bet · GK01SfU5 · 1996-11-19 00:00:00 — utreda möjligheterna att förbättrahandläggningen genom mer grundläggandeförändringar av instans- ochprocessordningen i utlänningsrätten.MotionernaEtt stort antal motioner tar upp frågorom process- och instansordningen.I motion 1996/97:Sf19 av LarsLeijonborg m.fl. (fp) begärs i yrkande23 ett tillkännagivande om attregeringen bör återkomma med förslag omett mer domstolsliknande förfarande vidprövning av asylärenden.Gudrun m.fl. (v) begär dels imotion 1996/97:Sf13 yrkande 32 etttillkännagivande om att en utredningomgående bör tillsättas för att utredaatt asylärenden handläggs avförvaltningsdomstolarna, dels i motion1994/95:Sf637 yrkande 13 etttillkännagivande om att asylnämnder börinrättas som första instans meddomstolsliknande handläggning.I motion 1994/95:Sf602 av GullanLindblad m.fl. (m) begärs i yrkande 11ett tillkännagivande om att friståendeasylprövningsnämnder skall inrättas medinslag av lekmannamedverkan.I motion 1996/97:Sf18 av RagnhildPohanka m.fl. (mp) yrkande 17 begärs etttillkännagivande om att flyktingärendenbör prövas av domstol i stället för avUtlänningsnämnden.Rose-Marie Frebran m.fl. (kd) begär imotion 1996/97:Sf21 yrkande 18 etttillkännagivande om att regeringen börtillsätta en utredning om ett införandeav tvåpartsförfarande i domstolsmässigaformer.I motion 1994/95:Sf632 av LennartRohdin (fp) yrkande 2 begärs etttillkännagivande om att överföraasylhanteringen till det reguljärarättsväsendet.Berndt () anför i motion1996/97:Sf20 i denna del att asylärendenbör föras till de allmänna domstolarnamedan prövningen av uppehållstillståndpå grund av humanitära skäl även ifortsättningen bör ankomma påInvandrarverket och regeringen.Motionären anser också att möjligheternaatt begränsa rätten att överklaga börövervägas.I motion 1994/95:Sf602 av GullanLindblad m.fl. (m) begärs i yrkande 10ett tillkännagivande om att tydligaregler skall gälla för asylsökande. Enansökan skall lämnas antingen utanförlandet på ambassad eller vid gränsen,och en asylsökande skall alltid få sinsak prövad. Ansökningar som bedömsogrundade skall omgående medföraavvisning liksom dokumentlöshet, om densökande inte kan lämna en trovärdigförklaring till varför dokument saknas.Även sanktionsregler skall enligtmotionärerna införas för ickesamarbetsvilliga asylsökande.I motion 1996/97:Sf17 av . (c) yrkande 4 begärs etttillkännagivande om en översyn avUtlänningsnämndens arbetssätt och enanalys av vilka åtgärder som behövervidtas för att nämndens arbete skall fåstörre acceptans. Motionärerna anser attnämndens kompetens bör vidgas och ävenomfatta det sociala området.I motion 1996/97:Sf13 yrkande 6 begärsett tillkännagivande om regeringens ochinvandringsmyndigheternas utbildning ikvinnokunskap och i yrkande 7 etttillkännagivande om attutlänningslagstiftningen bör analyserasur ett kvinnoperspektiv.Utskottets bedömningUtskottet anser det värdefullt att det ipropositionen finns en ingående analysav de problem av olika slag sommyndigheterna ställs inför i sinverksamhet med asylärenden ochfamiljesammanföring, och utskottetbiträder vad som anförts i propositionenom hur ett utlänningsärende skallhandläggas.Den kommitté som regeringen aviseratför att förbättra handläggningen genommer grundläggande förändringar avinstans- och processordningen iutlänningsärenden(rättsprocessutredningen)kommer enligtpropositionen att vara parlamentarisk.De olika riksdagspartiernasrepresentanter får därmed möjlighet attföra fram de olika önskemål som finns imotionerna om former m.m. förutlänningsärendenas handläggning iframtiden, och några uttalanden frånriksdagens sida med anledning avmotionerna 1996/97:Sf13 yrkande 32,1996/97:Sf17 yrkande 4, 1996/97:Sf18yrkande 17, 1996/97:Sf19 yrkande 23,1996/97:Sf20 i denna del, 1996/97:Sf21yrkande 18, 1994/95:Sf602 yrkandena 10och 11, 1994/95:Sf632 yrkande 2 och1994/95:Sf637 yrkande 13 behövs inte.Samtliga kommittéer har enligt dir.1994:124 direktiv om att alla förslagsom läggs fram skall föregås av enanalys och