bet · GJ01NU17 · 1996-02-20 00:00:00 — Med det sagda avstyrkerutskottet motionerna 1994/95:N412 (mp),1994/95:N445 (mp) och 1994/95:N450 (mp)i här berörda delar.Kärntekniskt avfall i NordenI motion 1994/95:N428 (s) framhållsvikten av att kärnsäkerheten uppmärksammas i de nordiska länderna, och detbegärs att en redovisning av alltkärntekniskt avfall i och desshantering skyndsamt skall tas fram. Ensådan redovisning måste innefatta volym,användningsområde samt avfalletsnuvarande och framtida hantering, sägsdet. I redovisningen bör också ingåuppgifter om t.ex. avtal medbränsleleverantörer om återlämnande avavfall till upparbetning ellerförvaring, innefattande också länderutanför , menar motionärerna.I motionen hänvisas till session i ochbehandlingen av en tidigare begärdutredning angående kärnavfall. Enligtmotionärerna var redovisningen i dennautredning bristfällig och rådetsmiljöutskott begärde därför ånyo hosNordiska ministerrådet en redovisningmed enhetlig specifikation av olikaavfallsmängder.Inför session iReykjavik presenteradeministerrådet de begärdakompletteringarna. Rapportensakbehandlades inte av miljöutskottetvid denna session, utan rapportenanmäldes muntligen tillplenarförsamlingen av utskottetsordförande. Rapporteringen från denordiska länderna var omfattande ochinnehöll en rad tekniska uppgifter ombl.a. årlig mängd avfall, totaltproducerad mängd avfall, andel högaktivtavfall och mängden exporterat avfall.Vid plenarförsamlingen i Reykjavikanmäldes att miljöutskottet avsåg attåterkomma i frågan vid ett senaretillfälle. Enligt uppgift kommer dettatroligtvis att ske vid Nordiska rådetssession i i november 1996.Sedan motionen väcktes har sålunda enkompletterande redovisning lämnats ifrågan. Med hänvisning härtill avstyrkerutskottet motion 1994/95:N428 (s).Inkapsling av kärnavfallI motion 1994/95:N452 (mp) aktualiserasfrågan om vilken inkapslingsmetod somskall användas för det högaktivaavfallet. I likhet med vad som gällerför slutförvaret har ingen metodgodkänts för hur det högaktivakärnbränslet skall kapslas in, anförmotionären. Även i den nu aktuellamotionen hänvisas till SKB:s FUD-program92 och till att den i programmetföreslagna metoden för inkapsling harmött kritik.Av SKI:s utvärdering av SKB:skomplettering av FUD-program 92 (1995:1), som presenterades idecember 1994, framgår att redovisningenangående konstruktionsförutsättningarför slutförvar och kapsel bedömdesdelvis vara ofullständig. SKI ställdeupp bl.a. följande krav på SKB inför denkommande prövningen avinkapslingsanläggningen enligtnaturresurslagen och kärntekniklagen:- redovisning av ingående analys ochvärdering av alternativ till sökt metod,- redovisning av funktionskrav som skallställas på kapsel, inkapslingsprocessoch förvarsutformning,- krav på att förslutna kapslar enligtkonstruktionsförutsättningarna kanframställas i serieproduktion,- angivande av de krav som skall ställaspå platsegenskaper för att nå angivennivå på säkerheten och på strålskyddet.I regeringsbeslutet sägs -med anledning av den komplettering somSKB lämnat angående kapselns utformningoch inkapslingsförfarandet - attbesluten om uppförande av den planeradeinkapslingsanläggningen kan komma attinnebära stora bindningar med avseendepå fortsatta hanterings- ochförvaringsmetoder. De tvåförvaringssystemen är ömsesidigtberoende av varandra. Regeringensståndpunkt är att innan beslut kanfattas om inkapslingsmetod ochinkapslingsanläggning måste