bet · GJ01AU10 · 1996-04-16 00:00:00 — revisorers förslag angående den statliga personalpolitiken I detta betänkande behandlar utskottetRiksdagens revisorers förslag(1995/96:RR7) angående den statligapersonalpolitiken jämte två motioner somväckts med anledning av förslaget.Förslaget bygger på revisorernas rapport1994/95:12 Statlig personalpolitik.Revisorernas förslag går ut påtillkännagivande till regeringen om ettsamlat handlingsprogram för detfortsatta utvecklingsarbetet rörande denstatliga personalpolitiken. Ihandlingsprogrammet bör ingå vadrevisorerna i förslaget har anfört omprecisering av inriktning och mål,utvärderingar, kompetensutveckling,personalrörlighet, chefspolitik ochrekryteringspolitik samt ledarskap iregeringskansliet. I dessa delfrågor harrevisorerna begärt tillkännagivanden.Två motioner har väckts med anledningav förslaget, nämligen motion A13 (v)och motion A14 (kds).Sedan förslaget överlämnats tillriksdagen har regeringen gett ensärskild utredare i uppdrag att göra enutvärdering av hur denarbetsgivarpolitiska delegeringen tillmyndigheterna harfungerat. Utredaren skall enligtdirektiven behandla flera av de frågorsom tagits upp av revisorerna.Utskottet har mot denna bakgrund intefunnit anledning att ge någratillkännagivanden till regeringen utomsåvitt avser frågan om tidsbegränsadechefsförordnanden och chefsavveckling.Utskottet uppehåller sig särskilt vidden aktuella frågan omlöner och andra ersättningar till högachefer inom den statliga sektorn.Reservationer har avgetts avföreträdarna för ochKristdemokratiska samhällspartiet.FörslagetI förslag 1995/96:RR7 har Riksdagensrevisorer föreslagit att somsin mening ger regeringen till känna vadrevisorerna har anfört rörande1. översyn av inriktningen och målenför den statliga personalpolitiken,2. uppföljningar och utvärderingar,3. omfattningen och inriktningen påkompetensutvecklingen inom staten,4. statlig strategi för att ökapersonalrörligheten och flexibiliteten,5. tidsbegränsade chefsförordnandenoch chefsavvecklingen,6. utnämningar av verkschefer,7. rekryteringspolitiken ochledarskapet i ,8. 1995/96:A13 av ochIngrid () vari yrkas1. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om ansvaret förpersonalpolitiken inomregeringskansliet,2. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om personalpolitisktutvecklingsarbete,3. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om chefslöner, pensionsavtaloch avgångsvederlag,4. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om lönediskriminering på grundav kön,5. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om jämställdhet,6. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om rekrytering av invandrare,7. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om särskild sysselsättning förarbetshandikappade.1995/96:A14 av och () vari yrkas1. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om utnämningar av verkschefer,2. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om chefsavveckling ochavgångsvederlag,3. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om en särskild central enhetför policy- och förhandlingsfrågoravseende chefsrekrytering och avtal medchefer i regeringskansli, statliga verkoch bolag,4. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om rekryteringspolitiken ochledarskapet i . BakgrundRiksdagens revisorer har granskat denstatliga personalpolitiska reform somriksdagen beslutat om åren 1985 och1987. Initiativet till granskningen hartagits av revisorernas arbetsutskott.Syftet med granskningen var attundersöka hur regeringen har genomförtbesluten samt hur myndigheterna harhanterat arbetsgivar- och personalansvarpå området. Frågor om rekrytering ochpersonalrörlighet, chefsutveckling,arbetsmiljö samt kompetensutveckling hardärvid särskilt studerats. Resultatet avgranskningen har redovisats irevisorernas rapport /95:12 Statligpersonalpolitik. Rapporten harremissbehandlats.Våren 1985 lade regeringen fram