innehålla en redovisning avde jämställdhetspolitiska effekterna,varför motion 1996/97:Sf13 yrkande 7 kantillgodoses inom ramen för kommitténsarbete. Inte heller yrkande 6 i motionenpåkallar något tillkännagivande.Organiserad illegal invandringEnligt gällande bestämmelser kan den somi vinstsyfte planlägger ellerorganiserar verksamhet som är inriktadpå att främja att utlänningar reser tillSverige utan pass och de tillstånd somkrävs för inresa till dömas tillfängelse i högst eller, näromständigheterna är mildrande, tillböter. Den som hjälper en utlänning attresa till utan pass eller detillstånd som krävs för inresa i Sverigedöms med motsvarande straffsatser förmedhjälp till brottet, om han eller honinsåg eller hade skälig anledning attanta att resan anordnats i vinstsyftegenom sådan verksamhet som ovan nämnts.I propositionen föreslår regeringen attstraffmaximum för den som organiserarillegal verksamhet eller gör sig skyldigtill medhjälp skall höjas från två tillfyra år.I motion 1996/97:Sf19 av LarsLeijonborg m.fl. (fp) yrkande 18 ochmotion 1996/97:Sf13 av . (v) yrkande 33 yrkas avslag påförslaget om straffskärpning. I motion1994/95:Sf637 likaledes av GudrunSchyman m.fl. (v) yrkande 25 begärs etttillkännagivande om attmänniskosmuggling som sker av ideellaskäl inte skall vara kriminaliserad.I motion 1996/97:Sf12 av GullanLindblad m.fl. (m) yrkande 4 begärs etttillkännagivande om att uttrycket motbetalning är en bättre definition änvinstsyfte och att ett minimistraff bör utdömas även om brottet ärmindre allvarligt.Som framhållits i propositionen måstebrottslighet av detta slag betraktas somallvarlig, och även utskottet anser atten höjning av straffmaximum bör ske.Däremot kan utskottet inte biträda attett minimistraff införs erinra om att i propositionenuttalas att en straffskärpning bör skeäven för de fall där omständigheterna ärmindre allvarliga. Utskottet delar ocksåregeringens bedömning att det nuvarandeuttrycket vinstsyfte bör stå kvar.Därmed undanröjs tveksamheter i de fallorganiseringen av resan skett av rentideella skäl, något som inte ärkriminaliserat. Utskottet biträder meddet anförda propositionens förslag ochavstyrker bifall till motionerna1996/97:Sf12 yrkande 4, 1996/97:Sf13yrkande 33, 1996/97:Sf19 yrkande 18 och1994/95:Sf637 yrkande 25.TransportörerI 9 kap. 2 och 3 §§ finns bestämmelserom skyldighet för transportörer attersätta staten för kostnader förutlänningens resa från inkl.vissa andra kostnader. Skyldigheteninträder när utlänningen saknar pass,tillstånd för inresa och medel förhemresan. Transportören kan under vissaomständigheter befrias frånbetalningsskyldighet.Tre motioner behandlar frågor omsanktioner för transportörer.I motion 1994/95:Sf615 av LarsLeijonborg m.fl. (fp) begärs i yrkande10 ett tillkännagivande om attytterligare sanktioner skall undvikas. Imotion 1996/97:Sf13 av . (v) begärs i yrkande 26 etttillkännagivande om att bötesansvar förtransportörer strider mot flerainternationella instrument angåendeskydd för mänskliga rättigheter.Motionärerna vill också ha ett uttalandeom att det inte är aktuellt att införabötesansvar för transportörer i Sverige.Gullan m.fl. (m) begär imotion 1996/97:Sf12 yrkande 5 etttillkännagivande om att transportörersom fraktar resenärer med otillräckligaidentitetshandlingar skallbötesbeläggas.Migrationspolitiken syftar till attreglera invandringen och ge skydd åt demsom verkligen behöver det. mening krävs det, för attupprätthålla detta syfte, regler ombetalningsskyldighet i vissa fall förtransportörer. Utskottet anser i likhetmed regeringen att någon ändring av denuvarande reglerna inte är påkallad.Frågor om transportörsansvar berörsockså av EU- och Schengensamarbetet.Utskottet avstyrker bifall tillmotionerna 1994/95:Sf615 yrkande 10,1996/97:Sf13 yrkande 26 och 1996/97:Sf12yrkande 5.BarnBarnkonventionenI propositionen lämnas en redogörelseför bestämmelser ochhur dessa kan påverka barns ställning iutlänningslagen. Vidare lämnas vissabakgrundsuppgifter av betydelse försambandet mellan konventionen och lagen.Av redogörelsen kan följande nämnas.