bet · GJ01JuU23 · 1996-05-21 00:00:00 — Ett annatfall är om en uppgift är oklar ellertvivelaktig och därför borde haföranlett en närmare granskning avmyndigheten. Slutligen bör enligtutredningen fara inte anses föreligga omen felaktighet är av sådant slag att denbort avslöjas vid en med normal omsorgföretagen granskning enligt föreskrivnarutiner.När det gäller den närmare innebördenav farerekvisitet har regeringen ennågot annorlunda uppfattning änSkattebrottsutredningen. Regeringenhänvisar i propositionen (s. 95)inledningsvis till innebörden avfarerekvisitet beträffande vårdslösskatteuppgift enligt 5 §skattebrottslagen. Regeringenkonstaterar att det i propositionen tillskattebrottslagen (prop. 1971:10 s. 255)härvid uttalades att åklagaren måstegöra sannolikt att förhållandena i detenskilda fallet varit sådana att detförelegat en beaktansvärd risk för attskatt eller avgift skulle påföras medett för lågt belopp. Det borde föransvar vara tillräckligt att feletsannolikt inte skulle upptäckas vid enmed normal omsorg företagen rutinmässiggranskning. Därvid angavs denredovisningsmetod som skall användas avden redovisningsskyldige,kontrollapparatens utformning,granskningstidens längd och andraliknande faktorer vara av avgörandebetydelse vid farebedömningen. Enoriktig uppgift som kan avslöjas endastvid en genomgång av bokföring och andraräkenskaper skulle enligtdepartementschefen så gott somundantagslöst anses innebära fara ilagrummets mening.Enligt regeringen bör utgångspunktenför innebörden av farerekvisitet ävenframdeles vara att det för ansvar ärtillräckligt att felet sannolikt inteskulle upptäckas vid den normalarutinmässiga kontrollen.Kontrollsystemets uppbyggnad ochfunktionssätt blir därmed av avgörandebetydelse för farerekvisitets innehåll.Regeringen redogör i propositionen förförfarandet vid den rutinmässigaskattekontrollen. Det anförs attkontrollen av självdeklarationer gårtill så att alla deklarationsuppgifterregistreras på data efter en kontrollsom endast görs för att kunna registrerauppgiften. Genom samkörning avdeklarationsuppgifter med övriga iskatteregistret tillgängliga uppgiftersorteras befarade felaktigheter ut ochberäknas olika nyckeltal som kan geanledning till särskild kontroll. Denrutinmässiga kontrollen är såledesnumera en maskinell kontroll. Någonmanuell kontroll av heladeklarationsmaterialet sker inte längre.På löntagarbeskattningens område finnsett omfattande system med obligatoriskakontrolluppgifter, dvs. de skall lämnasutan föreläggande av skattemyndigheten.Således skall uppgifter lämnas om bl.a.inkomster av tjänst, ränteintäkter ochränteutgifter samt reavinst respektivereaförlust vid avyttring av andel ivärdepappersfonder. Vid avyttring avandra värdepapper skall kontrolluppgiftlämnas om försäljningslikviden. Detförenklade deklarationssystem somtillämpas års taxeringinnebär att deklarationsblanketternaförtrycks med uppgifter frånkontrolluppgifterna som direkt kanläggas till grund för beskattning.Utrymmet för skatteundandragande ärsåledes vad gäller uppgifter somomfattas av den obligatoriskakontrolluppgiftsskyldigheten begränsattill de fall en oriktig kontrolluppgiftlämnats eller kontrolluppgift inte allslämnats och den skattskyldige inte genomen s.k. tilläggsuppgift rättat felet.Vad slutligen gäller mervärdesskatt,arbetsgivaravgifter och punktskatterinnebär systemet med s.k. automatiskabeslut att deklarationer först efterskattebeslutet kan komma att maskinelltsorteras ut för kontroll. har därför intemöjlighet att före skattebeslutetreagera ens för en fullständigt apartuppgift.Den nu beskrivna uppbyggnaden av denrutinmässiga skattekontrollen gör enligtregeringen att man inte, på det sättutredningen föreslagit, kan anse attfara inte