bet · GJ01NU23 · 1996-05-23 00:00:00 — Förstärkt tillsyn över finansiella företag 1995/96NU23ÄrendetI detta betänkande behandlas proposition1995/96:173 om förstärkt tillsyn överfinansiella företag och två motioner somväckts med anledning av propositionen.En skrivelse har inkommit med anledningav ärendet. Utskottet tillstyrker de av regeringenframlagda förslagen till skärptabestämmelser för tillsynen avfinansiella företag. Förändringarnaberör ett stort antal av de lagar somreglerar verksamheten på de finansiellamarknaderna i . Klarare reglerinförs för prövningen av lämplighetenhos dem som leder verksamheten i ettfinansiellt företag eller ingår i dessstyrelse. Skärpta regler skall gälla förprövning av ägare med kvalificeratinnehav av aktier eller andelar i ettfinansiellt företag.Ägarprövningsreglerna kompletteras medbestämmelser som skall förhindra att ettfinansiellt företag ingår i ensvåröverskådlig företagsgrupp.Revisorerna åläggsrapporteringsskyldighet beträffandevissa förhållanden i finansiellaföretag.I en motion argumenteras för attreglerna för finansieringsverksamhetskall ändras i syfte att underlättasådan verksamhet. Utskottet avstyrkermotionen med hänvisning till pågåendeutredningsarbete. I en annan motion sägsatt omfattningen av revisorernasrapporteringsplikt tillFinansinspektionen borde vara större.Utskottet gör bedömningen att det ipraktiken inte föreligger någonavgörande skillnad mellan motionärenssynpunkter och regeringens förslag idenna del och avstyrker därmed motionen. I proposition 1995/96:173 föreslås attriksdagen antar regeringens förslag till1. lag om ändring i bankrörelselagen(1987:617),2. lag om ändring ibankaktiebolagslagen (1987:618),3. lag om ändring i sparbankslagen(1987:619),4. lag om ändring i lagen (1995:1570)om medlemsbanker,5. lag om ändring i aktiekontolagen(1989:827),6. lag om ändring i lagen (1992:1610)om kreditmarknadsbolag,7. lag om ändring i lagen (1991:981) omvärdepappersrörelse,8. lag om ändring iförsäkringsrörelselagen (1982:713),9. lag om ändring i lagen (1972:262) omunderstödsföreningar,10. lag om ändring i lagen (1990:1114)om värdepappersfonder,11. lag om ändring i lagen (1992:701)om Sverigesstadshypotekskassa,12. lag om ändring i lagen (1980:1097)om ,13. lag om ändring i lagen (1994:759)om allmänna hypoteksbank,14. lag om ändring i lagen (1996:38) omändring i bankrörelselagen (1987:617),15. lag om ändring i lagen (1950:272)om rätt för utländska försäkringsföretagatt driva försäkringsrörelse i Sverige.Lagförslagen, som granskats av Lagrådet,återges i bilaga 1. De motioner som väckts med anledning avpropositionen är följande:1995/96:N34 av ()vari yrkas att riksdagen1. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts omskärpning av revisorernasrapporteringsskyldighet,2. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts omkraftfull förstärkning avfinanstillsynen,3. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts omFinansinspektionens centrala roll.1995/96:N35 av Per () vari yrkasatt riksdagen1. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om reglerför finansieringsverksamhet,2. som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om attbeakta direktiv vad gällerfinansieringsverksamheten. BakgrundEU antog det s.k. BCCI-direktivet (95/26/EG) med bestämmelserom förstärkt tillsyn över finansiellaföretag, om placering av finansiellaföretags huvudkontor, om utbyte mellanmyndigheter av sekretessbelagdinformation samt om skyldighet förrevisorer att rapportera tilltillsynsmyndigheterna. Direktivet harfått sitt namn efter andCommerce International (BCCI), som varen företagsgrupp med ett holdingbolagstationerat i och tvådotterbanker auktoriserade i Luxemburgrespektive på . Dessadotterbanker hade i sin tur dotterbolagoch filialer med global spridning.Problemet med företagsgruppen, somnumera är upplöst, var att desshuvudsakliga verksamhet inte bedrevs ide två länder där moderbankerna varauktoriserade och att den hade en sådanorganisationsstruktur