År 1990 ratificerade om barnets rättigheter utanförbehåll. Enligt regeringens bedömningkrävde detta inte någonlagstiftningsåtgärd. En granskning avkonventionsbestämmelserna hade, enligtföredragande statsrådet, lett tillslutsatsen att svensk rätt och praxistill sin allmänna syftning står i godöverensstämmelse med dessabestämmelser". 1989/90:107, s.28). Inte heller gjorde någralagändringar. (bet.1995/96:SoU4, rskr. 1995/96:90)beslutade , attbarnkonventionen inte skall inkorporerassom svensk lag men att en fortlöpandekontroll och anpassning av alllagstiftning och tillämpning ärnödvändig.Barnkonventionen kan sägas ge uttryckför fyra huvudprinciper: hänsyn tillbarnets bästa, vikten av att lyssna tillbarnet när det berörs, barnets rätt tillliv och utveckling och barnets rätt attutan diskriminering åtnjuta sinarättigheter. har ett ansvar föralla barn inom landets jurisdiktion.Konventionen reglerar emellertid interätten att resa in i ett annat land ochuppehålla sig där.Bestämmelserna om anhöriginvandring gerbarn med föräldrar i rätt tilluppehållstillstånd. Dessa bestämmelserär i enlighet med bl.a. artikel 8 iEuropakonventionen och artiklarna 7, 9och 10 i , som på olikasätt tar hänsyn till familjens betydelseför ett barn. Skyddsbehövande barn harrätt till skydd i på sammagrunder som vuxna. Barnkonventionensartikel 22 ställer därvid inte någrakrav på skydd utöver vad som gäller förden enskilda staten på grund av andraåtaganden, för del främstflyktingkonventionen ochEuropakonventionen. För det barn somenligt sådana åtaganden eller nationellrätt anses som flykting skall staternaenligt artikel 22 i konventionen vidtalämpliga åtgärder för att säkerställaatt barnet erhåller lämpligt skydd ochhumanitärt bistånd.Utöver vad som gäller enligthuvudreglerna för invandringen kanhänsyn tas till den enskildes välfärdoch bästa även genom möjligheten attbevilja uppehållstillstånd av renodlathumanitära skäl. Regeringen anför ipropositionen att inteställer några uttryckliga krav på attstaterna över huvud taget skall beviljauppehållstillstånd av sådana skäl. Finnsen sådan ordning, gäller emellertidbarnkonventionen för utformningen ochtillämpningen av dessa regler liksom föralla andra bestämmelser. I de falluppehållstillstånd beviljatsbarnfamiljer av humanitära skäl, hardetta ofta berott på en sammanvägning avsådana faktorer för barnet som psykiskthälsotillstånd, upplevelser i hemlandetoch vistelsetiden i tillsammansmed föräldrarnas psykiska tillstånd.När det gäller ansökningar frånföräldrar för återförening med barn iSverige är utgångspunkten att det ärbarnet som skall återförenas med sinaföräldrar och inte tvärtom. Om inteskyddsbehov finns skall arbetet med attfrämja återföreningen av familjen därförinriktas på hemlandet eller det land därbarnets familj annars vistas. Artikel 10i , som syftar på självaärendebehandlingen, föreskriver enpositiv och human behandling avansökningar om återförening. Av andraartiklar i (bl.a.artiklarna 3, 5 och 8) framgårbetydelsen av att barn får förenas medsina föräldrar, antingen det handlar omåterförening av familjemedlemmar somtidigare levt tillsammans eller omsammanföring i andra fall. I samband medratifikationen av barnkonventionengjordes den bedömningen, attkonventionen inte innebär något förbudmot att skilja föräldrar och barn åt närnågon av dem gömmer sig eller hålls gömdoch heller inte i andra fall (bet.1989/90:SoU28 s. 20). En vägledandeprincip är emellertid att undvikaåtgärder, som leder till att barn skiljsfrån sina föräldrar. Av artikel 9 ibarnkonventionen framgår att vägran attmedge vistelse i landet och om så krävsavlägsnande förutsätts kunna ske ävennär detta leder till familjesplittring.