bet · GJ01UU13 · 1996-03-07 00:00:00 — Parlamentet kanvidare ställa frågor och lämnarekommendationer till rådet och hållerdessutom en årlig debatt om vilkaframsteg som har gjorts inom deträttsliga och inrikes samarbetet.Efter utökningen av unionen medFinland, och harEuropaparlamentet 626 ledamöter.Beredningsarbetet sker i ett tjugotalutskott. Dessa utskott har i sin turinte sällan ett eller fleraunderutskott. En s.k. rapportör ansvararför beredningsarbetet i utskottet ochpresenterar utskottets betänkande vidparlamentets plenarsammanträden. Dessahålls i regel engång . Förslag till ändringar iutskottens betänkanden kan då läggasfram av en partigrupp eller av minst 29enskilda företrädare. Enligt huvudregelnfattar parlamentet beslut med enmajoritet av de avgivna rösterna. Förbeslut i många viktiga frågor krävs docken majoritet av samtliga ledamöter (314röster). Bl.a. gäller detta vidgodkännande av nya medlemsländer.Parlamentet håller varje månadplenarsession i , medanutskotts- och gruppmöten hålls iBryssel. Extra plenarsessioner kan dockhållas i , och utskotts- ochgruppmöten kan hållas i isamband med plenarsession där. Störstadelen av parlamentets personal ärplacerad i Luxemburg.Regeringens skrivelseEuropaparlamentet bör enligt regeringenha en fortsatt betydelsefull roll förparlamentet i EU:s beslutsprocess, ochSverige bör verka för detta.De många och kompliceradebeslutsprocedurerna enligt vilka rådetoch parlamentet fattar beslut bör sesöver i syfte att åstadkomma en väsentligförenkling och för att främjaeffektivitet och begriplighet.Beträffande frågan om initiativrätt förEuropaparlamentet konstaterar regeringenatt parlamentet i sin rapport införregeringskonferensen inte framför kravpå sådan utan slår fast att kommissionenbör behålla ensamrätten till initiativ.Åtgärder bör övervägas för att geEuropaparlamentet en starkare roll vadgäller kontroll av unionens finanser.Det bör emellertid bara gälla frågoravseende uppföljning och utvärdering ochinte beslut om utgifternas nivå ellerinriktning.Regeringen påpekar att beslut inomramen för det rättsliga och inrikessamarbetet rör angelägenheter som är avstor betydelse för medborgarnasgrundläggande individuella rättigheteroch för deras personliga säkerhet. Avdet skälet är det viktigt att sådanabeslut fattas i former som präglas avöppenhet och insyn samt underförhållanden som gör det möjligt förparlamentet att lämna synpunkter på debeslut som medlemsländerna fattar.Regeringen anser därför att det vidregeringskonferensen bör övervägas hurparlamentets roll i beslutsprocessen pådetta område skulle kunna utvidgas.Parlamentet bör i högre grad än förnärvarande ha tillgång till förslag tillbeslut som är bindande förmedlemsstaterna. I ett sådant fallskulle parlamentet kunna ges möjlighetatt inkomma med synpunkterpå förslaget.MotionerParlamentets beslutsformer ochparlamentets roll utanför första pelarentas upp i partimotioner frånCenterpartiet och Kristdemokraterna.Olof m.fl. (c) anser i motionU25 (yrkande 23 i denna del) attbeslutsprocedurerna inom parlamentet börbegränsas till de tre beslutsprocedurer,medbeslutande, samtycke och samråd, somEuropaparlamentet föreslagit.Alf m.fl. (kds) anför i motionU21 att roll i denlagstiftande processen måste stärkas föratt göra parlamentet mera jämställt medrådet (yrkande 12). De nuvarande olikalagstiftningsprocedurerna måstereduceras och förenklas så att enförbättrad medbestämmandeproceduranvänds i större utsträckning (yrkande13). Parlamentet bör delta ibeslutsfattande och rådgivning även imellanstatliga frågor (yrkande 14).