att ingenmyndighet tog det fulla tillsynsansvaretför hela gruppen. Avsikten med BCCI-direktivet är att förbättratillsynsmyndigheternas möjligheter attbedriva en effektiv tillsyn överfinansiella företag. Direktivet skallvara införlivat i respektivemedlemslands nationella lagstiftningsenast den 18 juli 1996.Finansdepartementet uppdrog i juni 1995åt en utredningsman (justitie-rådetTorkel Gregow) att föreslå bl.a. hurdirektivets bestämmelse om förstärkttillsyn över finansiella företag skallgenomföras i svensk lagstiftning.Utredningsmannen avlämnade i december1995 en promemoria om ägar-prövning ochvissa andra frågor beträffande bankeroch vissa andra finansiella företag.Inom har utrettsutformningen av bestämmelserna idirektivet om huvudkontorets placeringsamt om informationsutbyte ochsekretess. Vidare har det ingått iuppdraget (dir. 1995:86) för den s.k.Banklagskommittén - under ordförandeskapav landshövding - attutarbeta de förslag som föranleds avBCCI-direktivets bestämmelser omrevisorers skyldighet att rapporteravissa iakttagelser tilltillsynsmyndigheten. Detta uppdrag harredovisats i delbetänkandetRapporteringsskyldighet för revisorer ifinansiella företag (SOU 1995:106).I proposition 1995/96:173 läggerregeringen fram förslag som berör ettstort antal av de lagar som reglerarverksamheten på de finansiellamarknaderna i . Klarare reglerinförs för prövningen av lämplighetenhos dem som leder verksamheten i ettfinansiellt företag och som ingår i dessstyrelse. Likaså skall skärpta reglergälla för prövning av ägare medkvalificerat innehav av aktier ellerandelar i ett finansiellt företag.Vidare kompletterasägarprövningsreglerna med bestämmelsersom förhindrar att ett finansielltföretag ingår i en så svåröverskådligföretagsgrupp att Finansinspektioneninte kan bedriva en effektiv tillsyn. Enrapporteringsskyldighet tillFinansinspektionen införs för revisorerbeträffande vissa förhållanden ifinansiella företag.De föreslagna ändringarna, som omfattarändringar i 15 olika lagar, föreslåsträda i kraft den 1 juli 1996.Tillsyn av de finansiella marknadernaI propositionen påpekas att banker ochandra kreditinstitut har en centraluppgift i det finansiella systemet. Detär av vikt för kapitalförsörjningen isamhället, anför regeringen, attrörelsen bedrivs på etttillfredsställande sätt. Det ärväsentligt att olämpliga personerförhindras att utöva inflytande övert.ex. en banks verksamhet. Enligtregeringen måste den allmänna principenom näringsfrihet vika i viss måneftersom bankväsendet är av storbetydelse för samhället i dess helhet.Banklagstiftningen innehåller därförbestämmelser om prövning av lämplighetenhos dem som skall äga större posteraktier eller andelar i en bank.Regeringen menar emellertid attregleringen av ägarprövningen i dennuvarande lagstiftningen inte uppfyllerde krav som bör ställas på en sådan.Detta gäller även beträffande delsmöjligheten för tillsynsmyndigheten attingripa mot en ägare som har visat sigolämplig, dels utformningen av desanktionsmedel som står till buds itillsynsarbetet. Motsvarande behov avförstärkta tillsynsåtgärder föreliggerpå värdepappers- ochförsäkringsområdena. Skärpta krav påägar- och ledningsprövning skall därförinföras i den lagstiftning som reglerardessa verksamheter.I motion 1995/96:N34 (fp) framhålls attkontrollen kan ses som ett utflöde avstatens ansvar för finansmarknaden. Enfungerande tillsyn, sägs det, motiverasav de speciella skyddsintressen somfinns på finansområdet. Dessa intressenhandlar främst om vikten av stabilitet idet finansiella systemet. Detta kräverett gott konsumentskydd och effektiviteti det finansiella systemet. Mot bakgrundav finansmarknadernas tillväxt är detdock staten som måste säkerställa att enadekvat finansiell tillsyn upprätthålls,anför motionären och menar att det nugäller att kraftfullt och offensivtsatsa på en förstärkning av tillsynen påalla nivåer. Den bästa modellen för enfungerande finanstillsyn är enligtmotionären en kombination av