bet · GK01BoU7 · 1996-11-19 00:00:00 — Överlåtelser av allmännyttiga bostadsföretag eller deras bostäder Utskottet föreslår att riksdagengodkänner vad regeringen förordat ommöjligheterna till breddat ägande avallmännyttiga bostadsföretag, omåterkallande av godkännande av sådantföretag och om förlust av räntestöd vidvissa förändringar av ägandet tillsådana företag och med dem jämställdaeller deras bostäder.I en reservation (m, fp, c, kd)föreslås att avslårpropositionen. I en annan reservation(v) föreslås ett uttalande omallmännyttans ställning. Denna fråga tasockså upp i ett särskilt yttrande (mp). Regeringen har i proposition 1996/97:38föreslagit att godkänna1. vad regeringen har förordat ommöjligheterna till breddat ägande avallmännyttiga bostadsföretag,2. vad regeringen förordat omåterkallande av godkännande somallmännyttigt bostadsföretag,3. vad regeringen förordat om förlustav räntestöd vid vissa förändringar avägandet till allmännyttiga och med dessai vissa avseenden jämställdabostadsföretag eller deras bostäder. I betänkandet behandlasdels de med anledning av proposition1996/97:38 väckta motionerna1996/97:Bo14 av m.fl. (m)vari yrkas att avslårregeringens förslag i enlighet med vadsom anförts i motionen.1996/97:Bo15 av m.fl. (v)vari yrkas1. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om de kommunalabostadsföretagens ställning påbostadsmarknaden,2. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om generellainställning till utförsäljning avkommunala bostadsfastigheter,3. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om utförsäljningar avfastigheter i kommunala bostadsföretag iavvaktan på ny utredning,4. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om ett breddat ägande avkommunala bostadsföretag.1996/97:Bo16 av m.fl. (c)vari yrkas att avslårregeringens förslag om borttagande avstatligt räntestöd vid överlåtelser avallmännyttiga bostadsföretag eller derasbostäder.1996/97:Bo17 av de () vari yrkas att riksdagenavslår regeringens förslag i proposition1996/97:38 i enlighet med vad somanförts i motionen.1996/97:Bo18 av m.fl. (kd)vari yrkas att avslårregeringens proposition 1996/97:38.1996/97:Bo19 av m.fl. (fp)vari yrkas att avslårregeringens proposition 1996/97:38Överlåtelser av allmännyttigabostadsföretag eller deras bostäder.dels de under allmänna motionstiden 1996väckta motionerna1996/97:Bo201 av m.fl. (m)vari yrkas25. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om kommunala bostadsbolag.1996/97:Bo234 av m.fl.(s) vari yrkas4. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om allmännyttans ställning.1996/97:Fi207 av m.fl.(m) vari yrkas3. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts under avsnittet Boende medvalfrihet och möjligheter.Muntliga synpunkter i ärendet harlämnats av företrädare för och de allmännyttigabostadsföretagens organisation, SABO.Skrivelser har inkommit från Danderydskommun och Svenska Bankföreningen.Sammanfattning av förslaget ipropositionen och i motionernaPropositionenI propositionen föreslås att ägandet iett allmännyttigt bostadsföretag skallkunna breddas till att omfatta ävenandra ägare än kommunen utan attföretagets ställning som allmännyttigtförloras eller villkoren för räntestödförändras. Upphör kommunens bestämmandeinflytande över företaget skallallmännyttigförklaringen återkallas ochräntestöd inte längre lämnas förföretagets bostäder.I propositionen föreslås vidare atträntestöd inte längre skall lämnas omett allmännyttigt bostadsföretagavhänder sig av det beståndav de bostäder företaget ägde den 11oktober 1996. Enligt förslaget skalldock regeringen, om det finns särskildaskäl, kunna medge att fortsatt räntestödlämnas även om den uppställda gränsen passeras. rättentill räntestöd för sitt återståendebestånd, skall också godkännandet somallmännyttigt bostadsföretag återkallas.Medgivande från regeringen för säljareoch köpare att behålla räntestödet ävenefter överlåtelse som medför att