bet · GJ01KU8 · 1996-02-22 00:00:00 — Men majoriteten av demsom gjort polisanmälningar har blivitväl bemötta.Frågan om ett inlemmande av gruppenhomosexuella i lagstiftningen om hetsmot folkgrupp har inte varit i fokus vidkartläggningen. Författarna menar dockatt det är tydligt, framför allt genomintervjuundersökningen, attrespondenterna gör en koppling mellanhat, hot och våld mot dem och frånvaronav homosexuella i regelverket om hetsmot folkgrupp. Huruvida dennaomständighet direkt eller indirekt ledertill hat, hot och våld mot homosexuellagår inte att utröna genom dennaundersökning. Däremot är det troligt,menar författarna, att trakasserier,föraktfulla uttalanden, förolämpningaroch förtal samt hot och våld mothomosexuella får näring i uttalanden ochskrifter som, om de gällde ras, hudfärg,nationellt eller etniskt ursprung ellertrosbekännelse, skulle vara straffbara.Författarna påpekar att homosexuellafinns med i regeln om olagadiskriminering samt i regeln omstraffskärpning. Logiken att inteinlemma homosexuella i regeln om hetsmot folkgrupp är enligt derasuppfattning svårfunnen.Muntlig informationCecilia och för sexuelltlikaberättigande lämnade informationtill utskottet vid sammanträdet den 9november 1995.Utskottets bedömningEnligt utskottets uppfattning kan detinte råda någon tvekan om att dehomosexuella trots en ökad tolerans ochvidsynthet i samhället alltjämt är enutsatt grupp. Det finns alltså goda skälför att lagstiftningen på olika sätt gerde homosexuella ett särskilt skydd. Såsent som infördes en regel ibrottsbalkens straffmätningsbestämmelsersom innebär att det är en försvårandeomständighet om motivet för ett brottvarit att kränka någon på grund avdennes homosexuella läggning. Utskottetanser det också värdefullt att det inomden statliga verksamheten pågår ettfortlöpande arbete i syfte att ökaskyddet för de homosexuella.Folkhälsoinstitutet har regeringensuppdrag att följa utvecklingen av dehomosexuellas situation, bl.a. när detgäller diskriminering, och att samordnainsatser för homosexuella.I två av motionerna begärs ettförstärkt skydd mot diskriminering avhomosexuella i regeringsformen. Enligtden ena av dessa motioner bör förbudetmot diskriminering i 2 kap. 15 § RF pågrund av ras, hudfärg och etnisktursprung utsträckas till att också avsesexuell läggning. I motionen berörssärskilt frågan om diskriminering inomkyrkan av homosexuella. Bl.a. hänvisastill uppgifter om att en biskop vägrarprästviga personer med homosexuellläggning.Utskottet vill erinra om att denoffentliga makten enligt bestämmelsen i1 kap. 2 § RF skall utövas med respektför alla människors lika värde och förden enskilda människans frihet ochvärdighet. Detta är visserligen ett s.k.programstadgande som inte kan görasgällande i domstol, men det har likvälstor betydelse och kan t.ex. åberopas avJO i ärenden som gäller diskrimineringfrån offentliga organs ellerfunktionärers sida. När det gällerförslaget att införa ett direktdiskrimineringsförbud i utgårutskottet från att den sexuella läggningförslaget avser är homosexualitet, inteandra former av sexuellt beteende hosminoriteter. Utskottet är emellertidinte berett att biträda detta förslag.Tillräckliga skäl har enligt utskottetinte framkommit för att ändraregeringsformen i detta hänseende.Utskottet vill också erinra om attdiskrimineringsförbudet i 2 kap. 15 § RFriktar sig till normgivaren, i förstahand . En utvidgning avförbudet skulle alltså inte innebäraökade möjligheter att komma till rättamed problem av det slag som tas upp i enav motionerna. Med det anförda avstyrkerutskottet motion K431 i berörd del ochmotion K612.I två motioner tas frågan om enkriminalisering av hets mot homosexuellaupp. Detta skulle förutom ändring ibrottsbalken också kräva ändringar itryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen.Utskottet tar bestämt avstånd från allaformer av nedsättande uttalanden omhomosexuella. Enligt utskottetsuppfattning finns också i lagstiftningentillräckliga medel för att komma åtsådana