vissa svåra kroniskasjukdomar tas bort. De flesta i gruppensom har haft rätt till vissa frialäkemedel är hårt drabbade.Att låta dessa personer drabbas avbesparingar strider mot förnuft ochlogik. Dessutom kommer det attleda till ökade kostnader för samhället.För att den s.k. fria listan skullekunna behållas föreslog Vänsterpartietytterligare . 60miljoner kronor borde också ha tillförtsHandikappinstitutet i syfte attförbättra institutetsinformationskapacitet.Jag anser vidare atttandvårdsförsäkringen måste bibehållasoch att utöverregeringens förslag bort tillföras. Denfria tandvården bör utökas till att ävenomfatta personer mellan 20 och 25 år.Denna grupp avstår ofta av ekonomiskaskäl från regelbundna tandläkarbesök.För åldersgruppen bör detskapas en tandvårdsförsäkring som tillstörsta delen skall finansieras överskattsedeln. Vidare anser jag attsärskilda patientgrupper som redan i daghar reducerade eller inga kostnader förtandvård även skall fåbehålla denna förmån.Regeringen har också sparat alltförhårt när det gäller insatser mot aids.Ytterligare borde haanslagits för detta ändamål.Stödet till genomförandet avpsykiatrireformen borde också hatillförts ytterligare 102 miljonerkronor. Kommunerna kommer annars inteatt klara verksamheten. Det är ocksåviktigt att de utslussade patienternainom den psykiatriska vården gesmöjlighet till adekvat vård ochbehandling utan att drabbas av skyhögabehandlingsavgifter.Folkhälsoinstitutet har enligt minmening drabbats av för storabesparingar. Ytterligare 5 miljonerkronor borde ha tillförts institutet föratt användas till forskning kringarbetslöshet och ohälsa samt tillalkohol- och drogförebyggande arbete.Bilstödet till handikappade måsteförbättras. Ett ökat stöd till särskiltanpassade bilar ger denfunktionshindrade möjlighet till ett meroberoende liv som det innebärbesparingar i form av minskade kostnaderför färdtjänsten och . Jaganser därför att bilstödet borde haökats med 60 miljoner kronor.Bidraget till Statensinstitutionsstyrelse borde enligt minmening ha ökats med 50 miljoner kronorför att utveckla och differentieravården för den grupp av ungdomar somgetts tillmälet värstingar och för attstyrelsen inte skall behöva höjaavgifterna till kommunen.När majoritet nu genomriksdagsbeslutet den 22 november 1996valt en annan inriktning av politiken,deltar jag inte i utskottetsdetaljbeslut i fråga om anslagen underutgiftsområdet.5. () anför:Den 22 november 1996 fastställderiksdagens majoritet bestående avledamöterna för Socialdemokraterna ochCenterpartiet den ekonomiska ramen förutgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård ochsocial omsorg för budgetåret 1997.Samtidigt godkändes den preliminäraberäkningen av utgiftsområdet förbudgetåren 1998 och 1999.Miljöpartiet de gröna har förordat enannan inriktning av den ekonomiskapolitiken och budgetpolitiken. Denekonomiska politiken skall stödja enlångsiktig och hållbar utveckling ochtillgodose mänskliga behov inom de ramarsom miljön sätter. Det goda samhälletskall byggas med social rättvisa,solidaritet med utsatta människor ochett starkt hävdande av välfärdens kärnasom är vården, omsorgen och skolan. Densanering av statsfinanserna som nugenomförs är helt nödvändig, menMiljöpartiet är kritiskt till denbristfälliga fördelningsprofilen, dendåliga miljöanpassningen och deupprepade övervältringarna av kostnaderpå kommunsektor som görs.Hälso- och sjukvården är engrundläggande del av välfärden.Miljöpartiet anser att sjukvården ihuvudsak skall vara offentligt ochsolidariskt finansierad, så attmänniskor över hela landet kan kännatrygghet i att samhället bistår den somblir sjuk, handikappad eller som påannat sätt hamnar i en utsattlivssituation. De stora besparingar somnu görs inom vården verkställs utannågon konsekvensanalys av vad resultatetblir för olika grupper av vårdtagare.Jag är mycket kritisk