bet · GJ01UU12 · 1996-02-01 00:00:00 — En ny lag om vissa internationella sanktioner Utskottet tillstyrker i detta betänkanderegeringens ()förslag (proposition 1995/96:35) om attgodkänna det i propositionen framlagdaförslaget dels till ny sanktionslag,dels till lagar om ändringar iutlänningslagen (1989:529) och lagen(1975:85) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om in- eller utförsel avvaror. Förslaget till ny sanktionslaginnebär en språklig och lagtekniskanpassning av den nuvarande lagen. Detinnebär även en anpassning till de kravsom () ställer ochtill de förändringar som inträtt genomSveriges medlemskap i unionen(EU).Utskottet behandlar i betänkandet enmotion med anledning av propositionen.Motionen avstyrks av utskottet. Tillbetänkandet är fogat ett särskiltyttrande. I proposition 1995/96:35 föreslårregeringen ()1. att antar regeringensförslag till lag om vissainternationella sanktioner,2. att antar regeringensförslag till lag om ändring iutlänningslagen (1989:529),3. att antar regeringensförslag till lag om ändring i lagen(1975:85) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om in- eller utförsel avvaror. 1995/96:U18 av ochBodil () vari yrkasatt avslår regeringens förslagi 1 § andra stycket i ny lag om vissainternationella sanktioner. Sammanfattning av propositionenInledningI lagen (1971:176) om vissainternationella sanktioner(sanktionslagen) finns bestämmelser somgör det möjligt för att snabbtgenomföra sanktioner som har beslutatseller rekommenderats av FN:ssäkerhetsråd eller som beslutats inom deeuropeiska gemenskaperna (EG) ellerEuropeiska säkerhetskonferensen (ESK),numera OSSE.Enligt propositionen har det, bl.a.till följd av medlemskap i ,uppstått behov av att modernisera lagen.Med stöd av regeringens bemyndigandetillkallade därför det statsråd som hartill uppgift att föredra ärenden omutrikeshandel en särskildutredare med uppdrag att se översanktionslagen (dir. 1993:144).Utredningen antog namnetSanktionslagsutredningen.Utredningen överlämnade i mars 1995betänkandet Lagen om vissainternationella sanktioner - en översyn(SOU 1995:28). Betänkandet harremissbehandlats.Regeringen har inhämtat Lagrådetsyttrande. Vissa språkliga ochredaktionella ändringar i detremitterade förslaget föreslogs avLagrådet, vilka anammades avregeringen.I propositionen lägger regeringen framförslag till en ny lag om vissainternationella sanktioner vilkeninnebär dels en lagteknisk och språkligbearbetning av den nuvarande lagen(1971:176) om vissa internationellasanktioner, dels en anpassning till dekrav som ställer ochde förändringar som inträtt genomSveriges medlemskap i . Regeringen föreslås få ett mervidsträckt bemyndigande att meddelaföreskrifter än i den nuvarande lagen,dessutom föreslås att regeringen skallkunna delegera ärenden avseende undantagfrån förbud som meddelats med stöd avlagen.Härutöver föreslås i propositionen enändring i lagen (1975:85) medbemyndigande att meddela föreskrifter omin- eller utförsel av varor. I sambandmed att lagen (1994:1818) om åtgärderbeträffande djur och växter som tillhörskyddade arter antogs av riksdagengjordes en mindre följdändring i 1§första stycket den förutnämndabemyndigandelagen (prop.1994/95:117,bet.1994/95:JoU10, rskr.1994/95:94).Därvid kom paragrafens andra stycke avmisstag att falla bort. föreslås attdetta misstag rättas till.Den nya sanktionslagen samt enföreslagen ändring i utlänningslagenföreslås träda i kraft den 1 juli 1996.