uttalanden om homosexuella somindivider. Utskottet vill peka påbestämmelserna i omförolämpning, uppvigling och olagadiskriminering. Denna lagstiftning måstedock i större utsträckning omsättas ikonkret handlande. Enligt utskottet ärdet en angelägen uppgift för såväl polissom åklagare att agera effektivt ochkraftfullt mot denna typ avbrottslighet. Åklagare och domstolar börvara uppmärksamma på denstraffskärpningsbestämmelse som ärtillämplig i sammanhanget.När det gäller frågan om att utsträckabrottet hets mot folkgrupp till attockså omfatta homosexuella anserutskottet att inga nya omständighetersom talar för en kriminalisering kommitfram. Utskottet vidhåller således att enkriminalisering skulle innebära enomotiverad inskränkning i dengrundlagsskyddade tryck- ochyttrandefriheten med svåröverblickbarakonsekvenser. Som utskottet tidigareframhållit kan man inte heller bortsefrån att en lag-ändring kan leda till att dehomosexuella på ett sätt som många avdem inte önskar pekas ut som en speciellgrupp i samhället. Med det anfördaavstyrker utskottet motion K431 i nuberörd del och motion A702 yrkande 1.Grundlagsskydd mot diskriminering avfunktionshindradeMotionernaI två motioner begärs med hänvisningtill Handikapputredningensslutbetänkande Ett samhälle för alla(SOU 1992:52) att regeringsformensförbud mot diskriminering utvidgas tillatt också gälla funktionshindrade.Rune m.fl. (c) framhåller imotion So294 (yrkande 1) att i botten påde förändringar som krävs för attförbättra funktionshindrades situationpå en rad olika områden krävs ettallmänt förbud i grundlag motdiskriminering av funktionshindrade. Detskulle innebära att funktionshindradeinte får missgynnas i lag eller annanföreskrift. I motion 1994/95:K216 ommedborgerliga rättigheter förfunktionshindrade av . (v) begärs att regeringen snarastskall förelägga förslag pågrundval av handikapputredningsförslag när det gäller bl.a. en lag omändring i regeringsformen för attförhindra diskriminering av personer medfunktionsnedsättningar (yrkande 1).BakgrundI förarbetena till regeringsformenframhålls att det inte är möjligt attställa upp en grundregel som generelltförbjuder lagstiftning att göra skillnadmellan olika grupper. I stället har manvalt ett stadgande som ger uttryck förgrundsatsen om likabehandling avmedborgare. Enligt 1 kap. 2 § förstastycket regeringsformen skall såledesden offentliga makten utövas med respektför alla människors lika värde och förden enskilda människans frihet ochvärdighet. De rättsligt bindandereglerna på fri- och rättighetsområdetåterfinns i 2 kap. regeringsformen. 15 § stadgas att lag eller annanföreskrift inte får innebära att någonmedborgare missgynnas därför att han medhänsyn till ras, hudfärg eller etnisktursprung tillhör en minoritet. I 2 kap.16 § stadgas att lag eller annanföreskrift inte får innebära att någonmedborgare missgynnas på grund av sittkön, om ej föreskriften utgör led isträvanden att åstadkomma jämställdhetmellan män och kvinnor eller avservärnplikt eller motsvarandetjänsteplikt.1989 års handikapputredning föreslogatt det skulle införas en ny paragraf i2 kap. regeringsformen - 16 a § - medföljande lydelse: Lag eller annan föreskrift får inteinnebära att någon medborgare missgynnaspå grund av funktionshinder. hänvisade till att2 kap. regeringsformen innehållerrättsligt bindande regler på fri- ochrättighetsområdet. Kapitlet innehållerförbud mot särbehandling på grund avt.ex. åskådning, ras och kön. Detframstod enligt utredningen som heltoförenligt med svenskt rättsmedvetandeatt samhället skulle behandla någonsämre än andra på grund av dessaomständigheter. Därför hade det ansettsangeläget och naturligt att den svenskagrundlagen genom bindande rättsreglerger klart uttryck för att en negativsärbehandling på sådana grunder inte kangodtas vare sig i fråga om demedborgerliga fri- och rättigheternaeller i övrigt. Utredningen hänvisadetill att ett sådant förbud enligtlagstiftaren kan innebära enbetydelsefull förstärkning av deträttsskydd som kan