bet · GK01KU3 · 1996-10-29 00:00:00 — I detta tak ingårdessutom en s.k. budgeteringsmarginal.Räntor på statsskulden skall dock inteligga under taket.Har beslutat att hänförastatsutgifter till utgiftsområden - dvs.ämnar använda sig av den s.k.rambeslutsmodellen vid sin behandling avett kommande budgetförslag - skallregeringen i vårpropositionen redovisariktlinjer för hur den avser att i detkommande förslaget till statsbudgetfördela statsutgifter på utgiftsområdeneller grupper av utgiftsområden (40 §andra stycket).I syfte att ge ökad långsiktig stadgaåt utgiftstak och utgiftsramar kanregeringen vidare föreslå att riksdagenför en flerårsperiod beslutar om tak förstatens utgifter och godkännerriktlinjer för ramar för utgiftsområden(41 §).Har fastställt ett tak förstatens utgifter, eller har denbehandlat förslaget till statsbudgetenligt den s.k. rambeslutsmodellen,skall regeringen, om det finns risk föratt utgiftstaket eller de användautgiftsramarna kommer att överskridas,vidta sådana åtgärder för att undvikadetta som den har befogenhet till ellerföreslå nödvändiga åtgärder(42 §).Om det föreligger risk för att ettanslag väsentligt kommer att överskridasutgör detta enligt propositionen i mångafall ett tillräckligt skäl förregeringen att enligt 8 § selektivteller generellt besluta att anvisademedel på andra anslag inte skallanvändas. Med stöd av 7 § kan regeringeni förhållande till underlydandemyndigheter föreskriva snävare villkorför utnyttjande av anslag. Om ettanslagsöverskridande hotar att medföraatt även utgiftsområdet eller t.o.m.utgiftstaket överskrids, blir behovet avåtgärder särskilt stort.Behandlingen av den ekonomiskavårpropositionen 1996I årets vårproposition (prop.1995/96:150) föreslog regeringen attriksdagen skulle fastställa ettutgiftstak för staten på ett visstbelopp för åren 1997, 1998 och 1999.Utgiftstaket omfattade1) statsbudgetens utgiftsområden medundantag för utgifterna för räntor påstatsskulden (utgiftsområde 26),2) utgifter för socialförsäkringar somredovisas vid sidan av statsbudgeten,3) minskningar av anslagsbehållningar,4) budgeteringsmarginal.Budgeteringsmarginalen ingick inte iberäkningarna av statsbudgetensutveckling. Ett ianspråktagande av dennamarginal utan motverkandefinansieringsåtgärder skulle därmedförsämra budgetsaldot. Regeringensavsikt var emellertid inte att utnyttjamarginalen på detta sätt. Enligtvårpropositionen skulle budgetmarginaleninte innebära att respekten försaldorelaterade mål skulle minska.I sitt yttrande till finansutskottetöver vårpropositionen (1995/96:KU10y)framhöll attbeslutet att fastställa ett utgiftstakvar att uppfatta som ettriktlinjebeslut, som därmed inte varrättsligt bindande. Det var dock enligtutskottet uppenbart att ettriktlinjebeslut som innebar attriksdagen fastställde ett visst belopphade en helt annan precision och bordefå andra konsekvenser än ett beslut attgodkänna beräkningen av vissa utgifter.Utskottet påpekade att regeringen intesjälv utvecklat några synpunkter pådenna fråga i vårpropositionen. Däremothade utskottet observerat att regeringenden beslutat om en lagrådsremisssom gällde en lag om statsbudgeten.Detta lagförslag innehöll bestämmelserom den rättsliga innebörden av ettstatligt utgiftstak. Det hade enligtutskottets mening varit lämpligt attdetta lagförslag förelagts ivårpropositionen. Utskottet fortsatte:Det är enligt utskottets mening intetillfredsställande att den rättsligainnebörden av ett statligt utgiftstakinte klarläggs i propositionen. Det kaninte heller vara meningsfullt attutskottet nu fördjupar sig i dennafråga, när en proposition är näraförestående. Utskottet anser därför attriksdagen innan detta klarläggande görsi samband med behandlingen av förslagettill budgetlag, inte bör fatta beslut ienlighet med hemställan i propositionen.Riksdagen bör dock varaoförhindrad att, om den så önskar,besluta att godkänna en beräkning av destatliga utgifterna för åren 1997-1999som en riktlinje för det fortsattabudgetarbetet.Konstitutionsutskottets yttrande