Ärenden om familjesammanföringhandläggs hos såväl svenskautlandsmyndigheter som polismyndigheteri och hos Invandrarverket.Verket förtursbehandlar inte sådanaansökningar. Invandrarverketshandläggning tar i okomplicerade fallnågon eller några månader. För vissanationaliteter uppstår emellertid oftatveksamhet om den uppgivna identiteteneller andra uppgifter är riktiga, vilketkraftigt kan fördröja ett avgörande.Krävs kompletterande utredning hos denanhörige i , kan handläggningenhos Polisen ta . Även hosutlandsmyndigheterna varierarhandläggningstiden. Den sammanlagdatidsåtgången hos de berördamyndigheterna är ibland betydande.Enligt artikel 10 i barnkonventionenskall ansökningar från ett barn ellerdess föräldrar om att resa in i ellerlämna en konventionsstat förfamiljeåterförening behandlas på ettpositivt, humant och snabbt sätt avkonventionsstaterna.Ett uppehållstillstånd skall återkallasom det föreligger oriktiga uppgiftergällande identiteten, om det inte finnssärskilda skäl mot detta. Starkahumanitära skäl kan t.ex. tala emotåterkallande. Någon tidsgräns finns inteangiven, inte heller när det gällerbarn. Återkallelse har också skett näroriktiga uppgifter lämnats av barn somkommit hit utan sina föräldrar. I defall hänsynen till ett barn vägt över,har tyngdpunkten legat på följderna avatt barnet vistats i ,särskilt om barnet gått i skolan här.Gäller det andra uppgifter änidentiteten, som medvetet förtigits, fåruppehållstillstånd enligt 2 kap. 10 §UtlL återkallas. Även enligt dennabestämmelse återkallas tillståndet inormalfallet, men undantag har i praxisgjorts om förflutit i föreningmed andra omständigheter.Den som enligt ett beslut skall lämnalandet, skall göra detta inom viss tidfrån det beslutet vann laga kraft. Iregel rör det sig vid avvisning om tvåveckor och vid utvisning om fyra veckor.Invandrarverkets beslut med förordnandeom omedelbar verkställighet samtdomstols och polismyndighetsavlägsnandebeslut skall verkställassnarast möjligt (8 kap. 12 § UtlL).Enligt en kartläggning avVerkställighetsutredningen omfattande 2320 verkställda beslut hade ungefär entredjedel genomförts frivilligt. I närahälften av fallen hade förvar elleruppsikt använts. Ungefär hälften avavvisningarna hade krävt eskort i någonform. vistadesdrygt 7 000 personer här illegalt ochvar efterlysta. Av dessa var omkring 1300 personer , vartill kommerett antal mellan 16 och 18 år.Enligt utlänningslagen gäller sammaregler för att tas i förvar för alla ut-länningar som uppnått . Förden som är gäller särskildaregler (6 kap. 3 § UtlL). Fr.o.m. den 1januari 1993 gäller att barn under 16 årinte får hållas i förvar än72 timmar, eller om det finns synnerligaskäl . 12 § UtlL får den som tas i förvaroch är inte tas in ikriminalvårdsanstalt, häkte eller polis-arrest. Artikel 37 b i barnkonventionenförbjuder inte att ett barn berövas sinfrihet, men förutsätter attfrihetsberövandet sker med stöd av lagoch att det används som en sista utvägoch för kortast lämpliga tid. Under år1995 togs 64 barn i förvar,varav två barn utan vårdnadshavare.Enligt regeringen har de nya reglernamedfört en minskning av antalet barn iförvar. Minskningen gäller även tidernaför förvarstagandet. Det är nu fråga ommycket korta tider, ofta ej överstigande24 timmar.För ett utländskt barn, som kommer tillSverige utan föräldrar eller annanförmyndare och söker uppehållstillståndhär, kan en god man förordnas enligtföräldrabalkens regler (11 kap.). Dettaombesörjs av så snartbarnet skrivs in vid respektive barn-och ungdomsenhet. Den gode mannen skallfinnas med vid den muntliga utredningeni ärendet. En naturlig uppgift för godemannen är att i enlighet med bl.a.barnkonventionen verka för att barnet ommöjligt återförenas med sinaföräldrar eller annan vårdnadshavare,när sådana finns. Efterforskning avföräldrarna i andra länder sker bl.a.med hjälp av Svenska Röda korset, sombistår om gode mannen och barnet intemotsätter sig detta. En annan uppgift äratt i de fall barnet vill stanna förlängre tid i se till att barnetfår offentligt biträde vidhandläggningen av ärendet omuppehållstillstånd hos ,om biträde inte redan förordnats. bedömt, att barnet medall sannolikhet kommer att beviljasuppehållstillstånd, förordnas dock intebiträde. Det offentliga biträdet skallberedas tillfälle