åstadkommas på annatsätt. Utredningen ansåg att sammaresonemang borde kunna användas i frågaom särbehandling på grund avfunktionshinder. En bestämmelse meddiskrimineringsförbud i fråga omfunktionshindrade fick ses som ettallmänt uttryck för handikappolitiken isamhället och kunde hindra attdiskriminerande normgivning i fråga omfunktionshindrade kom till stånd ochkunde också få betydelse som ettincitament för utgallring av befintligaregler om särbehandling.Handikapputredningens förslag i dennadel bereds fortfarande inomregeringskansliet.Konstitutionsutskottet behandlade våren1994 en motion om att grundlagen bordeinnehålla en regel av innebörd att lagaroch föreskrifter inte får utformas såatt människor med funktionshinderdiskrimineras. Enligt utskottets meningvar ämnet mindre väl lämpat förgrundlagsreglering. följde utskottet(bet. 1993/94:KU24, prot. 1993/94:88).Utskottets bedömningSom framgår av vad utskottet framhållitunder föregående avsnitt gäller enligt 1kap. 2 § regeringsformen att denoffentliga makten skall utövas medrespekt för alla människors lika värde.Utskottet är inte berett att föreslå attdet utöver detta skydd görs enutvidgning av diskrimineringsförbudet i2 kap. 15 § regeringsformen till attockså omfatta funktionshindrade.Tillräckliga skäl har enligt utskottetinte angetts för att motivera engrundlagsreglering av denna fråga.Utskottet avstyrker följaktligenmotionerna K216 yrkande 1 och So294yrkande 1.Grundlagsskydd mot viss genteknikMotionernaI två motioner av m.fl.(mp) begärs grundlagsreglering i vissagentekniska frågor. I motion So422(yrkande 3) begärs ett grundlagsförslaginom mandatperioden från regeringen sominnefattar skydd för människans gener. Imotion Jo503 (yrkande 4) yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslagtill grundlag som innebär att patent påliv förbjuds.Motion So422 tar upp risken för attgentekniken används i rashygienisktsyfte. Motionärerna menar att människansarvsanlag, hennes gener, är unika förhenne och att grundlagens krav pårespekt för den enskilda människansintegritet (frihet och värdighet) ocksåmåste omfatta hennes genuppsättning.Motionärerna vill därför, så fort det ärtekniskt möjligt, i grundlagen föra inett skydd för människans gener, så attt.ex. ingrepp på könsceller, zygoter ochblastem med bl.a. ärftliga effekter blirolagliga. - Med könscell avses sädescelloch äggcell, med zygoter avsesbefruktade ägg och med blastemcellbildningarna från tvåcellstadiettill dess de fastnat vid livmoderväggen,vilket sker frånbefruktningen.I motion Jo503 framhåller motionärernaatt det ur ett ekologiskt perspektiv ären absurd tanke att patent skall kunnagälla livsformer i direkta ellerindirekta former (genom patent påmetoder). Syftet med patent är enligtmotionen att stimulera den gentekniskaforskningen genom att få fram ettriskvilligt kapital som kan förräntas påett optimalt sätt. Motionärerna anserinte att denna forskning bör stimulerasutan begär att patent på liv ochlivsformer skall förbjudas i en nysvensk grundlag.BakgrundGentekniken grundar sig på upptäckten avstrukturen hos deoxiribonukleinsyra,DNA. Denna syra är bärare av dengenetiska information som finns icellerna hos allt levande. Med hjälp avden viktigaste gentekniken, hybrid-DNA-tekniken, är det möjligt att föra överenskilda arvsanlag från en individ, enras eller en art till en annan. På såvis kan organismer utrustas med enkombination av egenskaper som normaltinte förekommer i naturen. Egenskapernakan, till skillnad från vad som normaltär fallet vid traditionell förädling,även hämtas från andra organismer än denegna arten. Den vedertagna benämningenpå organismer som fått det genetiskamaterialet ändrat på ett sätt som inteförekommer naturligt är genetisktmodifierade organismer. Ett viktigtanvändningsområde för gentekniken är detmedicinska området.Grundläggande och övergripande reglerom bl.a. tillståndskrav och tillsynfinns i lagen (1994:100) om genetisktmodifierade organismer. Mer detaljeradebestämmelser finns i förordning och