bet · GJ01UU13 · 1996-03-07 00:00:00 — Gruppen skulleockså, mot bakgrund av den framtidautvidgningen av unionen, utarbetaalternativ i vissa angivnainstitutionella frågor, såsom vägning avröster, gränsen för kvalificeradmajoritet, antalet medlemmar avkommissionen och andra åtgärder somanses nödvändiga för att underlättainstitutionernas arbete och garanteraderas effektivitet mot bakgrund avutvidgningen.Reflektionsgruppen fick senare iuppgift att inrikta sig också på bl.a.subsidiaritetsfrågorna.Reflektionsgruppen avlämnade sinslutrapport vid iMadrid i december 1995.1.2.3 Svenska förberedelserRegeringen tillsatte enparlamentarisk kommitté (UD 1995:02,dir. 1995:15) årsregeringskonferens. Kommittén - - har i uppdrag dels att låtagöra utredningar om viktigare sakfrågorsom kan komma att behandlas vid dennakonferens, dels att stimulera denoffentliga debatten kringregeringskonferensens huvudfrågor och geföreträdare för olika åsiktsriktningarutrymme att argumentera för sinauppfattningar.I den första huvuduppgiften ingår attsärskilt belysa hur inom ramenför regeringskonferensen skall kunnafrämja utvecklingen inom sakområden somSverige prioriterar i EU-samarbetet.Vidare skall kommittén skaffainformation om förberedelser och debattsom pågår i andra EU-länder, identifieraandra viktiga frågor som kommer attbehandlas vid konferensen och närmareanalysera dessa utifrån svenskaintressen. Bland sådana frågor nämns idirektiven:- konsekvenser av den nu genomfördautvidgningen av unionen förbeslutsformer, EU-institutionernasställning och balansen mellan stora ochsmå medlemsländer,- möjliga eller nödvändiga anpassningarav EU:s institutioner och beslutsformerför att bana väg för en framtidautvidgning till Central- och Östeuropaoch de baltiska länderna,- eventuella förändringar i deninstitutionella maktbalansen mellankommissionen, ministerrådet ochEuropaparlamentet,- subsidiaritetsprincipen och dess roll iEU-samarbetet.Kommitténs andra huvuduppgift är attanordna aktiviteter för att stimuleraoffentlig debatt omregeringskonferensens huvudfrågor.Enligt direktiven skall den särskiltlägga sig vinn om att både positiva ochnegativa uppfattningar kommer tilluttryck och att debatten förs runt om ilandet. Särskilda medel har ställts tillkommitténs förfogande också för dessauppgifter.Kommittén skall fortlöpande avgerapporter i enskilda ämnen i den taktoch i den utsträckning som kommitténfinner lämpligt.Kommittén har i enlighet med sittuppdrag bl.a. anordnat ett stort antalseminarier och gett ut skrifter ochexpertrapporter. Kommittén har inte hafttill uppgift att lägga fram förslag tillsvenska ståndpunkter vidregeringskonferensen. Det är regeringensansvar att i samråd med läggafast ståndpunkter införkonferensen. Kommittén är dockoförhindrad att, när den finnerlämpligt, göra sådana bedömningar ienskilda sakfrågor som kan vara av värdevid beredningen av svenskaförhandlingspositioner. Kommittén avlämnat sin rapport regeringskonferens medEuropeiska unionens medlemsstater -svenska intressen (SOU 1996:19).Riksdagen uttalade vid sin behandling ijuni 1995 av ett antal motioner om EU:sinstitutioner m.m. (bet. 1994/95:KU43,rskr. 387) att det är angeläget attregeringen fortlöpande håller riksdageninformerad om utvecklingen avförberedelsearbetet införregeringskonferensen. bordeockså ges tillfälle att ge synpunkter pådetta arbete. Regeringen borde underhösten överlämna en skrivelse tillriksdagen med en redovisning föruppläggningen av förberedelsearbetetsamt för vissa mer principiellaställningstaganden från regeringens sidai de sakfrågor som konferensen kommeratt behandla. Förankringen av dekonkreta ställningstagandena före ochunder regeringskonferensen borde däremoti enlighet med den fastställda ordningenske i EU-nämnden.Statsrådet redovisade iett anförande i den 1 juni1995 regeringens arbete i vad avser deninformation till och det samråd medriksdagen som skall äga rum inför ochunder regeringskonferensen (prot.1994/95:113). Samråd om svenskaintressen