Ändringen i lagen med bemyndigande attmeddela föreskrifter om in- ellerutförsel av varor föreslås träda i kraftden 1 april 1996.Sanktioner beslutade inom FN och kan under vissaförhållanden anta resolutioner omsanktioner av icke-militär karaktär isyfte att upprätthålla eller återställainternationell fred och säkerhet.Rekommendationer är endast en uppmaningutan beslutets bindande kraft. En statsom är medlem av FN är enligt FN:sstadga däremot skyldig att godta ochverkställa säkerhetsrådets bindandebeslut. För att en resolution omsanktioner skall få rättsverkningar förenskilda fysiska och juridiska personerkrävs att den genomförs i nationelllagstiftning (eller beträffande EU:smedlemsstater att en EG-förordningutfärdas som är bindande och direkttillämplig i varje medlemsstat).I kommedlemsstaterna överens om attfastställa och genomföra en gemensamutrikes- och säkerhetspolitik (GUSP).Fördraget skiljer på två olika slagsbeslut inom området för GUSP vilka bådaskall fattas enhälligt av ministerrådet.Det ena slaget (artikel J.2) innebär atten gemensam ståndpunkt fastställs, detandra (artikel J.3) att beslut omgemensam åtgärd fattas. Gemensammaåtgärder är när de väl beslutatsförpliktande för medlemsstaterna. Degemensamma ståndpunkterna lägger fastramen för medlemsstaternas agerande påde berörda områdena.Genom infördes enbestämmelse i artikel 228asom reglerar hur ett beslut omekonomiska sanktioner inom det utrikes-och säkerhetspolitiska samarbetet skallomvandlas till åtgärder under EU:sförsta pelare: Om en gemensamståndpunkt eller en gemensam åtgärd somhar beslutats enligt bestämmelserna omen gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik i Fördraget omEuropeiska unionen förutsätter etthandlande från gemenskapens sida somhelt eller delvis avbryter ellerbegränsar de ekonomiska förbindelsernamed ett eller flera tredje länder, skallrådet besluta om de brådskande åtgärdersom är nödvändiga. Rådet skall beslutamed kvalificerad majoritet på förslag avkommissionen. Genom Maastrichtfördragethar också införts en artikel iRomfördraget, vilken (punkt 1) medgerrätt för rådet att i vissa fall avinternationella sanktioner besluta omrestriktioner för kapitalrörelser ochbetalningar.FN:s säkerhetsråds beslut om sanktionergenomförs vanligen i gemenskapen genområdsförordningar. Dessa är bindande ochdirekt tillämpliga i varje medlemsstat,och någon nationell lagstiftningsåtgärdär inte tillåten i de frågor somregleras av förordningarna. EG kan dockpå vissa områden sakna kompetens attutfärda förordningar om sanktioner ellerhelt eller delvis avstå från att användasin lagstiftningskompetens varvidnationella lagstiftningsåtgärdererfordras.En ny fullmaktslagI propositionen föreslås attsanktionslagen ersätts med en nyfullmaktslag. Regeringen skall kunnatillämpa den nya lagen om det behövs föratt genomföra sanktioner som- har beslutats eller rekommenderats avFörenta nationernas säkerhetsråd iöverensstämmelse med Förenta nationernasstadga, eller- har beslutats i överensstämmelse medbestämmelserna om en gemensam utrikes-och säkerhetspolitik i Fördraget omEuropeiska unionen och som syftar tillatt upprätthålla eller återställainternationell fred och säkerhet.I propositionen påpekas att sommedlem i FN är folkrättsligt bundet avsådana sanktioner av icke militär natursom beslutar i syfteatt upprätthålla eller återställainternationell fred och säkerhet. Föratt snabbt skall kunna följa ettbeslut eller en rekommendation avsäkerhetsrådet infördes år 1971sanktionslagen. Den har sedan ändratsför att man skall kunna genomförasanktioner som har beslutats inom EGeller OSSE.Regeringen anser att nuvarandesanktionslag som under årens loppändrats framstår som -åtminstone i vissa delar - oöverblickbaroch svårtillgänglig. Det är därförangeläget att lagen moderniseras ochsamtidigt tekniskt anpassas dels till denya krav som kankomma att ställa, dels till deförändringar som inträtt genom Sverigesmedlemskap i gemenskapen har kompetens på områdetgenomförs sanktioner som har antagits avFN:s säkerhetsråd eller inom ramen förGUSP-samarbetet i allmänhet genområdsförordningar. Dessa är bindande ochdirekt tillämpliga i varje medlemsstat.På områden där gemenskapen saknarkompetens eller där man inom EG avstårfrån att utnyttja sinlagstiftningskompetens, kan det blinödvändigt att genomföra FN- eller GUSP-sanktioner på nationell nivå.För att lojalt skall