Ändringar i fördragstexterna skall intekräva parlamentets godkännande (yrkande15).Frågor som rör parlamentets arbetsformertas upp i partimotionerna från Moderatasamlingspartiet och samt ien enskild s-motion.Carl Bildt m.fl. (m) anser i motion U23att parlamentet måste anpassa sinaarbetsformer till det stora ansvar somsedan trädde i kraftvilar på parlamentet. Arbetsformerna äri dag sådana att parlamentarikernasreella påverkansmöjligheter försvåras,och parlamentet måste enligtmotionärerna i första hand prioriterabehandlingen av de ärenden där de s.k.medbestämmande- och samarbetsformernatillämpas.I motion U30 anser ()att bör reformeras ocheffektiviseras (yrkande 9). Han anför imotionen att parlamentet präglas avkaotiska förhållanden med administrativabrister och dålig struktur ipleniarbetet samt att det finns storamöjligheter att minska kostnaderna genomen effektivisering och förbättradereseersättningsbestämmelser.Olof m.fl. (c) tar i motionU25 också upp frågan om platsen förparlamentets verksamhet, och de anseratt parlamentets flyttande mellanBryssel och , liksomplaceringen av sekretariatet iLuxemburg, är oförsvarligt. Verksamhetenbör samlas till en ort och bördriva denna fråga underregeringskonferensen (yrkande 23 i dennadel).Utökade befogenheter inomfinanskontrollen föreslås i motionernaU23 av m.fl. (m) och U25 avOlof m.fl. (c) yrkande 23 idenna del. I m-motionen anförs attEuropaparlamentets kontrollmakt som ettkomplement till revisionsrätten börstärkas genom att parlamentet fårrättsliga förutsättningar att permanentgranska det ekonomiska handhavandet inomunionen. I c-motionen anförs attparlamentet bör ges ökade befogenheteratt kontrollera EU:s finanser genomuppföljning och utvärdering.Antalet ledamöter i parlamentet tas uppi tre motioner.Carl Bildt m.fl. (m) anför i motion U23att inte får bli förstort, om det skall fungera i praktiken,och att representationsreglerna bör sesöver inför den omfattande utvidgningen iCentral- och Östeuropa.Olof m.fl. (c) anser i motionU25 att bör motsätta sigeventuella förslag vidregeringskonferensen om att minska desmå staternas överrepresentation iEuropaparlamentet och hysa stortveksamhet till förslag om att sätta etttak på maximalt 700 ledamöter och ägnastor uppmärksamhet åt denna fråga införkonferensen (yrkande 23 i denna del).Även m.fl. (kds) anser imotion U21 att bör motarbeta enbegränsning av antalet ledamöter iparlamentet (yrkande 16).ReflektionsgruppenMånga i reflektionsgruppen anser attEuropaparlamentets förfaranden äralltför många och alltför invecklade ochförespråkar därför att de minskas tilltre: samråd, samtycke och medbeslutande.Det tillämpademedbeslutandeförfarandet är enligtgruppen alltför komplicerat, och gruppenföreslår att konferensen förenklar detutan att ändra maktbalansen mellan rådetoch . Många i gruppenföreslår också att konferensen skall ökaräckvidden av medbeslutandeförfarandet.Utskottets bedömningStor samstämmighet råder om attbeslutsprocedurerna som innefattarparlamentet är många och komplicerade.De bör som regeringen framhåller sesöver i syfte att åstadkomma en väsentligförenkling och större effektivitet ochbegriplighet. Det är vidare angelägetatt, som regeringen också framhåller,parlamentet ges en mer betydelsefullroll inom det rättsliga och inrikessamarbetet. Utskottet anser attdärigenom tillgodoses motionerna U21yrkandena 12, 13 och 14 och U25 yrkande23 i denna del. Krav på parlamentetsgodkännande av fördragsändringar ärenligt utskottets mening inte aktuellt,och utskottet avstyrker också motion U21yrkande 15.Utskottet anser det vidare viktigt attåtgärder, som regeringen framhåller ochsom begärs i motionerna U23 och U25yrkande 23 i denna del, övervägs för attförstärka parlamentets roll vad gällerkontroll av unionens finanser genomuppföljning och utvärdering.Utskottet anser det vidare angeläget attEuropaparlamentets arbetsformer är sågoda som möjligt, såsom berörs imotionerna U23, U25 (yrkande 23 i dennadel) och U30 (yrkande 9). Arbetsformernakan säkerligen ses över i mångaavseenden. Utskottet anser emellertidatt detta i första hand är en fråga förparlamentet självt och vill inte införregeringskonferensen föreslå någotuppdrag till regeringen i denna fråga.Vad beträffar frågan om plats förparlamentets verksamhet vill utskotteterinra om att sätet för gemenskapensinstitutioner enligt artikel 216 skallfastställas av medlemsstaternasregeringar i samförstånd. Frågan omparlamentets placering har