bet · GK01JuU3 · 1996-11-14 00:00:00 — tvistersom kan anstå till dess en annanrättslig angelägenhet, i vilketanspråket stöder sig på väsentligenlikartad grund, slutligen har avgjorts.Emellanåt låter försäkringsbolagen pilotfallet ta medel i anspråk frånflera försäkringar.Rättsskyddet i hem-, villa- ochfritidshusförsäkring gäller denförsäkrade i egenskap av privatpersonoch avser skada i privatlivet. UtanförNorden gäller försäkringen endast denförsäkrade i egenskap av resenär.Försäkringen gäller inte för tvistersom har samband med eller aktualiserasvid äktenskapsskillnad eller upplösningav samboförhållanden eller för tvistersom har samband med den försäkradesarbete, annan förvärvsverksamhet ellertjänsteutövning.Försäkringen omfattar inte hellersådana tvister som gällerborgensåtaganden i samband med andrasaffärsverksamhet, överlåtna krav ellerekonomiska åtgärder som till sin typeller omfattning är ovanliga för enprivatperson eller tvister som har singrund i brott som kräver uppsåt förstraffbarhet. Undantagna fråntillämpningsområdet för försäkringen ärockså tvister som gäller den försäkradei egenskap av ägare till motorfordoneller båt, dvs. då det finns möjlighettill särskild försäkring.Övriga försäkringar (bil, båt m.m.)gäller för tvister som angår denförsäkrade i dennes egenskap av ägaretill det försäkrade föremålet. Vissaundantag finns, t.ex. vid yrkesmässiguthyrning av föremålet i fråga.FörmånerRättsskyddsförsäkringen ersätterkostnader för och arvode till ombud ochförsvarare, kostnader för nödvändigautredningar, kostnader för bevisning irättegång och skiljeförfarande,expeditionskostnader i domstol,rättegångskostnader somförsäkringstagaren ålagts att betala sinmotpart, kostnader för särskild medlareenligt 42 kap. 17 § RB och grundavgiftenligt 11 § rättshjälpslagen.Tilläggsavgift enligt rättshjälpslagenersätts inte genomrättsskyddsförsäkringen.För att ersättning skall utgå krävs attkostnaderna är skäliga och nödvändiga.Kostnader som hade kunnat ersättas avden allmänna rättshjälpen eller avmotparten ersätts inte. Vid förlikningersätts sådana rättegångskostnader somligger klart under vad som skulle hadömts ut om tvisten fullföljts.Samtliga försäkringsbolag har någonform av begränsning för hur storersättning som kan betals ut. Gränsenligger enligt uppgift vanligen mellan75 och . Genomtilläggsförsäkring kan i vissa fall etthögre belopp utgå.Den försäkrade får betala en självriskpå vanligtvis av kostnaderna, docklägst 1 000 kr.Ombud och ersättning till ombudDen försäkrade har rätt att själv väljaadvokat eller annan lämplig person somombud om inte valet skulle medföraavsevärt ökade kostnader. Om personen ifråga inte är advokat eller biträdandejurist på advokatbyrå och inte hellervarit förordnad som biträde enligträttshjälpslagen eller som offentligförsvarare prövas hans eller henneslämplighet av . Huvudman för nämndenär advokatsamfund.Ombudens arvoden beräknas enligt högstsamma timkostnadsnorm som Domstolsverketanvänder vid fastställande av taxa i målom äktenskapsskillnad efter gemensamansökan.I de fall ombuds lämplighet prövas avFörsäkringsbolagens rättsskyddsnämnd kannämnden på begäran också prövaskäligheten av arvodes- ochkostnadsersättning.Tvister mellan den försäkrade ochförsäkringsbolagetOm den försäkrade är missnöjd medförsäkringsbolagets beslut i någotavseende kan han eller hon i första handvända sig till någon av de internaprövningsnämnder eller kundombudsmän somär knutna till bolaget.Om frågan avser tolkning avförsäkringsvillkoren kanförsäkringstagaren begära att bolagethänskjuter frågan tillSkadeförsäkringens villkorsnämnd.Tidigare var det obligatoriskt förbolaget att hänskjuta en fråga tillnämnden när försäkringstagaren påkalladedetta. har denna skyldighettagits bort.Försäkringstagaren kan också vända sigtill ellertill allmän domstol.Bolaget har skyldighet att informeraförsäkringstagaren om de nu angivnamöjligheterna till prövning.En jämförelse mellan rättshjälp ochrättsskyddRättshjälpen