ensäkerhetsanalys redovisas avslutförvarssystemet.Utskottet vill även i denna frågahänvisa till den omfattande prövning sompågår. De riktlinjer som regeringen harutpekat för analysarbetet avseendekapselns utformning och konstruktionenav inkapslingsanläggningen är enligtutskottets bedömning avsedda attsäkerställa att inga bindningar uppstårvare sig för kapselkonstruktion eller ifrågan om metod för slutförvar.Utskottet finner inga skälatt närmare värdera det sakligainnehållet i de synpunkter somframkommit av utvärderingen vad gällerinkapslingen av det högaktivakärnavfallet, eller de riktlinjer somregeringen har meddelat för detfortsatta arbetet. Utskottetsuppfattning är att det inte finns någotunderlag för att göra någon annanbedömning än att de krav som ställs ikärntekniklagen på en väl fungerandeutvärdering från tillsynsmyndigheternassida av de treåriga forsknings- ochutvecklingsprogrammen fungerar väl. Idetta perspektiv är de framfördasynpunkterna från vissa remissinstanseren del av den utvärderingsverksamhet somkärntekniklagen föreskriver och inte ettuttryck för någon misstro mot denutvecklingsverksamhet som bedrivs inomFUD-programmet. Utskottet kan därförinte instämma i den kritik som riktas iden aktuella motionen mot denna del avprogrammet. Utskottet avstyrker alltsåmotion 1994/95:N452 (mp) i här berörddel.Slutförvaret för radioaktivt driftavfallI har man valt att lägga ned detlåg- och medelaktiva driftavfallet i ettjättelikt bergrum under havet utanförForsmark - i slutförvaret förradioaktivt driftavfall (SFR) - påpekasdet i motionerna 1994/95:N412 (mp) och1994/95:N445 (mp). När lagret är fulltnågon gång , fortsättermotionärerna, kan man välja att enderafylla igen infarten och stänga avpumparna så att grundvattnet får strömmain eller fortsätta att hålla avfalletunder uppsikt och låta pumparna arbeta ihundratals år. Om lagret fårvattenfyllas kommer, enligtmotionärerna, radioaktiviteten att saktamen säkert läcka ut i grundvattnet och iÖstersjön. I de två motionerna sägs attlagringen av kärnavfall under havsbottenstrider mot internationella principersom sagt sig stödja, nämligenatt låg- och medelaktivt avfall börplaceras i landbaserade lager skildafrån ekosystemen. Motionärerna kräver enutredning av den kärntekniskaverksamheten i lagret. I den senaremotionen begärs att de långsiktigamiljökonsekvenserna därvid skallbeskrivas. I båda motionerna yrkasvidare på att inget ytterligarekärnavfall får tillföras lagret innandenna utredning är slutförd.Utskottet har vid ett flertaltillfällen behandlat motioner om det nuaktuella lagret. Vid det senastetillfället - - behandladesfyra motionsyrkanden liknande de härberörda. På förslag av utskottet (bet.1990/91:NU28) avslogs yrkandena avriksdagen. Utskottet hänvisade till attanläggningens tillkomst hade prövats ivederbörlig ordning. Vidare erinradeutskottet om att SKI och SSI hadegranskat frågan om förvarets inverkan påomgivningen från radioaktiv synpunkt.Härutöver framhölls att en eventuellförslutning av förvaret inte får skeutan prövning av regeringen. Motionernaföljdes upp i en reservation (v, mp).Utskottet finner ingen anledning attändra ståndpunkt i denna fråga. Förvaretär konstruerat så att det uppfyllermycket högt ställda säkerhetskrav.Avsikten med förvaret är att deradioaktiva ämnena i avfallet skallkvarhållas så att stråldosen tillmänniskan blir försumbar jämfört medstråldosen från de i naturenförekommande radioaktiva