kunnaverkställa sanktioner som har antagitsav eller inom ramenför GUSP-samarbetet måste genomförandetske snabbt. I propositionen hävdas attså bäst kan ske om regeringen även iframtiden i en fullmaktslag fårbemyndigande att meddela föreskrifter.Regeringens bemyndigande bör begränsastill att gälla sanktioner som vidtas ifreds- och säkerhetsbevarande syfte. Såär fallet med FN:s säkerhetsrådssanktioner.I uttalas intenärmare vilka syften som skall kunnaföranleda sanktioner inom GUSP-samarbetet. I fördraget anges däremotmålen för samarbetet. I propositionenanförs att bedömningen av om ett beslutinom GUSP-samarbetet syftar till attupprätthålla eller återställainternationell fred och säkerhet fårankomma på regeringen. Eftersom Sverigesom medlem i EU är med och fattarbesluten anses den bedömningen intevålla några problem.Regeringen kan förordna om den nugällande sanktionslagens tillämpning, omsamarbetet inom för att främjainternationell fred och säkerhetpåkallar det. Någon särskild ordning föratt komma överens om ekonomiskasanktioner finns dock inte inom OSSEvarför i propositionen anses attsamarbetet inom bör lämnas utanförden nya lagens tillämpningsområde.Vad regeringen skall kunna förbjudaI propositionen föreslås att Regeringenskall kunna meddela föreskrifter omförbud i fråga om- utlänningars vistelse här i landet,- in- eller utförsel av varor, pengareller andra tillgångar,- tillverkning,- kommunikationer,- kreditgivning,- näringsverksamhet,- trafik, eller- undervisning och utbildning.Ett förbud får inte gälla egendom som äravsedd endast för innehavarenspersonliga bruk.Bakgrunden till detta förslag angesvara att under senareår enats om flera omfattande sanktionerav bindande natur med långtgående förbudmen där i avsaknad avtillräckliga bemyndiganden isanktionslagen inte alltid omedelbarthar kunnat genomföra sådana sanktioner.I propositionen anförs - för att göradet lättare att med tillämpning avsanktionslagen genomföra sanktioner somhar beslutats av ellerinom GUSP-samarbetet - att bemyndigandettill regeringen att meddela föreskrifterom förbud bör vara så vidsträckt sommöjligt. Regeringens uppgift bör, liksomhittills, bli att i sina föreskrifter påett entydigt sätt ange vilka förfarandensom förbjuds till följd av sanktionerna.Vad sanktioner skall kunna riktas motRegeringen föreslår i propositionen attsanktioner skall kunna riktas inte baramot en stat eller ett område utan ocksåmot något annat, t.ex. en organisationeller en regim.Skälet bakom förslaget är dediskussioner som försinom om möjligheten avatt precisera och förfinasanktionsinstrumentet för att få utstörsta möjliga politiska effekt ochminsta möjliga skada. Möjligheten av i säkerhetsrådet kan komma att fattabeslut eller anta rekommendationer omsanktioner riktade mot merväldefinierade målgrupper än en stateller ett område bör inte uteslutas.Detsamma gäller sanktioner som kan kommaatt beslutas inom ramen för GUSP-samarbetet. Regeringen bör därför fåmöjlighet att rikta sanktioner mot intebara det som enligt nuvarandesanktionslag utgör en stat eller ettområde utan också mot något annat, t.ex.en organisation eller en regim.Avvisning av utlänningI propositionen föreslås att regeringenskall kunna meddela föreskrifter om atten utlänning kan avvisas enligtutlänningslagen (1989:529), om- utlänningen skäligen kan antas hahemvist i eller tillhöra en blockeradstat, och- utlänningen har begått eller avser attbegå en handling som står i strid medförbud som föreskrivits enligt den nyasanktionslagen.Detsamma skall också gälla vidhandlingar som står i strid med förbud ien sådan förordning om ekonomiskasanktioner som har beslutats av EG medanledning av sanktioner som harbeslutats eller rekommenderats av FN:ssäkerhetsråd i överensstämmelse med FN:sstadga.Eftersom FN:s säkerhetsrådsresolutioner sannolikt till stor delkommer att genomföras på gemenskapsnivå,i form av rådsförordningar, börbestämmelsen även