denuppställda gränsen passeras anges ipropositionen kunna bli aktuellt om- överlåtelsen är ett inslag i ennödvändig rekonstruktion av företagetoch det inte rimligen kan begäras attkommunen skall ytterligare öka sinaåtaganden i företaget,- överlåtelsen tillsammans med tidigareöverlåtelser är ett led i en strukturellomdaning av företaget, som syftar tillatt företaget bättre skall kunna mötaolika boendes behov,- överlåtelsen tillsammans med andraåtgärder kan ses som en sista utväg attsanera kommunens ekonomi.Bestämmelserna föreslås tillämpas påägarförändringar och överlåtelser somsker den 12 oktober 1996-den31 . Regeringen avser attsenare - efter en särskild utredning omvilka villkor som bör gälla på längresikt - återkomma till medförslag till permanenta bestämmelser ifrågan.Riksdagen föreslås godkänna vad ipropositionen förordats om möjligheternatill breddat ägande av de allmännyttigabostadsföretagen, om återkallande avgodkännande som sådant företag och omförlust av räntestöd i vissa fall vidförändringar av ägandet tillallmännyttiga och med dem i vissaavseenden jämställda bostadsföretageller deras bostäder.Som motiv för de nu redovisade förslagenanförs i propositionen bl.a. följande:Den svenska bostadspolitiken har undermer än grundats på enuppgiftsfördelning där staten svarar föratt legala och finansiella instrumentfinns tillgängliga för bostadsbyggandetoch där kommunerna tar det fullaansvaret för att de bostäder som behövsockså kan erbjudas kommunens invånare.Staten har därutöver lämnat olika formerav produktionsstöd som täckt enbetydande del av kapitalkostnaderna förde bostäder som producerats under dennatid. Staten har även - tidvistillsammans med kommunerna - lämnatolika grupper av hushåll ett direktekonomiskt stöd för att dessa på denöppna bostadsmarknaden skall kunnaefterfråga bostäder som svarar mot derasbehov.De kommunägda allmännyttiga företagenkom att bli ett av de mest centralaverktygen för kommunerna i derassträvanden att utveckla en välfungerande bostadsförsörjning som nåralla medborgare. Företagens bostäder ärtill för alla utan gränser eller villkornär det gäller inkomst ellerfamiljestorlek. Också i detta avseendeskiljer sig den svenska bostadspolitikenfrån vad som gäller i flertalet övrigaindustrialiserade länder, där detsamhällsstödda byggandet oftast harförbehållits särskilda grupper.Nära 1/4 av alla bostäder som finnshar producerats av dessa företag. Genomdem har kommunernasbostadsförsörjningsplaner kunnatgenomföras under demokratisk kontrolloch utan att byggandet styrts avenskilda vinstintressen. Merparten avlandets hyresbostäder har därför kunnatupplåtas till priser som inte överstigersjälvkostnaden. Genomhyresförhandlingssystemet och denjämförelseprövning som vid tvister omhyran skall göras mot hyrorna i deallmännyttiga företagen har sedan långtid en administrativ hyresre-gleringkunnat undvikas för marknaden i desshelhet. Det saknar också motsvarighet ide flesta andra länder.I propositionen konstateras bl.a. attden ekonomiska krisen under senare årinneburit kraftiga påfrestningar förmånga kommuner och bostadsföretag; inteminst för olika privatahyresbostadsföretag ochbostadsrättsföreningar. Som gruppbetraktad har de allmännyttigabostadsföretagen klarat lågkonjunkturenspåfrestningar väsentligt bättre. För attdessa företag skall kunna mötaframtiden, behöver enligt propositionendet egna kapitalet i flera fall höjas.Efter detta konstaterande görs ipropositionen följande bedömning.Som ägare måste det vara kommunens sakatt pröva vad som bäst gagnar företagetoch dess uppgifter. Statsmakterna haremellertid också ett direkt intresse avvad som sker med dessa företag. Dethandlar inte bara om vad som händer medde ansenliga ekonomiska resurser somstaten över åren tillfört företagen.Statens intresse gäller i första handatt kommunerna även fortsättningsviskommer att kunna fullgöra deskyldigheter och åtaganden inombostadsförsörjningens område som ärgrunden för