offentligtillsyn genom myndigheter och egentillsyn genom branschen. Mot dennabakgrund argumenteras i motionen för enkraftfull resursförstärkning tillFinansinspektionen. En hänvisning görstill inspektionens systerorganisationeri , som uppges ha erhållit ochkommer atterhålla kraftiga resursförstärkningar.Motionären anser att Finansinspektionenunder senare år påförts nyaarbetsuppgifter utan vidföljanderesursökningar. Han anför att en adekvatoperativ tillsyn enligt godinternationell standard förutsätter attinspektionen tilldelas ytterligareresurser.I propositionen gör regeringenbedömningen att de aktuella förslagentorde innebära endast en måttligarbetsökning för Finansinspektionen.Sammantaget, menar regeringen, finns detskäl att utgå från att förslagen intemotiverar ökade resurser tillinspektionen. I stället ämnar regeringennärmare analysera ambitionsnivå ochresursbehov för tillsynen över definansiella företagen i samband medprövningen av den fördjupadeanslagsframställning för perioden1997-1999 som inspektionen nyligenavlämnat till regeringen.Frågan om en förbättrad tillsynbehandlas också av den tidigare nämndaBanklagskommittén. Av direktiven framgåratt kommittén skall värderaangelägenhetsgraden i olikatillsynsuppgifter. Kommitténsöverväganden skall göras mot bakgrund aven analys över vilka resurser somfordras för att ett tillsynsarbete ienlighet med kommitténs slutsatser skallkunna utföras. Inte bara den önskvärdaambitionsnivån skall anges, utan ocksåtillsynsarbetets inriktning vid enoförändrad resursnivå för inspektionen.Vidare skall övervägas i vilken formriktlinjerna för inriktningen påtillsynsarbetet skall läggas fast.Bestämmelser för inspektionensgrundläggande uppgifter bör anges i lag,anförs det i direktiven. skallkommittén överväga graden avflexibilitet i dessa regler.Utredningsarbetet skall vara avslutatföre utgången av år 1996.Utskottet vill i likhet med motionärenunderstryka vikten av att de finansiellamarknaderna lyder under en god tillsynfrån statens sida. Finansinspektionenstillsynsverksamhet är härvid av storbetydelse. Som utskottet tidigarekonstaterat (se bet. 1993/94:NU18 s. 16)har myndigheten vidtagit omfattandeåtgärder för att förbättra sinamöjligheter att utföra en effektivoperativ och finansiell tillsyn. De nuaktuella lagförslagen med bl.a. skärptakrav på ägarprövning skapar godaförutsättningar för Finansinspektionenatt ytterligare utveckla sin tillsyn.Bättre instrument kan nu utarbetas förtillsynsarbetet, somarbetsmetoder som hänger samman medtillämpningen av det äldre regelverketkan tas bort. Detta torde innebära atten förstärkt verkan i tillsynen kanuppnås inom ramen för i stort settoförändrade resurser. Formerna för detframtida tillsynsarbetet övervägs förnärvarande inom ramen förBanklagskommitténs arbete. Resultatet avkommitténs överväganden bör avvaktasinnan några mer preciseradeställningstaganden kan göras vad gällertillsynens inriktning och omfattning.Den närmare analysen av inspektionensresursbehov bör också anstå i avvaktanpå resultatet av den fördjupade prövningav inspektionens verksamhet somregeringen nu genomför. Överväganden iden frågan får göras efter det attregeringens budgetförslag för budgetåret1997 avlämnats till . Med detanförda avstyrker utskottet motion1995/96:N34 (fp) i här aktuell del.Rapporteringsplikt för revisorerEnligt regeringens förslag skallbestämmelser om rapporteringsskyldighettill införas förexterna revisorer i banker,kreditmarknadsbolag, försäkringsbolag,understödsföreningar, värdepappersbolag,fondbolag och hypoteksinstitut. BCCI-direktivets artikel 5 innebär enminiminivå i fråga om rapporteringspliktför revisorer i finansiella företag ochskall införas i svensk lagstiftning.Innebörden i förslaget är att en revisori ett finansiellt företag skall varaskyldig att omgående tillFinansinspektionen rapporteraförhållanden som bl.a. kan utgöra enväsentlig överträdelse av deförfattningar som reglerar finansiellaföretags verksamhet och som kan