var iberörda delar enhälligt.Finansutskottet (1995/96:FiU10)instämde inledningsvis ikonstitutionsutskottets uppfattning attriksdagens beslut med anledning avutgiftstaket skulle ses som ettriktlinjebeslut. Finansutskotteterinrade om att enligt RF 9:7kan besluta om riktlinjer för vissstatsverksamhet änanslagen för verksamheten. Dessariktlinjer kan vara av olika slag och haolika benämningar. Som exempel påtillämpningsområden och benämningarnämnde finansutskottet flerårigaplaneringsramar för försvaret,investerings- och finansieringsplanersamt planer förinfrastrukturinvesteringar.Vanligt var också, enligtfinansutskottet, att ställdeupp mål för en eftersträvad utvecklinginom olika sektorer. Inte minst på detekonomisk-politiska området förekomdetta ofta. Mål av dessa slag fastställsinte formellt av , påpekadefinansutskottet. De brukar i ställetingå i de budgetpolitiska riktlinjer somriksdagen godkänner i samband medbehandlingen av budgetpropositioneneller andra större ekonomisk-politiskapaket. Om godkänt ellerfastställt ett av regeringen framlagtförslag till mål för budgetpolitiken,var det enligt finansutskottetsjälvklart att både riksdag och regeringstod bakom beslutet. Målet varemellertid i första hand att betraktasom en politisk viljeyttring avregeringen och en markering av denpolitik regeringen ville få riksdagensstöd för att föra. kundedessutom närhelst den önskade omprövaett sådant mål. Samma synsätt bordeenligt finansutskottets mening gälla fördet utgiftstak som regeringen ivårpropositionen begärde att riksdagenskulle fastställa.Efter en redovisning av reglerna fördet statliga utgiftstaket ilagrådsremissens förslag till lag omstatsbudgeten framhöll finansutskottetatt ett flerårigt utgiftstak borde sessom ett ekonomisk-politiskt mål avsärskild dignitet, vilket kom tilluttryck i den föreslagna lagregleringenmed dess krav på motåtgärder.Utgiftstaket var enligt finansutskottetett budgetpolitiskt åtagande. Genomlagregleringen manifesterade regeringenen stark vilja att leva upp till dettaåtagande.Med dessa förtydliganden föreslogfinansutskottet att skullegodkänna regeringens förslag tillutformning av utgiftstak för staten.Vänsterpartiet reserverade sig i nuredovisade delar och ville avslåförslaget om ett statligt utgiftstak,bl.a. med hänvisning tillkonstitutionsutskottets yttrande.Folkpartiet liberalerna anförde i ettsärskilt yttrande bl.a. att det hadevarit önskvärt att ett förslag tilllagreglering kunde ha behandlatssamtidigt för att undanröja denosäkerhet som konstitutionsutskottetpekat på.Riksdagen biföll utskottets hemställan.MotionernaVänsterpartiet yrkar i motion K38 avslagpå de i förslaget till lag omstatsbudget intagna föreskrifterna omett utgiftstak (yrkande 4). Motionärernaerinrar om att tidigare - motVänsterpartiets ställningstagande -godkänt en övergång till utgiftstak. Deanser att nu bör ompröva sittbeslut för att slå vakt om riksdagensroll. Regeringens ambition att låtautgiftstaket omfatta hela den offentligasektorn, alltså även kommunerna, tordeenligt deras mening dessutom stå i stridmed den kommunala självstyrelsen.Moderata samlingspartiet föreslår imotion K39 yrkande 1 att skallbesluta om sådana ändringar avlagförslaget att utgiftstak ochutgiftsramar blir obligatoriska. Enligtmotionärerna får budgetprocessen därmeden större stadga. Motionärerna uppreparockså Moderata samlingspartiets tidigareframförda krav på att någonbudgeteringsmarginal inte skall varatillåten. I motion 1996/97:K902, väcktunder den allmänna motionstiden ,framför samma motionärer ett likalydandeyrkande (yrkande 5). Vid ett eventuelltöverskridande av utgiftstaket underpågående budgetår anser motionärerna attregeringen skall återkomma tillriksdagen för ett nytt beslut. Ettsådant beslut kan innebära att riksdagengodkänner överskridandet, men tillfälletbör enligt motionärerna tas till varaför att pröva möjligheten av motsvarandeutgiftsminskning.Motionärerna anser vidare (motionernaK39 yrkande 2 och K902 yrkande 6) attutgiftstaket bör kompletteras