ämnena. SKI ochSSI har prövat frågan om förvaretsinverkan på omgivningen från radioaktivsynpunkt. Vidare gäller, som nämnts, atten eventuell förslutning av förvaretinte får ske utan regeringens tillstånd.De två aktuella motionerna avstyrksdärför såvitt här är i fråga.Beslutsprocessen i fråga om kärntekniskanläggningI motion 1994/95:N450 (mp) argumenterasför att det bör arbetas framdemokratiska former för beslutsfattandei avfallsfrågan där olika värderingarmöts i samspel med den lokala opinionen.I synnerhet kvinnornas värderingar måstei ökad utsträckning få göra siggällande, menar motionärerna. De anförvidare att SKB:s praktiska strategi vidvalet av och somförstudieobjekt för lokalisering avdjupförvaret av högaktivt kärnavfall varbaserat på lokalt kommunalpolitisktintresse. Enligt motionärernasuppfattning har SKB på båda orternapåbörjat förstudier mot en stormajoritet av den lokala befolkningensvilja. Miljörörelsen bör bidra medinformation för att bemöta SKB:soseriösa propaganda, sägs det i motion1994/95:N452 (mp). Detta, anförmotionärerna, bör bekostas av statligamedel så att sådan oberoende informationkan föras ut till befolkningen.I motion 1994/95:N431 (mp) behandlas enannan ort - i - därSKB utfört geologiska förstudier. Imotionen påpekas att är endålig plats för förvaring avkärnbränsleavfall. Det behöver man inteprovborra för att förstå, sägs det.Motionärerna yrkar på att regeringensnarast skall ge klara besked omprovborrning och eventuell förvaring avutbränt kärnbränsle tilllokalbefolkningen på Kynnefjäll.I motion 1994/95:N450 (mp) hävdas attsamordningen av statens tillsyn av denkärntekniska verksamheten måsteförbättras. Det är orimligt, menarmotionärerna, att splittra upp tillsynoch tillståndsgivning på det sätt somsker : ansvaret för denkemiska delen av kärnavfallet ligger pålänsstyrelsen, den radioaktiva delenligger på SSI och självakonstruktionsdelen ligger på SKI. Dettotala ansvaret borde i ställetsamordnas och slutligt ansvar tas av enenda statlig instans.I regeringens beslut i maj 1995angående FUD-program 92 sägs att berördakommuner bör ges möjlighet att närafölja SKB:s platsvalsstudier. I nämndabeslut uppdrar regeringen åt SKI att påbegäran av kommun i vilken SKB genomföreller har genomfört förstudier utbetalamedel från Kärnavfallsfonden till berördlänsstyrelse. Regeringens uppfattningär, sägs det i beslutet, att en godoffentlig insyn är önskvärd ilokaliseringsarbetet. SKB bör därförlöpande lämna information om sitt arbetei detta avseende till SKI, SSI, KASAM,, samt berördalänsstyrelser och kommuner.Regeringen fastslog också i beslutet imaj 1995 att enmiljökonsekvensbeskrivning, och denprocess genom vilken denna tas fram,utgör ett viktigt instrument ikontakterna mellan myndigheter, berördakommuner och allmänheten. Regeringenframhöll att det är viktigt att klaraformer för arbetet medmiljökonsekvensbeskrivningen etableras iett tidigt skede avlokaliseringsarbetet.Vad gäller somlokaliseringsort förslutförvaringsanläggning anfördemiljöminister i ett frågesvari (prot.1994/95:27) att ett tusental områden ilandet studerats i syfte att kartläggaolika typer av berggrund. Geologiskatypområdesundersökningar av olikaomfattning har genomförts inom 14 s.k.typområden i . På några avplatserna har provborrningar skett.Innan processen kommit så långt att detär aktuellt att peka ut några platserlämpliga för ett slutförvar kommer detatt dröja ytterligare ,framhöll statsrådet. Hon