bet · GK01SoU1 · 1996-12-03 00:00:00 — I detta sammanhang skallockså frågan om äldres möjlighet attflytta till en särskild boendeform i enannan kommun tas upp.Utredaren skall vidare beskrivapågående arbete i kommuner och landstingi frågor som rör kvalitetsutveckling ochutveckling av innehållet i omsorg ochvård samt redovisa ett antal godaexempel på verksamheter i vilka detmålmedvetet arbetas medkvalitetsutveckling och där frågan ombemötande av äldre är ett viktigtinslag. Slutligen skall utredarenföreslå åtgärder som kan bidra till attavhjälpa brister och missförhållanden ibemötandet av äldre inom omsorg och vårdoch annan offentlig verksamhet.Bemötandeutredningen avlämnade den 19november 1996 delbetänkandet Rätt attflytta - en fråga om bemötande av äldre(SOU 1996:161) med förslag tilllagreglering av äldres möjligheter attflytta och få det bistånd de kan behöva.I betänkandet konstateras att denfrivilliga överenskommelsen från år 1989i form av Svenska Kommunförbundetsrekommendation inte har varittillräcklig. Mindre än hälften avkommunerna har antagit rekommendationen.Utredaren föreslår en ny lagreglering isocialtjänstlagen som ger en person somfyllt och som vill flytta till enannan kommun en rätt till bistånd enligtsocialtjänstlagen avinflyttningskommunen. Rätten tillbistånd föreslås prövas efterframställning av den enskilde. Han/honskall då behandlas på samma villkor somandra kommuninvånare iinflyttningskommunen.Inflyttningskommunen skall vara skyldigatt pröva rätten till bistånd om denenskilde varaktigt har omfattande vård-och omsorgsinsatser eller varaktigt är ibehov av sådana insatser, anförs det.Utflyttningskommunen föreslås vid behovbistå inflyttningskommunen med denutredning som kan behövas förbedömningen av biståndsrätten. Beslut ombistånd enligt den nya regleringenföreslås få överklagas i den förförvaltningsbesvär gällande ordningen;länsrätt, kammarrätt ochRegeringsrätten.I betänkandet anförs att detindividuella behovet skall varaavgörande för om den enskilde ingår ipersonkretsen, inte diagnos eller orsaktill behovet. Vidare anförs att det ärviktigt att biståndsbedömningen vid denönskade flyttningen tar fasta påpersonens individuella behov och attinte den aktuella formen för bostad ochstöd styr bedömningen hur den enskildesbehov skall kunna tillgodoses på bästasätt.Förslaget innebär inte något nyttoffentligt åtagande och inte heller ökarkostnaderna totalt sett för kommunerna.Kostnadsfördelningen mellan inflyttnings-och utflyttningskommunen förändras dockdå en enskild beviljas bistånd attflytta. Kommunalekonomiska effekter kan,anför utredaren, först preciseras efteren uppföljning. bör få iuppdrag att i samverkan med följa utvecklingen.Utredningen har remitterats. Enligtuppgift är målet att lagändringen skalltas med i den socialtjänstpropositionsom planeras överlämnas till riksdagenunder år 1997.Prioriteringsutredningen avlämnade sittslutbetänkande Vårdens svåra val (SOU1995:5) . Utredningensuppgift har varit att diskutera hälso-och sjukvårdens roll i välfärdssamhälletoch lyfta fram de grundläggande etiskaprinciper efter vilka nödvändigaprioriteringar i vården bör ske.Uppgiften har varit att struktureraproblemen och ange de värderingar sombör vägleda dem som har att fattaprioriteringsbesluten både påpolitisk/administrativ nivå och i denkliniska vardagen.Betänkandet har remitterats och beredsnu vidare i . Enproposition överlämnas inom kort.HSU 2000 har avlämnatdelbetänkandet Behov och resurser ivården (SOU 1996:163). Kommitténkonstaterar i betänkandet att endemografisk framskrivning av kostnadernaför vård och omsorg innebär att kravenpå resurser för landstingens hälso- ochsjukvård ökar fram till år2010 och att motsvarande framskrivningför kommunernas äldreomsorg innebär attkravet på resurser ökar med drygt 19 %till är 2010. Kommittén gör vidarebedömningen att det inte är realistisktatt förlita sig på att problemet med deväxande gapen mellan behov och resurserföre skall kunna lösasenbart genom organisatoriskaförändringar