bet · GJ01KU34 · 1996-04-25 00:00:00 — uppdragsverksamhet avseende kollektivtrafik, m.m. I betänkandet behandlas proposition1995/96:167 uppdragsverksamhetavseende kollektivtrafik, m.m. jämte tremotioner som väckts med anledning avpropositionen. Vidare behandlas fyramotioner från den allmänna motionstiden1995 som rör bl.a. kommunaluppdragsverksamhet.I propositionen läggs fram förslag tillbl.a. en ny lag om försöksverksamhet medrätt för kommunala aktiebolag attbedriva uppdragsverksamhet inom sådantrafik som avses i lagen (1985:449) omrätt att driva viss linjetrafik.Förslaget innebär att kommunalaaktiebolag ges rätt att, under vissaförutsättningar, bedriva försök meduppdragsverksamhet i andra kommunereller landsting inom området förkollektivtrafik. Försöksverksamhetenföreslås bedrivas till utgången av år2002. Vidare föreslås att kommuner ochlandsting ges möjlighet att anlita enannan kommun för att ombesörja vissauppgifter och lämna uppdrag tillanställd i en annan kommun att beslutapå kommunens vägnar.Utskottet tillstyrker propositionensförslag och avstyrker samtliga motionsyrkanden. Till betänkandet har fogats enreservation (m, fp). I proposition 1995/96:167 yrkas att attriksdagen antar regeringens förslag till1. lag om försöksverksamhet med rättför kommunala aktiebolag att bedri-va uppdragsverksamhet inom sådan trafiksom avses i lagen (1985:449) om rätt attdriva viss linjetrafik,2. lag om ändring i miljöskyddslagen(1969:387),3. lag om ändring i renhållningslagen(1979:596),4. lag om ändring i hälsoskyddslagen(1982:1080),5. lag om ändring i lagen (1985:426) omkemiska produkter.Lagförslagen återfinns som bilaga tillbetänkandet. Motioner väckta med anledning avpropositionen1995/96:K33 av förste vice talman m.fl. (m), vari yrkas attriksdagen avslår regeringens proposition1995/96:167, uppdragsverksamhetavseende kollektivtrafik, m.m. ienlighet med vad som anförts i motionen.1995/96:K34 av m.fl. (kds),vari yrkas att avslårregeringens förslag om enförsöksverksamhet med vidgad kompetenspå området för kollektivtrafik.1995/96:K35 av m.fl.(fp), vari yrkas att avslårproposition 1995/96:167 i den del somrör uppdragsverksamhet avseendekollektivtrafik.Motioner väckta 19951994/95:K602 av m.fl. (s),vari yrkas att hos regeringenbegär en lagändring som innebär att dekommunala trafikföretag som drivs enligtaffärsmässiga principer tillåtskonkurrera utanför den egna kommunen.1994/95:K605 av ochBengt Silfverstrand (båda s), vari yrkasatt som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om att skyndsamt igångsättaarbetet med sikte på en ändradlagstiftning om kommunaluppdragsverksamhet.1994/95:K617 av (), variyrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om förändringar i kommunallagenoch berörda specialförfattningar förkommunal verksamhet vad avserlokaliseringsprincipen.1994/95:K625 av m.fl.(s), vari yrkas att hosregeringen begär en lagändring sominnebär att de kommunala trafikföretagsom drivs enligt affärsmässiga principertillåts konkurrera utanför den egnakommunen. verksamhetBakgrundKommunal verksamhet har länge omgärdatsav ett antal rättsliga grundprinciper.De flesta har vuxit fram genomrättspraxis. En del av dessa har underårens lopp kommit att lagfästas och dåframför allt i kommunallagen. Deprinciper som är av särskilt intresseför möjligheterna att vidga kommunernasoch landstingens möjligheter att köpaoch sälja tjänster över kommun-respektive landstingsgränserna ärlokaliserings-, likställighets- ochsjälvkostnadsprincipen.Lokaliseringsprincipen (2 kap. 1 §kommunallagen) innebär att denverksamhet som en kommun eller ettlandsting bedriver skall ha enanknytning till det egna geografiskaområdet eller till de egnakommunmedlemmarna. Principen ställer uppvissa hinder både mot att kommuner ochlandsting säljer tjänster till varandraoch mot att de samverkar och erbjudervarandra sin kompetens i fråga ommyndighetsutövning. I rättspraxis harlokaliseringsprincipen försetts medviktiga modifikationer som hänger sammanmed dels befolkningens rörlighet, delsofullkomligheter i kommunindelningen.Rättspraxis har godtagit att undantagfrån denna princip skett på så sätt attkommuner och landsting får säljatillfällig överskottskapacitet påmarknaden. Inom vissa sektorer har det ilag tillskapats möjligheter för