vid konferensen har ägt rummed under sommaren och hösten1995. Regeringen redovisade i en skrift intressen införEU:s regeringskonferens sinautgångspunkter inför konferensen.2 Frågor inför regeringskonferensen2.1 framhöll vid sitt mötei december i attregeringskonferensen bör studera debestämmelser i unionsfördraget somenligt fördraget skall ses över, liksomde frågor som vidtidigare toppmöten beslutat skallgranskas av konferensen. framhöll att regeringskonferensenrent allmänt bör studera deförbättringar som måste genomföras ifördragen för att anpassa unionen tilldagens verklighet och morgondagens krav.Detta bör ske mot bakgrund avreflektionsgruppens arbete.När det gäller regeringskonferensensinnehåll är medlemsländerna skyldiga attbehandla de frågor som nämns iunionsfördraget. Dessa är utrikes- ochsäkerhetspolitik,medbeslutandeproceduren,rättsaktshierarkin, budgetfrågor,energi, turism och räddningstjänst.Förutom den obligatoriska översynen kanregeringskonferensen ta upp frågor ienlighet med de målsättningar som angesi fördragets två inledande artiklar(artiklarna A och B), vilket omfattar istort sett samtliga samarbetsområden iunionen. Vid tidigare möten har också olikainstitutionella frågor tagits upp somrör bl.a. beslutsproceduren i rådet ochalla andra åtgärder som är nödvändigaför att underlätta institutionernasarbete i en anda av demokrati ochöppenhet samt säkerställa att defungerar effektivt med tanke på enutvidgning.Vid fastslogs attregeringskonferensen skall inledas den29 mars i . beslöts attkonferensen skall hålla regelbundnamöten i princip en gång påutrikesministernivå. Arbetet skallförberedas av en grupp av företrädareför varje medlemsstats utrikesministeroch kommissionens ordförande. Vidarebeslöts att skall varanära knutet till konferensens arbete.Företrädare för de länder i Central- ochÖsteuropa med vilka Europaavtal ingåttssamt och skall underrättasregelbundet om utvecklingen avdiskussionerna och beredas tillfälle attredogöra för sina synpunkter i sambandmed ordförandeskapets möten.Någon slutlig agenda förregeringskonferensen är inte fastställd.2.2 Huvudsakligt innehåll i regeringensskrivelseRedogörelsen inriktas på frågor somligger inom konstitutionsutskottetsberedningsområde.I skrivelsen framhåller regeringen attuppgiften årsregeringskonferens är att se över degrundläggande fördragen i ljuset avunionens mål och attregeringskonferensen äger rum i ensituation då unionen står inför storautmaningar, internt och externt.Regeringskonferensen måste, påpekarregeringen, lägga grunden för enutvidgning av EU med länderna i Central-och inklusive de baltiskastaterna samt och . EU:sinstitutioner måste därför anpassas tillatt fungera i en väsentligt störremedlemskrets.Regeringens utgångspunkt är att EUockså i fortsättningen kommer attutvecklas som en sammanslutning avsjälvständiga stater till vilkenmedlemsstaterna i vissa fall överförbeslutsbefogenheter för att lättareuppnå gemensamma mål.Bland de övergripande svenskamålsättningarna betonar regeringen attSverige ser öppenhet som ett instrumentför att stärka det medborgerligainflytandet och att ett öppnare, enklareoch effektivare EU också är enförutsättning för ökat folkligt stöd ochdemokratisk legitimitet.I avsnittet om demokrati, öppenhet ochinsyn betonar regeringen att det är ettstarkt svenskt intresse införregeringskonferensen att tillgodosemedborgarnas växande och berättigadekrav på öppenhet och insyn och att enoffentlighetsprincip lik vår svenska börgälla för institutionerna inom EU.Ett sätt att betona den vikt som EU:smedlemsländer fäster vid respekten förmänskliga rättigheter vore enligtregeringen att ansluta den europeiskagemenskapen till den europeiskakonventionen om skydd för de mänskligarättigheterna och de grundläggandefriheterna.Regeringen framhåller att EU-fördragetär oöverskådligt och svårbegripligt, ochatt regeringen kommer att verka för attdet skall göras enklare och lättare attförstå.Beslutsprocedurerna i rådet ochparlamentet är många