bet · GJ01KU30 · 1996-05-09 00:00:00 — Utskottet fann det nödvändigtatt tillstånds- och kontrollfunktionenblev föremål för en grundlig översyn.Dessa kritiska synpunkter har utskotteti samband med senare granskningar funnitanledning upprepa och i viss mån skärpa.När det gäller FFV:s Englandsavtal harutskottet uttalat att avtalen felaktigthade uppfattats som licensavtal istället för leveransavtal av de olikaför krigsmaterielexporten ansvarigastatsråden. Detta har enligt utskottetvarit orsaken till att regeringarnaunder inte ingrep trots attvidareexportreglerna skärpts.KMI:s promemoriaI en promemoria (bilaga A14.3) har Krigsmaterielinspektionen(KMI) redovisat följande:1. tillstånd till upplåtelse elleröverlåtelse av tillverkningsrätt enligt7 § lagen (1992:1300) om krigsmaterielunder ,2. tillstånd enligt 8 § lagen(1992:1300) om krigsmateriel tillutveckling för annans räkning ,3. tillstånd enligt 8 § lagen(1992:1300) om krigsmateriel tillgemensam utveckling eller produktionunder perioden ,4. bruket av s.k. OPD-intyg i sambandmed export av krigsmateriel respektive 1995.Antalet tillstånd enligt 7 §krigsmateriellagen avseende upplåtelseeller överlåtelse av tillverkningsrätteruppgick den 1 januari1990-den 13 juli 1995 till 32, varav 12avsåg upplåtelse avseendesamarbetslandet och 2 avsåg tillverkningmed svensk slutanvändning. Resterande 18fall avsåg möjlig tredjelandsexport. Dematerieltyper som tillstånden avser ärföljande:- modifieringssats till 40 mmluftvärnskanon- lysammunition- lasersikte till pansarvärnsystem- elektroniskt ledningssystem tillkrigsfartyg- fäste för kulspruta- flygsikte för robot- pansarskott- s.k. High Performance-ammunition- 5.56/pansarbrytande ammunition- komponent till datorlänk förluftstridsrobot- pansarskott- tvärperforering av krut- övningsstörsändare- stridsfordonssikte- bandvagn 206.Antalet länder som kan bli möjligamottagare av tredjelandsexport uppgårtotalt till ett sextiotal länder iEuropa, , och . Iett fall har kretsen av möjligamottagarländer definierats som samtligaNATO-länder och länder som ej är föremålför FN-embargo.För de 18 redovisade fallen gäller atti 11 fall var avtalet i kraft men någontillverkning pågick ej vid årsskiftet1994/95. I 6 fall var avtalet i kraftoch tillverkning pågick. I ett fall hadeavtalet ännu ej trätt i kraft.Av promemorian framgår att som grundför bedömningen av tänktatredjelanddestinationer ligger denlandbedömning som kunnat göras vidtidpunkten för ärendets prövning. Omsituationen i det godkända tredjelandetförsämras, sker ingen återkallelse avdet givna tillståndet för det landet.I två av de redovisade fallen harreexport medgivits enligtsamarbetslandets utförselregler utan attnågon förklaring direkt framgår avredovisningen. Det är i dessa fall frågaom för generellt sett viktigasamarbetsländer, för vilkasexportpolitik det föreligger ett starktförtroende. Detta är också falletbeträffande två länder som betraktas somviktiga långsiktiga samarbetspartner förSverige. Det utländska företaget har idet kommersiella avtalet angett enomfattande länderlista som önskemål.Detta skall enligt KMI inte tolkas somen bekräftelse på att landets regeringär beredd att tillstyrka export tillsamtliga. Listan bygger på desamverkande företagens egna bedömningarav både kommersiell och annan art. Ettärende gäller ett beslut att utvidga entidigare beviljad landlista. Tilläggetutgörs i första hand av länder iGulfområdet. Regeringen gjorde bedömningen attexport av övrig krigsmateriel till dessaländer var möjlig.Antalet tillstånd enligt 8 § lagen omkrigsmateriel avseende utveckling förannans räkning för perioden den 1januari 1990-den 13 juli 1995 var 6.Hälften av dessa avsåg ett bestämtmottagarland utan möjlighet tillvidareexport eller vidareexport endastmed den tillstånd.Resterande tre avsåg samtligakrigsmateriel för strid. De aktuellamaterielslagen är komponenter tillstridsvagnsmina som tillverkas isamarbetslandet, reaktiveringssats tillstridsvagnsmina samt en