påverkadet finansiella företagets fortsattadrift negativt. Regeringens förslaginnehåller dock inte någon sanktion motde revisorer som underlåter att fullgöraden nämnda rapporteringsskyldigheten. Ipropositionen påpekas att den i BCCI-direktivet stadgade rapporteringspliktentill tillsynsmyndigheten innebär endelvis ny och aktivare revisorsroll.Bestämmelser om revision finns bl.a. iaktiebolagslagen (1975:1385)bankrörelselagen (1987:617),försäkringsrörelselagen (1982:713) ochlagen (1972:262) omunderstödsföreningar. Vissautredningsarbeten har avslutatsi vilka revisorernas uppgifter ochansvar i företagen analyserats frånolika utgångspunkter.Aktiebolagskommittén har i ettdelbetänkande om aktiebolagetsorganisation (SOU 1995:44) lagt framförslag till ändringar iaktiebolagslagen vad gäller bl.a.bestämmelserna om revision och särskildgranskning. I betaltjänstutredningensslutbetänkande Betaltjänster (SOU1995:69) föreslås utökade skyldigheteroch en viss tillkommanderapporteringsplikt för revisorer iföretag som utför betaltjänster. Deaktuella utredningsförslagen är förnärvarande under beredning iregeringskansliet. Enligt regeringensuppfattning är det lämpligt att dessaföreslagna förändringar - så långtmöjligt - bereds i ett sammanhang ochatt nu endast BCCI-direktivetsminiminivå genomförs i denna del.I motion 1995/96:N34 (fp) anförs attregeringens förslag borde vara merlångtgående beträffande revisorernasrapporteringsplikt. Motionären anserdessutom att regeringens förslag påflera viktiga punkter ligger underdirektivets miniminivå. Detta berorenligt motionären på en tvivelaktigöversättning av direktivet på flerapunkter. Regeringen har därigenombegränsat rapporteringsskyldighetensomfattning på ett sätt som står i stridmot direktivet; i stället borderegeringen ha utgått från den tolkningav direktivet som hargjort i sitt tidigare nämndadelbetänkande.Utskottet kan för sin del inte se attdet i praktiken föreligger någonavgörande skillnad mellan de synpunktersom framförs i motionen och det förslagsom regeringen har lagt fram vad gällerinnehållet i revisorernasrapporteringsskyldighet. Enligt uppgiftär det enbart på marginella punkter somBanklagskommittén avviker från denminiminivå som direktivet anger. Denskillnad som föreligger mellankommitténs förslag och regeringensställningstagande i denna del tordefrämst vara om också erinran, förutomanmärkning, från revisorns sida skallutgöra grund för rapporteringsplikt tillFinansinspektionen. Utskottet delar pådenna punkt regeringens bedömning attbegreppet erinran har ett mycket bretttillämpningsområde och att ettinkluderande av detta begrepp ilagstiftningen kan ge upphov tilltillämpningssvårigheter. Någonmotsvarande lagfäst rapporteringspliktmed anledning av erinran förekommer ejheller i de övriga medlemsländerna.Enligt utskottets uppfattning innebärinte regeringens förslag någonbegränsning avrapporteringsskyldighetens omfattning iförhållande till den nivå som anges avBCCI-direktivet. Utskottet hänvisarockså till att det pågår en beredning iregeringskansliet angående revisorernasrapporteringsplikt med anledning av detidigare nämnda utredningsförslagen.Med det sagda avstyrker utskottetmotion /96:N34 (fp) i här berörddel.Regler för finansieringsverksamhetLagen (1992:1610) om kreditmarknadsbolagträdde i kraft den 1 januari 1994.Syftet med lagen var att inordnahuvuddelen av reglerna förfinansieringsföretag utanförbanksystemet i en gemensam lag (prop.1992/93:89, bet. Sålundasammanfördes i denna lag enhetligaregler för sådana kreditinstitut varsverksamhet tidigare reglerades i lagen(1963:76) om kreditaktiebolag ellerlagen (1988:606) om finansbolag.Regelverket i lagen gäller oberoende avtill vilka ändamål krediter ges, dvs.oavsett om det gäller krediter tillkonsumtion, bostäder, näringsliv ellerkommuner.Beslutet om den nyakreditmarknadsbolagslagen innebar ettgenomförande av EG:s första och andrabanksamordningsdirektiv (77/780/EEGresp. 