tidigarevarit föremål för ingåendeöverläggningar utan att regeringarnalyckats nå en lösning. Utskottet anserdet otillfredsställande att parlamentetsverksamhet inte har kunnat koncentrerastill en ort. Utskottet anser emellertidinte att det finns anledning för densvenska regeringen att, som begärs imotion U25 yrkande 23 i denna del, nuaktualisera frågan.Frågan om antalet ledamöter iEuropaparlamentet är inför en utvidgninghögst aktuell. En linjär utökning avantalet platser i parlamentet, dvs. meddagens under/överrepresentation, skulleenligt uträkningar i rapporten tillEU 96-kommittén Vem bestämmer vad? (SOU1996:4) medföra att ett EU med 27medlemsländer fick ett parlament med881 platser. I samma utredning beräknasmandatfördelningen vid ett tänkt tak för antalet ledamöter vid 700 eller 500.Sverige skulle med utgångspunkt fråndagens befolkningsstorlekar ochöver/underrepresentation och med 27medlemsländer få 17 respektive 12platser.Som jämförelse kan nämnas att antaletledamöter i vissa av de störreeuropeiska staternas nationellaparlament är i 577, i Italien630, i 651 och i Tyskland672.Det är enligt utskottets mening viktigtatt de små staternas befolkningrepresenteras så att den nationellapolitiska situationen återspeglas sålångt som möjligt. Mot bakgrund av dettaperspektiv kan man diskutera detlämpliga i det tak för antaletledamöter om 700 personer som harföreslagits inför regeringskonferensenbl.a. av och av enmajoritet i reflektionsgruppen.Utskottet vill framhålla att ett stortantal ledamöter inte behöver innebäraatt ett parlament inte fungerar. Av välså stor vikt som ledamotsantalet kanvara att arbetet organiseras effektivt.Samtidigt måste konstateras att ettledamotsantal som överstiger 700 kankomma att medföra mycket stora problemför parlamentets möjligheter att arbetaoch fungera, och dessa problem kommeratt accentueras av att antaletrepresenterade nationer och språkgruppersamtidigt ökar.Frågan bör givetvis noga övervägasunder den föreståenderegeringskonferensen med syftet attkomma fram till en fungerande princip.Med det anförda anser utskottet attmotionerna U23 i denna del, U25 yrkande23 i denna del och U21 yrkande 16 intebör föranleda något ytterligareuttalande av riksdagen.2.6.4 roll i vissafrågorMotionMarianne m.fl. (mp) anser imotion U29 att bör gesviss lagstiftningsrätt endast när detgäller miniminormer för mänskligarättigheter samt skydd för hälsa ochmiljö (yrkande 7) samt attlagstiftningsrätt när det gällerminiminormer för hälsa och djuretiskafrågor skall överföras tillEuropaparlamentet (yrkande 26).BakgrundSedan 1987, då den s.k. enhetsaktenträdde i kraft, är miljön ett av EG:spolitikområden. Detta innebär att det nufinns ett avsnitt i sombehandlar miljön och där degrundläggande målsättningarna förmiljöpolitiken slås fast (artikel130r-130t). I dessa regler anges ocksåhur besluten skall fattas, och detunderstryks att de regler som beslutas(oftast i form av s.k. direktiv) skallutformas som minimiregler så attmedlemsstaterna kan tillämpa strängarekrav om de vill. Beslut om miljöreglerfattas numera oftast med kvalificeradmajoritet (artikel 130s.1) enligt dets.k. samarbetsförfarandet i artikel189c. Det blir därigenom lättare förrådet att fatta beslut på miljöområdetän tidigare, då alla beslut krävdeenhällighet. Beslutsgången blir dock merkomplicerad. Kommissionens förslag skallbehandlas i två läsningar i parlamentetoch däremellan skall rådet besluta om ens.k. gemensam ståndpunkt.För regler som främst avser skatter,således även på miljöområdet, gällerenligt artikel 130s.2 att beslutfortfarande skall fattas medenhällighet.Bestämmelser som har till syfte attförverkliga den inre marknaden antas medstöd av artikel 100a i fördraget.Artikeln ligger till grund för regler omharmoniserade miljökrav för varor, t.ex.kemikalier. Beslut fattas medkvalificerad majoritet enligt det s.k.medbeslutandeförfarandet i artikel 189b.Miljögarantin innebär att en stat kantillämpa strängare regler till skydd förbl.a. miljön än vad som följer av en