bet · GK01LU2 · 1996-11-19 00:00:00 — Att den nu nämndaomständigheten i hög grad har bäringockså på frågan hur förslaget förhållersig till de grundläggandestiftelserättsliga principernaåterkommer utskottet till i detföljande.Det bör enligt utskottet klart utsägasatt alla stiftelser är att betrakta somsjälvständiga förmögenheter, oberoendeav om de har tillkommit på privat ellerpå offentligt initiativ. När ettavskiljande av en förmögenhet har skettför en varaktig förvaltning i enlighetmed ett bestämt ändamål har ensjälvständig och självägande förmögenhetskapats. Det är därför i grunden fel,och därtill vilseledande, att på detsätt som görs i propositionen tala om statliga stiftelser. Dessa stiftelserskall, från alla rättsligautgångspunkter, kunna hävda sinsjälvständighet på samma grunder somvarje annan stiftelse. Därav följer attäven i statliga stiftelser,stiftelseförmögenheterna måste ses somprivata medel.Det anförda leder utskottet tillslutsatsen att förslaget öppnarmöjligheterna för ett förfogande överprivata stiftelsemedel som är oförenligtmed regeringsformens skydd föräganderätten. Förslaget strider därmedmot svensk grundlag, men också motEuropakonventionen. Propositionen skallsåledes redan av detta skäl avslås.Utskottet övergår till att behandla decivilrättsliga aspekterna på regeringensförslag.Enligt utskottets mening är det frånskilda utgångspunkter angeläget att slåvakt om de centrala principer som bärupp stiftelsebegreppet. Det gällersärskilt kravet på ett bestämt ändamålför stiftelsen, kravet på en avskildförmögenhet av varaktig natur samtkravet på självständighet. Principernaom att stiftelseförordnandet skall liggafast och att stiftelseförvaltningenskall hanteras självständigt iförhållande till sådana önskemål frånstiftaren som inte har kommit tilluttryck i stiftelseförordnandet är -såsom också framhålls i propositionen -en viktig förutsättning bl.a. för attstiftelserna skall åtnjuta en ställningsom självständiga juridiska personer.Vidare ligger det enligt utskottet ettsärskilt värde i att slå vakt om ettenhetligt stiftelsebegrepp. Sammaregelsystem bör av olika skäl gälla föralla stiftelser, oberoende av om detillkommit på enskilt eller påoffentligt initiativ.Som tidigare redovisats anfördeLagrådet i sitt yttrande överregeringens lagrådsremiss att det kundehävdas att lagförslaget innebar ettalltför stort brott mot de allmännastiftelserättsliga principerna och attdet av det skälet rent av kan sättas ifråga om stiftelser bildade avoffentliga rättssubjekt i fortsättningenskulle komma att falla understiftelselagens stiftelsebegrepp.När det gäller propositionenslagförslag har Lagrådet ansett att detknappast kan hävdas att de statligastiftelserna, om förslaget genomförs,blir så osjälvständiga i förhållandetill stiftaren att stiftelselagensgrundläggande krav därmed inte skullevara uppfyllda.Utskottet är av uppfattningen att sammaprincipiella invändningar kan riktas motpropositionens lagförslag frånstiftelserättsliga utgångspunkter som desom Lagrådet anförde motlagrådsremissens förslag. I sammanhangetbör vidare vägas in att regeringen,enligt vad som tidigare redovisats, iandra propositioner har deklarerat påvilket sätt och i vilket syfte deföreslagna permutationsreglerna skallanvändas. Om även dessa omständigheterbeaktas är det nämligen enligtutskottets mening uppenbart attförslaget så allvarligt kränkergrundläggande stiftelserättsligaprinciper att de statliga stiftelser somde föreslagna permutationsreglernakommer att tillämpas på därefter intelängre kan anses vara stiftelser istiftelselagens mening.Utskottet vill i detta sammanhangåterknyta till vad som redovisats i dettidigare avsnittet om gällande ordning ifråga om begreppet självägandeförmögenhet (se s. 4). Där sägs att avdet förhållandet att stiftelsen är ensjälvägande förmögenhet följer att densom önskar gynna sig själv i ekonomiskthänseende är hänvisad till andrajuridiska former än stiftelsen. Vidareframhålls bl.a. att grundsatsen attstiftaren inte får