89/646/EEG), vars syfte är attsamordna lagar och andra författningarsom reglerar rätten att starta och drivakreditinstitut. avsesenligt förstnämnda direktiv ett företagsom bedriver verksamhet som består i attta emot insättningar eller andraåterbetalbara medel från allmänheten ochatt bevilja krediter för egen räkning.Av kreditmarknadsbolagslagen framgår attall yrkesmässig finansieringsverksamhetkräver tillstånd frånFinansinspektionen. Enligt lagen skallett få tillstånd attpåbörja kreditverksamhet ha ett egetbundet kapital som uppgår till minstmotsvarande fem miljoner ecu (förnärvarande ca ). Förvissa kategorier av kreditinstitut kanlägre krav på startkapital ställas, dockaldrig understigande 1 miljon ecu.Till kreditmarknadsbolagslagen fogadesvissa övergångsbestämmelser. Av dessaföljde att den som när lagen trädde ikraft drevfinansieringsverksamhet som intefordrade tillstånd enligtfinansbolagslagen - bl.a. företag varsbalansomslutning inte översteg 50miljoner kronor och som inte riktade sinverksamhet till konsumenter - fickfortsätta med verksamheten t.o.m. den 31december 1994, eller, om ansökan omtillstånd getts in , tillsdess ansökan prövats slutligt (punkt 5 iövergångsbestämmelserna). Dennaövergångstid har senare genom ettinitiativ av utskottet (bet.1994/95:NU29) utsträckts fram t.o.m. den30 juni 1996.I den nu aktuella propositionenkonstateras att det finns ett stortantal bolag som är undantagna fråntillståndskrav enligt finansbolagslagen.Dessa bolag, som ofta är små och lokaltförankrade, kan utgöra viktigaaffärspartner till framför allt de småoch medelstora företagen, påpekas det.Regeringen föreslår därför attövergångsbestämmelserna ikreditmarknadsbolagslagen skall ändrasså att tidsfristen förlängs fram tillden . Av en nyligenavlämnad remiss till Lagrådet framgåratt regeringen har för avsikt attföreslå en ytterligare förlängning avtiden i den aktuellaövergångsbestämmelsen fram t.o.m. den 31december 1998. En proposition pågrundval av lagrådsremissen väntas bliavlämnad till i slutet av maj1996.Direktivets definition avkreditinstitut skiljer sig från vad somenligt lagen om kreditmarknadsbolagutgör ett s.k. kreditmarknadsbolag. Ettsådant bolag är enligt nämnda lag ettföretag som fått tillstånd att bedrivafinansieringsverksamhet. Medfinansieringsverksamhet i lagens meningavses näringsverksamhet vars ändamål äratt lämna kredit, ställa garanti förkredit, förmedla kredit till konsumentereller medverka till finansiering genomatt förvärva fordringar eller upplåtalös egendom till nyttjande. På vilketsätt denna verksamhet finansieras saknarbetydelse i fråga om kravet påtillstånd. Inte heller skiljer sigrörelsereglerna åt beroende på omföretaget lånar medel från allmänheteneller ej. Den svenska regleringen haralltså, påpekar regeringen i den nuaktuella propositionen, ett vidaretillämpningsområde än vad som krävsenligt EG:s banksamordningsdirektiv.I lagen om kreditmarknadsbolag harangivits vissa fall närfinansieringsverksamhet inte omfattas avlagens tillämpningsområde. Bland annatkrävs inte tillstånd omfinansieringsverksamheten bedrivs avstatlig eller myndighet, om detär fråga om handelskrediter eller om engrupp näringsidkare medintressegemenskap tillgodoser ettfinansieringsbehov och finansieringen avverksamheten inte sker med medel somlånats upp från allmänheten. Vidareundantas sådan finansieringsverksamhetsom drivs av de regionalautvecklingsbolagen, dvs. Av propositionenframgår att regeringen har för avsiktatt utöka kretsen över verksamheter sominte skall behöva varatillståndspliktig. I den nämndalagrådsremissen föreslås att vissariskkapitalbolag och vissa stiftelserskall undantas frånkreditmarknadsbolagslagenstillämpningsområde.I motion 1995/96:N35 (m) konstaterasatt regeringen föreslår att detnuvarande undantaget ikreditmarknadsbolagslagen förlängs tillslutet av . Sannolikt innebärdetta, anför motionären, att lagenkommer att fungera medundantagslösningen i ytterligare fleraår. I stället borde regeringen haföreslagit grundläggande förändringar