föreligger om en uppgift äroklar eller tvivelaktig och därför bordeha föranlett en närmare granskning frånmyndigheten. kan enligt regeringentvärtom ofta föreligga även i de fall enuppgift i och för sig är oklar ellertvivelaktig. Regeringen anser inteheller att man, som utredningen antagit,kan utgå från att det praktiskt taget äruteslutet att en oriktig uppgift undgårupptäckt om den framgår vid kontroll motregister som skattemyndigheten hartillgång till men som förs av andramyndigheter. Regeringen hänvisar härtill att i sittremissyttrande över utredningensbetänkande påpekat att uppgifter sominte tillförs skatteregistret inteautomatiskt är tillgängliga förskattemyndigheten och inte kan användasför urvalskontroll.Det sagda innebär enligt regeringen attfarerekvisitet med den uppbyggnadskattekontrollen numera har får entämligen vidsträckt innebörd.Sammanfattningsvis anser regeringen attövervägande skäl talar för attskattebrottet omkonstrueras till ettfarebrott. Därigenom vinner bestämmelseni sakligt och pedagogiskt hänseende, ochden blir dessutom enklare att tillämpa.Vidare uppnås enligt regeringen denbetydande fördelen att kongruens erhållsmellan det uppsåtliga och det vårdslösaskattebrottet; det sistnämnda brottet ärsom framgått utformat med ettfarerekvisit. Regeringen framhållervidare att det inte längre kommer attfinnas någon formell koppling mellanskatteinstansernas och den allmännadomstolens bedömning. Till detta kommerenligt regeringen att man ökarförutsättningarna för att åstadkomma enenhetlig reglering påskattebrottsområdet, eftersom vissaspecialstraffrättsligabrottskonstruktioner alltjämt ärutformade enligt principerna förfarebrott. Brottet bör enligt regeringenanses fullbordat när en föreskrivenuppgiftsskyldighet åsidosätts med uppsåtatt skatt skall undandras det allmännaom fara för skatteundandragandeuppkommer. I princip alla oriktigauppgifter som lämnas annat än muntligenoch som är relevanta förbeskattningsbeslutet kan innebära attfara föreligger. Motsvarande gällerunderlåtelse att lämna föreskrivnauppgifter. Beträffande uppenbartorimliga yrkanden framhåller regeringenatt om det inte framstår som sannoliktatt dessa uppgifter lämnats med uppsåtatt skatt skall undandras det allmännaär skattebrott uteslutet redan på dennagrund. Även vid tillämpning avbestämmelserna i 5 § skattebrottslagenom vårdslös skatteuppgift börfarebegreppet tolkas på sätt som nusagts, anser regeringen.MotionenI motion Ju26 (m) yrkas attpropositionen avslås och att riksdagenuppdrar åt regeringen att återkomma medett nytt förslag när farebrottetskonsekvenser har analyserats.Motionärerna pekar på att farerekvisitetär beroende av hur skattekontrollen ärutformad, något som dessutom ligger utomden skattskyldiges kontroll. Det kandärför bli svårt att tillämparekvisitet. Motionärerna vänder sigockså mot att regeringen i propositionenger farerekvisitet en vidare tolkning änvad som framgår avSkattebrottsutredningens betänkande utanatt föreslå någon motsvarande ändring avutredningens förslag till lagtext idenna del. Lagstiftningens syfte skallenligt motionärerna framgå av tydligabestämmelser och inte genom attregeringen vid sidan av lagen uttalarsig om hur den bör tillämpas.SkatteutskottetSkatteutskottet anför i sitt yttrandeatt man bör undvika att uppsåtligaundandraganden som gäller stora beloppeller som av annan anledning framstårsom straffvärda undgår kriminaliseringmed hänvisning till att de hade bortupptäckas av skattemyndigheterna.Utgångspunkten för farerekvisitet bördärför som regeringen framhåller varaden faktiska risken för ettskattebortfall. Det kan vidare enligtutskottet påpekas att övergången tillfarebrott inte innebär någon egentligändring av fullbordanstidpunkten på deområden