underströk attdet var alldeles för tidigt att peka utnågra platser som skulle vara merlämpliga än andra för ett slutförvar.I december 1995 beslutade påförslag av regeringen (prop. 1995/96:83,bet. NU10) att kostnader som staten,kommunerna eller reaktor-innehavarna harför informationsinsatser i samband medfrågor som rör hantering ochslutförvaring av kärnavfall får täckasfrån Kärnavfallsfonden.Utskottet har tidigare behandlatyrkanden angående den statligasamordningen av kontrollen avkärnteknisk verksamhet. (bet.1989/90:NU24) avstyrkte utskottet och avslogriksdagen yrkanden (mp) i vilka bl.a.hävdades att ansvarsfördelningen intefungerade och att bedömningen ochkontrollen av den kärntekniskahanteringen borde samordnas till eninstans. Utskottet fann vid dettatillfälle inte anledning att ifrågasättagällande ordning för tillsynen av denkärntekniska verksamheten. Denna tillsynär, påpekade utskottet, fördelad påolika instanser, men ett samarbete skersamtidigt mellan berörda tillsynsorgan.Yrkandena följdes upp i en reservation(mp).Utskottet instämmer i vikten av attberörda kommuner och kommuninvånare gesstörsta möjliga insyn i de förstudiersom SKB utför. På så sätt ökarinformationsutbytet och fakta kan delgesallmänheten på ett sätt som förhindraronödig oro. ges möjlighet förberörd befolkning att öppet få ställafrågor och lämna synpunkter på detarbete som bedrivs. Det är utskottetsuppfattning att både SKB och ansvarigastatliga myndigheter gör betydandeansträngningar för att åstadkomma ensådan öppenhet i beslutsprocessen.Utskottet finner vidare inte anledningatt ifrågasätta gällande ordning förtillsynen över den kärntekniskaverksamheten. Även om denna tillsyn ärfördelad på olika instanser sker ettsamarbete mellan berörda tillsynsorgan.Med hänvisning till det nu sagda ochtill den lämnade redovisningen avstyrkerutskottet samtliga här berördamotionsyrkanden.Verksamheten vid Studsvik ABMotion 1994/95:N423 (mp) tar uppverksamheten vid och främstdriften av forskningsreaktorn . Dencentrala verksamheten vid företaget ochforskningsreaktorn är, enligtmotionärerna, att utprova kärnbränslesamt att bestråla och testa olikamaterial. Trots avsaknaden av enmiljökonsekvensbeskrivning, påpekas deti motionen, beslöt regeringen år 1994att ge ett förlängt tillstånd förforskningsreaktorn med tio år.Motionärerna frågar sig om det ärlämpligt att denna verksamhet drivskommersiellt och undrar om dekommersiella eller de säkerhetsmässigaintressena går först. Enligtmotionärerna bör forskningsreaktornstängas. De menar vidare att entidigarelagd plan för avveckling ochrivning av R2-reaktorn samt föromhändertagande av rivningsavfalletmåste upprättas. Dessutom borde ettprogram för omhändertagande av använtkärnbränsle från R2-reaktorn tas fram.Regeringen bör också, anförs det,tillsätta en utredning angåendelagringen av kärnavfall vid Studsvik.Både SKI och SSI har i remissyttrandenöver Studsvik AB:s ansökan om fortsatttillstånd för R2-reaktorn redovisat sinasynpunkter beträffande verksamhetensberättigande. SKI framhåller detsäkerhetsmässiga värdet av denforskningsverksamhet som bedrivs vid R2-reaktorn och som bl.a. stöds av SKI viaforskningsmedel. SKI ser R2-reaktorn somen nationell resurs för denkärnsäkerhetsforskning som bedrivs vidlandets tekniska högskolor ochuniversitet. SSI menar att den testningav kärnbränsle som utförs i Studsvik haren indirekt betydelse för strålskyddetvid de svenska kärnkraftverken.Tillstånd