imyndighetsföreskrifter. Lagen ärtillämplig på innesluten användning ochavsiktlig utsättning av genetisktmodifierade organismer, och närprodukter som innehåller eller består avsådana organismer släpps ut påmarknaden. Lagen innehåller i 4 § ettaktsamhetskrav som omfattar all sådanverksamhet. Den försiktighet skalliakttas som behövs för att undvikanegativa effekter på människors ochdjurs hälsa och på miljön.Aktsamhetskravet innebär också attetiska hänsyn skall tas. Det angesdärför att det därvid skall beaktas attnaturen har ett skyddsvärde, attmänniskans rätt att förändra och brukanaturen är knuten till ettförvaltaransvar. En inneslutenanvändning och en avsiktlig utsättningav genetiskt modifierade organismerskall enligt 5 § föregås av en utredningsom kan läggas till grund för entillfredsställande bedömning av vilkahälso- och miljöskador som organismernakan orsaka. För avsiktlig utsättning ochutsläppande på marknaden krävstillstånd¸ som får lämnas endast omverksamheten är godtagbar från hälso-och miljöskyddssynpunkt och etisktförsvarbar. En särskild nämnd,, skall följautvecklingen på genteknikområdet, bevakade etiska frågorna och ge råd omanvändningen av gentekniken.Genom lagen om genetiskt modifieradeorganismer har två EG-direktivimplementerats i svensk lagstiftning.Dessa är direktiven /219/EEG ominnesluten användning av genetisktmodifierade organismer och 90/220/EEG omavsiktlig utsättning av genetisktmodifierade organismer. Båda direktivenär föremål för revideringsarbete. Iskrivelse 1994/95:167 har regeringenframhållit att flera andra frågor somgäller bioteknik också för närvarandebehandlas inom EU. Enligt skrivelsenavser regeringen att ta fram en samladsvensk syn på EU:s arbete medbioteknikfrågan.Den 1 oktober 1991 trädde lagen(1991:113) om användning av vissgenteknik vid allmännahälsoundersökningar och lagen (1991:115)om åtgärder i forsknings- ochbehandlingssyfte med befruktade ägg frånmänniska i kraft. För att undersökamänniskors arvsmassa med utnyttjande avDNA eller RNA (ribonukleinsyra) fordrassärskilt tillstånd, om undersökningenutgör eller ingår som ett led i allmänhälsoundersökning. Vidtillståndsprövningen skall beaktas bl.a.om undersökningen har en klar,medicinskt motiverad målsättning och omden insamlade genetiska informationenåtnjuter ett effektivt skydd. Deltagandei sådan undersökning skall bygga påfrivillighet, och deltagares skriftligasamtycke skall inhämtas. Frågor omtillstånd prövas av Socialstyrelsen.Åtgärder med befruktade ägg frånmänniska förutsätter samtycke av kvinnanoch, om det kan inhämtas, även avmannen. Försök på befruktade ägg fårinte ske senare än räknat fråndagen för befruktningen. Försök får intesyfta till utveckling av metoder för attåstadkomma genetiska effekter som kan gåi arv. Om ett befruktat ägg varitföremål för försök för en sådanverksamhet skall det befruktade äggetinte få föras in i en kvinnas kropp.I förarbetena till dessa lagar (prop.1990/91:52) framhålls att forskning ochförsök som syftar till genterapi påmänskliga kroppsceller är etisktgodtagbara. Vid försök till genterapi påkroppsceller måste förebyggas attoönskade effekter fås påkönsceller. Forskning och försök somsyftar till genterapi på könsceller hosmänniska kan enligt propositionen inteanses godtagbara. Ett förbud bordedärför införas mot sådana försök påbefruktade ägg från människa som syftartill utveckling av metoder för attåstadkomma genterapi på könsceller.När det gäller patent på liv kan nämnasatt ett patent som meddelas av ennationell patentmyndighet blir gällandeendast i den staten. Önskas patentskyddi mer än ett land måste patent sökas ivarje land. Genom Europeiskapatentkonventionen har skapats enordning som medger att en patentsökandesamtidigt kan få patent i flera länder,s.k. Sådana patentsöks hos Europeiska patentverket iMünchen. I likhet med vad som gällerenligt den svenska patentlagen(1967:837) kan Europeiskt patent intemeddelas på uppfinningar som avserväxtsorter, djurraser eller väsentligenbiologiska förfaranden