är en social förmånfinansierad av skattemedel medanrättsskyddet bygger på ett avtal mellanförsäkringsbolaget ochförsäkringstagaren och finansieras avförsäkringstagarna som kollektiv.Rättsskyddsförsäkringens ochrättshjälpens tillämpningsområden ärdelvis desamma, men vissa skillnaderfinns. Rättshjälp kan beviljas för enrättslig angelägenhet medan det för atträttsskyddet skall gälla krävs att entvist uppkommit. Det innebär t.ex. attupprättande av avtal kan omfattas avrättshjälp men inte av enrättsskyddsförsäkring. Skillnaden ipraktiken är dock inte så stor. Ävenrättshjälp torde i många fall nekas omdet inte föreligger någon tvist eftersomdet måste finnas behov av någonrättshjälpsförmån för att rättshjälpskall utgå.Några generella undantag förfamiljerättsliga angelägenheter finnsinte inom rättshjälpssystemet utom vadgäller bodelning, där möjligheterna tillrättshjälp är starkt begränsade.Dessutom undantas uttryckligenupprättande av äktenskapsförord,testamente och gåvohandling. En stor delav kostnaderna för den allmännarättshjälpen, eller , går tillangelägenheter som avser familjerätt.Rättsskyddsförsäkringar omfattardäremot som huvudregel inte tvister somhar samband med äktenskapsskillnad ellerupplösning av samboförhållande. Detgäller även tvister som uppstår inom etteller därefter och som haranknytning till äktenskapsskillnaden,t.ex. Tvister som rörfamiljerätt och som uppstått senare efter en skilsmässa omfattasnormalt av rättsskyddsförsäkring;detsamma gäller sådana familjerättsligatvister som inte har samband med enskilsmässa eller upplösning av ettsamboförhållande. Eftersom enrättsskyddsförsäkring endast gäller nären tvist uppstått undantas upprättandeav äktenskapsförord, testamente ochgåvohandling också irättsskyddssystemet.Den som är eller har varitnäringsidkare kan beviljas rättshjälp iangelägenhet som har uppkommit i hanseller hennes näringsverksamhet endast omdet finns skäl för rättshjälp med hänsyntill verksamhetens art och begränsadeomfattning, näringsidkarens ekonomiskaoch personliga förhållanden samtomständigheterna i övrigt. Termennäringsidkare har i rättshjälpslagen enmer vidsträckt innebörd än detskattemässiga näringsidkarbegreppet. Detställs t.ex. inte några krav påvinstsyfte eller att verksamheten skalluppta någon viss del av arbetstiden.Detta innebär att den rättssökande ansesvara näringsidkare i många varierandetyper av angelägenheter och därmedfaller utanför rättshjälpen.Rättsskyddet i villa- ochhemförsäkringen gäller endast för denförsäkrade i egenskap av privatperson.Det omfattar således intenäringsverksamhet, oavsett omfattningenav verksamheten. Tvister som gällerborgensåtaganden i samband med andrasaffärsverksamhet omfattas heller inte avförsäkringen. Något motsvarandeuttryckligt undantag finns intebeträffande rättshjälpen, men som regelanses borgensåtagandet utgöra led inäringsverksamheten. Vidare finns iförsäkringsvillkoren ett särskiltundantag som gäller tvister omekonomiska åtgärder som till sin typ ochomfattning är ovanliga för enprivatperson. Detta undantag torde imånga fall motsvaras av den vidsträcktatolkningen av näringsidkarbegreppet irättshjälpslagen. Varken rättshjälpeller ersättning genom det rättsskyddsom ingår i hemförsäkringen torde därförkunna erhållas för sådanaangelägenheter. Näringsidkare kan docksom tidigare nämnts teckna en särskildrättsskyddsförsäkring förnäringsverksamheten.Tvister som har samband med denförsäkrades arbete eller annanförvärvsverksamhet eller tjänsteutövningomfattas inte heller avförsäkringsskyddet.Någon särskild inskränkning avmöjligheterna till rättshjälp iarbetsvister finns däremot inte.Eftersom de som är fackföreningsanslutnamånga gånger kan få hjälp från sinfackförening utnyttjas rättshjälpenfrämst av oorganiserade arbetstagare somfackföreningen av någon anledning intebistår.Rättshjälpen är heller inte begränsadtill angelägenheter vid viss myndigheteller domstol. Med hänsyn tillförvaltningsmyndigheters och