enproposition om den statligapersonalpolitiken (prop. 1984/85:219).Propositionen behandlades av riksdagenunder (AU 1985/86:6, rskr.48). Delar av propositionen, somhandlade bl.a. om meritvärdering vidtillsättning av lärartjänster inom detstatligt reglerade området hänvisades,till utbildningsutskottet för beredning(UbU 1985/86:5, rskr. 50).I propositionen anges två viktigautgångspunkter för personalpolitikensfortsatta utveckling inomstatsförvaltningen.Den ena är att personalpolitikentydligare än tidigare bör vara ettinstrument i förnyelsen av denoffentliga sektorn. Den andrautgångspunkten är decentralisering ochsträvan att bättre anpassapersonalpolitiken i olika statligaverksamheter till skilda miljöer i vilkade verkar.I verksledningspropositionen (prop.1986/87:99) återkom regeringen medförslag om principerna förchefsförsörjningen. Ärendet hänvisadestill förberedning (KU 1986/87:29, rskr. 226).Regeringens skyldighet att säkerställaden kompetens som behövs i ledningen förden statliga förvaltningen understryks.Denna uppgift innebär - utöverrekrytering och tillsättning av dehögsta cheferna - också uppföljning avderas verksamhet samt erforderligautbildnings- och rörlighetsinsatser isyfte att stärka chefskompetens ochverksamhetens effektivitet. Åtgärdernasyftar enligt propositionen till attgöra det möjligt för regeringen att mereffektivt än tidigare utnyttjautnämningsmakten för att underlätta denökade styrning av statsverksamheten sompropositionen är inriktad på.Revisorernas förslagI förslaget till (1995/96:RR7)angående den statliga personalpolitikenredovisar revisorerna sin granskning avden personalpolitiska reformen. Syftetmed granskningen har som ovan sagtsvarit att undersöka hur regeringen hargenomfört beslut samt hurmyndigheterna har hanterat sittarbetsgivar- och personalansvar påområdet.Revisorernas överväganden redovisasunder följande rubriker:Översyn av inriktningen av och målenför den statliga personalpolitiken.Uppföljningar och utvärderingar.Omfattningen av och inriktningen påkompetensutvecklingen inom staten.Statlig strategi för att ökapersonalrörligheten och flexibiliteten.Tidsbegränsade chefsförordnanden ochchefsavvecklingen.Utnämningar av verkschefer m.m.Rekryteringspolitiken och ledarskapet iregeringskansliet.Sammanfattande åtgärdsförslag.I samtliga dessa fall begär revisorernatillkännagivanden till regeringen.Beträffande översyn av inriktningen avoch målen för den statligapersonalpolitiken understryks vikten avatt myndigheterna har en tydlig ochgenomtänkt politik för sin personal. Detsom talar för detta är den ökade viktman numera inom arbetslivet tillmäterarbetsorganisation, ledarskap,kompetensutveckling, rekrytering,motivation, goda arbetsvillkor och enstödjande arbetsmiljö samt frågan om hurpersonalen aktivt skall kunna bidra tillverksamhetens resultat på ettkostnadseffektivt sätt.För att regeringen skall kunna följaupp och kvalitativt bedöma hurmyndigheterna använder sinapersonalresurser och hurpersonalkostnaderna utvecklas i relationtill verksamhetsresultaten behövstydligt formulerade mål för den statligapersonalpolitiken. Det finns behov avatt formulera vilka grundläggandevärderingar och regler som bör gälla vidstatens myndighetsutövning. Behovethärav ökar med det större ansvar somföljer i decentraliseringens spår.Slutligen bör säkerställas att allastatliga myndigheter kan erbjuda sinaanställda goda arbetsvillkor.Revisorerna tar härefter upp frågan omuppföljningar och utvärderingar ochkonstaterar därvid att sådana behövs föratt regeringen skall kunna styramyndigheterna. Inte minst viktigt hardetta blivit genom den omfattandedelegering av det arbetsgivarpolitiskaoch personalpolitiska ansvaret som hargenomförts . Regeringensuppföljning i budgetdialogen medmyndigheterna bör i större utsträckningän inriktas på en kvalitativbedömning av hur myndigheterna användersina personalresurser i relation tillverksamhetsresultaten. Revisorernaföreslår att regeringen