den nuvarandeansvarsfördelningen inombostadspolitiken. Starka och välförvaltade självkostnadsbaserade företagsom är öppna för alla grupper avmedborgare och kan tillgodose derasbehov är även fortsatt en nödvändigtillgång. Sådana företag har också iljuset av de senaste årens erfarenhetervisat sig vara en starkt stabiliserandefaktor på den svenska bostadsmarknaden.Under senare tid har inom en radkommuner olika förändringaraktualiserats i fråga om ägandet i deallmännyttiga bostadsföretagen och avderas bostäder. Med hänsyn till statensintressen är det därför motiverat att nusnabbt klargöra i vilka fall som sådanaförändringar bör påverka företagensställning som allmännyttigabostadsföretag. Det finns samtidigtanledning att ta ställning till i vilkenomfattning som kommunerna och företagen,trots att de allmännyttiga företageneller deras bostäder helt eller delvisavyttras, genom försäljningarna skallkunna tillgodogöra sig värdet avframtida statliga räntesubventioner.MotionernaI de med anledning av propositionenväckta motionerna 1996/97:Bo14 (m),1996/97:Bo16 (c), 1996/97:Bo17 (m),1996/97:Bo18 (kd) och 1996/97:19 (fp)yrkas avslag på propositionen.I partimotionen 1996/97:Bo14 (m) anförsatt regeringens förlag innebär attkommunala bostadsbolag diskrimineras ochinte tillåts verka på samma villkor somprivata bostadsföretag. Genom införandeav en regel som innebär att räntestödetdras in om bolaget säljer en viss andelav sina fastigheter hamnar dessa företagoch deras hyresgäster i en sämreposition än privata bostadsföretag ochderas hyresgäster. Det kommunalabostadsbolaget ges inte sammamöjligheter att omstrukturera sittbostadsbestånd, till exempel i syfte attfrigöra kapital för upprustning avkvarvarande bestånd. Förslaget innebärdärmed en begränsning av konsumenternasmöjlighet att erhålla de lägenheter somefterfrågas. Regeringen diskriminerargenom sitt förslag de kommunalabostadsbolagen som inte i likhet medprivata ges möjlighet att försäljafastigheter utan att förloraräntebidragen. drabbashyresgästerna i de kommunägdabostadsbolagen. Kommunerna skallkoncentrera sig på de uppgifter i detlokala samhället som bör lösasgemensamt. Ägande och uthyrning avbostäder är inte en sådan fråga.Marknaden för hyreslägenheter fungerartill och med bättre med flera mindreprivata hyresvärdar än om det finns ettstort, ofta dominerande, kommunaltbostadsbolag. Det är anmärkningsvärt attregeringen visar så liten respekt förden lokala demokratin. Förslagets syfteär att styra kommunernas handlande. Ävenom förslaget inte uttryckligen kan sägasstrida mot lagstiftningen, är detuppenbart att det leder till ettfaktiskt intrång i det kommunalasjälvstyret.Ett liknande resonemang som det nurefererade förs i motion 1996/97: Bo17(m), i den under allmänna motionstiden1996 väckta partimotionen 1996/97:Bo201(m) och i den likaledes väckta motionen1996/97:Fi207 (m).I fp-motionen 1996/97:Bo19 anförs attett genomförande av regeringsförslagetär en inskränkning i den kommunalasjälvstyrelsen och ett försök attkonservera en struktur påbostadsmarknaden som redan överlevt sigsjälvt. Motionärernas inriktning är denmotsatta. De tror på ett större inslagav privat ägande på bostadsmarknaden. Deanser att många allmännyttigabostadsföretag är välskötta men i ettövergripande perspektiv framstår detomfattande kommunala fastighetsägandet iSverige som ett stort problem. Enuppenbar brist med kommunala bolag är,enligt dem, avsaknaden av demokratiskinsyn. För offentlig verksamhet somdrivs i förvaltningsform finns klararegler som möjliggör insyn och debatt,men bolag drivs enligt aktiebolagslagenoch kan tillämpa en omfattandesekretess. Andra invändningar motkommunala bolag är att de snedvriderkonkurrensen, hotar dränera kommunen påskattemedel och därmed skapar ekonomiskaproblem.I motion 1996/97:Bo18 (kd) sägs attkommunerna själva är de som bäst kanavgöra huruvida en spridning av ägandetrespektive en utförsäljning av detkommunala bostadsföretaget