förvaltningsmyndigheters service- ochutredningsskyldighet gentemot denenskilde anses det dock sällan föreliggabehov av rättshjälp i dessaangelägenheter. Ett undantag är dock målvid förvaltningsdomstol angåendeverkställighet av dom i vårdnads- ellerumgängesmål, där rättshjälp som regelbeviljas.Rättsskyddsförsäkringen gäller däremotaldrig för tvister som enbart kan prövasav förvaltningsmyndigheter ellerförvaltningsdomstolar. Mot bakgrund avden behovsprövning som görs vidrättshjälp blir dock skillnaden ipraktiken inte så stor. Varkenrättshjälp eller rättsskydd kan alltsånormalt erhållas i dessa instanser.Däremot kan rättshjälp genom offentligtbiträde beviljas i vissa mål om särskiltingripande åtgärder gentemot denenskilde.De förmåner som följer med rättshjälpenrespektive rättsskyddet är i huvudsakdesamma. Kostnader för bl.a. biträde,utredning och bevisning betalas avstaten respektive försäkringsbolaget. Pånågra punkter skiljer sig dock systemenåt. En väsentlig skillnad är attförsäkringsbolagen endast betalarkostnader upp till ett visst belopp,vanligen mellan och 100 000kr, medan rättshjälpen inte har någonsådan begränsning. Vidare svararrättsskyddet för den ersättning förmotparts rättegångskostnader som denförsäkrade åläggs att betala av domstol.Rättsskyddet ersätter inte kostnader förverkställighet av dom eller utslag. Densom beviljas rättshjälp är däremotbefriad från att betala avgift försådana åtgärder hoskronofogdemyndigheten. Den som beviljasrättshjälp behöver inte heller ställasäkerhet vid kvarstad m.m. Någonmotsvarighet till detta finns inte inomrättsskyddet.Enligt 22 § rättshjälpslagen har ettbiträde rätt till skälig ersättning förarbete, tidsspillan och utlägg somuppdraget krävt. Regeringen bestämmerden timkostnadsnorm som skall ligga tillgrund för ersättningen. Ersättningfastställs i mål eller ärende i domstolav domstolen och i övriga fall avRättshjälpsmyndigheten. Biträdet ärenligt 23 § rättshjälpslagen förhindradatt förbehålla sig eller ta emotersättning av huvudmannen utöver vad sombestämts av domstolen respektiveRättshjälpsmyndigheten.Enligt villkoren irättsskyddsförsäkringarna beräknasombuds och försvarares arvoden enligthögst samma timkostnadsnorm somtillämpas inom rättshjälpsområdet.Ersättningen till ombudet bestämsvanligen av en skadereglerare lokalt hosförsäkringsbolaget. Bolaget kan påkallaskiljeförfarande hos Sverigesadvokatsamfund angående skäligheten aven advokats arvode och kostnader.Ersättningen till ombud vars lämplighetprövats av kan prövas av sammanämnd om ombudet eller bolaget påkallardetta.Försäkringsersättningen ges formellttill den försäkrade som ersättning förde kostnader han haft för sitt ombud.Försäkringsvillkoren innehåller därförinte några bestämmelser om begränsningari ombudens möjligheter att förbehållasig eller ta emot ytterligare ersättningutöver vad som utgått ur försäkringen.Inom båda systemen skall den enskildebidra med egna medel. Vid rättshjälpskall den rättssökande betalarättshjälpsavgift och vid rättsskydd ensjälvrisk.Systemet med rättshjälpsavgift äruppdelat i två delar, grundavgift ochtilläggsavgift. Båda beräknas enligtrelativt komplicerade och detaljeraderegler. Grundavgiften beräknas medledning av den rättssökandes ekonomiskaförmåga och tilläggsavgiften på grundvalav den ekonomiska förmågan ochkostnaderna i ärendet.Självrisken vid rättsskydd uppgårvanligen till av kostnaderna iärendet, dock lägst , och ställssåledes inte i relation tillförsäkringstagarens ekonomi.Som tidigare nämnts ersätterrättsskyddet kostnaden förgrundavgiften. Tilläggsavgiften täcksinte av rättsskyddet utan den får denrättssökande alltid betala själv.Beslut om rättshjälp fattas avRättshjälpsmyndigheten, av domstolarnaoch av advokater eller biträdandejurister på advokatbyråer. Advokater kanendast fatta gynnande beslut omrättshjälp i förhållande till denrättssökande.På försäkringssidan finnsavtalsrättsliga bestämmelser omhandläggningen i bl.a.konsumentförsäkringslagen. Dessutom