gerRiksrevisionsverket ochArbetsgivarverket i uppdrag attvidareutveckla årsredovisningensinnehåll och utformning rörandepersonalfrågor. Även metoder för attgöra mer omfattande utvärderingar avmyndigheternas personalpolitik börutvecklas och flera externautvärderingar av personalområdetinitieras av regeringen.Revisorerna anser att regeringen börskaffa sig en bättre överblick överomfattningen av och inriktningen påkompetensutvecklingen inom staten.Regeringen bör också klargöra hurspridningen av goda exempel inomstatsförvaltningen skall gå till ochvilken instans som skall ha ansvar fördetta.Revisorerna anser vidare att regeringenbör ha en statlig strategi för att ökapersonalrörligheten och flexibiliteten.Möjligheterna att öka personalutbytetmellan departement och myndigheter,mellan myndigheterna inbördes samtmellan staten och andraarbetsmarknadssektorer bör ses över.Även den äldre arbetskraftens problembör uppmärksammas. De praktiskalösningarna måste dock bygga påfrivillighet. Ett vidgatarbetsgivarsamarbete är exempelvis enmöjlighet att komma fram på den vägen.Beträffande tidsbegränsadechefsförordnanden och chefsavvecklingenhar under granskningen framkommit attsystemet inte fungerar i enlighet medriksdagens och regeringens intentioner.Revisorerna anser därför att regeringenbör tydliggöra intentionerna med detidsbegränsade chefsförordnandena samtutarbeta en ny modell för dessa. Vidarebör nya modeller för chefsavvecklingutvecklas.Vad härefter gäller utnämningar avverkschefer m.m. framhålls vikten av eneffektiv utnämningsmakt och behovet avhög kvalitet i beredningsförfarandetsamt möjligheter till insyn ochefterkontroll. Introduktionen ochutbildningen av myndighetschefer behöverförbättras liksom även den informelladialogen mellan verkschefen ochregeringen.Revisorerna anför att en breddadrekrytering och ökad konkurrens vidtillsättningen av myndighetschefer börkomma till stånd. Vidare har övervägtshur öppen tillsättningsprocessen skallvara för att öka konkurrensen ochbredden vid utnämningarna. Regeringenbör se över möjligheterna attytterligare förbättratillsättningsprocessen i nämndaavseenden och informera omvilka möjligheter man anser står tillbuds.Rekryteringspolitiken och ledarskapet iregeringskansliet behöver utvecklas.Granskningen har visat att regeringenslångsiktiga styrning av myndigheternabrister i effektivitet. Rekrytering avunga handläggare utan kvalificerad yrkeserfarenhet och omfattande kunskaper omde verksamhetsområden de skall arbetamed är uttryck för en låg prioriteringav utveckling.Revisorerna anser att en starkarebetoning på ledarförmåga bör införas vidrekrytering av chefer.Ansvarsfördelningen rörandepersonalfrågor i äroklar.Som sammanfattande åtgärdsförslagföreslår revisorerna att regeringen tarfram ett handlingsprogram för detfortsatta utvecklingsarbetet rörande denstatliga personalpolitiken. Invändningensom kan riktas mot förslaget om etthandlingsprogram - nämligen att mandärmed fråntar myndigheternahuvudansvaret för personalpolitiken -väger inte tillräckligt tungt.Revisorerna framhåller nämligen att enhuvudpunkt i handlingsprogrammet avserbetoningen av att det är myndigheternasom har ansvaret för att ta fram engenomtänkt och verksamhetsanpassadpersonalpolitik.I det föreslagna handlingsprogrammetbör ingå vad revisorerna anfört omprecisering av inriktning och mål,utvärderingar, kompetensutveckling,personalrörlighet, chefspolitik ochrekryteringspolitik och ledarskap iregeringskansliet. Tydliga krav på attäven myndigheterna bör se över sinpersonalpolitik på motsvarande områdenbör framhållas.MotionerHans Andersson och ()delar revisorernas uppfattning attregeringen bör ta fram etthandlingsprogram för den statligapersonalpolitiken; motion A13.En utvecklad personalpolitik kräver enhög grad av professionalism.Motionärerna ifrågasätter rimligheten iatt en politiskt tillsatt tjänsteman,statssekreteraren, utöver sina kunskaperinom sakområdet skall ha hög kompetensnär det