bet · GK01AU1 · 1996-12-03 00:00:00 — - framhåller i motionA279 att de stora nedskärningarna på denstatliga sektorn hotar kvinnorsställning på arbetsmarknaden. Etttemporärt uppsägningsstopp leder tillstärkta statsfinanser och effektivarestatlig verksamhet, t.ex. vid skatte-och kronofogdemyndigheterna ocharbetsförmedlingarna. De statligaverksamheterna skall även ta ettsamhällsekonomiskt ansvar. - IngerSegelström m.fl. anser i motion A811 attde medel som används förarbetslöshetsersättning,utbildningsstöd, socialbidrag m.m. bördisponeras om så att kvinnor kan gåtillbaka till den offentliga sektorn.Skillnaden mellan kostnaden för attanställa en person med avtalsenlig lönoch att betala ut kontantstöd kanfinansieras med arbetsmarknadsmedel. Pådetta sätt kan man klara målet om enhalvering av arbetslösheten till år2000. - I motion A814, också av IngerSegelström m.fl., begärs en utredning omkonsekvenserna för offentliga sektornsverksamhet och kvinnornas sysselsättningför det fall att överenskommelsernamellan regeringen och kommun- ochlandstingsförbunden om uppsägningsstoppunder åren 1997 och 1998 inte kanfullföljas.Utskottet kan i och för sig förstå ochkänna sympati med de tankar som de nuberörda motionerna ger uttryck för. Detär inte svårt att se en motsättning iatt som nedskärningar görs iden offentliga sektorn med uppsägningarsom följd, betydande belopp måstebetalas ut till dem som blir arbetslösatill följd av nedskärningarna. De flestainstämmer säkert i som en allmän principatt det är bättre att människor fårstanna kvar i sina arbeten än att deuppbär passivt kontantstöd.Det går dock inte att därifrån kommafram till att de resurser som anslagitsför arbetsmarknadspolitiska ändamål meraallmänt skall användas till attförhindra, minska eller skjuta påoffentliga neddragningar. Detta skullevara möjligt bara om dearbetsmarknadspolitiska resurserna voreobegränsade.Med de begränsadearbetsmarknadspolitiska resurser somstår till buds måste prioriteringargöras. Resurserna måste satsas därbehoven är som störst - både med hänsyntill individen och till arbetsmarknaden.Om man någonstans inom den offentligasektorn bedömer att nedskärningar måstegöras är det inte givit att det är desom drabbas där som har de störstabehoven. Alternativ sysselsättning kanju vara tänkbar. I vad mån denoffentliga sektorn åter skall hamöjlighet att expandera, och därigenomäven ge kvinnor ökade möjligheter tillsysselsättning, avgörs inte av dearbetsmarknadspolitiska resurserna, utanav samhällsekonomin som helhet.Det utskottet nu anfört avser den meragenerella frågeställningen. Ingentingutesluter mera punktvisa insatser t.ex.för kompetenshöjning av personal somhotas av uppsägning, så som skedde förnågra år sedan i avtal med kommuner ochlandsting.Med hänvisning till det anförda avstyrksmotionerna A214, A223 yrkande 2, A279,A297 yrkande 11, A811 och A814.Kommunernas medverkan -arbetsförmedlingsnämnderCenterpartiet framhåller i motion Fi210att den ökade decentraliseringen avarbetsmarknadspolitiken helt ligger ilinje med partiets ideologiskainriktning. Att besluten förs närmare dearbetslösa bör också innebära attresurserna kan användas meraträffsäkert. Det är viktigt att detfinns en verklig handlingsfrihet för denlokala nivån. Arbetsförmedlingsnämndernabör ha så få restriktioner som möjligt(yrk. 4).Kristdemokraterna anser att allakommuner som så önskar borde få medverkai den lokala samverkan motarbetslösheten. Staten kan aldrigavhända sig det nationella ansvaret förarbetsmarknadspolitiken, men väl se tillatt kommunerna får möjlighet att göradet bästa av situationen. Partiet anseratt inom försöksverksamhetens ram dearbetsmarknadspolitiska medlen borde fåanvändas till kompetensutveckling förpersonalgrupper som sägs upp frånkommuner och landsting (yrk. 15).Frågor som berör den lokala samverkanmot arbetslöshet har också tagits upp isju enskilda s-motioner.Britta m.fl. hänför