att närvara vid denmuntliga asylhandläggningen. har drygt 3 100underåriga registrerats som inrestaasylsökande i , ej åtföljda avnågon förälder eller annan vuxen medtillsyn eller faktisk vårdnad om dem.Registreringen som asylsökande innebärinte nödvändigtvis att barnet gjortgällande risk för förföljelse ellerandra skyddsbehov.Utlänningslagens regler om förhör ellerannan muntlighet är generella och görinte skillnad mellan personer av olikaålder. De innehåller inte heller någraföreskrifter för hur handläggningenskall organiseras eller genomföras.Föräldrabalken stadgar att barn skall fåkomma till tals i mål och ärenden somrör honom eller henne. Den somverkställer en utredning och den somfattar beslut skall, om det inte ärolämpligt, söka klarlägga barnetsinställning och ta hänsyn till barnetsvilja med beaktande av barnets ålder ochmognad (SFS 1995:1242). I prop.1988/89:86 Ny utlänningslag m.m.framhöll föredragande statsrådet attbarn i asylprocessen måste uppmärksammassom individer som kan ha egnaindividuella skäl för uppehållstillståndoch inte som bihang till föräldrarna.Detta gäller även andra omständigheterän eventuella skyddsbehov. Utredningarnahos Invandrarverket sker på olika sättberoende på om barnet kommit tillSverige tillsammans med eller utanvårdnadshavare. Ärenden som rör barnutan vårdnadshavare i handläggsskyndsamt och med förtur. Det görs bådeen social utredning och enasylutredning. I asylutredningen användsi stort sett den utredningsmall somutarbetats av UNHCR för sådana fall.Utredningen syftar dels till attsäkerställa barnets eventuella rätt tillasyl, dels till att få ett brettunderlag för att spåra barnetsfamiljemedlemmar, dels till att kunnabedöma vilka åtgärder som barnet harbehov av. I asylutredningar ombarnfamiljer ses familjen som en enhet.Barn som inte fyllt fokuseras iallmänhet först då deras situationaktualiseras av de berättelserföräldrarna och eventuella äldre syskonlämnat.Hänsynstagande till barnets bästaRegeringen föreslår att utlänningslagenkompletteras med en portalbestämmelsemed innebörden att barnets hälsa,utveckling och bästa i övrigt särskiltskall beaktas i fall som rör barn.Regeringen anför att den medutgångspunkt från grunderna förmigrationspolitiken föreslagitlagbestämmelser om rätt till skydd ochinvandring som är i enlighet medbarnkonventionens krav eller i dessanda.Regeringens bedömning är attutlänningslagstiftningen är förenlig medde krav ställer, menatt förtydliganden bör göras. Utländskabarn och familjer som vill invandra hitkan inte fritt få göra detta. Införandetav en portalbestämmelse i 1 kap. 1 §, omatt det alltid skall beaktas vadhänsynen till barns hälsa, utvecklingoch allmänna bästa kräver, innebär attbarns utsatta situation får särskildbetydelse när de humanitära skälenbedöms. Enligt regeringens mening kanemellertid prövningen av barnets bästa iförhållande tillutlänningslagstiftningen inte ges sålångtgående innebörd att det nästan blirtill ett eget kriterium föruppehållstillstånd att vara barn. Riskenfinns då att det blir frestande attutnyttja barnen i fall där önskan attmigrera är stark men skyddsskälenotillräckliga. Ett element av detta kanfinnas med när barn göms, när upprepadenya ansökningar lämnas in så attasylprocessen förlängs eller näridentiteten undanhålls. En börda avförhoppningar och ansvar läggs här påbarnen som svårligen kan vara förenligmed omtanke om barnets bästa. Mesttragiskt är det när ensamma barn utanasylskäl sänds iväg för att själva finnasig en bättre framtid i ett främmandeland utan föräldrarna, med eller utanavsikt att dessa senare skall kunnaåterförena sig med barnet i det nyalandet.I likhet med bl.a. anserregeringen att alla ärendetyper iutlänningslagen bör omfattas avföreskriften. Utan att barnets bästagenerellt tar över samhällsintresset attreglera invandringen får införande av enportalbestämmelse om barnets bästa iutlänningslagen ändå en stark ochmeningsfull innebörd. Både vidbedömningen av om humanitära skäl föruppehållstillstånd finns liksom i