harförsäkringsbolagen utarbetat gemensammariktlinjer för skaderegleringen vilkabl.a. innehåller regler om konsekvent,enhetlig och rättvis skadetillämpningsamt skyldighet för bolagen att motiverasina beslut. Någon offentlighet ellerinsyn i den enskilde skadereglerarensverksamhet finns inte, menFinansinspektionen och i viss mån ävenKonsumentombudsmannen har tillsyn öververksamheten. Vissa beslut inomrättsskyddet fattas som tidigare nämntsav Försäkringsbolagens rättsskyddsnämnd.Utgångspunkter för regeringens förslagFörhållandet mellanrättsskyddsförsäkringarna ochrättshjälpen var föremål föröverväganden redan i samband medrättshjälpslagens tillkomst (se prop.1974:2 s. 240) och den har under årendärefter kommit att aktualiseras i olikasammanhang.År 1983 infördes det s.k.fastighetsundantaget i 8 § förstastycket 9 rättshjälpslagen (prop.1982/83:61 s. 32 f, JuU 1982/83:19,rskr. Bestämmelsen har därefterändrats (prop.1987/88:73, JuU 1987/88:21, rskr.193 och prop. 1988/89:117, JuU19, rskr.259). I sin nuvarande lydelse innebärden att ägaren eller tidigare ägare aven fastighet eller en byggnad somhuvudregel inte får beviljas rättshjälpi angelägenhet som avser fastigheteneller byggnaden om han har eller bordeha haft rättsskyddsförsäkring.Vidare föreslog år1984 i betänkandet (SOU 1984:66) Denallmänna rättshjälpen att rättshjälpenskulle göras subsidiär till rättsskyddeti angelägenheter som rörde motordrivnafordon, och båtar. Förslagetledde emellertid inte till lagstiftning.År 1988 infördes i 8 § första stycket 10rättshjälpslagen en bestämmelse sominnebär att rättshjälp i princip intefår beviljas i angelägenhet enligttrafikskadelagen eller rörandeskadestånd som kan betalas från enföreliggande ansvarsförsäkring (prop.1987/88:73, JuU21, rskr. 193).I ett utkast till lagrådsremiss somutarbetades inom Justitiedepartementetår 1992 föreslogs att den allmännarättshjälpen borde göras generelltsubsidiär till rättsskyddsförsäkringarpå så sätt att rättshjälp inte skulle fåbeviljas i angelägenheter som omfattadesav rättsskyddsförsäkringar ellerliknande rättsskydd. Vid överläggningari framkomemellertid att frågan behövde övervägasytterligare, och några förändringarföreslogs inte i den proposition somsenare förelades (prop.1992/93:109). Departementschefen anfördeemellertid (s. 19 f) att den allmännarättshjälpen borde görasgenerellt subsidiär tillrättsskyddsförsäkringar. Utskottetuttalade sig inte i frågan(1992/93:JuU12).Rättshjälpsutredningen föreslog enreglering som innebär att rättshjälpenblir subsidiär tillrättsskyddsförsäkringar. Enligtförslaget skall rättshjälp inte kunnabeviljas den som har eller borde ha haften rättsskyddsförsäkring som täcker denaktuella angelägenheten såvida det inteföreligger synnerliga skäl att beviljarättshjälp med hänsyn till denrättssökandes personliga förhållandenoch angelägenheternas art och betydelse.Remissutfallet är blandat. En stor delav kritiken riktar sig mot förslagetsutformning. Flera hävdar att ett stortantal rättssökande med utredningensförslag riskerar att ställas utanrättsligt stöd. Andra remissinstanserframför mer principiella skäl motförslaget såsom att rättslig hjälp ärett statligt ansvar som inte kanöverlåtas på privata subjekt eller atten ordning där statlig rättshjälp ärsubsidiär till rättsskyddsförsäkringarinte skulle vara förenliga medEuroparådets resolutioner om rättshjälp.Regeringen kan för sin del inte senågra principiella hinder mot atträttshjälpen generellt görs subsidiärtill rättsskyddsförsäkringar. Tvärtom ärdet enligt regeringens mening en högstrimlig ordning att den som genomförsäkring redan har ett skydd somtäcker den aktuella angelägenheten intedessutom skall beviljas rättshjälp. Detviktiga är enligt regeringen i ställetatt ett sådant system ges en utformningsom ser till att de som behöverrättsligt stöd också får det. Regeringenkonstaterar i sammanhanget att enövervägande del av befolkningnumera har rättsskyddsförsäkring och attdet redan gjorts