och komplicerade.Regeringen påpekar att detta är ettdemokratiskt problem som också hämmareffektiviteten i beslutsfattandet ochavser att verka för färre och enklarebeslutsprocedurer och effektiviseratbeslutsfattande.Regeringen anser att de nationellaparlamentens roll i beslutsprocessen börstärkas eftersom denna roll är avfundamental betydelse för EU-samarbetetsdemokratiska legitimitet.Beträffande de institutionella frågornaär utgångspunkten för att vi ärstarkt betjänta av ett gemensamtregelverk vad gäller den ekonomiskaintegrationen med harmoniserade reglerpå vissa områden. En enhetligtillämpning av det gemensammaregelverket förutsätter starka,effektiva och oberoende institutionerför verkställighet, kontroll ochrevision, tvistlösning samt beivrande avbrott mot gemenskapsrätten och missbrukav gemenskapens medel. Av detta följeratt bör slå vakt om en fortsattstark roll för kommissionen,revisionsrätten och domstolen inom EU-arbetet. Regeringen anser att det är encentral uppgift för regeringskonferensenatt förbereda institutionellaanpassningar som möjliggör en utvidgningav unionen med nya medlemmar.Rådets arbetsformer bör enligtregeringen ses över i syfte att bringabättre ordning och klarhet i mötes- ochbeslutsprocedurer.Vidare bör en förstärkt budgetdisciplininom lagstiftnings- ochbudgetprocesserna eftersträvas.Kommissionen bör vara handlingskraftigoch effektiv, och åtgärder för att höjaeffektiviteten inom kommissionen börstödjas.EG-domstolen är enligt regeringen engarant för likabehandling, och enfortsatt stark och oberoende domstol ärdärför ett svenskt intresse. böracceptera att domstolen tilldelas enroll som både tvistlösare och uttolkareav konventioner som medlemsstaternaingår på det rättsliga och polisiärasamarbetsområdet. Frågan måste dockbedömas från fall till fall med hänsyntill det sakliga innehållet i varjekonvention.Europaparlamentet bör enligt regeringenha en fortsatt betydelsefull roll förparlamentet i EU:s beslutsprocess, ochSverige bör verka för detta. Åtgärderbör övervägas för att geEuropaparlamentet en starkare roll vadgäller kontroll av unionens finanser.Revisionsrätten bör vara fortsattstark, och bör verka för detta.2.3 Utskottets allmänna överväganden2.3.1 Samrådsfrågor m.m.Som nämnts ovan har tidigareuttalat dels att regeringen förriksdagen bör redovisa uppläggningen avförberedelsearbetet samt vissa merprincipiella ställningstaganden frånregeringens sida i de sakfrågor somkonferensen kommer att behandla, delsatt förankringen av de konkretaställningstagandena före och underregeringskonferensen i enlighet med denfastställda ordningen bör ske i EU-nämnden.Regeringen har i skrivelsen lämnat enredogörelse för sin inställning införregeringskonferensen. Redogörelsen är imånga avseenden kortfattad. Deninnehåller inga förslag tillförhandlingspositioner. Utskottet villdärför understryka vikten av att enfortsatt förankring av konkretaställningstaganden kommer att ske i . Därutöver vill utskottetunderstryka vikten av att även utskottenhålls informerade.Konstitutionsutskottet framhöll vid sinbehandling av frågan om hur samrådetmellan regeringen och skulleske i EU-frågor (bet. 1994/95:KU22) attdet är nödvändigt att utskottenskunskaper och synpunkter tas till vara isamrådsförfarandet, och att det är frågaom en ömsesidig process mellan utskottenoch nämnden. Konstitutionsutskottetansåg det viktigt att utskottensledamöter och tjänstemän håller sig välinformerade och att EU-nämndensledamöter och tjänstemän också ser detsom viktigt att påminna om väntadeärenden och dagordningar inom EU.Utskottet genomför i annat sammanhangen utvärdering av samrådsförfarandet iEU-frågor, och utskottet kan då haanledning att lämna närmare synpunkterpå informations- och samrådshanteringeni riksdagen.Frågan om en ny folkomröstning för detfall regeringskonferensen ledertill annat än betydelselösa förändringarav unionsfördraget tas upp i motion U30av yrkande 3. Utskottetanser inte att det finns skäl att nu taställning till frågan om enfolkomröstning med anledning aveventuella fördragsändringar, ochutskottet avstyrker motionen i dennadel.2.3.2 Förenkling av fördragen m.m.I sin skrivelse framhåller regeringenatt är oöverskådligt ochsvårbegripligt och bör göras enklare ochlättare att förstå. Regeringen kommeratt verka för detta vidregeringskonferensen.I motion U21 av m.fl.