gäller personalpolitik med alladess olika inslag. En tilltalandeståndpunkt som framkommit underremissbehandlingen är därför att utse enopolitisk tjänsteman till högste chefför personalpolitiken De politisktansvariga måste givetvis ha det ytterstaansvaret för rekryteringspolitikensinriktning (yrk. 1).Vad gäller kompetensutveckling krävsenligt motionärerna ett mycketomfattande arbete. För att kunnafullgöra de nya uppgifter som åläggsstatsmakten och för att de anställdaskall kunna utveckla sig i arbetet krävsen målmedveten satsning på ettutvecklingsarbete beträffandearbetsorganisation och decentraliseratansvar som tar till vara personalensengagemang. För gruppen 40-50-åringar ärdet särskilt viktigt medkompetensutveckling. Handlingsprogrammetbör ha en väl genomtänkt strategi närdet gäller både kompetensutveckling ochutveckling av arbetsorganisation (yrk.2).När det gäller lönepolitiken framhållermotionärerna att regeringen på tvåpunkter bör lämna tydliga instruktionertill verksamheterna. Den ena punktengäller lika lön för likvärdigt arbete.Handlingsprogrammet måste ålägga deansvariga att aktivt motverkalöneskillnader på grund av kön. Denandra punkten gäller chefslönerna ochvillkoren för chefer i statliga verk ochbolag. Det är dags att begränsa destatliga chefslönerna i stället för atthänga med näringslivets fantasilöner.Motionärerna förordar ett lönetak istatlig verksamhet motsvarande lönen förlandets statsminister. Dessutom måstetydliga regler sättas upp förpensionsavtal och avgångsvederlag inomden statliga sektorn. Lagen omanställningsskydd kan vara ett riktmärkehärvidlag. En annan modell ärriksdagsledamöternas villkor efter enmandatperiod i (yrk. 3, 4)Regeringen bör i sitt handlingsprogramsärskilt framhäva vikten av att bådakönen finns representerade inom allayrkesområden och yrkeskategorier med istort sett samma andel. Det ställer kravpå en aktiv rekryteringspolitik och enaktiv kompetensutvecklingspolitik. Detmåste klart framgå att jämställdhetenmellan könen är ett prioriterat områdeför den statliga personalpolitiken (yrk.5).Rekryteringspolitiken är en del av denstatliga personalpolitiken. Det gälleratt rekrytera rätt personer med rättakvalifikationer men också att hittapersoner som kan möta människors behovav service och som har förmåga attförmedla beslut så att de blirbegripliga för människor. Det ställerolika krav på kompetenser. Det finns alltför få anställda medinvandrarbakgrund inom den statligasektorn, anser motionärerna. Ettövergripande mål måste vara att denstatliga rekryteringspolitiken tar tillvara fler personer med invandrarbakgrund(yrk. 6).Slutligen tar motionärerna upp dehandikappades rätt till arbete. Detmåste klart framgå av regeringenshandlingsprogram att de statligaverksamheterna har ett åtagande atterbjuda arbetshandikappadesysselsättning och att statligaarbetsgivare har ett mycket stort ansvarför att behålla delönebidragsanställningar som finns (yrk. 7).Dan och () ställer i motion A14 krav påsnabba förändringar på tre av de områdensom revisorerna tar upp i förslaget. Detgäller tidsbegränsade chefsförordnandenoch chefsavveckling, utnämningar avverkschefer samt rekryteringspolitikenoch ledarskapet i regeringskansliet.Vad först gäller frågan om kravet på eneffektivare utnämningsmakt instämmermotionärerna i revisorernas uppfattningom betydelsen av en på alla sätt riktigchefstillsättning inom det statligaområdet. De gör jämförelser med denprivata arbetsmarknaden och konstateraratt där görs ordentligakravspecifikationer. De sökandeskvalifikationer matchas mot dessa krav.Så bör även ske på den statliga sidan ihögre grad än som sker . Depolitiska meriterna är oftast avgörandevid tillsättande av statligaverkschefer. Öppenhet i förfarandet ärviktigt men får inte ske på bekostnad avden sökandes integritet. Regeringen bördärför se över offentlighetsprincipen pådetta område och hur den skall hanteras(yrk. 1).En annan fråga för den statligapersonalpolitiken är i