bet · GJ01KU30 · 1996-05-09 00:00:00 — Härutöverhar utskottet undersökt bl.a.regeringens beslut med anledning avframställningar från Försvarsmakten omtillstånd för deltagande med svenskaflygstridskrafter i övningar inom ramenför PFF.Avbrytandet av uppdraget till FMVSom framgått ovan gickflygvapenledningens uppdrag till FMV utpå att utreda förutsättningarna för eneventuell samverkan mellan svenskaflygstridskrafter och NATO:sflygstridskrafter. Uppdraget avsåg bl.a.att analysera och lämna förslag tillsådana anordningar som skulle öka dens.k. interoperabiliteten mellan svensktflyg och NATO-flyg vid fredsbevarandeoperationer i FN:s, PFF:s och EU:s regi.Efter kontakter och samtal mellan bl.a.statssekreteraren iFörsvarsdepartementet, som lät förståatt det pågående uppdraget vid FMV intevar lämpligt, och programledningschefeninom flygvapenledningen beslötflygvapenchefen att avbrytauppdraget.Enligt försvarsministern ansåg man idepartementet att det i uppdraget fannsinslag som kunde uppfattas som ett hotmot eller ett avsteg från Sverigesalliansfrihet och att kostnaderna föruppdraget inte stod i proportion tillden förväntade nyttan. Enligtflygvapenchefen syftade uppdraget tillFMV till att öka kunskaperna ommöjligheterna för svenskt stridsflyg attsamverka med andra ländersflygstridskrafter inom PFF-samarbetet.Flygvapenchefen har vid utfrågningeninför utskottet sagt att han inte hadeåterkallat uppdraget om han inte fåtttydliga signaler från statssekreterarenom detta. Försvarsministern harbekräftat att flygvapenchefen hade denkonstitutionella och formellamöjligheten att använda avsatta medelinom ramen för regleringsbrevet förFörsvarsmakten för det aktuellaändamålet och att ett eventuelltåtertagande av ett bemyndigande kräverregeringsbeslut.Enligt utskottets mening harförsvarsministerns ochFörsvarsdepartementets agerande vadgäller kontakterna med Försvarsmaktenvarit väl motiverade med hänsyn till dentolkning departementet gjorde avuppdragets innehåll. På denna grundstämmer försvarsministerns agerandeöverens med principen om regeringensansvar för implementeringen av försvars-och säkerhetspolitiken.Regeringens beslut om svenskt deltagandei övningar inom ramen för PFFBeträffande Försvarsdepartementetsrespektive regeringens ställningstagandetill förfrågningar eller formellaframställningar från Försvarsmakten omatt få delta med flygstridskrafter inomramen för PFF-samarbetet konstaterarutskottet att departementet respektiveregeringen i två fall ställt sigavvisande till deltagande med svensktjaktflyg utomlands. Enligtförsvarsministern har det inte funnitsnågon efterfrågan på svenskt deltagandemed flyg i dessa sammanhang. Dessutomnämns endast transportflyg ochhelikoptrar uttryckligen i denregeringsskrivelse som ligger till grundför svensk medverkan i PFF. I februari1996 har regeringen godkänt deltagandemed spaningsflyg i en PFF-övning iÖstersjön (Baltops) sommaren 1996.Deltagandet i denna övning motiverasenligt försvarsministern av att jaktflygär en effektivare spaningsresurs änhelikoptrar och att övningen är inriktadpå räddningstjänst, där kanvinna viktig erfarenhet.Utskottet finner att försvarsministernvarit i sin fulla rätt att inte beviljaFörsvarsmakten tillstånd tillflygföretag med stridsflyg utomlands ide aktuella fallen. Utskottet instämmeri tolkningen av regeringsskrivelsensriktningsgivande innehåll beträffandetypen av flyg som bör engageras i PFF-samarbetet.Granskningen