EG-rättsakt. Förutsättningen är attkommissionen godtar att den nationellaregeln inte innebär godtyckligdiskriminering eller ett förtäckthandelshinder.Parlamentet har bara en rådgivande rolli samband med att miljöregler beslutasmed stöd av artikel 130r-t. Parlamentethar alltså ingen vetorätt mot rådet idessa fall. När det gäller regler medmiljöanknytning som rör den inremarknaden har parlamentet däremot ensådan vetorätt, men beslutsförfarandethar i dessa fall visat sig varakrångligt och svårarbetat.Utskottets bedömningSom utskottet tidigare anfört anserutskottet att den beslutsordning ochmaktbalans som råder mellaninstitutionerna i stort bör behållas.Utskottet avstyrker därmed motion U29yrkandena 7 och 26.2.6.5 De nationella parlamentens roll ibeslutsprocessenFörklaring i unionsfördragetI fråga om de nationella parlamentensroll i Europeiska unionen finns enförklaring i samband medunionsfördraget. I förklaringen angesföljande:Konferensen anser att det är viktigt attfrämja ett större engagemang från denationella parlamentens sida iEuropeiska unionens verksamhet.I detta syfte bör informationsutbytetmellan de nationella parlamenten ochEuropaparlamentet intensifieras. I dettasammanhang skall medlemsstaternasregeringar bl.a. säkerställa att denationella parlamenten får tillgång tillkommissionens förslag till lagstiftningi god tid för att kunna informera sig omeller eventuellt granska förslagen.På samma sätt anser konferensen att detär viktigt att intensifiera kontakternamellan de nationella parlamenten ochEuropaparlamentet, särskilt genomregelbundna möten mellanparlamentsledamöter som är intresseradeav samma frågor.Regeringens skrivelseDe nationella parlamentens roll ibeslutsprocessen bör enligt regeringenstärkas eftersom denna roll är avfundamental betydelse för EU-samarbetetsdemokratiska legitimitet. Regeringenframhåller att varje land har sinprocedur för samråd/information mellanregering och parlament. Beslut som rörhur dessa procedurer utformas bör ävenfortsättningsvis fattas på nationellnivå. Det är dock enligt regeringen avstor vikt att unionen arbetar på ettsätt som underlättar informations- ochsamrådsförfarandet mellanmedlemsstaternas regeringar ochparlament, och i samband medregeringskonferensen bör åtgärderövervägas som underlättar de nationellaparlamentens roll i beslutsprocessen. Denationella parlamenten bör gesförbättrade möjligheter att påverkaarbetet i EU, framför allt genom att deges ökad tid att pröva de frågor ochställningstaganden som föreläggs dem.MotionerFrågan om de nationella parlamentensmedverkan i beslutsprocessen tas upp ipartimotionerna från ,, de grönaoch Kristdemokraterna.Olof m.fl. (c) anför i motionU25 att arbetsformerna i rådet måsteförändras så att de nationellaparlamentens deltagande ibeslutsprocessen förbättras och att detär en brist att regeringen inte angernågra konkreta förslag i denna riktning(yrkande 22). Motionärerna anser att denationella parlamentens deltagande ibeslutsprocessen bör förbättras, bl.a.genom rätt att utfråga kommissionärerinför nationella parlamentsutskott.Gudrun m.fl. (v) anser i motionU22 att initiativrätt ilagstiftningsfrågor bör ges denationella parlamenten (yrkande 3).Marianne m.fl. (mp) anser imotion U29 att de nationella parlamentenskall ges rätt att medverka i EU:sbeslutsprocesser genom att fåinitiativrätt och kunna lägga framförslag till EU-regler (yrkande 3).Motionärerna anser också att parlamentenoch deras motsvarigheter till EU-nämndenbör rekommenderas vara beslutande införministerrådsmöten (yrkande 4) och attdet slutna Coreper skall ersättas med enparlamentariskt förankradförberedelseprocess (yrkande 8).Alf m.fl. (kds) anser i motionU21 att en modell bör etableras sominnebär att medlemsländernas nationellaparlament systematiskt rådfrågas av sinaregeringar inför lagstiftningsbeslut irådet (yrkande 24). Motionärerna harockså en annan infallsvinkel på fråganom de nationella parlamentens inflytandeoch anser att kommissionen bör sändasina lagstiftningsförslag på remiss