sig till dets.k. Västernorrlandsförsöket i motionA220. Från länet har det lagts fram ettförslag till regeringen hur de totalaresurserna för sysselsättningsåtgärdergenom att blanda pengar kan användas iarbetslöshetsbekämpningen. Genom attsamordna alla de parter som på någotsätt är engagerade inomarbetsmarknadspolitiken kan storafördelar vinnas. Det sker genom ettarbetsförbund mellan länsarbetsnämnden,, kommunen ochlandstinget. Förutsättningen är dock attlänets samtliga kommuner kan beredastillfälle att delta i försöket.Motionärerna anser att det skulle varaav värde att få pröva detta. - TomasEneroth anför i motion A238 att detfinns många exempel på attrollfördelningen mellanlänsarbetsnämnderna ocharbetsförmedlingsnämnderna inteuppfattats inom ,trots uttalanden i propositionen om denlokala samverkan. Kommunernas reellamakt beskärs väsentligt. Motionärenanser även att försöksverksamheten bordeutsträckas till att även gällasamordning av resurserna inomarbetslöshetsförsäkringen ochsjukförsäkringen. - Bo Sifverstrand ochBo Nilsson efterlyser ett klarläggandeav arbetsförmedlingsnämndernas ansvaroch befogenheter i motion A243. Trotsuttalanden av råder detoklarheter. T.ex. serlänsarbetsnämnderna på sina håll som ensjälvklarhet att arbetsförmedlingenskall svara för sekreterarskapet iarbetsförmedlingsnämnderna.Motionärerna, som anser att det istället borde vara en kommunalbefattningshavare som har denna uppgift,vill ha ett förtydligande iArbetsmarknadsverkets instruktion. -m.fl. anför i motionA244 att inslagen av regel- ochdetaljstyrning har upplevts så starktatt det uppstått tvekan från vissakommuners sida om att ingå iförsöksverksamheten. En ökaddecentralisering kräver regelverk sominnefattar målstyrning mera ändetaljstyrning. En översyn behövs avregelverket. - m.fl.anser i motion A282 att samverkan mellankommunen, arbetsförmedlingen ochförsäkringskassan blir bättre med ettmer flexibelt regelverk. - Även MagnusJohansson m.fl. efterlyser ett merflexibelt regelverk i motion A282. Detmåste dock även finnascentrala målsättningar. anför i motion A293 attregelverket är det stora hindret förutveckling och flexibilitet. Resursernamåste omfördelas så att ramen förotraditionella medel ökas väsentligt.Regeringen, AMS och länsarbetsnämndernafår inte sätta upp mål och riktlinjersom inte överensstämmer med riksdagensbeslut om en starkare roll förkommunerna. - m.fl.framför slutligen i motion A814 attarbetsförmedlingsnämnderna skall ha enjämn könsfördelning. I den lokalasamverkan måste också varje köngaranteras sin rättmätiga del avinsatserna. En konsekvent redovisningmåste ske av åtgärderna från ettkönsperspektiv (yrk. 5 och 6).Med anledning av de nu behandlademotionerna vill utskottet anföraföljande.Några återkommande teman i motionernadr önskvärdheten av en störrehandlingsfrihet på den lokala nivån ochen klarare rollfördelning mellanArbetsmarknadsverket och de lokalaaktörerna. Det framställs också förslagom att alla kommuner som så vill bordefå delta i verksamheten.Försöksverksamheten med lokal samverkanmot arbetslösheten beslutades för litemer än (prop.1995/96:148, AU13).Arbetsmarknadsutskottet uttalade i sittbetänkande bl.a. att det är av stor viktför en försöksverksamhet av det slag somdet här är fråga om att antalet projektinte blir alltför stort och därigenomsvårt att överblicka. fårprojekten inte bli så få att man intekan få ett bra resultat av försöken.Därför föreslog utskottet attytterligare ett antal kommuner utöver decirka tio som regeringen föreslog bordefå ingå i försöksverksamheten. Utskottetstår fast vid att antalet deltagandekommuner bör vara begränsat, vilketinnebär att utskottet inte kan ställasig bakom uppfattningatt alla kommuner som vill skall fådelta i verksamheten. Det får ankomma påregeringen att avgöra om samtligakommuner i ett visst bestämt län, såsomförordas i motion A220, skall kunnadelta i ett visst projekt.Efter