för framställningav växter eller djur. Mikrobiologiskaförfaranden liksom alster härav får dockpatenteras. Genom att tillträttkonventionen kan Europeiska patentverketmeddela patent som blir gällande iSverige på samma sätt som om patentetbeviljats av det svenska patentverket.Den debatt som förts i och ävenutomlands har särskilt gällt frågan ompatent kan och bör meddelas på genetisktförändrade djur, exempelvis möss, samtväxter och mikroorganismer. Inte minstde etiska aspekterna på patentering avlevande organismer har därvid stått iförgrunden. Inom Europeiska patentverkethar en utveckling skett i praxis dithänatt patent i ökad utsträckning meddelasför uppfinningar som avser levandeorganismer. Bl.a. har patent meddelatspå en genetiskt förändrad växt liksom påett med genetiska förändringarframställt djur (den s.k. onkomusen).Också vid det svenska patentverket haren utveckling skett som i huvudsak kansägas innebära en anpassning tillEuropeiska patentverkets praxis.Lagutskottet uttalade i ettyttrande till (bet.1992/93:LU1y) att inte utantungt vägande skäl borde isolera sigfrån utvecklingen på patentområdet. Detförtjänade enligt lagutskottet attpåpekas att det inom det patenträttsligasystemet fanns utrymme att beaktainvändningar av etisk natur som kanriktas mot att gener och levandeorganismer var patenterbara, främstgenom den möjlighet som finns i densvenska patentlagen och i bl.a. deneuropeiska patentkonventionen att vägrapatent om utnyttjandet av en uppfinningskulle strida mot goda seder ellerallmän ordning.Justitieminister i ett frågesvar iriksdagen anfört att utgångspunkten ipatenträtten är att någon skillnad inteskall göras mellan olika teknologier ochatt patent har beviljats för åtskilligabiotekniska uppfinningar. Gällandesvensk rätt innehåller inte något förbudmot patentering av uppfinningar somtagits fram med hjälp av mänskligtmaterial. Djurraser kan enligt ettuttryckligt undantag i patentlagen intepatenteras. Men Europeiska patentverkethar beviljat patent för genetisktmodifierade djur. Verkets beslut ärgällande också i . Den etiskagränsdragningen i lagstiftningen harhittills endast gjorts genom ettgenerellt förbud mot patent påuppfinningar vars utnyttjande skullestrida mot goda seder eller allmänordning. Först och främst går det inteatt få patent på människor, djur ellerkroppsdelar. Den som påträffar en okändsubstans eller gen i människors ellerdjurs kroppar gör inte någon uppfinningutan en upptäckt. Redan på grund avdetta är det uteslutet att få patent påsådant material, eftersom patentförutsätter en uppfinning.Utskottets bedömningRiksdagen har beslutat om tvålagar som noga reglerar användningen avgenteknik. Enligt utskottets mening geshärigenom ett tillräckligt starkt skyddför mänskliga gener. Utskottet är inteberett att härutöver förorda ettgrundlagsskydd. Inte heller när detgäller frågan om patent på liv anserutskottet att en grundlagsregleringbehövs. Utskottet vill hänvisa till detskydd som finns genom att patent intefår beviljas på uppfinningar varsutnyttjande skulle strida mot goda sedereller allmän ordning och genom detförhållandet att upptäckter av gener hosmänniskor och djur inte är uppfinningaroch därigenom inte kan patenteras.Motionerna So422 yrkande 3 och Jo503yrkande 4 avstyrks.Grundlagsskydd för outbyggda älvar ochälvsträckorMotionenI motion N434 (yrkande 28) av BirgerSchlaug m.fl. (mp) framhålls attvattenkraften genom de redan utbyggdakraftverken skall användas effektivt.Motionärerna ser dock vattenkraften somfärdigutbyggd i och begärgrundlagsskydd för de sista orördaälvarna och älvsträckorna i Sverige.BakgrundRiksdagen beslutade om en planför utbyggnad av vattenkraften (bet.1983/84:BoU30). Planen reviderades åretdärpå (bet. 1984/85:BoU25). Denreviderade planen omfattade nya projekt,effektivisering och förnyelse samtbyggande av små kraftverk om tillsammans3,i syfte attsäkerställa en utbyggnad avvattenkraften om minst 2,5 terawattimmartill mitten av . En delprojekt i planen har i praktiken senarebortfallit