medlånebemyndigande. De menar att om ettlånebemyndigande införs, utökasriksdagens kontrollmöjlighet. De påpekarvidare att ett tak för hur mycket statenfår låna upp under en viss tidsperiodredan finns i en rad länder.Miljöpartiet yrkar i motion K40 attriksdagen skall besluta om en sådanändring av lagförslagets 42 § attregeringen inte utan riksdagensgodkännande kan vidta de utomordentligtlångtgående åtgärder som där föreslås(yrkande 3).Finansutskottets yttrandeFinansutskottet påpekar att det avriksdagen fastställda utgiftstaket förstaten i lagförslaget kopplas ihop medde utgiftsramar som för förstagången kommer att fastställa när den tarställning till förslaget tillstatsbudget enligt den s.k.rambeslutsmodellen. Båda begreppen utgörrestriktioner i den utgiftskontroll somregeringen förutsätts upprätthålla underlöpande budgetår. Med hänsyn härtillfinns det enligt finansutskottetanledning att närmare uppmärksamma deskillnader och likheter som finns mellanutgiftstaket och de användautgiftsramarna. anförvidare följande.I förslaget till budgetlag anges intehur taket för statens utgifter skallvara avgränsat eller utformat. Riksdagenhar emellertid med anledning av åretsvårproposition fastställt ett utgiftstakför staten inklusivesocialförsäkringssektorn vid sidan avstatsbudgeten. I detta utgiftstak ingårdessutom en budgeteringsmarginal. Detinnefattar dock inte utgifterna förstatsskuldräntorna. Detta innebär attriksdagen har fastställt ett utgiftstaksom delvis har ett annat innehåll änsumman av utgiftsområdena. Ramarna förde 27 utgiftsområdena uppgår sammantagettill ett belopp som motsvarar de totalautgifterna på den statsbudget riksdagenvarje år fastställer.I det utgiftstak som regeringenföreslog ingick som påpekatsovan även socialförsäkringssystem vidsidan av statsbudgeten. Dessa är denallmänna tilläggspensionen (ATP),delpensionen samtarbetsskadeförsäkringen. Vad riksdagensställningstagande till dessa delarinnebär beträffande uppföljning ochkontroll har inte närmare preciserats.Utskottet förutsätter att detta kangöras när budgetförslaget föreligger.Till saken hör att dessa utgifterfinansieras genom avgifter,ränteinkomster, m.m. inom respektivesystem.En annan skillnad är att utgiftstaketför staten och utgiftsramarna fastställsvid skilda tidpunkter - utgiftstaket påförsommaren och utgiftsramarna i mittenav november . Som en följd häravkan ytterligare avvikelser förekommamellan de båda begreppen.Finns det risk för att utgiftstaketeller de använda utgiftsramarna kommeratt överskridas skall, enligt 42 §,regeringen för att undvika dettaantingen vidta sådana åtgärder som densjälv har befogenhet till eller förriksdagen lägga fram förslag omnödvändiga åtgärder.Hur denna föreskrift skall tillämpasrent praktiskt är något oklart. Ett påvåren fastställt utgiftstak kanexempelvis under ett valår medregeringsskifte kraftigt avvika från detbudgetförslag som den nya regeringenväljer att lägga fram. Enutgiftskontroll mot ett sådant tak blirtämligen meningslös. En ny regering haralltid möjlighet att lägga fram förslagtill reviderat utgiftstak för deefterföljande budgetåren. Olikaomständigheter kan också göra detmotiverat för en sittande regering atttill hösten föreslå att ett tidigarefastställt tak för efterföljande åromprövas. Mot bakgrund härav kan detifrågasättas om inte det utgiftstak somskall ligga till grund förbudgetuppföljningen i stället bordefastställas under hösten.Finansutskottet är emellertid för egendel inte berett att förorda en sådanlösning. Utgiftstaket skall nämligenstyra inte bara utgiftskontrollen underlöpande budgetår utan också fungera somen riktlinje och restriktion förregeringen när den under sommarenutformar detaljerna i sitt kommandebudgetförslag. Att regelmässigt påhösten ompröva ett tidigare fastställtutgiftstak för efterföljande budgetårför att detta bättre skall överensstämmamed de utgiftsramar som riksdagenanvänder sig av är ej heller en bralösning eftersom det kan leda till attstadgan i systemet med ett utgiftstak dågår