där automatiska skattebesluttillämpas. Utskottet instämmer med detanförda i regeringens ställningstagandenoch tillstyrker den av regeringenföreslagna utformningen avfarerekvisitet. Utskottet avstyrkersåledes motion Ju26 om avslag påpropositionen i dess helhet på nuaktuell grund.JustitieutskottetJustitieutskottet anser för sin del attskattebrottet bör omkonstrueras till ettfarebrott, och utskottet instämmer i vadsom anförts härom av regeringen ochskatteutskottet. Utskottet vill särskiltframhålla att förslaget i denna del ärägnat att förenkla lagtillämpningen ochöka förutsägbarheten vidskattebrottslighet. Utskottet ser detockså som en betydande fördel attbedömningen av när en gärning skallanses som fullbordad med regeringensförslag sker med samma utgångspunktoavsett om det är fråga om ettuppsåtligt eller vårdslöst skattebrott.Utskottet har inget att erinra mot vadregeringen anför om hur farerekvisitetbör tillämpas. I sammanhanget villutskottet framhålla att det är naturligtatt det i förarbetena till en så passkomplicerad och omfattande lagstiftningsom den nu aktuella lämnas vissaanvisningar om tillämpningen. Dettaligger också i linje med svenskrättstradition. Utskottet vill här ocksåpåpeka att det i alla för utskottetkända rättssystem finns rättskällor vidsidan av lagstiftningen och principerför hur de olika rättskällorna förhållersig till varandra och hur de skalltolkas.Utskottet har inte heller i övrigtnågot att invända mot regeringensförslag beträffande skattebrottet.Med det anförda tillstyrker utskottet iprincip regeringens förslag tillutformning av bestämmelsen omskattebrottet. Utskottet avstyrkersåledes förslaget i motion Ju26 omavslag på propositionen och fortsattberedningsarbete.Utskottet återkommer nedan tillregeringens förslag till ändring avbestämmelserna om skatteförseelse ochgrovt skattebedrägeri och till vissaandra frågor med anknytning tillpropositionen.SkatteförseelseI motion Ju25 (c) begärs attskattebedrägeri som är ringa skallavkriminaliseras och ersättas medavgifter där sådana saknas.Om ett skattebedrägeri är att bedömasom ringa skall enligt 3 §skattebrottslagen dömas förskatteförseelse till böter. Tillskillnad från vad som gäller för deövriga formerna av skattebedrägeri ärskatteförseelse inte straffbart påförsöksstadiet. Vidare gäller enligt 13§ skattebrottslagen att åtal för brottetendast får väckas i de fall detta ärpåkallat av särskilda skäl.Någon ändring föreslås inte i dennadel.När det gäller gränsdragningen mellanskattebedrägeri och skatteförseelseuttalades i propositionen tillskattebrottslagen (prop. 1971:10 s. 250)att till kategorin ringa brott främstborde hänföras gärningar som rör mindreskatte- och avgiftsbelopp. Genomrättsfallet NJA 1984 s. 384 har gränsenmellan skattebedrägeri ochskatteförseelse kommit att ligga vidungefär tre fjärdedels basbelopp i defall storleken av undandragen skatt ärav avgörande betydelse för brottetsrubricering.Skattebrottsutredningen har föreslagitatt straffbestämmelsen omskatteförseelse ges ett nytt innehållsom bl.a. innebär att det nuvaranderinga skattebrottet avkriminaliseras.Regeringen anför i propositionen (s.108 f) att det finns skäl att så långtmöjligt fullfölja den tanke som låg tillgrund för förslaget tillskattebrottslag, nämligen attöverträdelser av mera ordningsmässigkaraktär i första hand endast börträffas av administrativa sanktioner.Denna princip går dock enligt regeringeninte att strikt upprätthålla, bl.a. pågrund av att administrativa sanktionersaknas i ett flertal fall.I sammanhanget erinrar regeringen omatt den i propositionen föreslår attbrottet oredlig uppbördsredovisningavskaffas som ett särskilt brott och attbestämmelsens materiella innehållinarbetas i den grundläggande regeln