genom avslag på ansökningarenligt vattenlagen och genomriksdagsbeslut om skydd enligtnaturresurslagen (1987:12). I såvälpropositioner som utskottsbetänkandenhar framhållits att den omständighetenatt ett projekt finns med ivattenkraftsplanen inte automatisktmedför att det kommer att genomföras.Samma prövning enligt vattenlagen skallgöras oberoende av om projektet ärupptaget i planen eller inte.Naturresurslagen trädde i kraft . Ilagen undantas vissa älvar ochälvsträckor från vattenkraftsutbyggnad.Våren 1993 beslutade attytterligare 13 älvar och älvsträckorskulle skyddas frånvattenkraftsutbyggnad (prop. 1992/93:80,bet. 1992/93:BoU7). Frågan om skydd förälvarna har vidare behandlats iutredningsbetänkandet Vilka vattendragskall skyddas? (SOU 1994:59). Medundantag för fyra vattenområden i södraSverige lämnade utredningen inte någotslutligt förslag till skydd. Utredningenhar getts tilläggsdirektiv ochfortsätter sitt arbete.Bostadsutskottet behandlade hösten 1994motioner om ett utökat älvskydd (bet.1994/95:BoU3). Utskottet kunde intefinna att något väsentligt skulle ståatt vinna på en omprövning av den plansom redan finns för bedömningen avärenden om utbyggnad av vattenkraft.Tvärtom fick det anses vara av värde attden plan som finns och som vägledersamhällets åtgärder har en viss fasthet.Ett sådant synsätt fick emellertidenligt bostadsutskottet inte hindra attdet beträffande enskilda projekt fråntid till annan finns anledning attrevidera planen. Utskottet underströkockså att den omständigheten att ettprojekt inte finns med i planen inte ärett hinder för att aktualisera det, ochatt motsatsen också gäller, denomständigheten att ett projekt finns iplanen innebär inte automatiskt att denkommer att genomföras. Ytterst berorställningstagandet på den prövning somgörs främst enligt vattenlagen.Utskottet erinrade slutligen om attsåväl effektiviseringar som utbyggnad avsmå vattenkraftverk utgör en inteoväsentlig del av planen.Utskottets bedömningKonstitutionsutskottet behandlade hösten1991 ett par motionsyrkanden omgrundlagsskydd för älvar (bet.1991/92:KU10). Utskottet hänvisade tillatt genom naturresurslagenbeslutat om skydd för de outbyggdaälvarna och att detta skydd inte kanbrytas på annat sätt än genomriksdagsbeslut. Utskottet fann inte skälatt i grundlagen införa bestämmelser påområdet och avstyrkte motionsyrkandena.Utskottet gör fortfarande sammabedömning. Motion N434 yrkande 28avstyrks följaktligen. beträffande ersättning föringrepp i äganderättenatt avslår motionerna1994/95:K206 yrkande 3, 1994/95:K213 och 1994/95:K214,2. beträffande grundlagsskyddmot diskriminering av homosexuellaatt avslår motionerna1994/95:K431 yrkande 1, såvitt nu är ifråga, och 1994/95:K612,res. 1 (v)3. beträffande kriminaliseringav hets mot homosexuellaatt avslår motionerna1994/95:K431 yrkande 1, såvitt nu äri fråga, och 1994/95:A702 yrkande 1,res. 2 (fp, c, v, mp)4. beträffande grundlagsskyddmot diskriminering avfunktionshindradeatt avslår motionerna1994/95:K216 yrkande 1 och 1994/95:So294 yrkande 1,res. 3 ( v)5. beträffande grundlagsskyddmot viss genteknikatt avslår motionerna1994/95:So422 yrkande 3 och 1994/95:Jo503 yrkande 4,res. 4 (mp)6. beträffande grundlagsskyddför outbyggda älvar och älvsträckoratt avslår motion1994/95:N434 yrkande 28.res. 5 (mp)den 22 februari 1996På vägnarBirgit FriggeboI beslutet har deltagit: (), (), CatarinaRönnung (s), (), WidarAndersson (s), (m), ToneTingsgård (s), (),(), (), (), IngerRené (m), (), HåkanHolmberg (fp), (),(m) och KennethJohansson (c).Reservationer1. Grundlagsskydd mot diskriminering avhomosexuella (mom. 2)() anserdels att den del av utskottets yttrandesom på s. 10 börjar med Utskottetvill och på s. 11 slutar med motionK612 bort ha följande lydelse:Utskottet vill erinra om att denoffentliga makten enligt bestämmelsen i1 kap. 2 § RF skall utövas med respektför alla människors lika värde och förden enskilda människans frihet ochvärdighet. Detta är ett s.k.programstadgande som inte kan görasgällande i domstol.