högsta grad denom höga chefers löner ochfallskärmsavtal. Chefskapet i statligabolag eller verk får inte ses som någonform av statliga förläningar. Frågan omavgångsvederlag från befattningar vidstatliga bolag bör ses över i sambandmed det arbete som revisorerna föreslåratt regeringen skall göra för att tafram nya modeller för chefsavvecklingoch tidsbegränsade förordnanden (yrk.2).Vidare anser motionärerna att det måstefinnas en personalpolicy som tillserkonsekvens och fasta riktlinjer förlönesättning på det statliga området. Ensärskild central enhet för policy- ochförhandlingsfrågor avseendechefsrekrytering och avtal med chefer iregeringskansli, statliga verk och bolagbör därför inrättas (yrk. 3)Slutligen lyfter motionärerna frambetydelsen av en genomtänktrekryteringspolitik och förstärkning avledarskapet i (yrk.4).Utskottets övervägandenRevisorerna har i granskningsrapportengjort en bred genomgång av den statligapersonalpolitikens framväxt ochorganisation från början av 1960-taletoch framåt. I rapporten erinras om attdet nybildade ibörjan av fick ansvaret förpersonalpolitiska frågor liksom för löne-och förnyelsefrågor inomstatsförvaltningen. tog statsmakterna beslut om ettåtgärdsprogram för den statligapersonalpolitiken. Härefter har en radbeslut fattats som visserligen inteavhänt regeringen det övergripandeansvaret för personalpolitiken men entydlig delegering av ansvaret tillmyndigheterna har skett.Inriktningen av och målen för denstatliga personalpolitiken m.m.Vid sin granskning har revisorernautgått från två grundläggande perspektivpå den statliga personalpolitiken sådanden utformades i mitten av 1980-talet.I det första perspektivet ses denstatliga personalpolitiken som ettinstrument för regeringen att styraförvaltningen. Enligt denna utgångspunktbör de statliga personalresursernaorganiseras så att verksamhets- ochbesparingsmål uppnås så effektivt sommöjligt, med andra ord ettarbetsgivarintresse.Det andra perspektivet - som kanbetecknas som ett arbetstagarintresse -utgår från personalens krav på bl.a.självständighet och ansvar i arbetetsamt möjlighet till inflytande,delaktighet och personlig utveckling.I det personalpolitiska beslutetbetonas att personal- ochkompetensförsörjningen har ett direktsamband med hur myndigheternaseffektivitet utvecklas och attpersonalpolitiken är ett viktigt medel iförnyelsen av statsförvaltningen. Ibeslutet nämns vidare vissa områden somsärskilt behöver utvecklas:personalförsörjningen inkl.chefsförsörjningen, personalrörlighetinkl. chefsrörlighet,kompetensutveckling samtdecentralisering och förenkling avregelverket på personalområdet. Ävenjämställdhet, arbetsmiljö samt löne- ochpersonalsociala frågor nämns.Det har gått ungefär ett decenniumsedan fattade beslut om enpersonalpolitisk reform. Någon samladutvärdering av reformen har inte skett,konstaterar revisorerna. Utskottet serdärför med tillfredsställelse på dengranskning som revisorerna genomfört.Enligt revisorerna har flera av målenför den statliga personalpolitiken inteuppnåtts. En orsak till detta ärsannolikt att målen på området varitalltför otydliga och allmänt hållna. Enöversyn av inriktningen av och målen förden statliga personalpolitiken bördärför enligt revisorerna ske (yrk. 1).Regeringen bör vidare enligtrevisorerna utveckla metoderna föruppföljning och utvärdering avmyndigheternas personalpolitik (yrk. 2).Revisorerna pekar på att satsningarnapå kompetensutveckling inommyndigheterna varit begränsadeoch att effekterna av dessa är ovissa.Regeringen bör skaffa sig en överblicköver omfattningen av och inriktningen påden personal- och kompetensutvecklingsom förekommer hos myndigheterna samtklargöra hur goda exempel inomstatsförvaltningen skall gå till (yrk.3).Enligt revisorerna saknas engenomtänkt statlig strategi ochpraktiska lösningar för att ökapersonalrörligheten i staten. Regeringenbör därför se över möjligheterna att ökapersonalutbytet mellan bl.a. departementoch myndigheter