föranleder i övrigt ingetsärskilt uttalande.18. om den nordiskabataljonens uppgifter i BosnienÄrendetI en granskningsanmälan (bilaga A 20.1)har anhållits att utskottet granskar vadsom förevarit med anledning av ettpressmeddelande som överbefälhavarensände ut innehållandeinformation om den nordiska bataljonensuppgifter i Bosnien. I anmälan hänvisastill uppgifter i den28 juli, enligt vilka försvarsministerThage G skulle ha förmått ÖBatt sända ut pressmeddelandet till stödför försvarsministerns ståndpunkt i enpågående debatt om den svenska insatseni Bosnien. I anmälan anförs vidare attdetta, om det är korrekt attpressmeddelandet tillkommit efterpåtryckning från försvarsministern, ärministerstyre i strid medregeringsformen. Vad som gör denaktuella händelsen särskilt betänkligfrån demokratisk och konstitutionellsynpunkt är enligt anmälan det faktumatt ministerstyret syftat till att kommaåt en motståndare i en pågående debatt.Fortsättningsvis innehåller anmälan enredogörelse för skillnaderna i synsättetpå mellan Folkpartietoch regeringen.Utskottet har med anledning av anmälaninhämtat det aktuella pressmeddelandet(bilaga A 20.2), ett TT-telegram frånden där ÖB kommenterar denhär aktuella anmälan (bilaga A 20.3),FN:s säkerhetsråds resolutioner 836 och844 (bilagorna A 20.4 och A 20.5), ettregeringsbeslut angående ensvensk väpnad styrka till FN:sförfogande (bilaga A 20.6), enpromemoria upprättad iUtrikesdepartementet innehållandetolkningar av det svenska åtagandet i termer (bilaga A 20.7),säkerhetsrådets resolution 982 (bilaga A20.8) och ett regeringsbeslut 1995-07-27angående bidrag till FN:ssnabba insatsstyrka för insatser i f.d.Jugoslavien (bilaga A 20.9). Härutöverhar inhämtats en promemoria frånFörsvarsdepartementet (bilaga A 20.10)och en promemoria från (bilaga A 20.11). Utfrågningar har ocksågenomförts med ÖB (bilaga B 2) ochförsvarsminister (bilaga B 7).Allmän bakgrundPressmeddelandet (bilaga A 20.2)utsändes från Försvarsmakten,högkvarteret, den 27 juli 1995.Meddelandet avsåg att klarläggaöverbefälhavarens uppfattning i fråganom utnyttjandet av FN-förbanden iBosnien inklusive den nordiskabataljonen, Nordbat 2.Enligt pressmeddelandet är den nordiskabataljonen i Bosnien rekryterad,utbildad och utrustad för fredsbevarandeuppgifter i enlighet med 6§. Bataljonen är inte avsedd föranfallsstrid. Skulle bataljonens uppgiftändras till att vara mer offensiv, ienlighet med 7 §, krävs ettantal åtgärder för ett militärtansvarstagande: kompletterandeutbildning, tillförande av mer offensivavapen och om- och nyrekrytering avpersonal. Enligt ÖB har inte någonbegäran inkommit från FN om förändringav mandatet för Nordbat 2.I en kommentar rörande den aktuellagranskningsanmälan till TT (bilaga A 20.3) förnekar ÖB bestämt attförsvarsministern skulle ha utövatpåtryckningar mot honom. Till TT sägerÖB att försvarsministern över huvudtaget inte gett order om någonting. I såfall hade pressmeddelandet inte kommitut - - - Vi har upprepade gångertalats vid angående ,vilket är helt naturligt. Initiativettill pressmeddelandet kom från mig. Ikommentaren förnekar ÖB också attpressmeddelandet skulle ha varit enreaktion på folkpartiledaren krav på att de svenskastyrkorna i Bosnien skulle få offensivauppgifter.I en intervju i den 2augusti 1995 sade försvarsministernbl.a. följande:Nu säger flera debattörer: Skicka ut desvenska soldaterna och låt dem slåss. Dåär mitt och ÖB:s svar: Det är djuptomoraliskt att skicka ut soldater istrid som inte är utrustade, utbildadeeller uttagna för denna uppgift. Om detskulle bli aktuellt med offensivtstridande trupp måste mandatet ändras,vi måste ha en diskussion iutrikesnämnden och politiska beslut iriksdagen. Även om soldaterna anmälersig frivilligt så kan regeringenknappast bevilja det utan nya beslut iriksdagen.Riksdagens och regeringens beslut omUnproforRiksdagsbeslutet om svenskt deltagande iUnprofor i f.d. JugoslavienI regeringens proposition (prop.1992/93:254) föreslogs att regeringenskulle få rätt att efter framställanfrån få ställa enväpnad styrka till förfogande som ettsvenskt bidrag till av Förentanationernas säkerhetsråd beslutadeinsatser för att säkerställa fred i f.d.Jugoslavien samt att skulleanvisa för dettaändamål. Styrkan avsågs uppgå till högstca 1 000 personer med erforderligutrustning.Av propositionen framgår, när detgäller uppgifterna för den tilltänktasvenska styrkan, att styrkan måste haförmåga att försvara sig vid eventuellaangrepp och ha resurser för att försvaraandra. Vidare måste styrkan enligtpropositionen ha en sådan kapacitet attden på ett trovärdigt och övertygandesätt skulle kunna hävda sin auktoritetoch vara i stånd att verkställa beslutäven om väpnade grupper skulle motsättasig detta. Styrkan måste därför försesmed bättre fordon och tyngre vapen samti övrigt mer omfattande utrustning änvad som varit fallet med svenska FN-styrkor i andra sammanhang.I propositionen heter det också att deregler som styrde de planeradeinsatserna kunde komma att innehållafredsframtvingande moment som innebäratt användning av våld kan blinödvändig. Den svenska fredsbevarandestyrkans uppgifter kan därmed komma attskilja sig från den striktfredsbevarande verksamhet för vilkenriksdagen tidigare bemyndigat regeringenatt besluta. Mot denna bakgrund begärderegeringen ett medgivande av riksdagenenligt 10 kap. 9 § första stycket 1regeringsformen för det aktuelladeltagandet.Utrikesutskottet anförde i sittbetänkande med anledning avpropositionen (bet. 1992/93:UU35) attdet var motiverat att regeringen fickställa en väpnad styrka till förfogandei enlighet med propositionen.Försvarsutskottet (1992/93:FöU11y) hadesamma mening i huvudfrågan.Utrikesutskottet ansåg att initiativtill våldsanvändning inte fick liggatill grund för den svenska styrkansinsatser.Regeringsbeslut angående svensktdeltagande i UnproforGenom successiva regeringsbeslut undertiden juli 1993ställdes högst 413 personer till FN:sförfogande inom ramen för Unprofor. Den19 beslöt regeringen att uppdraet överbefälhavaren att utbilda enskyttebetaljon för eventuell insats.FN:s säkerhetsråd antog den 4 juni 1993resolution 836 (bilaga A 20.4) varimandatet för Unprofor utvidgades i syfteatt förhindra anfall mot de områden somenligt tidigare resolutioner (819, 824)utnämnts till fredade områden, däriblandTuzla. Resolutionerna syftade även tillatt ge Unprofor möjlighet att övervakaeld upphör, främja tillbakadragandet avvissa militära och halvmilitära enheteroch att besätta vissa nyckelpunkter påmarken samt att delta i det humanitärahjälparbetet.FN:s generalsekreterare gavs iresolution 844 (bilaga A 20.5) den 18juni 1993 rätt att i ett första skedeförstärka Unprofor med 7 500 man.Generalsekreteraren hemställde den 18augusti 1993 med stöd av resolutionerna836 och 844 att skulle ställa enskyttebataljon till Unproforsförfogande.Den 19 augusti 