användastiftelseformen för att främja sig självi ekonomiskt hänseende begränsarstiftarens möjlighet att påverkaförvaltningen av stiftelsen.Att staten (stiftaren), om förslagetgenomförs, kommer att användastiftelsemedel för att finansieraverksamheter som staten eljest skulle hafinansierat genom anslag står enligtutskottets mening i strid med en bärandestiftelserättslig grundsats. Ett sådantförfaringssätt innebär i själva verketett kringgående av förbudet att utnyttjastiftelseformen för att tillgodosestiftarens egna ekonomiska intressen.Det kan därför inte råda någon tvekan omatt en stiftelse som blir föremål förpermutation med stöd av de föreslagnareglerna och som därefter hanteras ienlighet med regeringens uttaladeavsikter måste anses ha förlorat sinstatus som stiftelse i stiftelselagensmening.Det bör vidare framhållas attregeringen varken i förevarandeproposition eller i annat sammanhangangett skälen för att lagförslagetomfattar - bortsett frånändamålsbestämmelserna - samtliga typerav ingrepp i stiftelseförordnandena somenligt lagen är omgärdade med krav påformella permutationsbeslut. Dettaframstår som anmärkningsvärt eftersomregeringen, enligt vad som anförts iforskningspropositionen, anser attbefogenheten att utse och entledigaledamöterna i stiftelsernas styrelse ärtillräcklig för att åstadkomma det avregeringen eftersträvade resultatet.Även vad utskottet har anfört från rentstiftelserättsliga utgångspunkter utgörsåledes skäl att avslå propositionen.Med stöd av det anförda förordarutskottet att , med bifall tillmotionerna 1996/97:L1, 1996/97:L2,1996/97:L3 yrkande 1, 1996/97:L4,1996/97:L5 yrkande 1 och 1996/97:L211samt med avslag på motionerna 1996/97:L3yrkande 2 och 1996/97:L6 yrkande 2,avslår proposition 1996/97:22.dels att utskottets hemställan bort haföljande lydelse:beträffande statliga stiftelseratt med bifall tillmotionerna 1996/97:L1, 1996/97:L2,1996/97:L3 yrkande 1, 1996/97:L4,1996/97:L5 yrkande 1 och 1996/97:L211samt med avslag på motionerna1996/97:L3 yrkande 2 och 1996/97:L6yrkande 2 avslår regeringens förslagtill lag om ändring i stiftelselagen(1994:1220),2. Statliga stiftelserAgne och (bådac) anserdels att den del av utskottets yttrandesom på s. 12 börjar med När och på s. 15 slutar med bilaga 5 bortha följande lydelse:När det först gäller förslagetsgrundlagsenlighet kan utskottetkonstatera att det förslag somregeringen lägger fram i propositionen iallt väsentligt bygger på det förslagsom tidigare presenterades i denremitterade promemorian och som ocksååterfanns i regeringens lagrådsremiss.Lagrådet har, när det gällerpropositionens förslag, sagt sig intevilja motsätta sig att det genomförs.Lagrådet har dock inte närmare gått inpå hur det nya förslaget förhåller sigtill regeringsformen och tillEuropakonventionen.Även om förslaget inte längre omfattarmöjligheten att genom permutationsbeslutändra stiftelseändamålet, ger det enligtutskottets mening ändå stora möjligheterför regeringen att gå in i de av statenbildade stiftelserna och styraanvändningen av dess tillgångar ochdärigenom i praktiken indirekt påverkaockså ändamålsbestämmelserna. Av förslagoch uttalanden i forsknings- ochbudgetpropositionerna framgår att dettaockså är avsikten när det gäller deforskningsstiftelser som inrättats meds.k. löntagarfondsmedel.Om förslaget genomförs, innebär det attregeringen på eget initiativ kommer attkunna fatta beslut om ändring istiftelseförordnandena i alla dehänseenden - förutomändamålsbestämmelserna - som enligtlagen nu är omgärdade med krav påpermutationsbeslut. Det är utskottetsuppfattning att effekterna av förslagetkan innebära att det i praktiken blirfråga om en sådan förmögenhetsöverföringatt förslaget måste anses stå i stridmed bestämmelserna om skyddet föräganderätten i 2 kap. 18 §regeringsformen och iEuropakonventionen. Redan av detta skälbör en annan lösning väljas än denregeringen föreslår.När det gäller de civilrättsligaaspekterna på propositionens förslag kanutskottet konstatera att de