förslag isysselsättningspropositionen i somrashar instruktionen förArbetsmarknadsverket ändrats. Förutomatt det bör finnas enarbetsförmedlingsnämnd i varje kommunfinns regler om att ordföranden och enmajoritet av ledamöterna i nämndenalltid skall utses efter förslag avkommunen. På det sättet får kommunen ettavgörande inflytande över nämndensverksamhet. Enligt instruktionen skalldet i nämnden också finnasrepresentanter för det lokalanäringslivet ocharbetstagarorganisationer.När det gäller en sådan fråga somsekreterarskapet i nämnden är detutskottets uppfattning att detta måstelösas lokalt. Idén medförsöksverksamheten skulle bli någotförfelad om angav meradetaljerade regler om ansvarsfördelningoch om sättet att organisera arbetet -för övrigt efterlyser man ju mindredetaljreglering. Det bör i sammanhangetnämnas att försöksverksamhetenförutsätter attarbetsförmedlingsnämnderna om de såönskar skall kunna inrätta olika slag avsamrådsgrupper.Utskottet instämmer med i attarbetsförmedlingsnämnderna bör ha så fårestriktioner som möjligt. Tanken är attgenom decentralisering och lokalförankring öka träffsäkerheten ochkvaliteten i åtgärderna och att undvikadetaljstyrning från den centrala nivån.Utskottet vill med kraft understryka attarbetsförmedlingsnämnderna, medutgångspunkt i den nationellaarbetsmarknadspolitiken, måste gesstörsta möjliga frihet att utveckla denlokala samverkan mot arbetslösheten.Detta bör ges regeringen till känna.I ett hänseende vill utskottet uttalasin bestämda åsikt. Det gäller frågan omkönssammansättningen iarbetsförmedlingsnämnderna, som väcktsav m.fl. i motion A814.Utskottet anser att en allmän strävanbör vara att åstadkomma en jämnkönsfördelning inom alla beslutsorgan isamhället, inom såväl privat somoffentlig sektor. Det gäller givetvisockså arbetsförmedlingsnämnderna.Möjligheterna att detaljstyra och direktpåverka utvecklingen på detta område ärdock begränsade utom i de fall därregeringen själv utser personerna ifråga. utgårfrån att de angivna principerna blirvägledande när nämnderna sätts sammaneller när nya ledamöter skall väljas in.I sammanhanget noterar utskottetdessutom att regeringen, enligt vad somuppges i skrivelsen omjämställdhetspolitiken (1996/97:41), ioktober 1996 avsatt medel från anslagetSärskilda jämställdhetsåtgärder tillSvenska för ett projekt somsyftar till att stimulera ett mer aktivtjämställdhetsarbete för bl.a. ökadkvinnorepresentation i kommunala nämnderoch styrelser i tre kommuner och tvålandsting. Erfarenheterna från projektetskall spridas över landet och enutvärdering skall redovisas före 1998års riksdagsval.När det gäller den i samma motion väcktafrågan om fördelning och redovisning avinsatserna från ett könsperspektiv ärdet utskottets uppfattning attinriktningen här, liksom när det gälleråtgärderna i stort, måste vara attresurserna fördelas på ett sätt somsvarar mot kvinnornas andel av dearbetslösa.Enligt utskottet bör den grupp inomArbetsmarknadsdepartementet som skallfölja försöksverksamheten med lokalsamverkan mot arbetslösheten varauppmärksam både på frågan omkönssammansättningen i nämnderna och påfördelningen av resurserna mellankvinnor och män. Något uttalande utöverdetta kan inte anses påkallat medanledning av motion A814.Med det anförda avstyrkerarbetsmarknadsutskottet de nu behandlademotionerna A220, A238, A243, A244, A282,A293, A814, Fi210 och Fi214, iförekommande fall i berörda delar.Insatser på särskilda orterI tre enskilda motioner föreslåsarbetsmarknadspolitiska insatser påsärskilda orter.Kristina m.fl. (s) efterlyseri motion A267 åtgärder för att sättaStockholmsregionen i arbete. Satsningardär innebär i praktiken ett stöd förutvecklingen i hela landet, ansermotionärerna. Arbetslösheten är lika högsom genomsnittet i landet och dessutomfinns särskilda problem med etnisk ochsocial segregation. Motionärerna pekarut ett antal tänkbara satsningar bl.a.på utbildningsområdet