1993 beslöt regeringen(bilaga A 20.6) att i enlighet medriksdagens tidigare medgivande urutlandsstyrkan ställa en väpnad styrkaom högst 880 personer till förfogandesom ett svenskt bidrag till av FN:ssäkerhetsråd beslutade insatser försäkerställande av fred i f.d.Jugoslavien. Styrkan skulle ställas tillFörenta nationernas förfogande förtjänstgöring i Unprofor längst t.o.m.den 30 juni 1994. Regeringen bemyndigadechefen för attmeddela närmare bestämmelser för närbataljonen skulle ställas till FN:sförfogande.FN-stadgan och säkerhetsrådetsresolutionerFN-stadgans kapitel VI handlar omfredlig lösning av tvister. Deninnehåller inget uttryckligt mandat förvad som brukar kallas fredsbevarandeoperationer. Stadgans kapitel VII angerolika möjligheter för säkerhetsrådet atttillgripa tvångsmedel i händelse av hotmot freden, fredsbrott ellerangreppshandlingar. Här finnsbestämmelser om provisoriska åtgärder(artikel 40), ekonomiska sanktioner(artikel 41) och central våldsanvändningi säkerhetsrådets regi (artikel 42).Som framgår av en PM upprättad vidUtrikesdepartementet (bilagaA 20.7) kännetecknas en traditionell fredsbevarande verksamhet enligt etttänkt kapitel VI ½ av bl.a. följandekomponenter:- FN-styrkornas opartiskhet- att det finns en form av fredsavtalmellan parterna- att FN-styrkornas närvaro bygger påparternas samtycke- att endast våld i självförsvar fårutövas av FN-styrkorna.Den begränsade våldsanvändning somUnprofor utövar i f.d. ärenligt säkerhetsrådets resolutionerbaserad på kapitel VII i FN-stadgan.Enligt den nämnda promemorian har detnuvarande Unprofor-mandatet inslag avkapitel VII, vilket inte innebär attfredsframtvingande åtgärder enligtartikel 42 ingår.Den svenska Bosnienstyrkans mandatvilar som framgått på säkerhetsrådetsresolutioner 836 och 844. Enligtresolution 836 har Unprofor getts mandatatt använda våld som svar på beskjutningmot de fredade områdena, väpnat intrångi dessa områden, avsiktlig obstruktionav Unprofor eller de humanitärakonvojernas rörelsefrihet. Den svenskaBosnien-styrkan har enligtresolutionerna 824 och 836 behörighetatt inom ramen för kapitel VII användavåld för att skydda humanitäratransporter och Tuzlaområdet.Vid förlängningen avUnprofors mandat till den 30 november1995 agerade säkerhetsrådet ånyo underkapitel VII (resolution 982) av (bilaga A 20.8).Sveriges bidrag till FN:s snabbainsatsstyrkaRegeringen beslöt (bilaga A 20.9) att bidra med 22miljoner kronor till den av FN inrättadesnabba insatsstyrkan (Rapid ReactionForce) för insatser inom ramen för FN:sskyddsstyrka i det f.d. ,Unprofor. Av regeringsbeslutet framgåratt kostnaderna för styrkan perioden 1juli-30 november 1995 avgeneralsekreteraren beräknats till 238,5miljoner US dollar. Beloppet motsvararomräknat den för gällandebidragsandelen på vad avserobligatoriska bidrag till FN:s budgetför fredsbevarande operationer.Kostnaderna skall belasta tredjehuvudtitelns anslag B 1. Förentanationerna, anslagsposten 2. Bidrag tillkostnaderna för FN:s fredsbevarandeoperationer.Promemoria från FörsvarsdepartementetUtskottet har i ett brev tillStatsrådsberedningen ställt fem frågorom den nordiska bataljonens uppgifter iBosnien. Försvarsdepartementet har i enpromemoria (bilaga A 20.10)lämnat svar på dessa frågor.På frågan om vilka uppgifter densvenska styrkan i Bosnien haft fram 1995 och vilka uppgifter den haftsedan dess svarar Försvarsdepartementetmed att hänvisa till tidigare