samt mellanmyndigheterna inbördes (yrk. 4).Efter det att granskningsrapportenpublicerats har regeringen den 25januari 1996 tillkallat en särskildutredare med uppdrag att utvärdera hurden arbetsgivarpolitiska delegeringentill myndigheterna har fungerat under desenaste tio åren (dir. 1996:2).Enligt direktiven skall utredaren- göra en samlad bedömning aveffekterna av personalpolitiskaproposition,-- analysera ombildning avarbetsgivarorganisationen för detstatliga området,-- lämna förslag om hur den personal-och lönepolitiska utvecklingen vidstatliga myndigheter fortlöpande skallkunna följas av regeringen på ettöverblickbart sätt.-I direktiven lämnas en redogörelse förhur personal- och arbetsgivarpolitikeninom statsförvaltningen har utvecklatsunder de gångna tio åren.Förutom de i den föregåendeframställningen redovisaderiksdagsbesluten och 1987 framhållsden avreglering som har skett underperioden i syfte att ta bortsärlösningar för statsförvaltningen ijämförelse med den övrigaarbetsmarknaden. Mot bakgrund av bl.a.dessa riksdagsbeslut har regering ochriksdag fattat en rad beslut som medförtgenomgripande förändringar avstatsförvaltningen. I direktivenframhålls vidare den översyn ochförenkling som har skett ilagstiftningen om offentlig anställning.Dessutom hänvisas till beslutet omnedläggningen av förpersonalutveckling (SIPU) (prop.1991/92:100, bil. 8, AU9, rskr. 134).Nedläggningen motiverades med att stödsom finns att köpa på marknaden avprincipiella skäl inte börtillhandahållas av staten. Ombildningenav den statligaarbetsgivarorganisationen den 1 juli1994 (prop. 1992/93:100, bil. 8, AU10,rskr. 205, prop. 1993/94:77, AU2y, KU19,rskr. 264) kan enligt direktiven ses somen slutpunkt i de senaste tio årenspersonal- och arbetsgivarpolitiskadelegeringssträvanden.Som ovan sagts skall utredaren göra ensamlad bedömning av effekterna avdelegeringarna på arbetsgivarpolitikensområde personalpolitiskaproposition.Utredaren skall därvid utvärdera hurmyndigheterna påverkats avförändringarna, hur de har hanterat detökade ansvaret och vilka problem som kanha uppstått på olika områden. Utredarenskall särskilt belysa i vad månarbetsgivarpolitiken blivit ett aktivtinstrument i förnyelsen avmyndigheternas verksamhet. Likaså börmyndigheternas förmåga att skapanödvändig rörlighet ochkompetensutveckling för chefer på nivånunder myndighetschefen belysas.Utredaren bör även undersöka hurnedläggningen av SIPU har påverkatmyndigheternas arbete medkompetensutveckling.Utredaren skall särskilt analysera ochutvärdera ombildning avarbetsgivarorganisationen för detstatliga området för att se i vad månsyftet med reformen har uppnåtts. Vidutvärderingen skall effekter på bl.a.nedanstående områden belysas.- Lönebildningen inom systemet förramanslagsreformen. Vilka effekter hardet fått på myndigheternas verksamhetoch på löneutvecklingen?-- Myndigheternas agerande somarbetsgivare. Har arbetsgivarrollenutvecklats?-- Samverkan mellan Arbetsgivarverketoch andra arbetsgivarorganisationer.-- Rollfördelningen mellan riksdag,regering och .-- unikaledningsform såväl ur regeringensperspektiv som ur myndigheternasperspektiv. Hur upplever myndigheternasin möjlighet att påverka verksamheten,de beslut som fattas etc.? Fungerarmyndigheternas representation ikollegiet, styrelsen och andra referens-och sektororgan tillfredsställande?-- organisation. Hurhar omvandlingen påverkatArbetsgivarverkets verksamhetsinriktningoch arbetsformer?-Det står utredaren fritt att behandlaytterligare aspekter inom detarbetsgivarpolitiska området än de ovannämnda.Utredaren skall vidare lämna förslag omhur den personal- och lönepolitiskautvecklingen vid statliga myndigheterfortlöpande skall kunna följas avregeringen på ett överblickbart sätt. Enmodell för en samlad årlig redovisningsom belyser utvecklingen på områden somlönebildning, personalförsörjning,övertalighet, rörlighet,kompetensutveckling och jämställdhet hosmyndigheterna skall tas fram.