s.k.stridsvagnsbärgare. Avtalsländerna ärtvå europeiska länder. Tredjelandsexportär i två fall möjlig enligtsamarbetslandets egna regler. I ett fallgäller vidareexporten ett europeisktland. Av de tre avtalen var två i kraftmen ingen tillverkning förekom. I ettfall hade inget avtal ingåtts.23 tillstånd enligt 8 §krigsmateriellagen redovisas avseendeavtal om gemensam utveckling ellertillverkning. Av dessa avser 10 Sverigesom slutkund, i vissa fall med möjlighettill vidareexport med den svenskaregeringens tillstånd i varje enskiltfall. I fyra fall avses samarbete enbartmellan och samarbetslandet somslutkunder. I ett fall avser samarbetetenbart samarbetslandet som slutkund. Iytterligare ett fall avser samarbetetsamarbetslandet som slutkund medmöjlighet till vidareexport med densvenska regeringens tillstånd i varjeenskilt fall. I två fall avsersamarbetet endast utvecklingsarbete, därtillståndsplikt föreligger föreventuellt senare avtal om produktionoch handel.Resterande fem fall gäller samtligakrigsmateriel för strid och avser enbombkapsel, ett artillerizonrör, ettledningssystem för stridsvagnar,och artilleriammunition.Avtalsländerna är två europeiska länderoch ett land i . Möjligtredjelandsexport gäller i ett fall 21länder och i två fall 6 länder, medanför övriga fall gäller atttredjelandsexport är möjlig enligt bådeSveriges och samarbetslandets regler. Itre fall var avtalet i kraft ochtillverkning förekom vid årsskiftet1994/95. I två fall fanns inget avtal ikraft vid den nämnda tidpunkten.Enligt KMI:s kommentarer rör två fallsamarbete vars resultat prioriteras högtav det svenska försvaret. I båda fallenhar möjligheten att frångå riktlinjernashuvudregel för behandling avtredjelandsexport utnyttjats medhänvisning till att det föreligger ettstarkt försvarspolitiskt intresse av attett samarbete kommer till stånd.Beträffande bruket av OPD-intyg videxport av krigsmateriel har KMI lämnaten redovisning för första halvåret 1992respektive 1995.Under den förstnämnda perioden, då dettotala värdet av samtliga beviljadeutförseltillstånd uppgick till , var andelen av debeviljade utförseltillstånden ,vilket enligt KMI med god marginalöverstiger normalvärdet. Orsaken stårenligt KMI att finna i två tillstånd medmycket högt värde avseende storadelsystem som anses besitta svenskidentitet. Anledningen till att utförselmedgavs var att slutanvändaråtagandenför den färdiga produkten redanerhållits i samband med ett övergripandeavtal; att kräva in dubbla åtagandenbedömdes inte vara meningsfullt. Antaletutförseltillstånd som medgivits mot OPD-intyg var 121, och det sammanlagdavärdet uppgick till 529 miljoner kronor.Huvuddelen av tillstånden, 74, avsåginsatsvaror i produktion, dvs. krut ochsprängmedel, och 47 tillstånd avsågkomponentexport.Under den andra perioden uppgickantalet tillstånd till 116, och värdetav samtliga beviljade tillstånd uppgicktill . OPD-tillståndens andel av samtliga beviljadeutförseltillstånd svarade mot endast3 %, vilket var en följd av det kraftigthöjda värdet av alla utförseltillståndpå grund av en enstaka störreexportaffär. 51 av tillstånden avsåginsatsvaror och 65 avsåg komponenter.Utskottets undersökningarTillverkningsrätterKansliet har genomfört en granskning avmaterialet i flera steg enligtanvisningar som lämnats av utskottet.I en första omgång studerades 10 av de32 ärenden som redovisats översiktligtovan. Efter redovisningen för utskottetav innehållet i dessa ärenden valdesfyra ärenden ut för detaljstudium,innebärande en genomgång av samtligadokument i de aktuella akterna hos KMI.Samverkan har i dessa fall avsettsvenska företag och i två fall ettaustraliskt företag och i lika mångafall brittiska företag. Aktuellamaterielslag har varitmoderniseringssats till luftvärnspjäser,lysammunition, flygvapensikten ochpansarskott.Ett av de ärenden som specialstuderatsbehandlades vid sex tillfällen avRådgivande nämnden, varvid nämndeninvände mot två av de föreslagna ländersom skulle kunna bli mottagare avvidareexport. Samarbetslandets