tillde nationella parlamenten för yttrande(yrkande 25).Ett yrkande i motion U22 om förändringav kommissionens status medinitiativrätt endast för de nationellaparlamenten behandlas i avsnittet omkommissionen.ReflektionsgruppenNationella parlament bör enligtreflektionsgruppen delta på ett lämpligtsätt (p. 92 och 93). Gruppen anser attde nationella parlamentens huvudsakligaroll i relation till EU:sbeslutsfattande ligger i den övervakningoch kontroll som varje nationelltparlament utövar i fråga om sinregerings åtgärder i rådet. Många igruppen anser att unionensbeslutsförfaranden bör organiseras påett sätt som tillåter de nationellaparlamenten att på tillfredsställandesätt granska och påverka sina respektiveregeringars ställningstaganden i sambandmed unionens beslutsfattande. Denationella parlamenten bör enligtgruppen förses med all nödvändiginformation om unionen och dessinstitutioner. Institutionerna, isynnerhet kommissionen och rådet, skallorganisera sitt arbete så att denationella parlamentens uppgifterunderlättas. Detta kan åstadkommas genomfördragsändring och/eller genom enlämplig uppförandekod så att nationellaparlament förerådsbehandlingen (ca ) fårklar och komplett dokumentation om varjesubstantiellt legalt kommissionsförslagpå sina respektive officiella språk.Några av gruppens medlemmar nämner (p.96) som en praktisk förbättring för denationella parlamenten att det skullevara värdefullt om kommissionärernaframträdde inför de nationellaparlamenten när detta är lämpligt.Utskottets bedömningBeträffande en rätt för de nationellaparlamenten att ta initiativ ilagstiftningsfrågor enligt motionernaU22 yrkande 3 och U29 yrkande 3, villutskottet hänvisa till sina övervägandeni avsnitten om rådet och kommissionen,där utskottet anser att det vore ett förstort ingrepp i maktbalansen mellaninstitutionerna. De nationellaparlamenten bör i stället i första handverka genom sina regeringar iministerrådet. Partier och enskildaledamöter kan givetvis utnyttja ocksåandra vägar för att driva de frågor definner angelägna.Stor samstämmighet synes enligtutskottet råda om behovet av att skapabättre förutsättningar förmedlemsstaternas parlament att utövainflytande i beslutsprocessen. Utskottetvill understryka betydelsen av attsådana förutsättningar skapas, ochutskottet anser att detta bör kunna skegenom en ordning som denreflektionsgruppen skisserat. Härigenombör syftet med motionerna U21 yrkande 24och U25 yrkande 22 i denna del varatillgodosett. Någon formlig remiss tillde nationella parlamenten enligt yrkande25 i motion U21, vilket för delskulle kräva ett formelltställningstagande till förslag som kanha långt kvar till slutversion, anserutskottet däremot inte vara lämplig.Parlamentens inflytande bör utövas iandra former. Utskottet ser däremotgärna att förslag från kommissionen ochdess arbetsgrupper, i form av grönböckereller annat, på ett enkelt sätt görstillgängliga för ledamöter i denationella parlamenten och andra. -Användningen av s.k. grönböcker kommerockså att beröras i avsnittet omöppenhet och insyn i EU:s institutioner.Såvitt gäller den internabeslutsordningen inför beslut i rådetvill utskottet framhålla att dennabeslutsordning bör bestämmas avvederbörande medlemsstat, och utskottetavstyrker motion U29 yrkande 4. Det ärenligt utskottets mening viktigt att densvenska regeringens ställningstaganden iministerrådet har stöd i ochatt övriga regeringar har den förankringför sina ställningstaganden som anseserforderligt i respektive land, menutskottet anser det uteslutet att så somföreslås i yrkande 8 i motion U29ersätta förberedelsearbetet inom Corepermed en parlamentariskt förankradförberedelseprocess . - En annan sak äratt det kan finnas skäl att överväga hurden svenska skall kunna gesinblick i bl.a. förberedelseprocessen. Imotion U27 nämns, utan yrkande,möjligheten att placera parlamentariskadelegater vid EU-representationen på ettsätt liknande det som gäller förparlamentariska FN-delegater. Utskottethar anledning att i annat sammanhangåterkomma