och miljöområdet.De vill också att ett EU-organ ochÖstersjörådets permanenta sekretariatförläggs till Stockholm.Margareta och ()tar i motion A257 (yrk. 1-3) också uppsituationen i . De anseratt det behövs bättre villkor försmåföretagandet i området. För att desmå och medelstora företagen skall kunnabidra till nya arbetstillfällen måste depolitiska signalerna vara positiva,klara och långsiktiga. Flerhögskoleplatser är nödvändiga.Rörligheten på arbetsmarknaden måsteöka.Helena m.fl. (s) påtalar i motionA233 behovet av särskilda insatser föromställning på orter med minskadförsvarsindustri, inte minst Karlskoga.Försvarspropositionen innebärytterligare negativa konsekvenser.Staten har ett särskilt ansvar för ortersom är beroende av försvarsindustrin.Speciella medel bör avsättas för att gemöjligheter till omställning.Lars-Erik m.fl. (s) framhåller imotion A409 den mycket högaarbetslösheten i medföråldrad industristruktur, lågutbildningsnivå och omfattandesegregation. Arbetsmarknaden för kvinnorär ogynnsam. Både inomarbetsmarknadspolitiken ochutbildningspolitiken måste åtgärdervidtas. Regeringen måste också ta ettsärskilt ansvar för utveckling.Utskottet ifrågasätter i och för siginte angelägenheten av de behov sompekas ut i de olika motionerna.Utskottet vill emellertid hänvisa tillatt det ankommer på AMS att fördelaresurserna för arbetsmarknadspolitiskainsatser i de olika länen. Fördelningenskall ske med hänsyn till denarbetsmarknadspolitiska situationen irespektive län.Med detta avstyrks de nu behandlademotionerna A233, A257 i berörda delar,A267 och A409.Nordisk arbetsmarknadKent m.fl. (m) anser i motionA249 att det behövs förbättringar föratt den nordiska arbetsmarknaden skallfungera. Flera svårigheter kan drabbadem som bor i ett land och arbetar i ettannat, vilket blir allt vanligare. a. formalia för att få a-kassa samt avdragsrätten för resor,räntor och pensionsförsäkringar.Utskottet vill med anledning av dennamotion anföra följande.Sverige måste som medlem i följa de samordningsregler somfinns i en förordning som reglerarsamordning av system för socialtrygghet, bl.a. arbetslöshetsförsäkring.Regler om exempelvis gästarbetare finnsi denna förordning. En rapport från dens.k. uppföljningsgruppen rörandesocialförsäkringen () har nyligenremissbehandlats. Enligt vad utskottetinhämtat kommer några regeländringarinte att vidtas, men synpunkter kommeratt beaktas som eventuellt kan fågenomslag i det praktiska arbetet.Rapporten avsåg bl.a. frågor omarbetslöshetsförsäkringen och pensioner.Samarbete i nordiska sociala frågor skeri olika konstellationer. Sedan våren1996 finns ett informellt kontaktorganpå departementsnivå för frågor omkoordination av socialförsäkringarna.Utskottet är medvetet om att det kanförekomma problem av det slag sommotionären påtalat. Delvis kan problemensäkert hänföras till bristande kännedomom regelverken hos dem som skall hanterafrågorna på det lokala planet. Utskottetutgår från att dessa mera informellakontaktorgan med sitt arbete skall kunnabidra till att svårigheter ochkomplikationer inte uppstår i onödan förden berörda kategorin arbetstagare.Något uttalande härutöver kan inteanses påkallat av motionen, som såledesavstyrks.EU-frågor m.m.Kristdemokraterna förklarar i motionA297 att partiet inte vill låsa sig vidvilken linje som skulle vara den rätta iden pågående diskussionen inom EU om hurman skall kunna komma till rätta med denhöga arbetslösheten. Åtgärder behövssåväl på utbuds- och efterfrågesidan somi arbetsmarknadspolitik och utbildning.Partiet vill dock betona vikten avåtgärder på skatteområdet, flexiblarearbetsrätt och arbetstider och enfortsatt aktiv arbetsmarknadspolitik.Sverige bör inta en mer aktiv roll idebatten när det gäller åtgärder påefterfrågesidan, eftersom man på senaretid varit tvehågsen inför sådanainsatser. I motionen begärs etttillkännagivande om regeringens agerandei arbetsmarknadsfrågor