regeringvägrade gå med på en sådan inskränkning,och godkände slutligtländerlistan som omfattar 20 länder.Ett annat ärende avsåg en produkt därden svenska andelen skulle utgöra drygt40 % av värdet. Både det svenska och detutländska företaget presenterade listoröver länder som avsågs bli mottagare avvidareexport av den färdiga produkten.Som mest omfattade listan 41 länder.Alla länder i Mellersta östern ströks påKMI:s initiativ från listan. Kvar fannsett mindre antal länder som inteexporterade krigsmateriel till.KMI gav i brev till det svenskaföretaget ett positivt förhandsbesked islutet av 1988. Samarbetet godkändesbeträffande försäljning tillförsvarsmakten i samarbetslandet motslutanvändarintyg. Fri exporträtt motbearbetningsintyg godkändes inte pågrund av att den svenska andelen var såstor som . Däremot accepteradesen överenskommelse, där det utländskasamarbetsföretaget gavs rätt attexportera produkten tillsammans medandra, besläktade produkter till ländersom angavs i en bilaga till avtalet.Krav på intyg om att leveranserna varavsedda just för ett visst land krävdesockså. I bilaga till brevet redovisadestvå listor som omfattade 34 godkända och18 icke godkända länder.Den länderlista som regeringen slutligtfastställde omfattar detidigare godkända länderna samt tvåeuropeiska och ett asiatiskt land.Enligt KMI är de godkända länderna samt vissa utomeuropeiska ländertill vilka direktexport skulle hatillåtits.Senare, , ville det svenskaföretaget utöka listan med 9 länder.Enligt KMI borde förslaget prövas enligtsamma princip som gällde för denursprungliga listan, nämligen omländerna kunde godkännas för motsvarandeexport enligt svenska riktlinjer. Fem avländerna hade redan godkänts sommottagare av övrig krigsmateriel.Rådgivande nämnden godkände dessa femmen inte övriga fyra. Regeringen följderådgivande nämndens förslag vid sittbeslut i juni 1993.Ingen tillverkning och inga leveranserhar förekommit eller förekommer enligtKMI. Offerter utan följande order hardock förekommit.Sammanfattningvis kan sägas att någrafel eller brister i hanteringen av defyra granskade ärendena har inte kunnatkonstateras. Dokumentationen har gettett intryck av god ordning och reda.Rådgivande nämnden synes ha varitinvolverad i betydande omfattning, och itre av ärendena har nämnden tillfrågatsi varje viktigt steg av handläggningen.I regeringsbesluten har noggrant angettsvilka krav som ställs på de samverkandeföretagen vad gäller garantier för atteventuell vidareexport genomförs på ettkorrekt sätt. Principen för godkännandeav vidareexport har i ett fallredovisats explicit, nämligen de reglersom gäller för direktexport frånSverige. Processen från start fram tillett regeringsbeslut har varit möjlig attrekonstruera och belägga. Av dokumentenframgår tydligt den förhandlingsprocessbåde på regerings- och företagsnivå somföregår ett beslut om avtalsavslut ochett regeringsbeslut.Av granskningen har också framgått atti vissa lägen kan affärsmässigheten hosen utländsk samarbetspartner stå imotsatsställning till de svenskareglerna för godkännande av enskildaländer. I ett fall har det kunnatbeläggas att den svenska ståndpunkten ifråga om listan över möjliga mottagareav vidareexport fått vika, vilketinnebär att export via samarbetslandetkan komma till stånd till länder sominte skulle godkännas för direktexportfrån Sverige.Utveckling för annans räkning/gemensamutveckling eller tillverkningAntalet ärenden som sorterar under 8 §avseende utveckling för annans räkningavser i samtliga fall krigsmateriel förstrid: komponent respektivereaktiveringssats till stridsvagnsminorsamt stridsvagnsbärgare.Samarbetsländerna är två EU-länder.Tredjelandexport är möjlig enligtsamarbetslandets regler i två fall. Iett fall gäller det ett EU-land.De ärenden som gäller gemensamtillverkning eller utveckling är tillantalet fem. De gäller samtligakrigsmateriel för strid bestående av enbombkapsel, ett artillerizonrör, ettledningssystem för stridsvagn,och