förändringarsom regeringen föreslår är av sågenomgripande natur att de äventyrartilltron till stiftelseinstitutet.Principen om stiftelsernas självständigaroll och en fristående förvaltning avstiftelsemedlen måste ävenfortsättningsvis hävdas. Utskottet, somkan konstatera att Lagrådet har visatförståelse för de rättspolitiska skälsom ligger bakom regeringens förslag,finner att regeringens förslag innebäralltför långtgående förändringar istiftelserätten för att kunnaaccepteras.Forskning är en verksamhet som måstekunna bedrivas konsekvent ochlångsiktigt. Förutsättningarna och dennärmare inriktningen av verksamheten bördärför inte kunna ändras vid varjeregeringsskifte. Utskottet kan inteheller mot den bakgrunden accepteraregeringens alltför långtgående förslag.Enligt utskottets mening är det dockfrån demokratiska utgångspunkter rimligtatt regeringen skall kunna utse vissa avledamöterna i de statliga stiftelserna.Det ingrepp i stiftelselagens regler ompermutation som är motiverade för attåstadkomma detta får enligt utskottetsmening dock inte vara mer omfattande änvad som oundgängligen krävs för attsäkerställa den offentliga insyn istiftelsernas verksamhet som krävs fråndemokratiska utgångspunkter. Utifrån detsynsättet är det är enligt utskottetsmening en lämplig avvägning att högst entredjedel av styrelsernas ledamöter kanutses och entledigas av regeringen.Enligt utskottets mening finns detsåledes inte anledning att regeringensbefogenheter att på eget initiativgenomföra permutation avstiftelseförordnandena skall ha denomfattning som föreslås i propositionen.Detta gäller särskilt frågorna som valav förvaltningsform,förmögenhetsplaceringen, beslutsförhetoch omröstning i styrelsen, arvode,räkenskaper revision m.m. Om regeringenskulle ges en obegränsad rätt attförfoga över stiftelseförordnandena iden föreslagna omfattningen finns detenligt utskottet en uppenbar risk föratt stiftelsernas självständighetallvarligt äventyras. Därtill kommer attdet i ett läge med starka politiskamotsättningar kan befaras att varjeregeringsskifte får genomgripandeföljder för stiftelserna. En sådanordning strider mot grundtanken medstiftelseinstitutet.Mot bakgrund av det anförda förordarutskottet att stiftelselagen ändras såatt regeringen ges möjlighet att, ifråga om stiftelser bildade av staten,genom permutation ändrastiftelseförordnandena så att regeringenfår rätt att utse och entlediga högst entredjedel av styrelsernas ledamöter. Ensådan begränsad befogenhet förregeringen att på eget initiativgenomdriva ändringar istiftelseförordnandena kan inte ansesstå i konflikt med regeringsformens ochEuropakonventionens skydd föräganderätten.Till följd av det sagda förordarutskottet att med bifall tillmotion 1996/97:L6 yrkande 2 och medavslag på motionerna 1996/97:L1,1996/97:L2, 1996/97:L3, 1996/97:L4,1996/97:L5 yrkande 1 och 1996/97:L211antar ett i bilaga 6 framlagt förslagtill ändring i stiftelselagen.dels att utskottets hemställan bort haföljande lydelse:beträffande statliga stiftelseratt med bifall till motion1996/97:L6 yrkande 2 och med avslagpå motionerna 1996/97:L1, 1996/97:L2,1996/97:L3, 1996/97:L4, 1996/97:L5yrkande 1 och 1996/97:L211 antarregeringens förslag till lag omändring i stiftelselagen (1994:1220)med den ändringen att 6 kap. 4 a §erhåller i bilaga 6 somReservanternas förslag betecknadelydelse,3. Statliga stiftelserYvonne Ruwaida (mp) anserdels att den del av utskottets yttrandesom på s. 13 början med Enligtregeringens och på s. 15 slutar med bilaga 5 bort ha följande lydelse:Enligt utskottets mening bör en vissoffentlig insyn och påverkan etableras ide statliga stiftelserna. Däremot bördet enligt utskottets uppfattning intekomma i fråga att, i enlighet medpropositionens förslag, regeringen skallanvända de demokratiska styrmedlen föratt själv gå in och styra anslagen fråndessa stiftelser. Det måste garanterasatt stiftelseförordnandena inte kanändras på ett sådant sätt attstiftelsernas medelstilldelandeverksamhet kan komma att hanteras istrid