till fortsatt drift av R2-reaktorn beslutades av regeringen våren1994. Tillståndet gäller t.o.m. den 30juni 2004. Flera villkor är uppställdaför tillståndet. Bland annat skall enplan för rivning av R2-reaktorn samt föromhändertagande av rivningsavfallet varaupprättad senast den 31 december 1996.Vidare skall ett av SKI godkänt programför omhändertagande av använtkärnbränsle från R2-reaktorn, omfattandetekniska, ekonomiska och juridiskaaspekter, finnas senast den 30 juni1997. Om företaget inte har lyckatsutarbeta ett sådant - av SKI godkänt -program kommer enligt regeringsbeslutetreaktorn att stängas.Med åberopande av nu lämnade uppgifteranser utskottet att här behandladeyrkanden i motion 1994/95:N423 (mp) intebör föranleda något initiativ frånriksdagens sida. De avstyrks sålunda.Import av visst kärnbränsle, m.m.I nyssnämnda motion redogörs vidare förbränsle- och avfallssituationen vidStudsvik AB med avseende påforskningsreaktorn. Motionärerna påpekarhärvid att det hos företaget finnsutländskt höganrikat kärnbränsle, s.k.HEU-bränsle (High Enriched Uranium), somföretaget har svårt att avhända sig.Förenta staterna är som leverantörslandskyldigt att ta tillbakabränsleelementen, sägs det. Sedan någraår tillbaka har Studsvik övergått tillatt använda låganrikat bränsle, s.k. LEU-bränsle (Low Enriched Uranium), iforskningsreaktorn. Enligt motionärernafanns det vid företaget hösten 1993totalt 657 utbrända bränsleelement,varav 451 HEU-element och 206 LEU-element. Motionärerna hänvisar till attStudsvik anser att en slutdeponering iSverige av utbränt LEU-bränsle med låganrikningsgrad är ett möjligtalternativ, om inte kanta tillbaka detta använda kärnbränsle.Motionärerna menar att kärntekniklagenär juridiskt otillräcklig beträffandeförbudet i mot slutförvaring avutländskt kärnavfall; den aktuellaparagrafen(5 a §) betecknas som en gummiparagrafmed hänvisning till att undantag frånförbudet kan medges om synnerliga skälföreligger. Kärntekniklagen måste enligtmotionärerna ändras så att det blirabsolut förbjudet att slutlagrautländskt kärnavfall i . Imotionen yrkas vidare på att all importav kärnämne och kärnavfall skallstoppas, liksom att allt kärnavfall frånHEU- resp. LEU-bränslet skall återgåtill Förenta staterna.Även i motion 1994/95:N452 (mp) berörsavfallet vid . Mellanlagringi CLAB av LEU-elementen får inte ske,menar motionären. Även hon begär attbränslet skall återföras till Förentastaterna.Liksom de flesta övrigaforskningsreaktorer i västvärlden harStudsvik AB kontrakt med företag iFörenta staterna om leverans av bränsle.Enligt uppgift kan sådant bränsle inteinförskaffas från något annat land.Enligt kontrakten, som de i allmänhet ärutformade, skall bränslet sedan detanvänts i en reaktor skickas tillbakatill för upparbetning.Detta har skett i den s.k.Savannah River-anläggningen.Det HEU-bränsle som använts av StudsvikAB lagras tills vidare i företagetsförvaringsanläggning. Vid varje leveransav sådant bränsle har från amerikansksida krävts att materialet skall skickastillbaka för slutligt omhändertagande.Med hänsyn till säkerhetskraven stängdesemellertid River-anläggningenår 1989 efter ett domstolsbeslut. Efteren omfattande miljökonsekvensbeskrivningför verksamheten är anläggningen nu återi drift. Ett annat domstolsbeslutinnebär att använt bränsle frånutländska forskningsreaktorer inte fårtas i land eller transporteras i Förentastaterna innan det amerikanskaenergidepartementet, som