artilleriammunition.Avtalsländerna är två EU-länder medvardera två avtal och materieltyper ochett asiatiskt land.Något anmärkningsvärt har inteframkommit vid granskningen av dessaärenden.Export med OPD-intygGranskningen har här varit avsticksprovskaraktär, dvs. vissa ärendenhar valts ut och studerats närmare.Undersökningen har gett vid handen bl.a.att europeiska länder som ,, , ,och samt utomeuropeiskasom och spelar en relativtframträdande roll som mottagare avexport från respektive 1995. Somframgått av redovsningen ovan finns enviss övervikt för insatsvaror (krut ochsprängmedel), om man ser till det totalaantalet beviljade tillstånd (74 + 51),medan antalet tillstånd avseendekomponentexport var något lägre (47 +65).Vid granskningen av dessa tillstånd haringet anmärkningsvärt framkommit.Utskottets bedömningUtskottet har genomfört enförhållandevis ingående administrativgranskning av tillstånd till upplåtelseeller överlåtelse avtillverkningsrätter, till utveckling förannans räkning och till gemensamutveckling eller tillverkning samtbruket av intyg om egen tillverkning.Dessa delar av krigsmaterielexportenblir normalt inte föremål för någonstörre uppmärksamhet men spelar en alltviktigare roll i takt med dentilltagande internationaliseringen avkrigsmaterielbranschen.Den granskning utskottet företagit haravsett regeringens/KMI:s handhavande avdessa krigsmaterielfrågor vad avser delsöverensstämmelsen med intentionerna iriksdagens beslut /82 respektive1991/92 med anledning av regeringensriktlinjer för krigsmaterielexporten,dels beslut om strävanefter att beträffande komponentexportenförhindra att svensk krigsmateriel gårvidare till länder till vilka vi intetillåter direktexport, dels ocksåomfattningen av den export som baseraspå intyg om egen tillverkning (OPD).Resultatet av granskningen i detaljframgår av redovisningarna i detföregående. Vid den särskilda granskningav upplåtelse och överlåtelse avtillverkningsrätter som utskottetgenomfört har det varit möjligt attrekonstruera och belägga processen frånstart fram till ett regeringsbeslut,inklusive den förhandlingsprocess påsåväl regeringsnivå som företagsnivå somföregår avtalsavslut och regeringenssenare beslut. Denna genomgång har gettvärdefulla kunskaper om regeringenshandläggning av denna typ av ärenden.Några fel eller brister i hanteringen avdessa ärenden har inte kunnatkonstateras, och dokumentationen hargett ett intryck av god ordning ochreda. Samma omdöme gäller beträffandeärenden avseende utveckling för annansräkning, gemensam utveckling ellertillverkning och export med OPD-intyg.Regeringen/KMI har såvitt utskottetkunnat finna följt intentionerna i denämnda riksdagsbesluten.Granskningen föranleder i övrigt ingetsärskilt uttalande av utskottet.15.7 Tillstånd till krigsmaterielexporttill OmanÄrendetI en granskningsanmälan (bilaga A 15.1)har begärts att utskottet skall granskaregeringens handläggning av ettkrigsmaterielärende avseende export avdet ledningssystemet 9 LV tillOman. I anmälan hemställs att utskottetgranskar den aktuella exporten utifrånett antal i anmälan angivnafrågeställningar bl.a. huruvidautrikeshandelsministern följt gällandelagar och förordningar.Anmälan sönderfaller sakmässigt i tvådelar. Den första delen avser omutrikeshandelsministern lämnat enkorrekt och icke vilseledandeinformation vid Utrikesnämndenssammanträde vad avserdet nämnda krigsmaterielärendet. I dennadel ställs fem frågor gällandeinnehållet i den information somutrikeshandelsministern lämnade.Utskottet har bedömt att dessa frågorhar en mera påtaglig koppling tillregeringens underlag och bedömningarinför sitt ställningstagande tillförhandsbesked i det aktuella ärendetvilket föregick behandlingen iUtrikesnämnden. Innehållet i deninformation som gavs i Utrikesnämndenframstår i detta perspektiv som ensekundär fråga och behandlas därför inteexplicit i denna granskning. Den andradelen gäller om regeringens politik idet här aktuella avseendet varitförenlig med ett uttalande avutrikesutskottet