är den bästalösningen, för bostadsföretaget och förkommunen som helhet. Regeringen lägger isitt förslag in möjligheter tillundantag från reglerna. I praktikeninnebär det att rätten och möjlighetentill beslut i en fråga flyttasfrån den kommunala nivån till denstatliga nivån, vilket är en direktinskränkning av den kommunalasjälvstyrelserätten.Motionärerna bakom motion 1996/97:Bo16(c) anför att de allmännyttiga företagenspelar en viktig roll för utvecklingenav en social bostadspolitik. Detallmännyttiga bostadsbeståndet främjarrörlighet på bostadsmarknaden.Centerpartiet har en positivinställning till allmännyttan. Däremotmotsätter sig partiet det förslag somregeringen framför i propositionen.Förslaget kringskär i stor utsträckningkommunernas självbestämmanderätt.Kommunernas ekonomiska situation ärgrunden för att det allmännyttigabostadsbeståndet skall vara långsiktigtekonomiskt hållbart. Kommunernasallmännyttiga bostadsbestånd är i mångafall i behov av förnyelse för att på ettbra sätt kunna utgöra basen i en socialbostadspolitik. En sådan förnyelse kanställa krav på avyttring av fastigheter,vilket därför inte bör förhindras.Vidare är det på många håll nödvändigtatt sälja ut en del av beståndet för atttrygga existensen för det allmännyttigaföretaget i fråga. Det är viktigt attden på många håll alltför lågasolidariteten i de allmännyttigabostadsföretagen kan höjas. Det är avavgörande betydelse för kommunernasmöjligheter att tillgodose detekonomiska behovet för olikakärnverksamheter, som enligt lag skalltillhandahållas.Den föreliggande propositionen anses geuttryck för ett stort misstroendegentemot de ansvarigakommunalpolitikerna runtom i landet.Motionärerna anser att deförtroendevalda bör ha största möjligafrihet att ta sitt ansvar som rätteligenutsedda i kommunalval.I motion 1996/97:Bo15 (v) anförs att dekommunala bostadsföretagen skall ha enstark ställning på bostadsmarknaden delsför att kunna tillgodose människorsefterfrågan av en bostad, dels för attkunna vara hyresledande med en godtillämpning av bruksvärdessystemet. Dekommunala bostadsföretagen utgör enhörnsten i kommunernas socialabostadspolitik. Det mesta av detallmännyttiga bostadsbeståndet är byggtmed ett omfattande statligt stöd. Attsälja ut är i praktiken att flytta överstatliga subventioner från gemensamtägande till privat ägo. Det har, enligtmotionen, inte varit avsikten och ärnågot som motionärerna generellt ärmotståndare till. Däremot kan enligt demstrategiska försäljningar av enskildafastigheter i syfte att t.ex.effektivisera bostadsförvaltningen ellerbyta till sig mark naturligtvis varasunda åtgärder för att det kommunalabostadsföretaget skall få en god ekonomioch klara sin framtidabostadsförsörjning. Motionärernaföreslår att försäljning av mer änenstaka fastigheter inte tillåts iavvaktan på fastare spelregler i frågan.Regeringen föreslår vidare att ägandet ide kommunala bostadsföretagen skallkunna breddas till att omfatta andraägare än kommunen. Kommunen skall dockbehålla majoriteten av ägandet.Motiveringen är att det är ett sätt attskaffa ett större eget kapital och få inen ökad kompetens i bolagsstyrelse ochledning. Möjligheten att tillförakunskap och kompetens finns redan i dageftersom kommunfullmäktige utserbolagsstyrelsen. Där kan kompetens ocherfarenhet av fastighetsförvaltning varagrund för att bli utsedd i ett kommunaltbostadsföretags styrelse. Motionärernaföreslår därför att de kommunalabostadsföretagen även i fortsättningenskall ägas av kommunerna.