undantag från principenom att rättshjälpen är primär iförhållande till försäkringar.Europarådets resolution (78) 8 ärenligt regeringen allmänt hållen. Deninnebär i stora drag att alla skall harätt till nödvändigt rättsligt biståndvid förfaranden i domstol. Den del avkostnaden för det rättsliga förfarandetsom en rättssökande själv skall stå förfår inte överstiga vad denne kan betalautan otillbörliga svårigheter. Statenskall enligt resolutionen ha ansvaretför finansieringen av rättshjälpen.Regeringen menar att resolutionennaturligtvis bör beaktas vidutformningen av reglerna om rättshjälp.En regel som innebär att rättsskyddetskall utnyttjas i första hand medförenligt regeringens mening inte attfinansieringen av rättshjälpen överlåts,utan att statens ansvar kommer in förstnär en försäkringslösning inte står denrättssökande till buds. Om de övrigakrav som ställs upp i rekommendationenuppfylls beror enligt regeringen på hurbestämmelserna utformas.Inte heller resolution(76) 5 om rättshjälp för utlänningarkommer enligt regeringen i strid medförslaget om att göra rättshjälpensubsidiär till rättsskyddet.Regeringen konstaterar vidare att detinom rättsväsendet under innevarandemandatperiod skall sparas sammanlagt enmiljard kronor varav 600 miljoner kronorskall läggas ut under budgetåren 1997och 1998. Om rättshjälpen görs subsidiärtill rättsskyddet kan enligt regeringenstora besparingar göras. Regeringenuppskattar besparingarna pårättshjälpsanslaget till knappt 200miljoner kronor. Härtill kommer andrabesparingar som inte är direkt mätbaraeller kan anges i siffror. Eftersom denya reglerna inte kommer att gälla iärenden där rättshjälp beviljats enligtden nuvarande lagen kommer besparingarnaatt slå igenom fullt ut först efter attden nya lagen trätt i kraft. Regeringenberäknar att besparingen det första årettorde uppgå till ca 75 miljoner kronoroch först året därefter till närmare 200miljoner kronor.Utskottet återkommer tillbudgetfrågorna på rättshjälpsområdet ibetänkandet 1996/97:JuU1.Bestämmelsernas närmare utformningRegeringen anser att bestämmelserna börutformas så att den som har enrättsskyddsförsäkring som täcker denaktuella angelägenheten inte skall fårättshjälp. Inte heller skall den sommed hänsyn till sitt försäkringsskydd iövrigt eller sina ekonomiska ochpersonliga förhållanden borde ha haft enrättsskyddsförsäkring kunna fårättshjälp, om det inte finns särskildaskäl.Regeringen menar att en fortsatt höganslutningsgrad tillrättsskyddsförsäkringarna måstesäkerställas. Bestämmelserna bör därförknyta an till den rättssökandesförsäkringsskydd i övrigt; den som haren hemförsäkring eller motsvarandeförsäkringsskydd men väljer borträttsskyddsmomentet bör inte beviljasrättshjälp. Genom en sådan regleringanser regeringen att det saknas skäl förförsäkringsbolagen att lansera nyaförsäkringar utan rättsskyddsmoment. Ensådan lösning bör enligt regeringenkunna bidra till en fortsatt högförsäkringstäckning.Enligt regeringens mening börrättshjälp heller inte komma i fråga förpersoner som helt och hållet avståttfrån försäkringsskydd men som haftmöjlighet att skaffa ett sådant.Regeringen anser dock att det kan finnassituationer när någon blir inblandad ien tvist som är av särskilt storbetydelse för honom då det skulle varastötande att neka rättshjälp även om hanlever under sådana goda förhållanden atthan borde ha haft rättsskyddsförsäkring.För sådana situationer, som alltsåfrämst tar sikte på den rättsligaangelägenhetens art och betydelse, bördet enligt regeringen finnas enmöjlighet till undantag frånhuvudregeln.Ett sådant exempel är enligt regeringennär åklagaren inte kan bistå ettbrottsoffer och denne heller inte harrätt till målsägandebiträde. I ettsådant fall anser regeringen att det kanfinnas anledning att staten bidrar tillkostnaderna genom att beviljarättshjälp. Andra situationer är enligtregeringen tvister där barn ärinblandade.Regeringen framhåller att ett systemsom innebär att rättshjälpen blirsubsidiär