gentemot EU (yrk.15).Med anledning av denna motion villutskottet för sin del uttala att Sverigehar en aktiv och pådrivande roll i deteuropeiska samarbetet för ökad tillväxtoch sysselsättning. Ett starkteuropeiskt samarbete kan stödja denationella ansträngningarna i kampen motarbetslösheten. Regeringen har givitsysselsättningsfrågan högsta prioritet iEU:s regeringskonferens. När det gällervilken position som bör intas idiskussionen är det även utskottetsuppfattning att man inte bör binda sigför hårt. Att den vägledande principenskall vara aktiva åtgärder framförpassivt kontantstöd får det dock interåda något tvivel om. I sammanhanget kannämnas att haröverlämnat ett uppdateratsysselsättningsprogram till denEuropeiska kommissionen.Sysselsättningsprogrammet tar sinutgångspunkt i de riktlinjer som antogsi . Motion A297 föranlederinte något uttalande härutöver ochavstyrks således i berörd del (yrk. 15).Arbetsmarknaden för vissa grupperArbetsmarknaden för ungdomarPropositionenAntalet ungdomar som varit arbetslösa imer än har enligtpropositionen minskat kraftigt underverksamhetsåret - från 25 200 igenomsnitt under budgetåret1994/95 till 15 800 under budgetåret1995/96. Hela minskningen har skettunder i och med att de nyaungdomsåtgärderna kommit i gång.Ungdomarna har i större utsträckning änandra åldersgrupper fått del av delediga jobben. Den reguljära skolansutbildning och det kommunala ansvaretför ungdomar har också haft positivaeffekter. Regeringens långsiktigaambition är, sägs i propositionen, attinga ungdomar skall gå utan meningsfullsysselsättning i mer än 100 dagar.Vikten av att ungdomar får möjlighettill feriearbete i anslutning tillavslutad utbildning påpekades redan isysselsättningspropositionen.Arbetsgivare bör stimuleras till att tafram lämpliga feriearbeten ochungdomarna skall kunna få impulsen attsöka upp arbetsförmedlingen.Regeringen kommer, slutligen enligtpropositionen, att se över formerna förEuropastipendier för arbetslösaungdomar.MotionerFolkpartiet begär i motion A221 etttillkännagivande om ungdomars situationpå arbetsmarknaden.Ungdomsarbetslösheten har vuxit tillalarmerande proportioner. Risken är attmånga inte får fotfäste påarbetsmarknaden och därför slås ut förlång tid. Detta är tragiskt för berördaindivider och kan få svåröverblickbarakonsekvenser för samhället.Budgetpropositionen innehåller inga nyaförslag för att lösaungdomsarbetslösheten. Folkpartietspolitik innebär en chans för ungdomar påarbetsmarknaden genom att fler företagskapas. I kombination med andra reformersom en reformerad arbetsrätt ökar deungas möjligheter (yrk. 15).Vänsterpartiet konstaterar i motion A305att stora grupper av ungdom ochinvandrare ställs utanförarbetsmarknaden. Partiet föreslår enförstärkning av de otraditionella medlenför att i ett utvecklat samarbete medkommunerna kunna riktasysselsättningsprojekt till bl.a.ungdomar och invandrare inom ramen fördet Agenda-21-program som Vänsterpartietvid upprepade tillfällen föreslagit(yrk. 8).Vänsterpartiet återupprepar vidare sittförslag om obligatoriska praktikplatserpå medelstora och stora företag inäringslivet. Systemet innebär attproduktionen får både ett ekonomiskt ochpraktiskt ansvar för ungdomars ochinvandrares sysselsättning. Verksamhetenskall ge deltagarna både praktik ochkompetenshöjning och deltagarna skall fåavtalad praktikantlön. Parterna skallreglera villkoren för ersättning ochutbildningsinnehåll i praktikantavtal.Förslaget kan beräknas omfatta ca 50 000praktikplatser (yrk. 14).Vänsterpartiet framhåller vidare imotion Ub246 att arbetslöshet är denvanligaste orsaken till att ungdomar inte klarar det egna uppehället.Vänsterpartiet föreslår att enparlamentarisk utredning tillsätts meduppgift att se över ersättningarna tillungdomar utan arbete och iarbetsmarknadspolitiska åtgärder, isyfte att ta fram ett system somgaranterar alla ungdomar rätt till egenförsörjning (yrk. 