omskattebrott. Om regeringens förslag iden delen godtas kommer således även deförseelser som bestraffas sombristande uppbördsredovsining att fallaunder straffbudet för skatteförseelse.Regeringen konstaterar attstraffbestämmelser med enbart böter sompåföljd förekommer på flera håll iskatte- och avgiftsförfattningarna. Detkan enligt regeringen visserligenifrågasättas om gärningar med ett sålågt straffvärde över huvud taget börvara kriminaliserade när det, som påskatteområdet, förekommer ettadministrativt sanktionssystem vid sidanom det straffrättsliga. I många fall ärenligt regeringen avgiftssanktionerockså en tillräcklig samhällsreaktion påöverträdelser av detta slag.Av olika skäl har det enligt regeringenemellertid inte ansetts möjligt ellerönskvärt att införa sanktionsavgifter påhela skatte- och avgiftsområdet.Regeringen pekar här på att någraadministrativa sanktioner för oriktigauppgifter inte finns på exempelvisfastighetstaxeringsområdet eller när detgäller arvs- och gåvoskatt. Vidaregäller att administrativa avgifterendast kan drabba den skattskyldige ochinte t.ex. ställföreträdaren för enjuridisk person eller en omyndig. Idessa fall har det därför enligtregeringen ansetts befogat att vid sidanom avgiftssystemet straffbeläggaregelöverträdelser med böter.En viktigare invändning är enligtregeringen emellertid att det i mångafall ändå kan komma att handla ombetydande belopp. Regeringen framhåller,som tidigare nämnts, att den gränsmellan skattebedrägeri ochskatteförseelse som kommit att tillämpasi praxis bestämts till tre fjärdedelarav skattebeloppet. Basbeloppet uppgickår till . Det innebär,anför regeringen, att det undanhållnaskattebeloppet måsteuppgå till för att åtal förskattebedrägeri i praktiken skall kunnakomma i fråga. Med en skattesats på 30 %för kapitalinkomster medför detta att enskattskyldig kan underlåta att redovisat.ex. en reavinst på upp till 90 000 krutan att detta skulle anses utgöra ettbrott. Detta skulle enligt regeringenframstå som stötande och den preventivaverkan som ett åtal innebär skulle gåförlorad. Med hänvisning till detanförda har regeringen kommit tillslutsatsen att ringa fall ävenfortsättningsvis bör varakriminaliserat.Regeringen anför att dessställningstagande att ringa brott ävenfortsättningsvis bör vara kriminaliseratinte är avsett att innebära någonändring av hittillsvarande praxis förvad som skall anses utgöra ringa brott.Regeringen är således inte heller bereddatt genomföra Skattebrottsutredningensförslag om en utvidgning av bestämmelsenom skatteförseelse.Skatteutskottet anför i sitt yttrandeatt det inte alltid är möjligt ellerönskvärt att använda sig avadministrativa påföljder påskatteområdet. Det finns därför ettbehov av att behålla möjligheten tillbötespåföljd vid ringa brott. Utskottetpekar också på att det, som regeringenanfört, kan framstå som stötande omuppsåtliga brott som rör stora belopphelt faller utanför kriminaliseringen.När det gäller frågan om att göradndringar i det administrativasanktionssystemet anser utskottet attSkattekontrollutredningens pågåendearbete bör avvaktas. Med det anfördaavstyrker skatteutskottet motionen ochtillstyrker propositionen i denna del.Justitieutskottet instämmer i dennabedömning. Även utskottet anser såledesatt övervägande skäl talar för attbehålla kriminaliseringen av skattebrottsom är ringa. Inte heller i övrigt harutskottet några invändningar motutformningen av straffbestämmelsen omskatteförseelse. Utskottet avstyrkermotion Ju25 och tillstyrkerpropositionen i motsvarande del.Grovt skattebrottI motion Ju24 (v) föreslås attanvändandet av osanna handlingar skalltas med i uppräkningen av grunderna förnär ett skattebrott skall bedömas somgrovt.Vid bedömningen av om ettskattebedrägeri