med svensk forskningspolitisktradition. Stiftelserna bör enligtutskottet ha en ställning som motsvararden som andra jämförbara instanser påforskningsområdet har. Regeringen bördärför återkomma till med ettnytt förslag i enlighet med det sagda.Detta bör som sin mening geregeringen till känna.Till följd av det anförda förordarutskottet att bifallermotionerna 1996/97:L1, 1996/97:L2,1996/97:L3 yrkande 1, 1996/97:L4,1996/97:L5 yrkande 1 och 1996/97:L211samt avslår propositionen och motion1996/97: L6 yrkande 2. Vad utskottetanfört om ett nytt förslag bör riksdagenmed bifall till motion 1996/97:L3yrkande 2 som sin mening ge regeringentill känna.dels att utskottets hemställan bort haföljande lydelse:beträffande statliga stiftelseratt riksdagendels med bifall till motionerna1996/97:L1, 1996/97:L2, 1996/97:L3yrkande 1, 1996/97:L4, 1996/97:L5yrkande 1 och 1996/97:L211 och medavslag på motion 1996/97:L6 yrkande 2avslår regeringens förslag till lagom ändring i stiftelselagen(1994:1220)dels med bifall till motion1996/97:L3 yrkande 2 som sin meningger regeringen till känna vadutskottet anfört.Propositionens lagförslagFörslag till lag om ändring istiftelselagen (1994:1220)Härigenom föreskrivs att det istiftelselagen (1994:1220) skall införasen ny paragraf, 6 kap. 4 a §, samtnärmast före 6 kap. 4 a § en ny rubrikav följande lydelse.Nuvarande lydelse Föreslagen lydelseÄndring m.m. ifråga om statligastiftelser6 kap.4 a §I fråga om enstiftelse som harbildats av statenfår regeringen ävenutan styrelsenseller förvaltarenssamtycke och trotsvad som sägs i 1 §i ett enskilt falländra eller upphävaföreskrifter istiftelseförordnandet som angår sådanafrågor som anges i1 § första stycket2-9.Regeringen fårpröva frågor omändring ellerupphävande enligtförsta stycket utanansökan.Denna lag träder i kraft den 1 januari1997.Utdrag ur Lagrådets protokoll den 26september 1996LagrådetNärvarande: justitierådet StaffanMagnusson, f.d. presidenten ,regeringsrådet lagutskott har den 24september 1996 beslutat inhämtaLagrådets yttrande över lagförslaget iproposition 1996/97:22 Statligastiftelser.Ärendet har inför Lagrådet föredragitsav hovrättsassessorn föranleder följande yttrandeav Lagrådet:Regeringen beslutade attinhämta Lagrådets yttrande över ettförslag till lag om ändring istiftelselagen. Förslaget innebar attdet i stiftelselagen skulle föras insärskilda bestämmelser om ändring ellerupphävande av föreskrifter istiftelseförordnanden för stiftelserbildade av staten, en kommun, ettlandsting eller en kyrklig kommun.Regeringen skulle kunna ändra ellerupphäva sådana föreskrifter, trots attde förutsättningar som stiftelselagenannars ställer upp för ändring avföreskrifter i stiftelseförordnandeninte var uppfyllda.I lagförslaget gjordes skillnad mellanå ena sidan ändring eller upphävande avföreskrifter i stiftelseförordnanden somangick frågor enligt 6 kap. 1 § förstastycket 2-9 stiftelselagen och å andrasidan ändring av föreskrifter istiftelseförordnanden beträffandestiftelsens ändamål. I det senare falletskulle en ändring få ske endast om detkrävdes för att tillgodose "angelägnaallmänna intressen".Till de frågor som anges i 6 kap. 1 §första stycket 2-9 stiftelselagen hörbl.a. frågor om hur stiftelsensförmögenhet skall vara placerad (punkt2), av vem en styrelseledamot entledigaseller utses eller hur styrelsen skallvara sammansatt (punkt 4) och styrelsensbeslutförhet eller omröstningsförfarande(punkt 5).Lagrådet avgav yttrande över förslagetden . I yttrandet gickLagrådet bl.a. in på frågorna omförslagets förenligt med bestämmelsernaom egendomsskydd i 2 kap. 18 §regeringsformen och iEuropakonventionen. När det gälldeförslagets grundlagsenlighet komLagrådet fram till att övervägande skältalade för att det inte förelåg någonkonflikt gentemot 2 kap. 18 §regeringsformen men att saken måstebedömas som tveksam. Redan dettaförhållande kunde enligt Lagrådetsmening åberopas som ett skäl mot attförslaget genomfördes.Vad beträffar fannLagrådet att den inte utgjorde