(kds) anför motionärerna att fördragensom reglerar EG, Euratom samt Kol- ochstålunionen bör fusioneras i ett endafördrag för att få fram en enhetlig ochförenklad lagstiftning (yrkande 6).Reflektionsgruppen anser allmänt attdet är nödvändigt att i så hög grad sommöjligt förenkla själva texten tillfördraget så att innehållet blir klarareoch mer lättförståeligt och därförtillgängligt för de medborgare som ärintresserade av att läsa och studeradet. Samtliga gruppmedlemmar kunde, närdet gäller räckvidden för det arbete somskall utföras, enas om en minimalförenklingsprocess som innebär att allaföråldrade bestämmelser stryks ochartiklarna omnumreras.Kommissionen har i sin rapport förordatatt såväl de tre gemenskaperna ochunionen som fördragen sammanförs till enenhet.Utskottet konstaterar att det synes varaen allmän uppfattning att fördragen börförenklas. Redan i propositionen omSveriges medlemskap i unionen(prop. 1994/95:19) anmärktes att desärskilda reglerna om kol- ochstålprodukter i Parisfördraget, i denmån de anses nödvändiga för framtiden,förmodades komma att fogas in iRomfördragets regelverk, dåParisfördraget löper ut. Utskottet utgårfrån att behovet av förenkling, även ifråga om de tre gemenskapernasförhållande till varandra, kommer attdrivas av regeringen underregeringskonferensen och anser inte attriksdagen behöver göra något uttalandemed anledning av motionen i denna del.2.4 Gemenskapens och medlemsstaternaskompetensGällande ordningGemenskapssamarbetet vilar på principenom tilldelade befogenheter, dvs. degemensamma institutionerna har debefogenheter som medlemsstaterna harbeslutat att tilldela dem. Dessabefogenheter framgår mer eller mindretydligt av gemenskapsfördragen. Av dettaföljer att gemenskapsinstitutionernaprincipiellt endast kan tillerkännasytterligare befogenheter genom attmedlemsstaterna kommer överens om det iett nytt fördrag som antingen lägger nyasamarbetsområden till de existerandeeller utvidgar gemenskapskompetenseninom de tidigare samarbetsområdena.Romfördraget i dess lydelse enligtfördraget i begränsar EG:shandlande på olika sätt. Det fastslåsatt gemenskapen skall utöva sinverksamhet inom ramen för debefogenheter som den har tilldelats ochde mål som har uppställts enligtfördraget (artikel 3b första stycket).Denna s.k. legalitetsprincip innebär attgemenskapens institutioner kan handlaendast när en befogenhet uttryckligenges i fördraget. Institutionerna kanalltså inte själva bestämma sin egenkompetens. Det fastslås vidare attgemenskapen inte skall vidta någonåtgärd som går utöver vad som ärnödvändigt för att uppnå målen ifördraget (artikel 3b tredje stycket).Principen innebär i korthet attinstitutionerna inte får ålägga enskildarättssubjekt förpliktelser utöver vadsom är absolut nödvändigt för att uppnåmålet med en reglering och att ävensådana förpliktelsers inverkan inte fårstå i missförhållande till nyttan avregleringen. Detta brukar kallas förproportionalitetsprincipen.Legalitetsprincipen var redan föreMaastrichtfördraget fördragsfäst ochproportionalitetsprincipen erkänd idomstolspraxis. GenomMaastrichtfördraget infördes en nyprincip, subsidiaritetsprincipen, iblandkallad närhetsprincipen. Denna innebäratt gemenskapen, på de områden där deninte ensam är behörig, skall handlaendast om och i den mån som målen förden planerade åtgärden inte itillräcklig utsträckning kan uppnås avmedlemsstaterna och åtgärden därför, pågrund av sin omfattning och sinaverkningar, bättre kan utföras avgemenskapen (artikel 3b andra stycket).Subsidiaritetsprincipen har ännu intevarit föremål för rättslig prövning,även om domstolen numera har inkomnamål, där