och verksamhetsutvecklingäven om förutsättningarna varierarmellan olika landsting respektive olikakommuner. Kommittén redovisar ett brettfaktaunderlag för en bedömning avbehoven och konstaterar att det ytterstankommer på regering och riksdag attbesluta om hur resursbehovet skalltillgodoses så att de nationella målen ihälso- och sjukvårdslagen och denationella målen för äldreomsorg kanuppnås.Regeringen beslutade i september 1996att tillkalla en särskild utredare meduppdrag att analysera den privatatjänsteproduktionens nuvarande ochframtida roll i samhällsekonomin ochförutsättningarna för dess utveckling,Förutsättningarna för tjänstesektornsutveckling (dir. 1996:69). Utredarenskall vidare analysera motiv för ocheffekter av olika tänkbararegelförändringar som syftar till attfrämja utbud och efterfrågan på privattillhandahållna tjänster ochsysselsättningen inom den privatatjänstesektorn. Om utredaren finner detlämpligt skall också förslag om sådanaregelförändringar lämnas.I direktiven redovisas bedömningen attett permanent system med selektivastimulanser av olika privattillhandahållna tjänster inte kanmotiveras av samhällsekonomiskaeffektivitetsskäl, men att det i ensituation med ett svårtarbetsmarknadsläge kan vara möjligt attolika temporära stimulanser kan bidratill att minska arbetslösheten.Utredningen ses därmed som ett underlagför regeringens fortsatta överväganden ifrågan. Utredningsuppdraget skall varaavslutat före den 15 mars 1997.Omsorg om personer med funktionshinderI propositionen anförs attutgångspunkten för handikappolitiken ärprincipen om alla människors lika värdeoch lika rätt. Innebörden av detta äratt personer med funktionshinder skallberedas möjligheter som andra att varamed i samhällsgemenskapen och delta iolika aktiviteter. Strävan är attpersoner med funktionshinder precis somandra medborgare skall ges möjligheteratt få en god utbildning, ettförvärvsarbete och ett tryggt ochvärdigt boende samt möjligheter attdelta i olika fritids- ochkulturaktiviteter. Målet förhandikappolitiken är att uppnå fulldelaktighet och jämlikhet. Staten,kommunerna och landstingen är ytterstansvariga för att de handikappolitiskamålen kan förverkligas.Under senare årtionden harlevnadsvillkoren för personer medfunktionshinder successivt förbättrats,anförs det. En grundläggandeförutsättning har varit utvecklingen avden generella välfärdspolitiken. Ävenfortsättningsvis kommer den generellavälfärdspolitiken, i kombination medsärskilt inriktade handikappolitiskainsatser och åtgärder för en förbättradtillgänglighet, att utgöra grundstenarnai svensk handikappolitik.I propositionen konstateras att dehandikappolitiska reformer somgenomförts i hög gradhar inriktats på förbättringar av detindividuella stödet tillfunktionshindrade personer. Underkommande år är det, enligtpropositionen, angeläget atthandikappolitiken även inriktas på attförbättra tillgängligheten i miljöer ochverksamheter för funktionshindradepersoner.Regeringen har beslutat uppdraåt att utarbeta ettförslag till ettinformationsteknikprogram (IT-program)med inriktning på äldre ochfunktionshindrade personer. Syftet medprogrammet är att skapa förutsättningarför ett mer samlat grepp när det gällerbeslut om prioriteringar och åtgärderinom området informationsteknik ochäldre och funktionshindrade personer.I propositionen redovisas att motbakgrund av uttalande, vidbeslutet om inrättande av enHandikappombudsman, om att regeringenytterligare borde belysaförutsättningarna för att geHandikappombudsmannen en processföranderoll och återkomma till medförslag i frågan (prop. 1993/94:219,bet. 1993/94:SoU27, rskr. 1993/94:397)har en promemoria utarbetats inomArbetsmarknadsdepartementet. Promemorian(Ds 1996:56) innehåller förslag tilllagstiftning mot diskriminering iarbetslivet av personer medfunktionshinder liksom förslag om attHandikappombudsmannen skall få enprocessförande roll i sammanhanget.Promemorian remissbehandlas under hösten1996.I motion So401 av m.fl.