fattaderiksdags- och regeringsbeslut, som leddefram till beslutet att ställa upp ensvensk styrka om högst 880 personer.Enligt promemorian hade den svenskastyrkans uppgifter såsom de angavs avutrikesutskottet (bet. 1992/93:UU35)inte ändrats sedan insatsen inleddes.På frågan vilka kontakter med anledningav den svenska Bosnienstyrkansverksamhet som förekommit mellanförsvarsministern/Försvarsdepartementetoch ÖB och om diskussionerförts i termer av kapitel VIoch VII är svaret följande. Under 1995har förekommit regelbundet återkommandemöten på tjänstemannanivå för att följaoch analysera den politiska och militärahändelseutvecklingen i f.d. Jugoslaviensamt läget vid de svenska förbanden där.Särskild vikt har fästs vid insatsen iBosnien. Försvarsministern fårregelbundet information frånförsvarshögkvarteret bl.a. om läget i deregioner där som truppbidragaremedverkar i FN-operationer.Bosnieninsatsen har självfalletbehandlats vid de återkommandeöverläggningar som försvarsministern ochÖB haft med varandra under året.En ytterligare fråga gällde om vidsamtalen mellan försvarsministern och ÖBfrågan om att gå ut med ett klarläggandeom den svenska Bosnienstyrkans mandatdiskuterats. EnligtFörsvarsdepartementet hadeförsvarsministern och ÖB självfalletkontakter med varandra med anledning avmassmediediskussionerna under sommaren1995 rörande Bosnienstyrkans uppgifter.Behovet av tillrättaläggandendiskuterades på tjänstemannanivå. Detrådde en fullständig samsyn mellanförsvarsministern och överbefälhavarenom styrkans mandat och uppgifter.Uttalandet i pressmeddelandet gjordes påÖB:s eget initiativ utan påtryckningarfrån försvarsministern.På frågan om regeringen anser att ÖBrekryterat personal till Bosnienstyrkanpå riktiga grunder är svaret ja.Överbefälhavarens promemoriaUtskottet ställde sexskriftliga frågor till överbefälhavarenmed nära anknytning till de frågor somställts till regeringen.Den första frågan gäller vilka beslutsom fattades inom Försvarsmakten medanledning av regeringsbeslutet den 19augusti 1993 avseende bl.a. de aktuellaförbandens utbildning och utrustning.Enligt ÖB utgavs efter regeringsbeslutetfortlöpande ett antal order rörandebl.a. ledning, lydnadsförhållanden,utbildning, utrustning ochrekognosering. utgavsen samlande försvarsmaktsorder medanledning av regeringens beslut angåendeinsats av FN-bataljonen BA01. Dessaorder utfärdades inom den dåvarandeorganisationsmyndigheten inomFörsvarsmakten; tillträddesom ÖB den 1 juli 1994.ÖB anser sig ha haft tillräckligttydliga direktiv från regeringen för attpå ett adekvat sätt rekrytera personaltill Bosnienstyrkan. Efter det attregeringen fattat beslutet om att ställaupp styrkan har Försvarsmakten haftkontinuerliga bedömningar inför bl.a.rekryteringen av personal. Bedömningarnahar fortlöpande redovisats förregeringskansliet.ÖB har vid sina regelbundna kontaktermed försvarsministern och även vid mötenmed tjänstemän i departementetfortlöpande orienterat omBosnienstyrkans verksamhet. Viddiskussionerna mellan försvarsministernoch ÖB har frågan om Bosnienstyrkansuppdrag i termer av kapitelVI och VII enligt ÖB inte varit någonhuvudfråga. Denna frågeställningaktualiserades främst genommassmediedebatten . ÖB harorienterat försvarsministern om sinavsikt att gå ut med ett klarläggande omden svenska styrkans mandat. Skälet tilldetta var enligt ÖB främst stämningenbland personalen i Nordbat 2 ochmassmediedebatten. Pressmeddelandettillkom