är att anse som grovtskall, enligt 4 § skattebrottslagen,särskilt beaktas om brottet rört mycketbetydande belopp eller eljest varit avsynnerligen farlig art. Påföljden ärfängelse, lägst och högstsex år.Regeringen föreslår i propositionen (s.110 f) att det vid bedömningen av om ettskattebrott är att anse som grovt införssom särskilda kvalifikationsgrunder -utöver den att gärningen rört mycketbetydande belopp - att gärningsmannenanvänt falska handlingar ellervilseledande bokföring eller att brottetingått som ett led i en brottslighet somutövats systematiskt eller i störreomfattning. Ändringen är inte avsedd attåstadkomma någon ändrad rättstillämpningutan innebär ett förtydligande.I sammanhanget framhåller regeringenbl.a. att vid fleratillfällen haft att ta ställning till omett skattebedrägeri varit att anse somgrovt, och därvid givit till känna attavgörandet skall bygga på en bedömningav samtliga omständigheter i målet (set.ex. NJA 1974 s. 194, 1979 s. 286, 1980s. 359 II och 1987 s. 201).Skattebrottsutredningen tog inte uppbegagnandet av osanna handlingar blandrekvisiten för grovt brott. Vidremissbehandlingen av utredningensbetänkande framförde Riksåklagarendäremot att även begagnandet av osannahandlingar borde nämnas vid uppräkningenav vad som särskilt skall beaktas vidbedömningen av om brottet är grovt.Osanna handlingar är enligtRiksåklagaren vanligt förekommande i målom skattebedrägeri.Här kan kort något nämnas om skillnadenmellan falska och osanna handlingar. Meden falsk handling eller urkund avses iallmänhet ett bevismedel, sant ellerosant, som helt eller delvis icke ärframställt av den person, från vilketbevismedlet ger sken av att härröra.Förfalskningsåtgärden kan t.ex. bestå iatt skriva en annan persons namnteckningeller att ändra en uppgift i ettdokument som utfärdats av någon annan(s.k. positiv materiell förfalskning).En osann handling eller urkund däremotkan sägas vara ett bevismedel med ettinnehåll som ger sken av att bevisanågot som inte överensstämmer medverkligheten. Ett typiskt fall är attnågon i ett intyg lämnar en oriktiguppgift.I remissen till Lagrådet föreslogregeringen att även begagnandet avosanna handlingar skulle ingå iuppräkningen i 4 § skattebrottslagen.Lagrådet konstaterade i anslutninghärtill att förslaget innebar enavvikelse från utredningsbetänkandet.Det innebar också en skillnad gentemotbestämmelserna om grovt bedrägeri i 9kap. 3 § BrB, där det bara talas om falsk handling. Enligt Lagrådetsmening kunde det ifrågasättas, om man iden nu diskuterade paragrafen borde talaom osanna handlingar. Den föreslagnalagtexten kunde enligt Lagrådet läsasså, att varje användning av en osannhandling, t.ex. inlämnandet av enoriktig självdeklaration, kundekvalificera ett skattebrott som grovt,något som uppenbarligen inte varmeningen. Lagrådet förordade därför att osanna handlingar fick utgå uruppräkningen i lagrummet. Fall då någonbegagnar sig av osanna handlingar, t.ex.oriktiga fakturor, på ett sätt som göratt gärningen vid en helhetsbedömningbör bedömas som grov, kunde enligtLagrådet hänföras under 4 §, även ominte osanna handlingar nämns särskilt ilagtexten.Regeringen gör i propositionen intenågon annan bedömning än har i denna del intenågon annan åsikt än den som redovisatsav Lagrådet, och utskottet avstyrkermotionsyrkandet och tillstyrkerpropositionens förslag.Justitieutskottet har sammauppfattning. Utskottet avstyrker bifalltill motion Ju24 och tillstyrkerpropositionen i motsvarande del.Redovisning av mervärdesskattDen infördes nya reglerför redovisning av mervärdesskatt sombl.a. innebar att tidpunkten förredovisning och betalning flyttades frånden 5 i andra månaden efterredovisningsperioden till den 20 iförsta månaden