till denna fråga.2.6.6 DomstolenGällande ordningDomstolens uppgifterEG-domstolens viktigaste uppgift är attövervaka att EG-rätten tolkas ochtillämpas enhetligt av institutionernaoch i medlemsstaterna. harensam befogenheten att slutligt tolka EG-rätten och har därvid utvecklat flera avEG-rättens viktigaste principer.Domstolen har i ett antal mål successivtutvecklat sin ståndpunkt att EG-rättenär en rättsordning av eget slag, som ärsjälvständig och integreradmed medlemsländernas nationellarättssystem.Tolkningsbesked kan lämnas av domstolenpå förhand. En nationell domstol somskall tillämpa en EG-regel kan inhämtabesked från , innan denavgör målet. I vissa fall skallförhandsbesked inhämtas. Det gäller iförsta hand domstolar i sista instans,om saken är sådan att en tolkning avgemenskapsrätt måste ske för att denskall kunna avgöras. Förhandsavgörandenkan avse tolkningen av fördragen,giltigheten och tolkningen av rättsakterutfärdade av gemenskapernasinstitutioner samt tolkningen av stadgarför organ som upprättats av rådet, närstadgarna föreskriver det. EG-domstolenhar i sin rättspraxis slagit fast attden nationella domstolen blir bunden avtolkningsbeskedet.Domstolen ansvarar vidare för denrättsliga kontrollen av EG-institutionerna. Domstolen kontrollerar attinstitutionerna i sin normgivning inteöverskrider eller åsidosättergemenskapsrättens regler. Detta sker påtalan av en medlemsstat, rådet ellerkommissionen. Även kanväcka talan för att tillvarata sinarättigheter. En enskild fysisk ellerjuridisk person kan väcka talan mot ettbeslut som är riktat till honom ellermot ett beslut "som även om detutfärdats i form av en förordning ellerett beslut riktat till en annan person,direkt och personligen berör honom"(artikel 173). Domstolen prövar också omEuropaparlamentet, rådet ellerkommissionen i strid med fördragenunderlåter att vidta åtgärder, s.k.passivitetstalan.EG-domstolens kontroll riktar sig ocksåmot medlemsstaterna. Talan avser häroftast underlåtelse dvs. att en stat harförhållit sig passiv närgemenskapsrätten har krävt att den skallhandla. Talan mot en medlemsstat kanväckas dels av en annan medlemsstat,dels av kommissionen. Enskilda personersaknar helt möjlighet att föra talan moten medlemsstat. Domstolens dom är en renfastställelsedom och kan inte direktgripa in i medlemsstaternaslagstiftning. Om det uppstår en fråga omen medlemsstat efterkommit en dom kantalan väckas på nytt vid domstolen.Finner domstolen att domen inte följtskan staten föreläggas att betala ettstandardbelopp eller vite.I vissa fall fungerar domstolen som enordinär domstol och dess behörighet ärdå inte begränsad till rättsligkontroll. Domstolen har fullprövningsrätt beträffandea) mål som gäller påföljder enligtförordningar som antagits avEuropaparlamentet och rådet gemensamteller av rådet i den mån detta harföreskrivits i förordningen i fråga(artikel 172),b) mål mot gemenskaperna omutomobligatoriskt skadestånd för skadasom vållats av institutionerna eller avinstitutionernas anställda undertjänsteutövning (artikel 178),c) rättsfrågor i mål mellangemenskaperna och de anställda om löner,anställningsvillkor m.m.Till domstolen är knuten enförstainstansrätt med behörighet att iförsta instans pröva och avgöra vissagrupper av ärenden, bl.a. sådana s.k.tjänstemannamål som nämnts.Förfarandet vid domstolenDomstolen sammanträder enligthuvudregeln (artikel 165) i plenum.Domstolen kan dock arbeta på avdelningarför vissa förberedande utredningar ellervissa grupper av ärenden. Om enmedlemsstat eller engemenskapsinstitution som är part iärendet begär det skall dock domstolensammanträda i plenum.Förfarandet vid domstolen skall beståav en skriftlig och en muntlig del(artikel 17 i protokoll A, domstolensstadga). Stater och gemenskapensinstitutioner skall företrädas av ettombud som utses för varje ärende. Övrigaparter skall företrädas av normalt enadvokat som är behörig att uppträdainför domstol i någon avmedlemsstaterna.Domstolens sammansättningDomstolen består av 15 domare.