kommuneroch landsting att t.ex. sluta avtal omvisst samarbete över kommungränserna. Ivissa lagar, t.ex. skollagen (1985:1100)och hälso- och sjukvårdslagen(1982:763), förutsätts dessutom attsådant samarbete sker.Likställighetsprincipen (2 kap. 2 §kommunallagen) innebär att det inte ärtillåtet för kommunerna och landstingenatt särbehandla vissa medlemmar ellergrupper av medlemmar annat än påobjektiv grund. Principen har storbetydelse när det gäller att fastställaavgifter och taxor.Enligt självkostnadsprincipen får enkommun eller ett landsting inte ta uthögre avgifter än som svarar motkostnaden för de tjänster ellernyttigheter som kommunen ellerlandstinget tillhandahåller (8 kap. 3 b§ kommunallagen).Kommuner och landsting får enligt 2kap. 7 § kommunallagen drivanäringsverksamhet om den drivs utanvinstsyfte och går ut på atttillhandahålla allmännyttigaanläggningar eller tjänster åtmedlemmarna i kommunen eller ilandstinget.Utredningsarbete m.m.Lokaldemokratikommittén fick genomtilläggsdirektiv (dir. 1992:88) iseptember 1992 i uppdrag att lämnaförslag till utformning av en begränsadförsöksverksamhet med kommunaluppdragsverksamhet. I direktivenhänvisades till somi sitt betänkande Konkurrens inom denkommunala sektorn (SOU 1991:104)föreslagit att kommuner och landstingskall tillåtas att bedrivauppdragsverksamhet i andra kommuner ochlandsting under förutsättning attmotsvarande verksamhet upphandlas ikonkurrens i den egna kommunen eller detegna . Till följd avsvårigheter att överblickakonsekvenserna av en lagstiftning medden inriktning som Konkurrenskommitténföreslagit borde enligt direktivenfrågan om uppdragsverksamhet övervägasoch belysas ytterligare i ljuset av denutveckling som sker och med beaktande avvilka effekter en kommunaluppdragsverksamhet kan ha på marknaden.Lokaldemokratikommittén lämnade inovember 1992 delbetänkandet Kommunaluppdragsverksamhet (SOU 1992:128). Ibetänkandet föreslog kommittén att enförsöksverksamhet skulle ledas avregeringen med en särskild utredare somberedande instans. Kommuner ochlandsting som var intresserade av attdelta i försöksverksamheten skulle hosregeringen få ansöka om tillstånd försina myndigheter och företag att fåbedriva uppdragsverksamhet. Förslagetsyftade enligt kommittén till att ge såbreda erfarenheter som möjligt avkommunal uppdragsverksamhet. Kommuner,landsting och kommunala företag skulleenligt kommittén bedriva sinuppdragsverksamhet på affärsmässigagrunder. Vid prissättningen av de iuppdragsverksamheten ingående tjänsternaskulle kommunerna, landstingen ochföretagen inte vara bundna av denkommunala självkostnadsprincipen.Av propositionen om lokal demokrati(prop. 1993/94:188) framgick attregeringen inte var beredd att läggafram förslag i dessa delar. Frågornaskulle emellertid komma att beredasvidare.Regeringen tillsatte enarbetsgrupp med uppgift att närmareanalysera behovet av att ge kommuner ochlandsting dels vidgade möjligheter attbedriva uppdragsverksamhet åt varandra,dels möjligheter att använda varandraspersonal för vissa myndighetsuppgifter.Arbetsgruppen lämnade enslutrapport, uppdragsverksamhetoch samverkan ommyndighetsutövning (Ds 1995:13).Arbetsgruppen behandlade områdenakollektivtrafik och kommunalteknik samtdet sociala området. Arbetsgruppensbedömning var att behovet av vidgademöjligheter att bedrivauppdragsverksamhet är störst inomkollektivtrafikområdet och att vidgademöjligheter inom detta område kan gevärdefulla erfarenheter som kan liggatill grund för fortsatta överväganden avbehovet och utformningen av en vidgadkompetens inom andra områden.Arbetsgruppen föreslog därför attkommuner och landsting skall få bedrivakollektivtrafik utanför sina geografiskaområden. När det gäller detkommunaltekniska området (till vilkethör bl.a. skötsel avvägnät, drift och underhåll av el-,vatten- och avloppsnäten samtrenhållning) gjorde arbetsgruppenbedömningen att de möjligheter somenligt rättspraxis finnsatt sälja tillfällig överskottskapacitetär tillräckliga. Beträffande det socialaområdet konstaterade arbetsgruppen attSocialtjänstkommittén i sitthuvudbetänkande (SOU 1994:139) lämnatett förslag till en ny socialtjänstlagoch där föreslagit en bestämmelse somenligt kommittén skall öka möjligheternaför en kommun att överlämnaarbetsuppgifter till en