helaasylprocessen får en sådanportalbestämmelse en reell innebörd.Regeringen anser att barnets bästa ären omständighet som skall beaktas blandandra intressen vid utformningen av desvenska invandringsreglerna. Dettatillgodoses bl.a. genom möjligheten tilluppehållstillstånd av humanitära skäl.Dessa skäl bör således enligt regeringenkunna vara av något mindre allvar ochtyngd för att uppehållstillstånd skallbeviljas när barn berörs. Många gångermåste en avvägning göras mellanalternativ som har såväl goda som dåligakonsekvenser för barnet. Det kan gällaframtida förhållanden som inte medstörre säkerhet kan förutses. kanbarnets kortsiktiga bästa stå mot desslångsiktiga intressen. Den etnocentriskasyn, som ibland uttrycks i deninvandringspolitiska debatten, tarregeringen avstånd från. Den innebär attbarn närmast regelmässigt anses ha detbäst i , oavsett språklig,kulturell och nationell bakgrund ochtillhörighet. En sådan inställningstrider inte minst mot det synsättbarnkonventionen ger uttryck för, anförregeringen. Avgörande vid bedömningen avbarnets bästa bör vara i vilken gradbarnet i sin psykosociala utveckling kanantas ta bestående skada av att flyttatillbaka till hemlandet, att skilja frånde oftast tillfälliga påfrestningar somen flyttning till andra miljöer oftainnebär för ett barn. Även om enframtvingad återresa till hemlandet ärett nytt svårt uppbrott för ett barn kanhan eller hon genom sina egna resurser,sin familj och det nätverk familjen kanha i den egna nationen eller kulturenändå ofta i hög grad påverka sin egenframtid där. Det sägs vidare ipropositionen att när det gälleranknytningsförhållanden där det finnsbarn med i bilden måste självfallet storhänsyn tas till barnens situation och omde skulle drabbas av en separation frånnågon av föräldrarna.Det stora flertalet av de barn somunder senare tid kommit ensamma tillSverige och sökt uppehållstillstånd härhar saknat behov av skydd motförhållanden som råder i hemlandet. Ensjälvklarhet är att för barn liksom förvuxna noga utreda varje påstående omrisk för förföljelse eller andraomständigheter som ger behov av skydd iSverige. När detta inte är fallet bör,enligt regeringens mening,huvudinriktningen i arbetet med de barnsom kommer ensamma vara att vidta allade åtgärder som är möjliga för attbarnen så snabbt som möjligt skall kunnaåterförenas med sina föräldrar ihemlandet. Regeringen anför att etteventuellt uppehållstillstånd bör, somBarnkommittén också föreslagit, meddelasför en tidsbegränsad period i de fallinte skyddsbehov, familjeanknytningeller humanitära skäl föranleder ettpermanent tillstånd. Är barnet i verkligmening övergivet bör emellertid ettpermanent uppehållstillstånd beviljas,anser regeringen.MotionernaEtt flertal motioner behandlarregeringens förslag om att en s.k.portalbestämmelse om barnets bästa skall införas i utlänningslagen.I motion 1996/97:Sf606 (delvis) avandre vice talman ()begärs ett tillkännagivande om vad imotionen anförts om barnets bästa.Motionären tycker att det är positivtatt principen om barnets bästa förs insom en portalbestämmelse iutlänningslagen. Av propositionenframgår dock inte vilka andra intressensom vid en intresseavvägning kan kommaatt få företräde framför barnets bästa.Motionären anser att riktlinjer förintresseavvägningen bör utarbetas avregering och riksdag.I motion 1996/97:Sf21 av Rose-MarieFrebran m.fl. (kd) yrkandena 11 och 12begärs tillkännagivanden dels om att enportalbestämmelse för barnets bästauttryckligen skall hänvisa tillbarnkonventionens artikel 3, dels om atten utredning av praxis i barnärendenmåste ske. Motionärerna menar att det ärtolkningen av konventionen som skapar destörsta problemen. Den humanamänniskosynen måste, enligtmotionärerna, vara överordnad principenom den reglerade invandringen.I motion 1996/97:Sf19 av LarsLeijonborg m.fl. (fp) begärs etttillkännagivande om vad som i motionenanförts om ochutlännings-lagen (yrkande 7).Motionärerna anför att vid beslut enligtutlänningslagen har barnkonventionenvanligen inte beaktats.