Även i den under allmänna motionstiden1996 väckta motionen 1996/97:Bo234 (s)tas upp frågan om försäljning av deallmännyttiga bostadsföretagen m.m.Motionärerna erinrar om att en radsärregler som allmännyttan haft slopadesi . I denna nyasituation vill ledningen i mångaallmännyttiga bostadsföretag inte längreatt företagen skall betraktas somallmännyttiga. Företagen skall vara somvilka privata företag som helst. I ettsådant läge finns det knappastanledning för kommunerna att ägabostäder över huvud taget. Deallmännyttiga bostadsföretagen skall haett socialt ansvar och ej verka utifrånmarknadsprinciper, där vinstmaximeringär det främsta målet. Att allmännyttaninte längre är vad den varit bekräftasockså av den ökade utförsäljningen.Under 1990-talet har det sålts en radallmännyttiga bostäder, både tillprivata fastighetsägare för fortsattuthyrning och tillbostadsrättsföreningar för ombildningtill bostadsrätter. Bara i Stockholmslän uppgår försäljningen enligtmotionärerna till mer än 13 000lägenheter. Den politik som varitutgångspunkt för samhällets insatser påbostadsområdet kan sägas har sin grund ibeslut som ligger mera än femtio årtillbaka i tiden. Uppgiftsfördelningavseende denna politik kan översiktligtbeskrivas så att statsmakterna haransvaret för den lagstiftning som behövsför att genomföra bostadsbyggandet.Statsmakterna har också ansvaret för definansiella instrument som ansettsbehövas. Kommunerna har i vid meningansvaret för att de bostäder som behövsverkligen kommer till stånd.Vad nu översiktligt beskrivits omansvarsfördelningen inombostadspolitiken mellan staten ochkommunerna har tidigare inte föranlettinvändningar i bostadsutskottet eller iriksdagen. har inteheller nu anledning anta att riksdagensuppfattning sett ur detta översiktligaperspektiv härvidlag förändrats.Vad som däremot brukar föranleda attdenna enighet byts i sin motsats gällerbl.a. frågan om på vilket sätt detkommunala ansvaret skall förverkligas.En fråga av vikt är därvid om dekommunala företagens förekomst,ställning och roll är nödvändig ochönskvärd för en väl fungerandebostadsförsörjning. Här kan utvecklingenbeskrivas efter två huvudlinjer.Å ena sidan hävdas att de kommunägdaallmännyttiga bostadsföretagen kommitatt bli och är mycketbetydelsefulla när det gäller atttillgodose alla medborgares rätt till engod bostad. Det hävdas också att dessaföretag är nödvändiga för ettbostadsbyggande under demokratiskkontroll styrt utan enskildavinstintressen. Det framhålls också sompositivt att de allmännyttigabostadsföretagen genom denjämförelseprövning som vid hyrestvisterskall göras mot hyrorna hos dessaföretag inneburit hyresnivåer som iprincip är baserade på självkostnadenhos dem.Å andra sidan brukar det föras frammotiv som går ut på att kommunerna skallkoncentrera sig på uppgifter som börlösas gemensamt. Ägande av bostäderanses inte vara en sådan kommunaluppgift. Andra invändningar mot dekommunala bostadsföretagen är att deanses snedvrida konkurrensen påbostadsmarknaden. Slutligen hävdas attdet är kommunerna själva som skallbesluta i vilka former ett kommunaltansvar för bostadsförsörjningen skallförverkligas.Dessa första synsätt kan sägasrepresentera det förslag regeringen förfram i den nu aktuella propositionenmedan det andra förs fram ipartimotionerna 1996/97:Bo14 (m) och1996/97:Bo201 (m) yrkande 15 samtmotionerna 1996/97:Bo17 (m) och1996/97:Bo19 (fp), 1996/97:Fi207 (m)yrkande 3. I de tre motioner som väcktsmed anledning av propositionen yrkasavslag på regeringsförslaget. Motivetför avslagsyrkandet är huvudsakligen attkommunerna inte bör vara ägare tillbostadsföretag. I de två andramotionerna föreslås ett riksdagenstillkännagivande till regeringen avinnebörd att kommunerna bör sälja sinabostadsföretag.I de två med anledning av propositionenväckta motionerna 1996/97:Bo16 (c) och1996/97:Bo18 (kd) i vilka också yrkasavslag på regeringsförslaget är motivetannorlunda än i de ovan refererade m-och fp- motionerna. I c- och kd-motionerna riktas inte kritik mot attkommunerna genom sina bostadsföretag tarett bostadspolitiskt ansvar. Tvärtomanförs i c-motionen att de allmännyttigabostadsföretagen spelar en viktig rollför utvecklingen av en socialbostadspolitik. Avslagsyrkandet i dessabåda motioner motiveras bl.a. med attett genomförande av regeringsförslagetinnebär ett ingrepp i den kommunalademokratin och med att en många gångernödvändig