(m) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionenanförts om utgångspunkten förhandikappolitiken (yrkande 1).Motionärerna framhåller att balans iSveriges ekonomi är det endasättet att skapa förutsättningar för envälfärd värd namnet. Trots detekonomiskt allvarliga läget anser dockmotionärerna att de funktionshindrade imöjligaste mån skall undantas frånbesparingar. Stödet till defunktionshindrade skall vara mångsidigtoch anpassas till de funktionshindradessärskilda förutsättningar. Denfunktionshindrade skall ha möjlighet attpåverka sin egen situation genom att fåvälja vård, assistans och omsorgsform.Alla funktionshindrade skall gesmöjlighet till eget boende, anpassattill de egna behoven. Vidare anförs attmedmänniskors personliga engagemang görden funktionshindrades liv rikare ochökar tryggheten. Därför skall frivilligtsocialt arbete med handikappade stödjasoch uppmuntras.I samma motion yrkas också attriksdagen hos regeringen begär utredningom erfarenheterna av den amerikanskaAmericans With Disabilities Act ()och den därmed förenade ansvars- ochfinansieringsprincipen i enlighet medvad som anförts i motionen (yrkande 7).Motionärerna anför att antogen lag, , som garanterade ett antalrättigheter för funktionshindrade. Lagenförbjuder diskriminering av personer medfunktionshinder. Den gerfunktionshindrade rätt att användakollektiva transporter, vilket innebäratt trafikmedlen måste anpassas. Vidarestadgar att federala, delstatligaoch lokala myndigheter måste varatillgängliga för personer medfunktionshinder. Funktionshindrade harockså enligt lagen rätt att på likavillkor få tillgång till utbjudna varor,tjänster, lokaler och förmåner somerbjuds av privata näringsidkare. Lagenomfattar även tillgänglighet tillallmänna utrymmen som restauranger ochhotell.Finansiering sker genom den s.k.ansvars- och finansieringsprincipen.Detta innebär t.ex. att alla resenärerfår vara med och betala kostnaderna förhandikappanpassning av bussar och tåg.De nya bestämmelserna har inte kostat deamerikanska skattebetalarna några störrebelopp. I stället har kostnadernaspritts bland de andra nyttjarna av enviss tjänst.Motionärerna anför att lagen nu varit ikraft och att det borde vara avstort intresse att studera resultatenoch konsekvenserna av denna mycketavancerade lagstiftning som i sinomfattning saknar motstycke i Sverige.I motion So426 av m.fl.(c) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionenanförts dels om en genomförandeplan förHandikapputredningens förslag (yrkande1), dels om arbetslivets tillgänglighet(yrkande 10). Motionärerna anför att dentotala handikappomsorgen måste utformasså generellt som möjligt utan onödigbehovsprövning och detaljstyrning. Genomen god samhällsplanering kantillgängligheten generellt öka, vilketblir kostnadseffektivt då särlösningarundviks. Generella lösningar skallfrämst gälla tillgängligheten tillbostadsmiljön, transport/kollektivtrafikoch till arbetslivet. Kostnader förfritidsaktiviteter, idrott, kultur m.m.skall finansieras genom avgifter som tasut av alla som utnyttjar dessa.Motionärerna framhåller att det iHandikapputredningens slutbetänkande Ettsamhälle för alla finns förslag i dennariktning. Förslagen berör åtta storasamhällsområden som samhällsinformation,bostäder och miljö, kommuner för alla,kultur och medier, resor, tele,näringsverksamhet och arbetsliv. Deövergripande skyldigheterna förslogsregleras i de lagar som finns inomrespektive sektor.Motionärerna konstaterar att ansvaretför lagar som rör handikappområdetligger på olika departement och attfrågor om funktionshindrades möjligheterprioriteras olika på departementen.Enligt motionärernas uppfattning börregeringen därför ta ett helhetsgreppoch utarbeta en plan för genomförandetbåde av lagförslagen och övriga förslagi slutbetänkande.I motion So425 av m.fl.