har ansvar föranläggningen, redovisat ett intyg somvisar bränslets begränsade inverkan.Något sådant intyg har ännu interedovisats.Resultatet har blivit att Studsvik ABlagrar använt HEU-bränsle i avvaktan påtransport till . Det ärvidare oklart om hur det använda LEU-bränslet slutligt skall tas om hand, omFörenta staterna inte förklarar sigberett att återta bränslet. Någonteknisk metod för att slutligt ta handom detta bränsle i har inteutarbetats.Utskottet har i det föregående hänvisattill regeringens beslut vadavser tillstånd för attinneha och driva forskningsreaktorn tillstånd gäller längst t.o.m. den30 . Det finns skäl att återuppmärksamma att ett villkor för dettatillstånd är att senast den30 skall upprätta ett programför omhändertagande av använt bränslefrån R2-reaktorn innefattande tekniska,ekonomiska och juridiska aspekter. Omföretaget inte uppfyller detta åtagandekommer reaktorn att stängas.Med det anförda avstyrker utskottet dehär aktuella delarna av motionerna1994/95:N423 (mp) och 1994/95:N452 (mp).ÅgestareaktornI återstår några få rester avdet tidigare stolta socialdemokratiskaatomvapenprogrammet, anförs det i motion1994/95:N401 (m) med hänvisning tillÅgestareaktorn. Denna reaktor ärvisserligen avställd men kan på kort tidtas i bruk för framställning av svenskaatomvapen, hävdar motionären. Han menaratt Ågestareaktorn bör avvecklas medhänsyn till att de betydande resurserför kärnvapenframställning som finnskvar i anslutning till reaktornallvarligt har skadat vår trovärdighet idet internationella agerandet förreduktion av världens kärnvapen.Ågestareaktorn togs ur drift år 1974.Vattenfall AB innehar tillstånd enligtkärntekniklagen att inneha reaktorn meddärtill följande åligganden vad gällerhantering och slutförvaring av avfallsamt avveckling och rivning avanläggningen. Det använda bränslet frånÅgestareaktorn sändes tillStudsvik för mellanförvaring och harsedermera förflyttats till CLAB förfortsatt mellanförvaring i avvaktan påslutförvaring i . Efternedläggningen har anläggningen hållitsunder bevakning med återkommandetekniska och strålskyddsmässigainspektioner i enlighet med SKI:s ochSSI:s villkor och föreskrifter. Enöversiktlig plan för en total avvecklingav Ågestaanläggningen redovisades förregeringen . Tekniska ochstrålskyddsmässiga skäl har varitavgörande för att vänta med rivningentill dess att teknisk och personellkapacitet finns uppbyggd för att ta handom övriga svenska kärnkraftverk vid dentidpunkt dessa tas ur drift.Av det sagda torde framgå attanläggningen i praktiken är avveckladoch att de farhågor som framförs imotion 1994/95:N401 (m) är överdrivna.Utskottet avstyrker därför motionen.Skrotningsspecifikation förkärnkraftverkI motion 1994/95:N410 (mp) anförs attdet är märkligt att kraftföretagen intebegär någon livscykelspecifikation förett kärnkraftverk som, sägs det, är enav de mest materialkrävande verksamhetersom finns och som säkert kommer attbjuda på ganska intrikata problem vidskrotningen. Mot denna bakgrund yrkarmotionärerna på att kärnkraftsindustrinomgående skall åläggas att redovisa enskrotningsspecifikation förkärnkraftverk.Enligt Energikommissionens nyligenavlämnade betänkande Omställning avenergisystemet (SOU 1995:139) erhållsvid rivningen av de tolv kärnkraftverkentotalt avfall.Kostnaden för att ta hand om dettaavfall har beräknats till ca 1 miljardkronor, eller ca perreaktor. SKB planerar en utbyggnad avSFR för slutförvaring