förlorad.En annan oklarhet gäller hurutgiftskontrollen mot de användautgiftsramarna skall gå till. Utgifternainom ett utgiftsområde som består avenbart ramanslag med maximalanslagskredit kan åtminstone teoretisktöverstiga den använda utgiftsramen medupp till . Detta behöver dock,enligt utskottets mening, inte betydaatt åtgärder måste vidtas i enlighet medvad som föreskrivs i 42 § eftersomvillkoren för de enskilda anslagen äruppfyllda. Prövningen av anslagskrediterfår dock inte bli mindre sträng än vadden är för annan medelstilldelning.Enligt finansutskottets mening bör depraktiska erfarenheterna av det kommandeuppföljningsarbetet få utvisa i vad månpropositionens förslag i denna del kankomma att behöva modifieras.Finansutskottet har i övrigt inget atterinra mot den föreslagna utformningenav 42 §. Utskottet föreslår därför attkonstitutionsutskottet avstyrker motionK40 (mp) yrkande 3.Finansutskottet anser vidare att det iförsta hand får ankomma påkonstitutionsutskottet att pröva omlagförslaget skall ändras så attanvändningen av utgiftstak ochutgiftsramar blir obligatorisk, såsomföreslås i motion K39 (m). För egen delfinner emellertid finansutskottet detinte påkallat att förorda en sådanlösning innan närmare praktiskaerfarenheter vunnits av användningen avutgiftstak och utgiftsramar.Finansutskottet kan inte heller biträdaModerata samlingspartiets ånyo framfördakrav på att någon budgeteringsmarginalinte skall vara tillåten närutgiftstaket fastställs. Utskottethänvisar till att det i anslutning tillbehandlingen av vårpropositionenavvisade ett snarlikt yrkande frånModerata samlingspartiet och finner inteanledning att ompröva sitt tidigareställningstagande.Beträffande Moderata samlingspartietsförslag om att komplettera utgiftstaketmed ett tak för statens upplåning anserfinansutskottet att de uppföljnings- ochkontrollinstrument som avses blitillämpade i fortsättningen är välavvägda. Utskottet anser därför inte attdet behövs något upplåningstak.Sammanfattningsvis anserfinansutskottet attkonstitutionsutskottet bör avstyrkamotion K39 (m) yrkandena 1 och 2.Finansutskottet finner inte helleranledning att ompröva sitt tidigareställningstagande till användningen avett utgiftstak utan föreslår attkonstitutionsutskottet även avstyrkermotion K38 (v) yrkande 4.Avslutningsvis föreslår finansutskotteten ändring i lydelsen av 41 §. Enligtpropositionens förslag får förslag om(kurs. här) tak för statens utgiftereller riktlinjer för utgiftsramar avselängre tid än ett budgetår.Finansutskottet erinrar om att riksdagenenligt RF 9:7 kan besluta riktlinjer förviss statsverksamhet änanslag till verksamheten avser. bör därför 41 § kunna inledasmed orden Förslag och beslut om .Därmed täcks även beslut medanledning av regeringens förslag. Med ensådan teknisk justering av lagtextenvinns ökad klarhet, anserfinansutskottet och tillstyrker attkonstitutionsutskottet föreslårriksdagen en ändring i lagtexten ienlighet med det anförda.Konstitutionsutskottets bedömningFörslaget till lag om statsbudgeteninnehåller bestämmelser om ett tak förstatens utgifter och om ramar för olikautgiftsområden. Såsom finansutskottetpåpekar framgår inte av bestämmelserna ilagförslaget hur det statliga utgiftstaket skall definieras. Någon närmaremotivering till detta finns inte ipropositionen. Där sägs endast att hurett sådant tak skall vara avgränsateller utformat inte bör regleras i lag.Frånvaron av definition i lagen böremellertid, enligtkonstitutionsutskottet, inte vara någotproblem så länge det tydligt framgår vidbeslutstillfället vad utgiftstaketomfattar.Riksdagen har med anledning av åretsvårproposition fastställt ett utgiftstakför staten inklusivesocialförsäkringssektorn vid sidan avstatsbudgeten. I detta tak ingårdessutom en budgeteringsmarginal. Taketinnefattar dock inte utgifterna förstatsskuldräntorna. Detta innebär, somfinansutskottet konstaterar, attriksdagen har fastställt ett utgiftstaksom delvis har ett annat innehåll änsumman av utgiftsområdena.Utgångspunkten är att utgiftstaket