efterredovisningsperioden. Ändringen gälldeför skattskyldiga med ettbeskattningsunderlag som beräknasöverstiga (prop.1995/96:19, SkU11, rskr. Iproposition 1995/96:198 har regeringenföreslagit att de nyaredovisningsreglerna från den 1 juli1996 bara skall gälla skattskyldiga varsbeskattningsunderlag beräknas överstiga40 miljoner kronor.I motion Ju23 (fp) anförs atttillämpningen av skattebrottslagen börföljas upp med avseende på de nyareglerna för redovisning avmervärdesskatt. Enligt motionären ökarde nya bestämmelserna risken för attsmåföretagare av tidsbrist lämnarfelaktiga redovisningar.Liknande synpunkter som i motionen harunder remissbehandlingen avSkattebrottsutredningens betänkandeframförts av ,och (se prop. s. 113, 124 och138).I propositionen berörs inte särskiltfrågan om de nya reglerna förredovisning av mervärdesskatt.Skatteutskottet konstaterar i sittyttrande att det under hösten 1995behandlade och tillstyrkte förslaget omen omläggning av betalnings- ochredovisningstiderna för mervärdesskatt.Enligt utskottet har motionären inteanfört något som föranleder utskottetatt ändra sitt ställningstagande.Utskottet avstyrker motionsyrkandet.Justitieutskottet konstaterar attregeringen i en proposition harföreslagit en lagändring som innebär attde nya reglerna för redovisning ochbetalning av mervärdesskatt endast skallgälla skattskyldiga med ettbeskattningsunderlag som överstiger 40miljoner kronor. Därmed skulle en änstörre del av de mindre företagen kommaatt undantas från de ändraderedovisningsreglerna. Utskottetförutsätter i övrigt att regeringenföljer tillämpningen avskattebrottslagstiftningen ochåterkommer till med förslagtill ändringar om så skulle varanödvändigt. Det saknas anledning förriksdagen att ta något initiativ medanledning av motion Ju23. Motionenavstyrks.ÖvrigtI 14 § skattebrottslagen föreslås ensärskild preskriptionsregel avseendebrotten i 3 och 6-8 §§ i samma lag.Denna regel bör även gälla för brottetvårdslös skatteuppgift i lagens 5 §.Utskottet har beaktat detta i sinhemställan.Vidare har utskottet uppmärksammats påatt ändringar bör ske i riksdagensbeslut med anledning av regeringensproposition om säkerhetsskydd (prop.1995/96:129, JuU19, rskr. 232).Ändringarna bör ske på sätt som framgårav bilaga 3 till utskottets betänkande.Utskottet har i övrigt ingenting attanföra med anledning av propositionenoch motionerna. beträffande avslag påpropositionen m.m.att avslår motion1995/96:Ju26,res. 1 (m)2. beträffande skatteförseelseatt med avslag på motion1995/96:Ju25 antar regeringensförslag till lag om ändring iskattebrottslagen (1971:69) såvittavser 3 §,res. 2 (c)3. beträffande grovtskattebrottatt med avslag på motion1995/96:Ju24 antar regeringensförslag till lag om ändring iskattebrottslagen (1971:69) såvittavser 4 §,res. 3 (v)4. beträffande redovisning avmervärdesskattatt avslår motion1995/96:Ju23,res. 4 (fp)5. beträffande preskriptionatt antar 14 § iregeringens förslag till lag omändring i skattebrottslagen (1971:69)med den ändringen att orden 6-8 §ersätts med orden 5-8 §§,6. beträffande skattebrottslageni övrigtatt antar regeringensförslag till lag om ändring iskattebrottslagen (1971:69) i den måndet inte omfattas av utskottetshemställan i det föregående,7. beträffande säkerhetsskyddatt riksdagena) med upphävande av sitt tidigarebeslut (1995/96:JuU19, rskr. 232)såvitt avser lagen om ändring i lagen(1987:813) om homosexuella samborantar det av utskottet i bilaga 3framlagda förslaget till lag omändring i lagen (1996:262) om ändringi lagen (1987:813) om homosexuellasambor,b) med ändring av sitt tidigarebeslut (1995/96:JuU19, rskr. 232)såvitt avser 22 §säkerhetsskyddslagen (1996:000)beslutar att lagrummet skall ha ibilaga 3 som Utskottets förslagbetecknade lydelse,8.