på ÖB:s initiativ och det varÖB:s eget beslut att gå ut med det.Utfrågning av överbefälhavarenDen militära situationen i Bosniensommaren 1995Vid utfrågningen lämnade ÖBinledningsvis en redogörelse för denmilitära situationen i Bosnien sommaren1995. Det framgick av redogörelsen bl.a.att bosnienserberna hade startat en storoffensiv som riktades mot bl.a. de av FNdeklarerade fredade zonerna, däriblandTuzla, som var den svenskaBosnienstyrkans skyddsområde. Militärtsett rådde fullt krig i Bosnien. EnligtÖB:s mening var de resurser som Unprofortilldelats otillräckliga för att skyddade aktuella zonerna. Unprofor-befälhavaren hade begärt 34 000 soldaterför uppgiften men tilldelats endast 7600. Till följd av detta var Unprofor-styrkorna känsliga för repressalier ochmotattacker och uppträdde därför mycketförsiktigt. Vid fallstartade en världsomfattande diskussionom att vidta åtgärder för att slåtillbaka mot de serbiska styrkorna.Enligt ÖB fanns inte resurser inomUnprofor för att starta ett anfall,eftersom understöd i form av artilleri,granatkastare och flyg saknades. Denuteblivna handlingen ledde till kritikmot Unprofor inklusive den svenskastyrkan för passivitet. Den bilden varenligt ÖB inte rättvisande, eftersomtrupperna aktivt och på ett bra sättförsökte bidra till att dämpa krisen ochminska lidandet i området.Med hänsyn till den svenska personaleni Bosnien, den pågående rekryteringenoch stämningläget inom försvaret iSverige fann ÖB det nödvändigt att klaraut vilket uppdraget för den svenskastyrkan var. Detta var bakgrunden tilldet pressmeddelande som ÖB sände ut den27 juli 1995.Den svenska bataljonens uppgifter,utbildning, utrustning m.m.Formuleringen Nordbat 2 är rekryterad,utbildad och utrustad för fredsbevarandeuppgifter i enlighet med FN-stadgansparagraf VI i pressmeddelandet varenligt ÖB:s mening inte helt lyckad ochhan skulle inte uttryckt sig pådet sättet. Bortsett från detta varUnprofors uppgift att varafredsbevarande och fredsskapande, attövervaka fred och att genomföra ochunderlätta humanitära insatser. Iuppgiften ingick också att försvara sigoch att försvara andra vid övergrepp.Däremot ingick det, i enlighet medriksdagens beslut, inte i uppgiften attta initiativ till strid. Det fanns ingentvekan hos Försvarsmakten om att det varett speciellt FN-uppdrag som skilde sigfrån andra, vilket också hade betydelseför förbandets utbildning ochutrustning.Debatten i vid tiden förSrebrenicas fall gick enligt ÖB ut påatt man borde utnyttja Unprofor-styrkorna som helhet för att anfalla ochslå de serbiska styrkorna. Den debattenhade enligt ÖB samband med FN-stadganskapitel VII och artikel 42. Unproforsmandat var ett mellanting mellan kapitelVI och kapitel VII. Uttrycket offensivuppgift som förekom i pressmeddelandetvar enligt ÖB synonymt med anfall ochi militärt avseende kräver en sådaninsats understöd av ett slag somsaknades. I pressmeddelandet sägs ocksåatt utbildningen måste kompletteras med samträning för att klara en offensivuppgift. Med detta åsyftades att manmåste samträna så att eldunderstödetfrån artilleri och flyg stämmer överensmed rörelsen mot det fientliga området.Den tillfälligt sammansattaBosnienbataljonen var, i motsats tillförband i , inte samtränad fördetta.På frågan om den svenska styrkan varutbildad, utrustad och rekryterad ienlighet med riksdagsbeslutet våren 1993var ÖB:s svar entydigt ja. Enligt ÖBhade det svenska förbandet fått mestberöm