beträffandesituationen för mänskliga rättigheter ide s.k. . Den generellaproblemställningen är enligt utskottetsmening om regeringen följt de allmännaanvisningarna i riktlinjerna förtillståndsgivningen vad avser mänskligarättigheter i vid den aktuellatidpunkten.Utskottet har från dessa utgångspunkterinhämtat en promemoria frånStatsrådsberedningen, i vilkenutskottets frågor besvarats av dåvarandeKrigsmaterielinspektionen (bilaga A15.2). Härutöver har utfrågningargenomförts med dåvarandeutrikeshandelsminister (bilaga B 5) och dåvarande statsrådetJan (bilaga B 8).Allmän bakgrundÄrendets handläggningDen ursprungliga underhandsförfråganinkom från företagetCelsius (). Denföredrogs i rådgivande nämnden den 13april och i allmän beredning den 11 maj.Rådgivande nämnden hänvisade förfrågantill . Efter informellakontakter med den dåvarande oppositionenvalde ansvarigt statsråd,utrikeshandelsminister ,att inte genomföra föredragningen iUtrikesnämnden. Något definitivt beskedlämnades inte till CTS.En ny underhandsförfrågan inkom idecember 1994. Den 20 februari 1995föredrogs ärendet av KMI förutrikeshandelsminister tog vid allmän beredning den16 mars ställning för att export varförenlig med riktlinjernas krav. Detbedömdes som önskvärt att förankra dettaställningstagande i . Detvisade sig dock inte möjligt att få tillett möte med nämnden. Därför togs istället kontakter med partiledarnaindividuellt för att behandla ärendet.Den ställning regeringen hade tagit tillärendet låg till grund för det positivaförhandsbeskedet som KMI lämnade den 5april. lämnade redovisning av ärendet iUtrikesnämnden.Av ett brev till svenska Amnestydaterat frånFolkpartiet liberalernas ordförandeMaria framgår att partietmotsatt sig vapenexportaffären till både vid de underhandskontakter somregeringen tog och vid detutrikesnämndssammanträde där fråganformellt togs upp med oppositionen . Somskäl för partiets hållning angavs delsbetänkligheter mot att öppnavapenexportmöjligheter till detinstabila , dels att ären i raden av diktatoriskt styrda stateri området.Vid utfrågningen av statsrådet har en muntlig redovisning sombaseras på ett skriftligt dokument(bilaga A 15.3) lämnats av utskottetsordförande avseende vad Folkpartietliberalernas partisekreterare sagt vid de muntligakontakter som ersatte behandlingen iUtrikesnämnden. Enligt redovisningenhade framfört tillstatssekreterare att partietinte var berett att vid det aktuellatillfället tillstyrka affären, eftersomett positivt besked kunde ändra Sverigesinställning till export i området.Beskedet innebar enligt inteett definitivt nej utan i stället attett beslut måste avvakta en diskussionom export till ochMellanöstern generellt. var det helt klart attpartiet ansåg att regeringen vid detaktuella tillfället inte borde fattabeslut i ärendet.Den 26 oktober 1995 beslöt regeringenmedge tillstånd till utförsel av 3stycken elektroniksystem 9 LV 207 Mk 3med funktioner för ledning ocheldledning, innehållande maskinvara, bas-och applikationsprogramvara samtreservdelar till ett sammanlagt värde av110 . Utförseltillståndetgäller tills vidare t.o.m. den 31december 1997. Skälet till tidsutdräktenmellan förhandsbeskedet och beslutet omutförsel har enligt KMI varit praktiskasvårigheter med att få fram ettslutanvändarintyg.Förhandsbesked till exportföretagenEnligt en promemoria upprättad vid UD:shandelsavdelning ärrådgivande nämnden inte involverad ibedömningar av ärenden där detföreligger konkreta utförselansökningar.I stället gäller ärendena som behandlasi nämnden marknadsföringsinsatser somföretagen planerat eller iblanddiskussioner med potentiella kundereller samarbetspartner som företagenredan påbörjat. Nämndens verksamhet ärmed andra ord intimt förknippad med deförhandsbesked som meddelas företagen.Syftet med förhandsbeskeden är attföretagen ges en rimlig möjlighet attplanera sin exportverksamhet inom ramenför gällande riktlinjer. Företagen skallenligt UD:s promemoria inte behövabefara några oväntade avslag