omfatta handlingar somstår i strid med förbud i en sådanförordning om ekonomiska sanktioner somhar beslutats av EG med anledning avsanktioner som har beslutats ellerrekommenderats av iöverensstämmelse med FN:s stadga.Formerna för insyn och kontrollI propositionen föreslås att den ordningsom gäller i nuvarande sanktionslag förinsyn även fortsättningsvis skalltillämpas. När regeringen förordnar attsanktioner enligt lagen skall genomförasskall sålunda, även enligt den nyalagen, dess beslut i form av enförordning inom en månad från detbeslutet fattats föreläggas riksdagenför godkännande. Om detta inte skereller om inte godkännerbeslutet från detöverlämnandet skett (bortsett från tiddå gör ett längre uppehåll änen månad i kammarens arbete) upphörförordnandet att gälla.Det är endast förordnandet attgenomföra sanktioner enligt lagen somskall föreläggas förgodkännande. På så sätt är det möjligtför regeringen att vid behov snabbtändra föreskrifterna inom ramen förförordnandet.DispensI propositionen föreslås att regeringeneller den myndighet som regeringenbestämmer prövar frågan om undantag frånförbud som har meddelats enligt den nyasanktionslagen.En strävan har varit attavlasta regeringen förvaltningsärendenoch i största möjliga utsträckningdelegera sådana ärenden tillmyndighetsnivå. En sådan delegering börkunna ske också när det gäller dispensfrån sanktioner.I propositionen framhålls vidare attsanktioner i varje enskilt fall ärunika. Det föreslås därför attregeringen i samband med genomförandetav sanktionerna bör bedöma huruvidadelegering till myndighetsnivå ärlämplig. I fall där de utrikes- ochsäkerhetspolitiska aspekterna inte är såframträdande bör prövningen avsanktionsärenden kunna delegeras tillden myndighet som regeringen bestämmer.Utredningen har bedömt Kommerskollegiumsom en lämplig myndighet för dessauppgifter. I likhet medremissinstanserna delar regeringenutredningens bedömning. I propositionenanförs att det bör ankomma på regeringenatt bestämma dispensmyndighet.I vissa fall kan det finnas anledningtill samråd med andra myndigheter innanett dispensärende prövas. Frågor om huroch i vilket fall ett sådant samråd böräga rum får bedömas av regeringen isamband med att den genomför beslutadesanktioner.Brott mot sanktionslagen begångetutomlandsRegeringen föreslår att en svenskmedborgare som utomlands har begåttbrott som avses i den nya sanktionslagenskall dömas till ansvar enligt lagen ochvid svensk domstol. Detta gäller även om2 kap. 2 eller 3 § inte ärtillämplig och trots 2 kap. 5 a § förstaoch andra styckena brottsbalken.Bestämmelser om i vilken utsträckningsvensk straffrätt är tillämplig ochsvensk domstol behörig att döma finns i2 kap. . I 2 § andra stycketställs krav på dubbel straffbarhet ifråga om brott som har begåttsutomlands. I 3 § anges vissa specialfallsom faller under svensk straffrättsligjurisdisdiktion. I 5 a § reglerasfrågan i vilken utsträckning utomlandsmeddelad dom i brottmål skall utgörahinder mot lagföring i för sammagärning.I nu gällande sanktionslag kanregeringen förordna om undantag frånovan nämnda krav i . Medhänsyn till den nya regeringsformenmåste sådana bestämmelser numera ges ilag.Förbud mot att uppfylla rättsanspråkRegeringen bedömer att någon särskildregel med förbud att uppfyllarättsanspråk inte bör tas in i en nysanktionslag.Enligt 7 c § i nuvarande sanktionslagfår regeringen meddela föreskrifter omförbud mot att uppfylla rättsanspråk, omanspråket grundas på ett avtal eller enskuld- eller garantiförbindelse som intehar kunnat fullgöras på grund avsanktioner. En förutsättning för dettaär att lagen är tillämplig t.ex. genomatt har fattat ettbeslut om att införa ett förbud mot atttillgodose rättsanspråk.Om utvecklingen inom gemenskapenfortsätter på samma sätt som ,kommer förbud mot att tillgodoserättsanspråk i varje enskiltsanktionsfall att regleras inomgemenskapen.Om sanktionslagen inte är tillämpligoch