förett kommande budgetår skall beslutas påvåren med anledning av den ekonomiskavårpropositionen. Det kan emellertidfinnas omständigheter som talar för ensenare omprövning av utgiftstaket.Finansutskottet använder som exempel atten ny regering som tillträtt efter ettallmänt val vill föra en annan ekonomiskpolitik. Det är enligtkonstitutionsutskottets uppfattninggivet att utgiftstaket under sådanaändrade förhållanden måste kunnarevideras både uppåt och nedåt.Budgetlagens regler lägger heller ingahinder i vägen för detta.Av bestämmelsen i 39 § framgår att ettbeslut om ett statligt utgiftstak är ettriktlinjebeslut, som enligt 41 § kanavse än ett budgetår. Attriksdagen kan fatta riktlinjebeslut förlängre tid än ett budgetår finns det,som finansutskottet framhållit, grundför i RF 9:7. Uppenbarligen är det idetta lagrum inte så omfattande beslutsom ett statligt utgiftstak som avses,eftersom det i bestämmelsen talas omfleråriga riktlinjer för vissstatsverksamhet . Dock är flertalet avde komponenter som ingår i utgiftstaketutgiftsområden som kan betecknas som viss statsverksamhet . mening kan detdärför inte vara principiellt fel atttillåta fleråriga riktlinjebeslut omutgiftstak.Riktlinjebeslut är inte rättsligtbindande. Det är däremot till formenbestämmelsen i 42 § som föreskriver attregeringen - för att undvika att ettbeslutat statligt utgiftstak kommer attöverskridas - skall vidta sådanaåtgärder som den har befogenhet tilleller föreslå nödvändigaåtgärder. Eftersom bestämmelsen byggerpå ett riktlinjebeslut skulle det dockkunna hävdas att bestämmelsen egentligeninte är bindande. Enligt utskottet stårdet klart att det i praktiken handlar omett frivilligt åtagande från regeringenssida som på grund av detta åtagandesstora betydelse för den ekonomiskapolitiken har fått formen av en bindandelagbestämmelse. Det torde emellertidvara tveksamt om konstitutionellt ansvarkan utkrävas av en regering medanledning av bestämmelsen i 42 §.Enligt utskottet finns å andra sidanbegränsade möjligheter för en regeringatt överskrida ett fastställt utgiftstakutan att komma i konflikt medriksdagsbeslut som otvetydigt ärrättsligt bindande. Utgiftstaket är somtidigare framgått sammansatt av olikakomponenter. De ingående utgiftsområdenaomfattar olika anslag där - omförslagsanslagen försvinner - endast desom har beteckningen ramanslag kanöverskridas och endast om någon av deförutsättningar som anges i 6 § är förhanden. Detsamma gälleranslagsbehållningar från tidigare år.Lagens 6 § föreslås i åretsbudgetproposition kompletteras med iriktlinjeform fastställda principer förutgiftsbemyndiganden och preciseradevillkor för överskridanden av ramanslag.En annan komponent ärsocialförsäkringsutgifterna, vilka ärlagreglerade. Återstårbudgeteringsmarginalen som varkenbeslutas i anslagsform eller i lagform.Som framgår av den ekonomiskavårpropositionen ärbudgeteringsmarginalen i utgångslägetinte finansierad. Den ingår alltså intei saldoberäkningar och liknande och kaninte heller tas i anspråk för nyautgifter utan att finansieringengaranteras i särskild ordning. Dettablir enligt regeringen endast aktuelltom utgiftsökningen inte kan finansierasgenom en motsvarande sänkning avutgifterna på annat håll. Endast närutgiftsökningen finansieras genom enregeländring på inkomstsidan tas ettutrymme inom marginalen i anspråk. Ensådan regeländring underställs enligtregeringen självfallet förbeslut, varvid också effekten påutgiftsramar och utgiftstak redovisas.Slutsatsen blir enligt utskottet attbudgeteringsmarginalen inte kan tas ianspråk utan föregående riksdagsbeslut.Med de klarlägganden som här har gjortsanser sig utskottet kunna godta lagensreglering beträffande det statligautgiftstaket. Utskottet vill därför ilikhet med finansutskottet avstyrkamotion K38 yrkande 4 (v) vari föreslåsavslag på förslagen till tak förstatsbudgeten. Utskottet återkommer idet följande till den närmareutformningen av de aktuella lagrummen.I det nu aktuella avsnittet av lagenfinns också regler om