av alla för sitt sätt att uppträdai Bosnien. Dock var ÖB kritisk tillrelationen mellan de resurser somställts till Unprofors förfogande ochden uppgift man tilldelats. Den nordiskaoch den svenska delen av Unprofor varväl utbildad och utrustad för sinuppgift i Tuzla-området, men Unproforsom helhet hade alltför små resurser föratt klara den uppgift den tilldelats.Syftet med pressmeddelandetSyftet med pressmeddelandet var enligtÖB att klargöra för det svenskaförbandet i Bosnien att de uppgifter dettagit på sig alltjämt gällde och att påmotsvarande sätt klargöra för densvenska försvarsmaktens personal attingenting ändrats i detta hänseende. Påfrågan om hänvisningen ipressmeddelandet till att moment avfredsframtvingande uppgifter inte kundekomma i fråga med hänvisning tillkapitel VII i var ägnad attlugna de svenska soldaterna i Bosniensvarade ÖB att uttrycket anfalla kom attkopplas till kapitel VII i den debattsom då fördes. Effekten på förbanden vardock den avsedda, och därmed uppnåddesdet som ÖB åsyftat med pressmeddelandet.Kontakterna mellan ÖB ochförsvarsministernAv pressuppgifter dagen efterpressmeddelandets offentliggörande hadeframgått att försvarsministern i samtalmed ÖB påtalat behovet av ett skriftligttillrättaläggande om Nordbat 2:s mandat,utrustning och utbildning. Enligt ÖBförekom inga som helst påtryckningarfrån försvarsministerns sida i det häraktuella sammanhanget. Det förekomemellertid en diskussion mellanstatssekreteraren iFörsvarsdepartementet och tjänstemän ihögkvarteret om att gå ut med ettgemensamt pressmeddelande och etttillrättaläggande. Till detta sade ÖBnej, eftersom han inte ansåg detlämpligt. Dock meddelade ÖB att hanansåg det nödvändigt att han gick ut medett eget pressmeddelande med hänsyn tillreaktionerna på den svenska debatten hostruppen i Bosnien och hemmavarandeförsvarspersonal. Enligt ÖB hadeförsvarsministern inte settpressmeddelandet innan det gick ut.I den rådande situationen hadeförsvarsministern och ÖB upprepadekontakter per telefon. Syftet med dessakontakter var att hålla varandrainformerade om läget i Bosnien.Diskussionen rörde säkerheten för detsvenska förbandet och hur skulleagera inför och efterdenna med hänsyn till vilka beslut somfattades då.På frågan om det under ÖB:s resonemangmed försvarsministern förekommit olikauppfattningar dem emellan om användandetav styrkan, dess utrustning och numerärsvarade ÖB att ÖB och försvarsministernundantagslöst hamnat i samma ståndpunktvad gällde det svenska förbandetsuppgifter och insatsmöjligheter.Begreppet robust uppträdande i slutet av juliresulterade i beslut om att förstärkaUnprofor med bl.a. flygunderstöd, vilketmöjliggjorde ett mer robustuppträdande som det uttrycktes ikommentarerna. Enligt ÖB:s meninguppträdde Unprofor inledningsvis handfast och robust som en konsekvensav Unprofors dåvarande befälhavaresattityd till uppgiften. På grund av desedermera förändrade styrkeförhållandenablev det längre fram inte möjligt förUnprofor att fortsätta med dettauppträdande på grund av risken förrepressalier m.m. Unprofors uppträdandeblev mindre robust än det hade varit,alternativt inte lika handfast som iinledningen av operationen.Utfrågning av försvarsministernInledningsvis redogjordeförsvarsminister förden situation med fullt krig som rådde iBosnien och den debatt medanledning av den svenska FN-styrkansuppträdande som pågick i vidtiden för utsändandet av ÖB:spressmeddelande.