det bedöms angeläget att i sambandmed att man inför sanktioner ocksåinföra förbud mot att uppfyllarättsanspråk, bör det enligt regeringenske i särskild lag.KostnaderEn ny sanktionslag bör enligtregeringens bedömning i sig inte ledatill ökade kostnader. Förslaget innebäri huvudsak en modernisering ochförenkling av den nu gällandelagstiftningen. Enligt förslaget skallregeringen kunna delegeradispensprövningen till enförvaltningsmyndighet. Om regeringenutnyttjar denna möjlighet, kan det ledatill ett ökat resursbehov hosmyndigheten. Detta bör dock kunnabalanseras mot det minskade resursbehovhos regeringen som en sådan delegeringför med sig.Sammanfattning av motionenI motion 1995/96:U18 (mp) motsätter sigmotionärerna att regeringen får detföreslagna bemyndigandet i 1§ andrapunkten beträffande genomförandet avinternationella sanktioner som harbeslutats i överensstämmelse medbestämmelserna om en gemensam utrikes-och säkerhetspolitik i Fördraget omEuropeiska unionen och som syftar tillatt upprätthålla eller återställainternationell fred och säkerhet.Miljöpartiet delar inte regeringensbedömning att det bör ankomma påregeringen att avgöra om ett beslut inomGUSP-samarbetet syftar till attupprätthålla eller återställainternationell fred och säkerhet.Regeringens uppfattning att detta intevållar några problem, då såsommedlem i EU är medansvarigt i besluteninom GUSP-samarbetet, delas ej avmotionärerna.Utskottets övervägandenUtskottet delar regeringens bedömningatt det finns behov att modernisera ochtekniskt anpassa den nu gällandesanktionslagen till de kravsom () ställer ochtill de ändrade förhållanden somSveriges medlemskap i unionenhar medfört. Det ligger, enligtutskottets mening, i linje medtraditionen inom svensk utrikespolitikatt snabbt, lojalt och effektivtgenomföra internationella sanktioner sombeslutats av ienlighet med stadga.Denna tradition bör även upprätthållasbeträffande beslut om sanktioner fattadeinom GUSP-samarbetet som syftar till attupprätthålla eller återställainternationell fred och säkerhet. Dessakrav tillgodoses bäst genom enfullmaktslag.Med det ovan anförda avstyrks motion1995/96:U18 (mp).I propositionen föreslås att samarbetetinom skall lämnas utanför den nyalagen. Utskottet delar regeringensbedömning att så länge som inte harnågon särskild ordning för att kommaöverens om ekonomiska sanktioner, finnsdet inte någon anledning att låtabemyndigandet i lagen omfattasamarbetet.Utskottet noterar att den föreslagnalagen har anpassats till de nya krav somkan förväntas uppstå i och med att FNförsöker förfina sanktionsinstrumentetför att uppnå större precision. I lagenföreslås sålunda, till skillnad från vadsom nu gäller, att med uttrycketblockerad stat inte endast skall kunnaavses en stat eller ett område utan ävenexempelvis en organisation eller regimsom är föremål för sanktioner. Utskottetanser det vara värdefullt att Sverigegenom den nya lagen får möjlighet attsnabbt verkställa mer precisa sanktionersom t.ex. kan innebära minskat lidandeför civila som största möjligapolitiska effekt nås.Förslaget beträffande delegering avdispensbeslut sammanfaller med desträvanden som finns inomregeringskansliet att delegeraförvaltningsärenden från regerings- tillmyndighetsnivå för att avlastaregeringen. har uttalat stödför dessa strävanden, vilket bl.a.nyligen kommit till uttryck i bet.1995/96:UU3. Utskottet noterar attregeringen inte frånhänt sig möjlighetenatt själv besluta om dispens och att enprövning skall göras om huruvida endelegering till myndighetsnivå skall skei varje enskilt fall av tillämpning avsanktionslagen. I propositionenframhålls att delegering är lämplig därde utrikes- och säkerhetspolitiskaaspekterna inte är så framträdande. Äveni fall där dispensrätten delegerats kanregeringen utfärda föreskrifter om attbeslut av principiell betydelse skalllämnas till regeringen för avgörande.Regeringen kan även besluta itillämpningsföreskrifter