utgiftsområden.Utskottet finner inte anledning att gånärmare in på dessa regler, annat än iden mån de berörs av motioner, dåmotsvarande rättsliga problem som gällerutgiftstaket inte föreligger. Utskottetvill dock ta upp den ordning somregleras i 40 § andra stycket. Deninnebär att om beslutatanvända den s.k. rambeslutsmodellen förbudgetprocessen, skall regeringen i denekonomiska vårpropositionen redovisariktlinjer för hur den avser att fördelastatsutgifter på utgiftsområden.Utskottet vill framhålla att dennaordning inte har sitt ursprung iRiksdagsutredningens förslag om en nybudgetprocess. Den tillkom påregeringens eget initiativ och prövadesförsta gången vårproposition,där föreslogs godkännaregeringens preliminära beräkning avsamtliga utgiftsområden. Några motiv fördenna ordning angavs inte ivårpropositionen. Samtliga utskott utomkonstitutionsutskottet tillstyrkte ellerställde sig bakom det förslag regeringenredovisat samt avstyrkte de förslag tillalternativ fördelning som förts fram iolika motioner. Konstitutionsutskottetavstod från att ta ställning medhänvisning till att det inte förelågnågot slutligt förslag. Finansutskottethade vissa synpunkter på utformningen avbeslutsunderlaget, men godtogregeringens förslag (1995/96:FiU10 s.132).I budgetpropositionen anförs att syftetmed offentliggörandet av utgifternaspreliminära fördelning på utgiftsområdeni den ekonomiska vårpropositionen är attstärka det budgetpolitiska åtagandet(prop. s. 111). Konstitutionsutskottetinser betydelsen härav, men anser inteatt detta är ett särskilt starkt skälför att redan vid dettatillfälle skall ta ställning till ramarför utgiftsområdena. Utskottet vill dockinte motsätta sig att denna ordningprövas, men förutsätter att desslämplighet särskilt uppmärksammas i denkommande utvärderingen (se nedan).Utskottet ser nämligen en risk för attordningen medför att budgetprocessen iriksdagen återigen sträcks ut över enlängre period med de negativakonsekvenser detta får för arbetsrytmeni riksdagen.I motionerna K39 (m) och K902 (m)föreslås att lagförslaget ändras, så attanvändningen av utgiftstak ochutgiftsramar blir obligatorisk (yrkande1 delvis och yrkande 5 delvis). I sittyttrande har finansutskottet inte föregen del funnit det påkallat att förordaen sådan lösning innan närmare praktiskaerfarenheter vunnits, men anser att deti första hand får ankomma påkonstitutionsutskottet att pröva frågan.Även anser attordningen med utgiftstak ochutgiftsramar bör ha använts några gångerinnan tar ställning till omdet skall vara obligatoriskt förregeringen att föreslå tak förstatsbudgeten och utgiftsramar.Konstitutionsutskottet avstyrker därförmotionerna K39 (m) och K902 (m) såvittnu är i fråga och tillstyrker förslagettill 40 §, med den redaktionella ändringsom anges nedan.I samma motioner (m) begärs sådanaändringar av lagförslaget att någonbudgeteringsmarginal inte skall varamöjlig. Enligt konstitutionsutskottetsbedömning är det oundvikligt med en vissmarginal i utgiftstaket, eftersom denekonomiska utvecklingen kan bliannorlunda än vad som antagits. Avsiktenmed en budgeteringsmarginal är som ovannämnts inte att ge utrymme förofinansierade utgiftsökningar, utan attskapa en buffert mot oförutseddaförändringar i den ekonomiskautvecklingen. Som framgår av denredovisning som utskottet lämnat skulledet vidare, enligt vad regeringen utfästsig, inte vara möjligt för regeringenatt utnyttja budgeteringsmarginalen utanföregående riksdagsbeslut. Med detanförda avstyrker utskottet motionernaK39 (m) yrkande 1 delvis och K902 (m)yrkande 5 delvis.Moderata samlingspartiet föreslår ocksåatt utgiftstaket kompletteras med ettlånebemyndigande i syfte att utökariksdagens kontrollmöjlighet (K39yrkande 2 och K902 yrkande 6).Konstitutionsutskottet erinrar om attregeringen perbudgetår skall redovisa prognoser förriksdagen över bl.a. statens lånebehovenligt 36 § i förslaget till budgetlag.Om det då visar sig att utvecklingenblir en annan än den som förutsetts vidbudgetregleringen kan detta föranledabeslut i .