till attbesparingarna får fortskrida.Anständighetens gräns har redanpasserats på flera områden.Tidigare aviserade försämringar ihögkostnadsskydd ochtandvårdsförsäkringen verkställs nu.Neddragningarna kommer att leda till atthårt pressade hushåll får det ännusvårare att ha råd med läkarvård,medicinkostnader och tandläkarbesök. Jaganser att sjukvårdsförmånerna skulle hatillförts ytterligare 100 miljonerkronor för liksom för åren 1998och 1999. Härigenom skullehögkostnadsskyddet ha kunnat sättas till1 för sjukvårdskostnader och1 för läkemedelskostnader. Jaganser också att tandvården borde hatillförts ytterligare 900 miljonerkronor för såväl 1998 som 1999, så atten anständig tandvårdsförsäkring skulleha kunnat upprätthållas.Det är viktigt att ytterligare resursersatsas på insatser mot aids.Smittspridningen mellan män som har sexmed män är oförändrat hög. De frivil-ligorganisationer som byggt upp envälfungerande organisation medförebyggande och psykosociala insatser,i syfte att motverka ökadsmittspridning, bör få fortsätta ochvidareutveckla sin unika kapacitet. Jaganser därför att bordeöverföras från Smittskyddsinstitutetsanslag till anslaget för insatser motaids.De handikappades situation börförbättras. Handikappanpassningen skallvara en självklarhet vid nybyggnad ochombyggnad, framför allt vad gälleroffentliga lokaler, affärslokaler,skolor vänthallar och sjukhus.Diskrimineringsombudsmannen bör få rättatt agera när funktionshindrade nekastillträde till teatrar och restauranger.Vidare borde assistansreformen tillföras100 utöver vadregeringen föreslagit. Ansvaret för denpersonliga assistansen skall läggas påen huvudman, staten. Den hjälp och detstöd som de assistansberoende behöverskall inte påverkas av i vilken kommunde lever. De som har behov av det skallha rätt att ha sin vanliga assistentäven vid vistelse i skola eller dagligverksamhet.Barnombudsmannens verksamhet ärovärderlig som opinionsbildare.Myndigheten bör därför tillförasytterligare för attfortsätta att utveckla verksamheten.Efter psykiatrireformen, nedskärningarinom socialförsäkringarna, den alltstörre arbetslösheten och svårigheternaatt få socialbidrag har de hemlösasantal ökat. Åtgärder måste nu vidtas föratt hjälpa hemlösa till ett värdigt liv.Jag anser därför att 10 miljoner kronorborde ha avsatts för att bygga om tommahus eller lägenheter till bostäderanpassade för olika grupper av hemlösapersoner.Slutligen anser jag att det eventuellaanslagssparande som finns inomsocialvetenskapliga forskningsrådetsbudget borde användas för att initieraforskning på det alternativmedicinskaområdet. Forskningsinsatserna bordeinriktas på att bilda en brygga mellanskolmedicin och alternativmedicin, föratt på det sättet utveckla skolmedicineni humanekologisk riktning.När majoritet nu genomriksdagsbeslutet den 22 november 1996valt en annan inriktning av politiken,deltar jag inte i utskottetsdetaljbeslut i fråga om anslagen underutgiftsområdet.6. () anför:Den 22 november 1996 fastställderiksdagens majoritet bestående avledamöterna för Socialdemokraterna ochCenterpartiet den ekonomiska ramen förutgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård ochsocial omsorg för budgetåret 1997.Samtidigt godkändes den preliminäraberäkningen av utgiftsområdet förbudgetåren 1998 och 1999.Kristdemokraterna har i parti- ochkommittémotioner förordat en annaninriktning av den ekonomiska politikenoch budgetpolitiken. Kristdemokraternasbudgetalternativ tar sikte på trehuvuduppgifter. För det första måsteresurser tillskapas så att kommuner ochlandsting kan möta de snabbt växandebehoven av vård och omsorg. Ytterligarenedskärningar inom vården och omsorgenkan inte accepteras. Vidare måsteförutsättningar skapas för nya ochväxande företag i syfte att åstadkommanya arbetstillfällen och klararesurserna för välfärden. Den tredjehuvuduppgiften är att