om att samrådskall ske med andra myndigheter innanett dispensärende prövas. Utskottetfinner förslaget vara väl avvägt för atttillgodose de effektivitetskrav som kanställas genom att beslut om dispensskall kunna fattas på en för varjesanktionsfall lämplig nivå.Utskottet delar regeringens uppfattningom vikten av en fortsatt öppenparlamentarisk insyn när sanktionslagentillämpas, vilket enligt utskottetsförmenande bäst sker på föreslaget sätt.Riksdagen skall sålunda godkännaregeringens beslut om tillämpning avsanktionslagen från detbeslutet förelagts , annarsförfaller detta. Vid fristens beräknandeskall bortses från tid då görlängre uppehåll än en månad i kammarensarbete. I detta sammanhang villutskottet fästa regeringensuppmärksamhet på att bör gesen rimlig behandlingstid för de fall dåfristen löper oavkortadunder ett uppehåll i riksdagsarbetet somär en månad eller kortare (t.ex.juluppehållet).Lagförslaget ger en mer vidsträcktmöjlighet till regeringen att meddelaföreskrifter om förbud . Iförslagets 4 § upprepas alla dedelegeringsbara ämnena i 8 kap. 7 §första stycket i regeringsformen som kanantas bli aktuella på sanktionsområdet.Utskottet delar regeringens bedömningatt lagen inte bör vara alltfördetaljerad. Urvalet av de föreslagnadelegeringsbara ämnena i regeringsformenbildar därför enligt utskottets meningen lämplig ram för regeringensbeslutsfattande.Utskottet delar regeringens bedömning,som den framförts i propositionen, inte bör införa någon särskild regelmed förbud mot att tillgodoserättsanspråk i sanktionslagen.Med hänvisning till vad som ovananförts tillstyrker utskottetpropositionens förslag till ny lag omvissa internationella sanktioner.Utskottet tillstyrker äen propositionens förslag dels tilländring utlänningslagen (1989:529) delstill ändring i lagen (1975:85) medbemyndigande att meddela föreskrifter omin- eller utförsel av varor. beträffande ny lag om vissainternationella sanktioneratt med avslag på motion1995/96:U18 antar regeringens förslagtill ny lag om vissa internationellasanktioner,2. beträffande lag om ändring iutlänningslagenatt antar regeringensförslag till lag om ändring iutlännings-lagen (1989:529),3. beträffande lag om ändring ilagen med bemyndigande att meddelaföreskrifter om in- eller utförsel avvaroratt antar regeringensförslag till ändring i lagen (1975:85)med bemyndigande att meddelaföreskrifter om in- eller utförsel avvaror.Stockholm den 1 februari 1996På utrikesutskottets vägnarViola FurubjelkeI beslutet har deltagit: ViolaFurubjelke (s), (),Axel (), (), (), (), (), (), (), Karl-GöranBiörsmark (fp), (), EvaZetterberg (v), (), BodilFrancke (), ()och ().Särskilt yttrandeEn ny lag om vissa internationellasanktioner (mom. 1)() anför:Införlivandet av FN-sanktioner sker somhittills i en fullmaktslag därregeringen får bemyndigande att meddelaföreskrifter. FN-sanktionerna är tillsin karaktär freds- ochsäkerhetsbevarande och kräver som regelatt brådskande åtgärder vidtas.När sanktioner vidtas i andra syften,så bör dessa genomföras genom sedvanlignationell lagstiftning. Det är därförsom vi i motionen är tveksamma till detbemyndigande som föreslås i 1 § andrapunkten, eftersom det inte någonstansframgår vilka syften som skall kunnaföranleda sanktioner inom EU:sgemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik. Det kan uppståtolkningsproblem, om besluten skallgenomföras med nationell lagstiftningsom underställs eller omregeringen skall bemyndigas att förordnaatt sanktionslagen skall tillämpas.Propositionens lagtextRegeringen har följande förslag tilllagtext.Förslag till lag om vissainternationella sanktionerFörslag till lag om ändring iutlänningslagen (1989:529)Förslag till lag om ändring i lagen(1975:85) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om in- eller utförsel avvaror Sammanfattning 1Propositionen 1Motionen 1Utskottet 2Hemställan 9Särskilt yttrande 10Bilaga:Propositionens lagtext 11