principen berörs. Däremot harkommissionen gjort en översyn av detexisterande regelverket med utgångspunktfrån bl.a. subsidiaritetsprincipen.Subsidiaritetsprincipen kommer klarasttill uttryck i artikel 3b. Därutöverfinns uttalanden om principen iunionsfördragets ingress och i artikelA, där det sägs att fördraget markeraren ny fas i processen för att skapa enallt fastare sammanslutning mellan deeuropeiska folken, där besluten fattasså nära medborgarna som möjligt ienlighet med subsidiaritetsprincipen(ingressen) resp. så nära medborgarnasom möjligt (artikel A). Detdemokratiska elementet i subsidiaritetenkan sägas betonas framför allt i deinledande fördragstexterna, medan fråganom effektiviteten kan sägas betonas iartikel 3b.Maktfördelningen mellan medlemsstaternaoch gemenskaperna är i princip given ide grundläggande fördragen. Förändringarav denna kompetensfördelning fordrarsåledes fördragsändringar. Det betyderatt en utvidgning av samarbetet till nyaområden eller en ökad kompetens för EG-institutionerna på tidigaresamarbetsområden kräver att fördragenändras.Genom fördragsändringar tas således destora stegen. Men även inom deexisterande fördragens ram finnsmöjligheter till förändring. Artikel 235i innehåller ettbemyndigande för rådet att medenhällighet vidta de åtgärder som behövsför att förverkliga gemenskapens målinom den gemensamma marknadens ram ävennär uttryckligt stöd i fördraget saknas,s.k. Bestämmelsenlyder som följer.Om en åtgärd från gemenskapens sidaskulle visa sig nödvändig för att inomden gemensamma marknadens ramförverkliga något av gemenskapens måloch om detta fördrag inte innehåller denödvändiga befogenheterna, skall rådetgenom enhälligt beslut på förslag frånkommissionen och efter att ha hörtEuropaparlamentet vidta de åtgärder sombehövs.Bestämmelsen ger rådet en vid men inteobegränsad kompetens. Vissaförutsättningar måste vara uppfyllda föratt den skall kunna komma tillanvändning. Viktiga förutsättningar äratt beslut som fattas med stöd avartikel 235 inte får ändra fördraget ochatt besluten skall vara enhälliga.Fördragsändringar regleras i artikel N.1Maastrichtfördraget som innehållersärskilda procedurregler. Endast genomfördragsändringar kan nya kompetenseröverföras till gemenskapen. Artikel 235kan alltså endast användas förfördragsutfyllande ändamål, vilket ocksåframhållits av den tyskaförfattningsdomstolen i dess dom den 12oktober 1993.Bestämmelsen anger vissa ytterligareförutsättningar som måste varauppfyllda. För det första är artikel 235stödjande i förhållande till andrafördragsbestämmelser. Detta betyder attden endast får användas om inte någonannan fördragsbestämmelse gertillräcklig befogenhet att vidtaåtgärden i fråga. Enligt rättspraxis kanartikeln också komma till användning isådana fall då en vissfördragsbestämmelse visserligen ger enbefogenhet, men otillräcklig, att vidtaen viss typ av åtgärd. För det andraskall åtgärden vara nödvändig för attförverkliga något av gemenskapens måloch det skall ske inom den gemensammamarknadens ram. Med gemenskapens målåsyftas i första hand artikel 2Romfördraget jämförd med artikel 3Romfördraget. Målen i artikel 2 ärgenerella till sin natur och har ocksågetts en vidsträckt tolkning.Artikel 235 har tidigare bl.a. använtsför att vidga gemenskapens uppgiftertill ursprungligen ej förutseddaområden, såsom forskning, utbildning,kultur, energi, miljö, regionalpolitiksamt det europeiska monetära systemet.Bestämmelsen har därmed möjliggjort attgemenskapen tagit på sig ytterligareuppgifter utan att formellafördragsändringar har behövt göras.Genom enhetsakten ochMaastrichtfördraget har dock nyapolitikområden förts in i fördraget ochartikel 235 har inte behövt utnyttjas isamma omfattning som . Den hardock även kommit tillanvändning i flera fall.Enligt uppgift från den svenska EU-representationen har under senare tidartikel 235 använts som rättslig grundför gemenskapsrättsakter i 35 fall (14förordningar, 17 beslut och 4rekommendationer) , i 22 fall (8förordningar, 1 direktiv och 13 beslut), i 27 fall (12 förordningar och15 beslut) samt i 2 fall(förordningar) tiden januari-mars 1995.Sedan unionsfördraget trädde i krafthar artikel 235 använts för att antaförordningar om upprättandet av ettantal organ (Europeiskanarkotikaobservatoriet,Översättningscentret för unionens organ,,Europeiska byrån för säkerhet och hälsapå arbetsplatser, Europeiska centret förutveckling av yrkesutbildning,Varumärkesbyrån, Byrån för skydd av nyaplant- och växtvarianter ochInternationella vetenskaps- ochteknologicentret).Det har också använts för att antadirektiv eller förordningar avseendevissa ekonomiska stödåtgärder(inrättandet av en garantifond förexterna åtgärder, gemenskapens bidragtill den internationella fonden förIrland, makroekonomiskt stöd tillAlbanien och , ytterligaremakroekonomiskt stöd till ,räntebidrag till små och medelstoraföretag, gemenskapsgaranti till EIB ihändelse av förluster som orsakas av lånsom beviljats för projekt som genomförsav länderna i ).Det har slutligen använts förantagandet av beslut och förordningarinom så vitt skilda områden somkodifieringen av existerandegemenskapslagstiftning om definitionenav ecun efter det att unionsfördragethar trätt i kraft, införandet av ettgemenskapssystem för skydd av arternasmångfald, gemenskapsvarumärket,fortsättandet av Handynetsystemet ochbudgetdisciplin.En redogörelse för kompetensfördelningenmellan EU och dess medlemsstater och ettresonemang om denna fördelning ges i EG-konsekvensutredningarnas betänkandeSuveränitet och demokrati (SOU 1994:12).I betänkandet framhålls attlegalitetsprincipen inte har lagt hinderi vägen för domstolen att tolkafördragens bemyndiganden på ettvidsträckt sätt. Domstolen uttaladesålunda i ett mål 281, 283-5, 287/85Tyskland mot kommissionen, att i de fallbestämmelser i fördragen ställer upp enviss målsättning eller tilldelarinstitutionerna en särskild uppgift,måste bestämmelserna i fråga ocksåunderförstått tilldela institutionernade kompetenser som är oundgängliga föratt uppnå målsättningen eller för attutföra uppgiften.Avgörandet utgör ett illustrativtexempel på vad som avses medgemenskapsrättens dynamiska ellerexpansiva karaktär. framhållit har i sin rättsskapande verksamhetofta tillämpat den allmännafolkrättsliga principen omunderförstådda eller förutsattabefogenheter. Denna princip har använtsav domstolen även i andra sammanhang,bl.a. för att utsträcka gemenskapenskompetens att ingå internationellaöverenskommelser utöver vad som direktframgår av fördragen.Principen om underförståddabefogenheter kan sägas på visst sättvara fastslagen i de grundläggandefördragen genom artikel 235 Romfördragetom fördragsutfyllnad.Slutsatsen är att någon exakt ochuttömmande uppräkning och beskrivning avgemenskapens kompetenser inte låter siggöras. Det är därför ofta svårt elleromöjligt att dra en exakt skiljelinjemellan vad som är gemenskapskompetensoch vad som är nationell kompetens.I samma betänkande påpekas attuppdelningen i exklusiva och deladekompetensområden i den EG-rättsligadoktrinen utsatts för kritik.Terminologin används inte i degrundläggande gemenskapsfördragen. har dock i flera avgörandenanvänt begreppet exklusiv kompetens föratt beteckna visst slag avgemenskapskompetens. Begreppet är ocksåetablerat i den EG-rättsligalitteraturen.Vidare påpekas att medlemsstaternaenligt samarbets- ochlojalitetsförpliktelsen i artikel 5 iRomfördraget inte får vidta åtgärder somstrider mot gemenskapsrätten eller somriskerar att äventyra förverkligandet avnågot av fördragens mål.I betänkandet redovisas ocksåsubsidiaritetsprincipens allmännafunktion och tillämpning inom gav vid sitt möte iLissabon rådet ochkommissionen i uppdrag att se översubsidiaritetsprincipens procedurellaoch praktiska tillämpning. Resultatetblev att kommissionen föreslog att vissarättsakter skulle kunna rensas ut frångemenskapens regelverk. Vidare försöktekommissionen lägga fast en närmaredefinition och uppräkning av exklusivakompetenser.