ägarspridning och därmed oftaökad ekonomisk stabilitet förhindraseller fördröjs. Liknande argument förs ioch för sig fram även i m- och fp-motionerna även om det principiellaresonemanget om att kommunerna inte böräga bostadsföretag får anses utgörahuvudinvändningen.Förslaget i propositionen och imotionerna har tämligen ingåenderedovisats ovan. Utskottet hänvisar tilldenna redovisning.Med anledning av regeringsförslaget ochde motionerna i vilka yrkas avslag pådetta samt de båda väckta motionerna1996/97:Bo201 (m) yrkande 25 och1996/97:Fi207 (m) yrkande 3 fårutskottet anföra följande.Som framgått av vad nu anförts finnsuppenbarligen skilda uppfattningar om deallmännyttiga bostadsföretagens roll närdet gäller att förverkliga denbostadspolitiska målsättningen. Om dennamålsättning som sådan råder i riksdagennärmast total enighet. Det synsätt somrepresenteras av förslaget ipropositionen innebär ordagrant enligtpropsitionen bl.a. beträffande deallmännytttiga bostadsföretagen att dekommunägda allmännyttigabostadsföretagen kom att bli ett av demest centrala verktygen för kommunerna ideras strävanden att utveckla en välfungerande bostadsförsörjning som nåralla medborgare . I regeringsförslagetanförs också att det finns goda skäl fören kommun att i olika avseenden förändraoch utveckla ett allmännyttigtbostadsföretag. Starka och välfungerande sådana företag är enligtpropositionen fortfarande en nödvändigtillgång.Utskottet vill i sammanhanget erinra omatt en bred majoritet i det avBostadspolitiska utredningen nyligenavgivna slutbetänkandet Bostadspolitik2000 (SOU 1996:156 s. 38) förs fram enliknande uppfattning. Vad utskottetåsyftar är följande avsnitt:En nödvändig del av kommunernasbostadspolitiska ansvar är att ta etttydligt ägaransvar för sinabostadsföretag och ta ställning tillföretagens roll i respektive kommunsboendepolitik. Kommunala bostadsföretagmåste ha ett klart bostadspolitisktuppdrag vid sidan av kraven på en sundfastighetsekonomi. Som förvaltare avbostäder har de kommunalabostadsföretagen en nyckelroll för attskapa ett gott boende i befintligaboendemiljöer. Detta gäller särskilt vidutvecklingsarbete i utsattabostadsområden.Detta synsätt delas för övrigt avmotionärerna bakom motionerna1996/97:Bo15 (v) och 1996/97:Bo234 (s).Även i c-motionen 1996/97:Bo16 gesuttryck för en liknande uppfattning.I propositionen anförs vidare att såvälstaten som kommunerna har ett intresseav en väl fungerande allmännytta.Kommunernas intresse fokuseras främst påderas roll som ägare och på demöjligheter som därigenom står till budsnär det gäller att förverkliga debostadspolitiska intentionerna. Statensintresse är, enligt propositionen, iförsta hand att kommunerna ävenfortsättningsvis kommer att kunnafullgöra de skyldigheter och åtagandeninom bostadsförsörjningens område som ärgrunden för den nuvarandeansvarsfördelningen inombostadspolitiken.Det andra synsättet - det somrepresenteras av vissa motioner -innebär antingen att kommunerna utanstatlig inblandning själva är bästskickade att bedöma om ett breddatägande eller försäljning av deallmännyttiga bostadsföretagen bästgagnar kommunens invånare eller attkommunerna över huvud taget inte bör ägabostadsföretag.Utskottet anser att det synsätt somlegat till grund för regeringsförslagetockså är det som framöver bör vägatyngst när det gäller de allmännyttigabostadsföretagen. Utskottet harredovisat att den ordning regeringen nuförespråkar föreslås tillämpas påägarförändringar och överlåtelser somsker den 12 oktober 1996-den31 och att regeringen,efter särskild utredning, ämnaråterkomma till med förslagtill permanenta bestämmelser i frågan.Enligt utskottets mening bör den ipropositionen temporära ordningentillämpas under de förutsättningar somdär anges.Med det anförda avstyrker utskottet demed anledning av propositionen väcktamotionerna 1996/97:Bo14 (m),1996/97:Bo16 (c), 1996/97:Bo17 (m),1996/97:Bo18 (kd) och 1996/97:Bo19 (fp)om avslag på propositionen.