avlagen vad gäller synen på vanligaföretags och kreditmarknadsföretagsmöjligheter att bedrivafinansieringsverksamhet. Möjligheternaför vanliga företag att finansiera sinverksamhet genom att låna pengar avvarandra är, menar motionären, kraftigtinskränkta med nuvarande lagstiftning.Det faktum att det saknas en långsiktiglösning vad gäller lagstiftningen förfinansieringsverksamhet gör attföretagsamheten på området inte kanutvecklas, sägs det. I finnsingenting som hindrar att den svenskalagen utformas så att företag ges störrerätt att disponera sin likviditet. EU:sbanksamordningsdirektiv föreskriver attendast finansieringsföretag somrefinansierar sin verksamhet genom attta emot insättningar från allmänhetenskall omfattas av en reglering. Motdenna bakgrund föreslås i motionen attdet skall uppdras åt regeringen attsnarast skapa ett klarare regelverk pådetta område i syfte att underlättaföretagens finansieringsverksamhet.Härvid borde EU:sbanksamordningsdirektiv beaktas.Av propositionen framgår att det iolika sammanhang riktats kritik motkreditmarknadsbolagslagens utformning.De synpunkter som refereras ipropositionen ansluter till dem somframförs i den nu aktuella motionen.Regeringen instämmer i uppfattningen attdet finns motiv att se över lagen menanser dock att översynen fordrar enanalys med ett brett perspektiv. Dentidigare nämnda har iuppdrag att pröva omfinansieringsverksamhet som intefullgörs genom upplåning frånallmänheten skall omfattas av detregelverk som följer av bl.a. EG:sbanksamordningsdirektiv. Kommitténskall, som redan nämnts, enligt sinadirektiv slutföra sitt arbete vidutgången av . Med hänsyn till deingående överväganden som skall görasmenar dock regeringen att en nylagstiftning knappast kan träda i kraftföre årsskiftet 1998/99.I denna fråga har utskottet tidigareanfört (bet. 1994/95:NU29 s. 3) att detkan medföra vissa nackdelar att de avEG:s bestämmelser som gäller förkreditinstitut blir tillämpliga påsamtliga bolag som bedrivertillståndspliktigfinansieringsverksamhet enligt den nugällande kreditmarknadsbolagslagen.Utskottet hänvisade till att regeringenenligt uppgift övervägde att genomföraen kartläggning av hur begreppetkreditinstitut avgränsas i olika länderinom EU och av om det förekommer attandra typer av institut fullgöruppgifter som i endast fårutföras av kreditmarknadsbolag. Beroendepå utfallet av en sådan kartläggningkunde det enligt utskottet finnas skälatt ändra området för tillståndspliktigfinansieringsverksamhet i ellermodifiera reglerna för vissa slag avsådan verksamhet.Utskottet konstaterar att de problemsom tas upp i motionen är kända och attBanklagskommittén har i uppdrag att påett allsidigt sätt överväga frågan.Utskottet ser ingen anledning till attföregripa kommitténs arbete. Samtidigthar utskottet inte ändrat uppfattning isakfrågan. Om studierna visar att sådanabegränsningar föreligger för svenskaföretag att bedrivakreditmarknadsverksamhet så atttillgången på potentiellt riskkapitalväsentligt påverkas, jämfört med vad somgäller i andra EU-länder, bör sådanaolikheter elimineras. Med det sagdaavstyrks motion 1995/96:N35 (m).LagförslagenDe föreslagna lagändringarna tillstyrksav utskottet. Dock föreslår utskottetvissa justeringar i regeringens förslagbeträffande kreditmarknadsbolagslagenoch lagen (1991:981) omvärdepappersrörelse. Ändringen ärlikalydande och innebär att ävenverkställande direktörensställföreträdare innefattas i deaktuella bestämmelserna i båda lagarna.Utskottets förslag till ny lydelse avberörda paragrafer i nämnda lagarframgår av bilagorna 2 och 3. Vidareföreslår utskottet vissa redaktionellaförändringar i de två nämndalagarna, med innebörd som framgår avutskottets hemställan under moment 4. beträffande tillsyn av definansiella marknadernaatt avslår motion1995/96:N34 yrkandena 2 och 3,2. beträffanderapporteringsplikt för revisoreratt avslår motion1995/96:N34 yrkande 1,3. beträffande regler förfinansieringsverksamhetatt avslår motion1995/96:N35,4.