den ekonomiskasaneringen måste bedrivas på ett sådantsätt att inte de mest utsatta gruppernadrabbas ytterligare och att de somdrabbats mest av regeringensnedskärningar kompenseras.Behoven inom hälso- och sjukvården ärväldokumenterade. Det gäller inte minstpatientgrupper som gamla och långvarigtsjuka. Den svenska hälso- och sjukvårdenhar i ett internationellt perspektivhittills haft hög kvalitet och godtillgänglighet. finns det risk attkvaliteten och tillänglighetenförsämras. Hälso- och sjukvården stårinför stora utmaningar. Som exempel kannämnas att andelen personer över 85 årunder kommer att öka med nära30 % vilket ställer stora krav påutvecklingen av hälso- och sjukvårdenoch äldreomsorgen. De ökade behoven avhälso- och sjukvård kan enligt minmening inte bara mötas genom fortsattarationaliseringar utan vården ochomsorgen måste få en särställning ipolitiken och tillförsäkras tillräckligaresurser. Vi kristdemokrater föreslogförändringar i budgeten som skulleinnebära en förstärkning av kommun- ochlandstingssektorn med ca 6,5 miljarderkronor för i förhållandetill regeringens förslag. Dessa medelskulle användas till vård och omsorg.Det räcker inte med att säga att vårdoch omsorg skall vara ett prioriteratområde utan det krävs också att manskapar förutsättningar för detta genomatt tillföra sektorn ökade resurser. Jagär också oroad över förändringarna isjukhusvården som bl.a. inneburit attmånga, särskilt ensamboende äldrepersoner skickats hem för . Denkraftiga minskningen av antaletvårdplatser har även resulterat iöverbeläggningar. Det politiska systemetfår inte skapa fyrkantiga regler omvårdtider vid olika diagnoser och varden enskilde skall få sin vård, utan denenskilde måste så långt det är möjligtfå vara med i beslutet om var och hurvården skall ske. Jag anser också attförändringarna av vårdstrukturen gåttalltför snabbt. Det är därför enangelägen uppgift att finna envårdstruktur som håller för högt ställdamedicinska kvalitetskrav och somsamtidigt är kostnadseffektiv ochpraktisk. Även i detta sammanhang är detviktigt att utgå från patientens behov.De gränser som finns mellanprimärvård, sjukhusvård, hem- ochsocialtjänst skapar bekymmer för denenskilde och jag förordar därför ettnära samarbete mellan sjukvården och denkommunala när det gällerrehabilitering, vård i livets slutskedeoch vid utskrivning av patienter frånsjukhusen till eget boende, ålderdomshemeller sjukhem.Jag anser vidare att det är nödvändigtatt skapa förutsättningar föralternativa vårdgivare. En ökad mångfaldav vårdgivare ger patienterna störrevalmöjligheter och kan stimulera,utveckla och tillföra vården nyadimensioner. Lanstingen bör sträva efteratt förnya sin organisation så attprivata, kooperativa och ideellt drivnaalternativ kan ges förutsättningar attutvecklas. Kraven på insyn ochkvalitetsuppföljning måste dock varadesamma oavsett om verksamheten ärfristående eller offentlig.När det gäller omsorgen om de äldreanser jag att regeringen bör återkommamed förslag om en strategi för attmotverka diskrimineringen av äldre inomvården. Det finns undersökningar somtyder på att det håller på att införasen åldersgräns i det tysta inomsjukvården och att äldre patienterbehandlas sämre än yngre patienter.Detta får självfallet inte ske. Vi måstemed kraft slå fast rätten till en värdigålderdom. De äldres behov måste stå icentrum inom vården och omsorgen. Jaganser också att det skall vara ensjälvklar rätt för äldre personer attsjälva bestämma sin bostadsort. Om inteen frivillig ändring av nuvarandeförhållanden sker måste riksdagenöverväga en lagreglering av de äldresrätt att flytta mellan kommuner.Sammanfattningsvis anser jag således attäldre och sjuka skall prioriteras. Detbehövs därför ett resurstillskott under1990-talet för att klara en god vård pålika villkor. Detta går enligt minmening att klara genom omprioriteringardär