på senareutförselansökningar. Regeringen uppnårenligt promemorian önskad kontroll överexportverksamheten genom systemet medförhandsbesked.Reglerna om krigsmaterielexport,särskilt frågan om hänsynstagande tillmänskliga rättigheterDe riktlinjer för krigsmaterielexportsom gäller sedan den 1 januari 1993framgår av regeringens proposition1991/92:174. Av riktlinjerna framgårbl.a. följande.Tillstånd till utförsel avkrigsmateriel eller till annan samverkanmed någon i utlandet bör medges endastom det bedöms som erforderligt för atttillgodose det svenska försvarets behovav materiel eller kunnande eller iövrigt är säkerhetspolitiskt önskvärtsamt inte står i strid med Sverigesutrikespolitik. Regeringen bör göra entotalbedömning av alla för ärendetbetydelsefulla omständigheter vidprövningen av ett tillståndsärende.Ovillkorliga hinder för tillstånd tillutförsel eller samverkan är att detskulle strida mot internationellöverenskommelse som biträtt, motbeslut av eller motfolkrättsliga regler om export frånneutral stat under krig.Respekt för mänskliga rättigheter ärett centralt villkor för att tillståndskall beviljas. Tillstånd bör intebeviljas om det avser en stat däromfattande och grova kränkningar avmänskliga rättigheter förekommer. Dennärmare innebörden av denna riktlinjehar redovisats dels i den nämndapropositionen, dels i utrikesutskottetsbetänkande (1992/93:UU1) med anledningav propositionen.Enligt propositionen är främjandet avmänskliga rättigheter inte enbarthumanitärt betingat utan det har ocksåsäkerhetspolitiska bevekelsegrunder.Sambandet mellan respekt för mänskligarättigheter och en fredlig utvecklingerkänns numera allmänt. I propositionenrefereras till vilken roll mänskligarättigheter spelar i den europeiskasäkerhetskonferensens (ESK, numera )och FN:s säkerhetsråds agerande. Dettaär enligt propositionen ett uttryck förinsikten att omfattande och grovakränkningar av mänskliga rättigheter kanutgöra ett hot mot stabiliteten såvälinom ett land som i dess omgivning.Utrikesutskottet (bet. 1992/93:UU1)anförde bl.a. att kravet på respekt förmänskliga rättigheter är ett centraltvillkor för att tillstånd för svenskkrigsmaterielexport skall beviljas.Enligt utskottet innebar propositionensförslag en skärpning av kravetpå respekt för mänskliga rättigheter iförhållande till tidigare riktlinjer,innebärande att all materiel skulleomfattas. Utskottet utgick från att storvikt bör fästas vid kriteriet mänskligarättigheter då regeringen tar ställningi de enskilda exportärendena.Riktlinjernas bestämmelser angåendeföljdleveranserEnligt riktlinjerna förkrigsmaterielexport och annanutlandssamverkan (prop. 1991/92:174,bet. 1992/93:UU1, rskr. 61) börtillstånd ges till utförsel avreservdelar till tidigare, medvederbörligt tillstånd exporteradkrigsmateriel, om inte ovillkorligthinder möter. Detsamma gäller andraleveranser, t.ex. ammunition, som harsamband med tidigare utförsel eller därdet annars vore oskäligt att inte getillstånd. Med ovillkorliga hinder avses(prop. s. 41) att tillstånd inte skallbeviljas om det strider motinternationell överenskommelse somSverige har biträtt, mot beslut av FN:ssäkerhetsråd eller mot folkrättsligaregler om export från neutral stat underkrig.Av förarbetena till riktlinjernaframgår bl.a. följande.I den utredning som låg till grund förförslagen i den nämnda propositionen,betänkande(SOU 1989:102), anförs bl.a. följande(s. 142):Undantagsvis kan en situation uppstå därdet, som en följd av tidigare leveransereller av andra skäl, vore obilligt attinte medge begränsade engagemang även omhelt nya åtaganden inte kan komma ifråga. Utredningen ställer sig därförbakom vad som sägs i de gällanderiktlinjerna om leverans av reservdelaroch vill därutöver särskilt nämnaammunition. Detsamma gäller i många fallbeträffande dels s.k. följdleveranser,dels utrustning för att modernisera ochförbättra äldre materiel som tidigarehar exporterats från . I samtligafall måste här som annars deovillkorliga exporthindren hävdas.