någothinder mot att det remitterade förslagetlades till grund för lagstiftning.Något som emellertid väckte Lagrådetsbetänkligheter var de skillnader iregelsystemet som skulle komma attfinnas mellan olika typer av stiftelser,om förslaget genomfördes. De regler somföreslogs i fråga om statliga ochkommunala stiftelser avvek enligtLagrådets uppfattning på väsentligapunkter från de principer som i daggäller på stiftelseområdet. Lagrådetpekade bl.a. på att den föreslagnamöjligheten att förändrastiftelseändamålet stämde dåligt med detgrundläggande kravet enligt 1 kap. 2 §stiftelselagen att egendom skallavskiljas för att "varaktigt förvaltassom en självständig förmögenhet för ettbestämt ändamål".De föreslagna bestämmelserna, främsträtten för regeringen att ändrastiftelseändamålet, innebar sammantagnaenligt Lagrådets mening att stiftelserbildade av offentliga rättssubjektskulle bli klart mindre självständiga iförhållande till stiftaren än de flestaandra stiftelser. När det gälldestiftelser som har bildats av en kommun,ett landsting eller en kyrklig kommunframhöll Lagrådet också att motiven förde föreslagna bestämmelserna varbristfälliga.Sammanfattningsvis framhöll Lagrådetsom sin mening att de invändningar somkunde anföras mot remissförslaget var avsådan art att förslaget inte bordeläggas till grund för lagstiftning. Omman ville komma till rätta med demissförhållanden som man ansågföreligga, borde andra vägar prövas. Enmöjlighet som enligt Lagrådetsuppfattning kunde vara värd attundersöka närmare var att låtaregeringen få möjlighet att påverkastiftelseförordnanden endast beträffandefrågor som anges i 6 kap. 1 § förstastycket 2-9 stiftelselagen.I den proposition som har förelagtsriksdagen har Lagrådets kritiskasynpunkter i stor utsträckningtillgodosett. Möjligheten för regeringenatt påverka en stiftelses ändamål harsålunda utgått. Vidare handlarpropositionens lagförslag enbart omstiftelser som har bildats av staten.Kvar är möjligheten för regeringen att,såvitt gäller statliga stiftelser, ändraeller upphäva föreskrifter istiftelseförordnanden beträffande sådanafrågor som anges i 6 kap. 1 § förstastycket 2-9 stiftelselagen. Även med ensåpass begränsad möjlighet förregeringen att påverkastiftelseförordnandena torde de statligastiftelserna bli mindre självständiga änmånga andra stiftelser. Det bör å andrasidan beaktas att, som har framhållits ipropositionen, stiftelselagen är tillämplig på stiftelser,särskilt äldre sådana, i vilka stiftarenhar ett inte obetydligt inflytande överförvaltningen. Mot bl.a. den bakgrundenkan det knappast hävdas att de statligastiftelserna, om det nu aktuellalagförslaget genomförs, blir såosjälvständiga i förhållande tillstiftaren att stiftelselagensgrundläggande krav därmed inte skullevara uppfyllda.Av betydelse är också att det inte blirmöjligt att med stöd av de föreslagnabestämmelserna ändraförvaltningsföreskrifterna så attstyrelsen eller förvaltaren fråntas detgrundläggande förvaltningsansvaret.Avsikten är inte heller att regeringenskall kunna lägga sig i den löpandeförvaltningen av de aktuellastiftelserna.Med hänsyn till vad som har sagtsoch under hänvisning även till vadLagrådet anförde i sitt tidigareyttrande vill Lagrådet inte motsätta sigatt det aktuella förslaget genomförs.I den föreslagna lagtexten sägs bl.a.att regeringen "i ett enskilt fall" kanändra eller upphäva sådana föreskriftersom det är fråga om.Av författningskommentaren framgår attuttrycket "i ett enskilt fall" användsför att markera att det inte skallkunna fattas generellapermutationsbeslut för flera stiftelser.Enligt Lagrådets mening torde detemellertid följa av lagtexten att sådanabeslut inte kan fattas, även om orden "iett enskilt fall" tas bort. Till dettakommer att uttrycket kan missuppfattas(jfr inledningen till 6 kap. 1 § förstastycket, där det talas om åsidosättandeav föreskrifter "i särskilt fall").Eventuellt skulle första stycket i denföreslagna paragrafen kunna formuleraspå följande sätt:"Är det fråga om en stiftelse