till rättsskyddet inte fårutformas så att det ställer de svagastegrupperna utan något skydd. Många leverenligt regeringen under sådanaomständigheter att det inte är möjligtatt hänvisa dem tillförsäkringsalternativ. Som exempel påsådana personer nämns de som inte harnågot hem att försäkra eller nyligenskaffat sig en bostad, t.ex. efter enäktenskapsskillnad, utlandsvistelse,vräkning eller långvarig vistelse påsjukhus eller anstalt. Andra exempel ärungdomar som flyttat hemifrånsamt personer med små ekonomiskaresurser, språkproblem eller andrasociala problem. Dessa bör enligtregeringen även i fortsättningen kunnafå rättshjälp. Regeringen framhåller detvidare som självklart att det aldrig kanbli fråga om att neka rättshjälp tillden som avstått från försäkring för attfå råd med mat och kläder till sig själveller sina barn.Lagrådet har bl.a. pekat på att regelnom att rättshjälp inte skall beviljasden som borde ha haft enrättsskyddsförsäkring kan få en avsevärtmer begränsad effekt än som antagits omförutsättningarna för rättsskyddetändras. Tolkningen av den s.k. borde-regeln blir därför enligt Lagrådet tillstor del direkt beroende av om och ivilken utsträckning försäkringsbolagenväljer att behålla eller förändrarättsskyddets nuvarande omfattning ochvillkor i övrigt. Lagrådet framhålleratt en flexibel tillämpning för berördasituationer torde vara ofrånkomlig,eftersom behoven av juridiskt biträdeannars inte skulle tillgodoses itillräcklig mån vare sig genomrättsskyddet eller genom rättshjälpen.Regeringen anför att dess förslag omutformningen av den aktuellabestämmelsen bör bidra till att främjadet angelägna önskemålet om fortsatt högförsäkringstäckning.Regeringen konstaterar likväl att borde-regeln, som Lagrådet anför, kan få enmer begränsad effekt omrättsskyddsförsäkringarnas utformningförändras väsentligt. I en sådansituation torde enligt regeringen enflexibel tillämpning av borde-regelnvara ofrånkomlig frånrättssäkerhetssynpunkt. Den nuföreslagna konstruktionen avbestämmelsen sammantaget medundantagsbestämmelsen om särskilda skälger enligt regeringens meningtillräckliga garantier för att denenskilde inte skall behöva lida någonrättsförlust till följd av eventuellaförändringar på försäkringsmarknaden.Regeringen anför i sammanhanget ocksåatt den har för avsikt att följa upp detnya systemet och att göra en utvärderingav bestämmelserna när de har varit ikraft en tid.MotionernaI motion Ju8 (fp) yrkas avslag påpropositionen. Motionärerna vänder sigmot grundtanken i propositionen atträttshjälpen skall vara subsidiär tillrättsskyddsförsäkringar, och de anföratt de förslag som läggs fram kan fåoönskade effekter på inte minstfamiljerättens område. De efterlyservidare en uppstramning av den nuvaranderättshjälpslagen och, om behov på siktskulle uppstå, en ny utredning omrättshjälpens former. I motion Ju7 (v)begärs att skall avslåförslaget om att göra rättshjälpensubsidiär till rättsskyddsförsäkringar.Motionärerna anser att förslaget står istrid med resolution (78)8. De anser vidare att regleringen av ivilka fall rättshjälp skall beviljas densom saknar rättsskyddsförsäkring ärotillfredsställande och att den inte börinföras. Även i motion Ju5 (mp) avstyrksförslaget vad beträffar rättshjälpensförhållande tillrättsskyddsförsäkringarna, främst medhänvisning till att det är oklart vilketrättsförsäkringsskydd som kommer atterbjudas på försäkringsmarknaden iframtiden och i vilken utsträckningrättsskyddsförsäkringar kommer atttecknas. Om förslaget skulle bifallasförespråkar motionärerna en mer utförliglagreglering av i vilka fall rättshjälpskall beviljas den som saknarrättsskyddsförsäkring. I motion Ju4 (m)slutligen begärs en utredning avkonsekvenserna av regeringens förslag idenna del.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att den nuvaranderättshjälpslagen har varit i kraft i merän och att den harändrats vid ett mycket stort antaltillfällen. Lagen är i dagsvårtillgänglig och komplicerad atttillämpa.