(fp) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionenanförts dels om lagförbud motdiskriminering av handikappade (yrkande2), dels om domstolstrots (yrkande 3).Motionärerna anför att alla människorskall behandlas med samma hänsyn ochrespekt av staten. Sådana ojämlikhetersom beror på omständigheter som liggerutanför den enskilda människans kontrollskall staten kompensera för genom attförse individen med resurser sommöjliggör för henne att få sammamöjligheter och livschanser som allaandra människor. Det är statensmoraliska skyldighet att förse defunktionshindrade med sådana resursersom gör att de kan leva ettsjälvständigt liv i värdighet, anförmotionärerna. De konstaterar att fleraländer har säkrat funktionshindradesrättigheter i diskrimineringslagar,exempelvis , , ,och . samhälle föralla (SOU 1992:52) föreslogs en regel omdiskriminering i brottsbalken.Motionärerna anser att det behövs enlagstiftning mot diskriminering avfunktionshindrade. Motionärernakonstaterar vidare att flera kommunertrotsar domstolars beslut om stöd tillfunktionshindrade. Det behövs därför,enligt deras mening, ett förslag tilllag om domstolstrots som omfattar domarangående förvaltningsbesvär.I samma motion begärs etttillkännagivande om vad i motionenanförts om Handikappombudsmannensbefogenheter (yrkande 7). Motionärernaanför att har fåttåtskilliga anmälningar motdiskriminering av funktionshindrade ochatt gjort vad honkunnat, nämligen uttalat sig.Motionärerna anser att lagstiftningen nuskall kompletteras med förbud motdiskriminering av funktionshindrade iarbetslivet och attHandikappombudsmannen måsteges möjlighet att väcka talan om någondiskrimineras i arbetslivet på grund avsitt funktionshinder. Motionärernakonstaterar attArbetsmarknadsdepartementet harutarbetat en promemoria som föreslårlagstiftning mot diskriminering iarbetslivet av funktionshindradepersoner och att denna skallremissbehandlas under hösten 1996.I motion So413 av m.fl.(v) hemställs att hosregeringen begär förslag tillinrättandet av en nationellsamordningskommitté för handikappfrågor.Motionärerna anför att en samladhandikapprörelse i en skrivelse tillSocialdepartementet tagit upp behovet aven nationell samordningskommitté ihandikappfrågor. Handikappombudsmannenhar inte denna funktion utan är inriktadpå att stödja och hjälpa enskildafunktionshindrade. Handikapprörelsenanser att det är nödvändigt med ettkontinuerligt samråd mellanhandikapporganisationer, myndigheter ochpolitiker. skulleäven skapa förutsättningar för att detinom de statliga myndigheternautvecklades en helhetssyn påhandikappområdet. Motionärerna anser attdet är politikernas skyldighet atttillmötesgå detta krav.I motion So427 av m.fl.(v) yrkas att hos regeringenbegär en lag mot diskriminering avfunktionshindrade enligt vad i motionenanförts om att lagen skall innehållasanktioner mot kränkning av principen omickediskriminering. Trots att vi iSverige enats om en handikappolitik somi ord är mycket radikal ochframåtsyftande utsätts personer medfunktionshinder för diskrimineringdagligen och i många olika sammanhang,anför motionärerna. De anser att detallt hårdare samhällsklimat som uppståri besparingstider gör det alltangelägnare med en lagstiftning tillskydd för funktionshindrade. Endiskrimineringslag skall, enligtmotionärerna, gälla samfärdsel, ekonomi,arbete, tillgång till varor ochtjänster, till ny teknik ochteknikutveckling, bostäder, offentligamiljöer och deltagande i arvoderadverksamhet såsom ideella ellerfritidspolitiska uppdrag.I motion So812 av m.fl.(mp) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionenanförts om hur de handikappadessituation kan förbättras (yrkande 1).Motionärerna anför atthandikappanpassning skall vara ensjälvklarhet både vid nybyggnad ochombyggnad. Detta bör framför allt gällaoffentliga lokaler, affärslokaler,skolor, vänthallar och sjukhus.Offentliga lokaler skall ha ljudslingorför hörselskadade i högre utsträckningän . Lokalerna bör också imöjligaste mån anpassas för allergiker,funktionshindrade och synskadade. Vidarebör färdtjänsten göras mer funktionelloch tillgänglig för dem som har rätttill den, somkollektivtrafikens bussar och tåg böranpassas. Slutligen anser motionärernaatt