de som är friska och arbetsföra fårbära ett större ansvar.Vid behandlingen av propositionen omläkemedelsförmåner ochläkemedelsförsörjning m.m. motsatte sigkristdemokraterna bl.a. förslaget om atthöja det totala högkostnadsskyddeteftersom patientavgifter och läkemedelredan i dag är en tung börda för mångagamla och sjuka, dvs. de patientgruppersom har störst behov av sjukvård ochmedicin. För att inte den totala nivånpå högkostnadsskyddet skall innebära attpatienter av ekonomiska skäl avstår frånatt uppsöka läkare eller hämta ut sinmedicin anser jag att egenkostnadstaketi högkostnadsskyddet för öppen sjukvårdoch prisnedsatta läkemedel inte böröverstiga . Jag anser detockså oacceptabelt att rätten till frialäkemedel vid vissa svåra kroniskasjukdomar tas bort. Däremot bör den s.k.fria listan ses över och förbättras.Enligt min mening måste ytterligare 920miljoner kronor tillföras under 1997.Inom tandvården anser jag att denallmänna tandvårdsförsäkringen skallfinnas kvar även efter kommandebudgetårs utgång. Vidare bör regeringenåterkomma med förslag till ettreformerat åtgärdstaxesystem därhögkostnadsskyddet baseras på diagnosoch vårdbehov samt beviljas genomförhandsprövning. En fri prissättninginom åtgärdstaxan bör också övervägas.Jag motsätter mig även den av riksdagentidigare beslutade besparingen på denstatliga assistansersättningen och anseratt ytterligare bortavsättas för detta ändamål.Assistansersättningen bör snarareutvecklas till att också omfattapersoner över 65 år.Jag anser det också viktigt att slåvakt om det värdefulla arbete som mångafrivilliga organisationer utför ochmenar att ytterligare 10 miljoner kronorbort tillföras, för att ge utrymme förett stöd till förfilantropisk verksamhet. Stiftelsen ståri dag inför stora ekonomiska problemvilket äventyrar dess fortsattaverksamhet. Med hänsyn till de betydandeinsatser som stiftelsen gör inommissbrukarvården och de positivaresultat som uppnåtts är det av ytterstavikt att stiftelsens arbete kan drivasvidare.När majoritet nu genomriksdagsbeslutet den 22 november 1996valt en annan inriktning av politiken,deltar jag inte i utskottetsdetaljbeslut i fråga om anslagen underutgiftsområdet.I propositionen framlagt lagförslagFörslag till lag om ändring i lagen(1962:381) om allmän försäkringHärigenom föreskrivs att 2 kap. 3 §lagen (1962:381) om allmän försäkring1skall ha följande lydelse.Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse2 kap.3 §2Ersättning för Ersättning förtandvård utges om tandvård utges omvården meddelas vid vården meddelas vidfolktandvårds- folktandvårds-klinik, klinik,odontologisk odontologiskfakultet eller fakultet ellerannars genom det annars genom detallmännas försorg allmännas försorgeller lämnas av eller lämnas avtandläkare, som är tandläkare, som äruppförd på en av uppförd på en avden allmänna den allmännaförsäkringskassan försäkringskassanupprättad upprättadförteckning. förteckning.Ersättning utges Ersättning utgesenligt grunder som enligt grunder somregeringen efter regeringen efterförslag av förslag avRiksförsäkringsverk fastställer för et fastställer förhögst i högst isänder. sänder.Vad som sägs i Ersättning lämnasförsta stycket inte för tandvårdgäller inte åt en försäkrad somersättning för fyller högst 19 årtandvård åt under det år dåförsäkrad, som inte vården ges. Omfyller minst tjugo avgiftsfri tandvårdår under det år åt sådan försäkradvården inleds. Om föreskrivs iavgiftsfri tandvård tandvårdslagenåt sådan försäkrad (1985:125).föreskrivs itandvårdslagen(1985:125).Denna lag träder i kraft den 1 januari1997.Utskottets förslag till beslut om anslagunder utgiftsområde 9 Hälsovård,sjukvård och social omsorg förbudgetåret 19971 000-tal kronorUtskottets förslag överensstämmer medregeringens förslag tillanslagsfördelning.UtskottetsförslagA Hälsovård och sjukvård1 Sjukvårdsförmåner 15 637m.m.