5).Kristdemokraterna betonar i motion Fi214(yrk. 16) att kampen motungdomsarbetslösheten måste prioriteras.Ungdomar måste få ett fotfäste påarbetsmarknaden för att sedan kunnautveckla sin yrkesroll.Kristdemokraternas förslag omlärlingsutbildning är därvid centraltför att försäkra alla ungdomar enmöjlighet att komma in på ett företag.Partiet vill i detta syfte ocksåförlänga möjligheten tillvisstidsanställning från sex månadertill 24 månader.Elisa föreslår i motionA303 (mp) att ett utbildningscenterförläggs till och attregeringen får i uppdrag att återkommatill med åtgärder för attförbättra situationen för ungdomar vadgäller utbildning och arbetsmarknad iSödermanland.Arbetsmarknadsutskottets övervägandenArbetsmarknadsutskottet har ingen annanuppfattning än den redovisarom allvaret i den aktuellaarbetsmarknadssituationen, bl.a. förungdomar. Enighet råder också om attkampen mot arbetslösheten är en fråga omsamordning och samverkan av politiken påen rad områden. Utskottet erinrar därvidom att behandlar förslag frånregeringen på arbetsrättens område.Arbetsmarknadspolitiken har en centralroll för att skapa en väl fungerandearbetsmarknad. Den relativaarbetslösheten bland ungdomar 16-24 århar länge legat i topp. Till deglädjande utvecklingstendenserna hör attarbetslösheten minskatmest i denna grupp. Den minskandearbetslösheten bland ungdomar ärresultatet av medvetna satsningar påutbildningsåtgärder ocharbetsmarknadspolitiska åtgärder förungdomar. Ungdomar har också i störreutsträckning än andra grupper fått delav de lediga jobben. Satsningen på attge ungdomar fotfäste på arbetsmarknadenmåste även fortsättningsvis vara enprioriterad fråga. Inriktningen är klar:ungdomar skall efter detatt de anmält sig som arbetslösa påarbetsförmedlingen ha erbjudits ettarbete, en utbildningsplats eller enåtgärd.Enligt utskottets mening förefaller etttillkännagivande till regeringenobehövligt. Motion A221 i berörd delavstyrks därmed.Vänsterpartiet föreslår i motion A305 enförstärkning av de otraditionella medlenför projekt till ungdomars arbete medAgenda 21. Någon precisering av hur stormedelsförstärkning som behövs lämnasinte.Utskottet anser givetvis att arbetet medAgenda 21 är betydelsefullt och haringet att invända om verksamhetenbedrivs inom ramen för otraditionellamedel. Enligt utskottets mening kan detvverlämnas till regeringen att bedömahur stor del av resurserna som böranvändas i detta syfte. Utskottetbiträder således inte motion A305 iaktuell del och återkommer till yrkandetnedan i avsnittet Anslag påutgiftsområde 14.Vänsterpartiet föreslår i samma motionockså praktikplatser inom ramen för ettobligatoriskt system. Utskottet delarmotionärernas uppfattning att det ärangeläget att berörda parter påarbetsmarknaden tar initiativ och visarengagemang i denna fråga. Utskottet hari tidigare sammanhang intagitståndpunkten att man bör fortsätta påden inslagna vägen beträffande ungdomarspraktikplatser, nämligen attnäringslivet och kommunerna tar ansvarför praktikplatser utan tvinganderegler. Utskottet vidhåller sinuppfattning i frågan. Den 1 juli 1995ersattes bl.a. åtgärderna ungdomspraktikoch invandrarpraktik av en nypraktikåtgärd benämndarbetsplatsintroduktion. Åtgärden riktarsig till arbetslösa personer som harfyllt och består av praktik underhögst . fick ca 42000 personer praktik inom ramen förarbetsplatsintroduktion. Före den 1september 1996 fick åtgärden, med vissaundantag, bara beviljas ungdomar under25 år om den följdes av en anställningsom varade . Riksdagenhar beslutat att från nämnda dag slopaanställningskravet (1995/96:FiU15,(AU6y), rskr. 307) för ungdomar i åldern20-25 år med hänvisning bl.a. till attmotsvarande anställningskrav inte fannsvare sig för äldre eller dem som äryngre än och har praktik inomramen för det kommunalauppföljningsansvaret. Utskottet räknarmed att ungdomar iarbetsplatsintroduktion härigenom kommeratt ytterligare öka.