bör fårätt att agera när funktionshindradenekas tillträde till teatrar ochrestauranger.I motion So416 av ()yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om diskriminering avfunktionshindrade. Motionärenkonstaterar att det inte är ovanligt attnäringsidkare nekar personer medfunktionshinder tillträde tillrestauranger. De kan göra detta medvetskapen att de inte riskerar någonform av åläggande, böter eller annanpåföljd. Diskrimineringen bottnar mångagånger i oförstånd, rädsla och fördomarför det okända och främmande. Motionärentycker att det är rimligt att i lagjämställa de handikappades situation meddiskriminering av kön, hudfärg elleretnisk tillhörighet och vill att enutredning tillsätts med syfte attframlägga lagförslag på området.Handikapputredningens slutbetänkande Ettsamhälle för alla (SOU 1992:52)behandlade generellt riktade insatser.Särskild uppmärksamhet ägnades åttaområden, som prioriterats på grund avsin stora betydelse förfunktionshindrades delaktighet isamhället. Områdena avser grundläggandesamhällsinformation, kommunens ansvarför funktionshindrades likställighet medandra invånare, utformning av bostäderoch miljöer, kultur-medier-läromedel,resemöjligheter, grundläggandetelekommunikation, arbetslivetstillgänglighet och åtgärder motdiskriminering i näringsverksamhet.Förslag lades fram med innebörden attvarje sektor i samhället skall tillseatt funktionshindrade skall varalikställda med andra invånare inomrespektive sektors område och kunna tadel av sektorns utbud av service ochtjänster. Vid behov avtillgänglighetsskapande åtgärder skalldessa finansieras som inom sektorn iövrigt. Enligt utredningens uppfattningvar det genom en konsekvent tillämpningav ansvars- och finansieringsprincipensom enskildas möjligheter tillinflytande och delaktighet inom nämndaområden skulle ökas.Handikappombudsmannen inrättades den 1juli 1994 och har till uppgift attbevaka frågor som angårfunktionshindrade personers rättigheteroch intressen samt att verka för att deövergripande målen för handikappolitikenuppnås. I regeringens proposition1993/94:219 Handikappombudsmannenföreslogs att inteskulle ges någon processförande roll, dåförutsättningarna för att ombudsmannenskulle kunna ha en processförande rollvar att det fanns sanktioneradeförbudsbestämmelser. I propositionenredovisades det arbete sompågick i med närasamband med de förslag somHandikapputredningen presenterat.I betänkande 1993/94:SoU27 föreslogutskottet vid sin behandling avregeringens förslag om inrättande av enHandikappombudsman att bordege regeringen till känna attmöjligheterna att geHandikappombudsmannen en processföranderoll ytterligare borde belysas och attregeringen skulle ange de lagändringarett sådant beslut skulle föranleda samtåterkomma till . Riksdagenföljde utskottet (rskr. 1993/94:397).Riksdagens beslut ledde till attArbetsmarknadsdepartementet tillsatte enintern arbetsgrupp. I promemorian Förbudmot diskriminering i arbetslivet avpersoner med funktionshinder (Ds1996:56) föreslås en lagstiftning motdiskriminering av funktionshindrade.Bestämmelserna i lagen (1994:134) motetnisk diskriminering har använts somförebild. Diskrimineringsförbudetföreslås avse otillbörlig särbehandlingav en arbetssökande eller enarbetstagare. Vidare föreslåsHandikappombudsmannen ges enprocessförande roll.Promemorian har nyligenremissbehandlats och beredningsarbetepågår i regeringskansliet.Frågan om hur kommuner och landstingföljer förvaltningsdomstolars domar ochbeslut har varit föremål för olikautredningar sedan 1986.Finansdepartementet presenterade våren1995 en promemoria, Kommunaltdomstolstrots och lagtrots - ett förslagom personligt vitesansvar i mål omlaglighetsprövning (Ds 1995:27).Promemorian tar sin utgångspunkt iLokaldemokratikommitténs delbetänkandeFörtroendevaldas ansvar viddomstolstrots och lagtrots (SOU1993:109) och remissyttrandena överdetta betänkande. I promemorian anförsatt kommittén valt att endast gå vidaremed vissa av kommitténs förslag motbakgrund av att