avrivningsavfallet.Sommaren 1994 presenterade SKB enrivningsstudie med titeln ochkostnader för rivning av svenskakärnkraftverk, i vilkenrivningskostnaderna beräknades uppgåtill ca . Enligtuppgift pågår inom SKImotsvarande studier avrivningskostnaderna. Dessa studier avsesfungera som underlag för granskning avoch jämförelse med SKB:s beräkningar.Utskottet gör i denna del följandebedömning. Av den lämnade redovisningenframgår att omfattande studier hargenomförts och kommer att göras avskrotningsteknik och kostnader förrivningen av kärnkraftverken. Fåverksamheter torde vara såväldokumenterade vad gällerspecifikationer av hur rivningen skallfullgöras och hur det uppkomnarivningsavfallet skall omhändertas somkärnkraftverken. Utskottet vill ocksåhänvisa till det ställningstagandebeträffande livscykelspecifikationer somutskottet gjorde i det näringspolitiskabetänkandet (bet.1994/95:NU18 s. 82). Utskottet påtaladedärvid vikten av att producenterna tarett ökat miljöansvar för sina produkterunder hela deras livscykler. Dockförklarade sig utskottet inte varaberett att förorda införande avlagstiftning omlivscykelspecifikationer.Med det anförda avstyrker utskottetmotion /95:N410 (mp) i här aktuelldel. beträffande lagring avkärnavfall, m.m.att avslår motionerna1994/95:N412 yrkandena 5 och 6,1994/95:N445 yrkandena 5 och 6 och1994/95:N450 yrkandena 4, 7, 9 och14-16,res. 1 (mp)2. beträffande kärnteknisktavfall i Nordenatt avslår motion1994/95:N428,res. 2 (mp)3. beträffande inkapsling avkärnavfallatt avslår motion1994/95:N452 yrkande 9,res. 3 (mp)4. beträffande slutförvaret förradioaktivt driftavfallatt avslår motionerna1994/95:N412 yrkandena 1-4 och 7 och1994/95:N445 yrkandena 1-4 och 7,res. 4 (mp)5. beträffande beslutsprocesseni fråga om kärnteknisk anläggningatt avslår motionerna1994/95:N431 yrkande 1, 1994/95:N450 yrkandena 2, 6, 8 och 10-12 och1994/95:N452 yrkandena 7 och 8,res. 5 (mp)6. beträffande verksamheten vidStudsvik ABatt avslår motion1994/95:N423 yrkandena 1, 3-6 och 11,res. 6 (mp)7. beträffande import av visstkärnbränsle, m.m.att avslår motionerna1994/95:N423 yrkandena 7-9 och 12 och1994/95:N452 yrkande 12,res. 7 (mp)8. beträffande Ågestareaktornatt avslår motion1994/95:N401,res. 8 (mp)9. beträffandeskrotningsspecifikation förkärnkraftverkatt avslår motion1994/95:N410 yrkande 2.res. 9 (mp)den 20 februari 1996På näringsutskottets vägnarBirgitta JohanssonI beslutet har deltagit: BirgittaJohansson (s), (),(), (), (), SylviaLindgren (s), (), BarbroAndersson (s), (), MarieGranlund (s), (), DagEricson (s), (), (), (), () och (). Lagring av kärnavfall, m.m. (mom. 1)() anserdels att den del av utskottets yttrandesom börjar på s. 8 med Utskottet vill och slutar på s. 9 med berörda delar bort ha följande lydelse:Utskottet vill - i likhet med vad somanförs i motionerna 1994/95:N412 (mp),1994/95:N445 (mp) och 1994/95:N450 (mp)- understryka att det inte finns någongodkänd metod för att slutförvara använtkärnbränsle. Det handlar om tekniskaaspekter som är svåra att överblicka ochdär nya kunskaper ständigt växer framoch förändrar säkerhetsbilden. Detgäller vidare tidsrymder som överskriderdet mänskliga intellektets förmåga attfatta. Mot denna bakgrund anserutskottet att det inte är försvarbartatt de svenska kärnkraftsreaktorernaskall fortsätta att producera 700-800 kghögaktivt avfall . Utskottetvill i detta sammanhang också riktauppmärksamhet på det låg- ochmedelaktiva avfallet.