som harbildats av staten, får regeringenbeträffande den stiftelsen, även utanstyrelsens eller förvaltarens samtyckeoch trots vad som sägs i 1 §, ändraeller upphäva föreskrifter istiftelseförordnandet som angår sådanafrågor som anges i 1 § första stycket 2-9. "yttrande1996/97:KU4yÄndring i stiftelselagenTill lagutskottetLagutskottet har den 24 september 1996berett tillfälleatt yttra sig över proposition1996/97:22 Statliga stiftelser jämtemotioner med anledning av propositionen.Konstitutionsutskottet skall enligt 4kap. 4 § RO bereda ärenden som rörgrundlagarna och riksdagsordningen.Utskottet skall därutöver enligt 4.6.1RO bereda ärenden bl.a. om lagstiftningi konstitutionella och allmäntförvaltningsrättsliga ämnen.Konstitutionsutskottet begränsar sittyttrande till frågan om lagförslaget ärförenligt med regeringsformens ochEuropakonventionens skydd föräganderätten.UtskottetLagstiftning om stiftelser m.m.Definition m.m.För stiftelser gäller - med visstundantag - sedan den 1 januari 1996stiftelselagen (1994:1220).I stiftelselagen anges, i anslutningtill äldre rätt, att en stiftelse bildasgenom att egendom enligt förordnande aven eller flera stiftare avskiljs för attvaraktigt förvaltas som en självständigförmögenhet för ett bestämt ändamål.En stiftelse har således ingen ägare,utan den karakteriseras som ensjälvständig och självägandeförmögenhet, som stiftaren inte harnågon rätt att bestämma över utöver vadsom föreskrivits istiftelseförordnandet. Enstiftelserättslig grundsats är attstiftaren inte skall kunna användastiftelseformen för att främja sig självi ekonomiskt hänseende.En förmögenhetsbildning som hartillkommit före stiftelselagensikraftträdande anses också som enstiftelse enligt stiftelselagen, om dennärmast före stiftelselagensikraftträdande uppfyllde de krav somstiftelselagen ställer påstiftelsebildning, se lagen (1994:1221)om införande av stiftelselagen(införandelagen). Utgångspunkten fördenna bestämmelse är att sådanaförmögenhetsbildningar som kanske sedanlänge behandlats som stiftelser avdomstolar eller andra myndigheter intetill följd av stiftelselagen skallförlora sin status som stiftelse. Enäldre förmögenhetsbildning kan såledesanses som en stiftelse trots att dennärmast före ikraftträdandet inteuppfyller alla stiftelselagens krav påstiftelsebildning. Ett sådant fall kanvara att förmögenhetsbildningen uppfylltstiftelselagens krav påstiftelsebildning utom vad avser kravetpå att besittningen av den egendom somförmögenhetsdispositionen omfattar harövergått på den som lämnatförvaltningsåtagandet.Historik över stiftelseinstitutetAllmäntI propositionen till stiftelselagen(prop. 1993/94:9 s. 46) uttalas om detdittills gällande rättsläget följande.Stiftelserna i har storbetydelse för vårt samhälle. Vi har ettmycket stort antal stiftelser och det ärbetydande värden som handhas av dem.Många av stiftelserna ger ekonomisktstöd till samhällsnyttig verksamhet,ibland i stor omfattning.Samtidigt är det så att rättsläget iSverige beträffande stiftelser präglasav osäkerhet. Redan förutsättningarnaför att det skall föreligga en stiftelseär oklara, vilket naturligtvis är ennackdel för den som exempelvis genomtestamente vill tillskapa en stiftelse.Det är ibland också oklart vem somansvarar för förvaltningen av stiftelsenoch vad ansvaret närmare innebär i olikaavseenden, exempelvis iplaceringsfrågor. Oklarheten i dessafrågor är en nackdel inte bara för demsom tillskapar och förvaltar stiftelserutan också för utomstående som vidtarrättshandlingar gentemot stiftelser. Fördessa är det också besvärande att detsaknas tidsenliga regler om t.ex.bokföring, offentlig årsredovisning ochrevision i fråga om stiftelser. Även föratt trygga stiftelsers fortbestånd ärdet angeläget med regler i nu nämndafrågor.Den självständiga och självägandeförmögenhet som en stiftelse utgör är enjuridisk företeelse med gamla anor ivårt land. Redan under den allra förstakristna tiden infördes hit bruket attför framtiden anslå egendom för olikaändamål.