bl.a. vissa mergrundläggande problem rörandeförhållandet mellan staten ochkommunerna först bör få sin lösning.Frågan om att införa ett sanktionssystemför domstolstrots och lagtrots i sambandmed förvaltningsbesvär samt den närmareutformningen av ett sådant systemföreslås avvaktas till dess attansvarsförhållandet mellan staten ochkommunerna, när det gäller att garanteramedborgarnas sociala rättigheter, harklarlagts.I betänkande 1994/95:SoU25 behandladeutskottet senast frågan om fullföljandeav förslag ochanförde då att samhällets tillgänglighetför funktionshindrade måste förbättrasoch att ansvars- ochfinansieringsprincipen därvid borde slåsfast. Utskottet konstaterade samtidigtatt arbete pågick inom regeringskanslietmed dessa frågor och att detta arbeteborde avvaktas innan utskottet tog någrainitiativ i denna fråga.Inom pågår ett arbetemed att öka tillgängligheten tilloffentligt tryck. Socialdepartementetpresenterade enpromemoria, Samhällsinformation föralla. publikationeroch deras tillgänglighet för personermed funktionsnedsättning (Ds 1995:80).Grundtanken är att personer medfunktionsnedsättning skall erbjudasmotsvarande servicenivå som andra ochtill samma kostnad som för andra.Kommittédirektiv, Statens offentligautredningar (SOU), Departementsserien(Ds), Statsliggaren och Svenskförfattningssamling (SFS) skall finnastillgängliga i anpassade versioner. Iförsta hand skall dessa framställas medtanke på personer med synskador,dövblindhet, språkskador ochutvecklingsstörning. Alla publikationersom rör handikappolitiska frågor ellerrör de mest centrala samhällsfrågornaskall framställas som talkassett och ilättläst version. De skall ocksåtillhandahållas genom datadiskett.AnslagHälso- och sjukvård (A 1-A 13)Sjukvårdsförmåner m.m. (A 1)Anslaget omfattar till större delensjukförsäkringens kostnader förvuxentandvård och läkemedel. Därutöveromfattas ersättning för finansieringenav , ersättning förvissa vårdförmåner i internationellaförhållanden samt ersättning för visssjukhusvård.Anslaget är fördelat på treanslagsposter: ersättningar tillsjukvårdshuvudmännen m.m., läkemedel ochtandvård.I propositionen föreslås att riksdagenför tillSjukvårdsförmåner m.m. anvisar ettramanslag på ,varav avseranslagsposten Läkemedel och anslagsposten Tandvård.För anslagsposten Ersättning tillsjukvårdshuvudmännen m.m. beräknas ettöverskott på 400 miljoner kronor.Regeringen föreslår att bestämmelserna i2 kap. 3 § lagen om allmän försäkring(AFL) ändras för att klarläggafolktandvårdens respektive den allmännasjukförsäkringens ansvar för patientersom fyllt 19 men inte . Som skältill förslaget anförs att bestämmelsernai AFL inte helt överensstämmer medbestämmelserna i tandvårdslagen vadgäller det ekonomiska ansvaret förpatienter mellan 19 och 20 år.Innebörden av den föreslagna ändringenär att folktandvården har det ekonomiskaansvaret för patienten under hela detkalenderår under vilket denne fyller 19år. Den allmänna försäkringen övertarsåledes det ekonomiska ansvaret förpatienten under det kalenderår då dennefyller även om behandlingenpåbörjats tidigare. Enligt regeringenkommer den föreslagna ändringen inte attleda till några ökadeförsäkringskostnader.Vidare föreslås att godkänneratt tidsperioderna förförsöksverksamheterna i läns landsting och Göteborgskommun med alternativa ersättningssysteminom vuxentandvården förlängs tillutgången av år 1997.I motion Sf254 av m.fl.(m) yrkas att beslutar anslå till anslaget A 1Sjukvårdsförmåner m.m. för budgetåret1997 (yrkande 3). Motionärerna anför attde förslag till reformer rörandetandvårds- och läkemedelsförsäkringensamt högkostnadsskyddet för sjukvård sompresenteras dels i motion So217 (sombehandlas i samband medbudgetpropositionen), dels i motionernaSo6 och So236 (som behandlas i sambandmed proposition 1996/97:27 omläkemedelsförmåner ochläkemedelsförsörjning) på avgörandepunkter skiljer sig från regeringensförslag på dessa områden. Till följdhärav föreslår motionärerna ett anslagpå tillSjukvårdsförmåner m.m. för .