annan kommun.Arbetsgruppen anförde att det frånkommunalt håll hävdats att det finns ettbehov av att kunna ta vara på ochanvända den kompetens som finns i andrakommuner. Många kommuner ser storaekonomiska svårigheter när det gälleratt kunna täcka alla specialområden därärendefrekvensen är låg. En utgångspunktför arbetsgruppen har varit att finna enmodell som bygger på att varje kommuneller landsting behåller det politiskaoch rättsliga ansvaret för denverksamhet de enligt lag har att skötaäven om de anlitar en person som äranställd i en annan kommun respektiveinom annat landsting. Arbetsgruppenföreslog en ändring i kommunallageninnebärande att en nämnd skall, efteröverenskommelse med en annan kommuneller ett annat landsting, få uppdra åten anställd i den kommunen eller i detlandstinget att fatta beslut på nämndensvägnar.Kommunal uppdragsverksamhet inom lokaloch regional kollektivtrafikPropositionenAllmäntDen lokala och regionala kollektivapersontrafiken med buss i Sverigebedrivs med ca 7 000 bussarfördelade på totalt ca 350 privata ochkommunala företag. uppgickkostnaderna för denna trafik inklusivelokal och regional spårtrafik till ca13,. Kostnadernauppgick till ca 14,5 miljarderkronor. Självfinansieringsgraden - ihuvudsak biljettintäkter - uppgick 1993till . Resten utgjordes av bidragfrån kommuner, landsting och staten.Självfinansieringsgraden har undersenare år ökat beroende bl.a. påikraftträdandet av lagen (1991:1528) omoffentlig upphandling och på höjda taxorför kollektivtrafiken.Marknaden domineras , förutom avde kommunala bussföretagen, av . De kommunalabussföretagen (27 stycken) hade 1994sammanlagt av marknaden förbussar för lokal och regionalkollektivtrafik varav StorstockholmsLokaltrafik (SL) . hadeca och avmarknaden. Övriga delades av övrigai huvudsak privata mindre bussföretag.Sedan år 1989 har ochLinjebuss AB stärkt sinamarknadspositioner genom att dels vinnakommunala anbudstävlingar, dels köpa uppkommunala bussföretag. harunder ökat sinmarknadsandel från ca 5 till . Dekommunala företagen inkl. SL har undermotsvarande period tappatmarknadsandelar från ca 51 till ca 39 %.De privata mindre företagensmarknadsandelar har legat i stort settstilla.En stor del av kollektivtrafikenupphandlas i konkurrens.Bussföretagen har dock sinsemellan intesamma förutsättningar att agera på enkonkurrensutsatt marknad. De kommunalaföretagen är till skillnad mot deövriga, av hänsyn till denkommunalrättsligalokaliseringsprincipen, förhindrade atterbjuda sina tjänster utanför sitt egetgeografiska område. En annan skillnadmot privat företagsverksamhet är att dekommunala företagen inte får ha somsyfte att bedriva sin verksamhet medvinst.Efter , när lagen(1991:1528) om offentlig upphandlingträdde i kraft, kan kommunerna ochlandstingen inte anlita sina egnaföretag direkt utan upphandling för attbedriva kollektivtrafik. Dettaförhållande har lett till att när dekommunala bussföretagen förlorar i enanbudstävling som trafikhuvudmannen,kommunen eller anordnat harde inte någon rättslig möjlighet attkompensera sig genom att söka sig tillandra marknader.Regeringen gör bedömningen attkollektivtrafiken agerar på enkonkurrensmarknad. De största aktörernablir dock allt större. Det finns enuppenbar risk för att de kommunalatrafikföretag som finns kvar påmarknaden och som även framöver skullekunna utgöra reella konkurrenterantingen köps upp eller tvingassamarbeta med varandra i större bolagför att på så sätt öka möjligheterna attstanna kvar på marknaden. De kommunalaföretagens framtida möjligheter attagera har förändrats i och medikraftträdandet av lagen om offentligupphandling. Med hänsyn till hurmarknadssituationen förändratsfinns det dock en risk för att branscheninom en snar framtid kan komma attkarakteriseras av bristande konkurrens.De kommunala bolagen bör enligtregeringen tillåtas att delta iupphandlingar som anordnas av andrakommuner och landsting.Den kommunala verksamheten har somfrämsta mål att tillgodose de egnamedlemmarnas behov. Detta mål bör inteförändras även om de kommunala bolagenges vidgade möjligheter att säljatrafiktjänster till andra kommuner ochlandsting. Den verksamhet man åtar sigatt utföra åt andra måste varakompetensenlig i den egna kommunen elleri det egna . Det handlar omatt sälja tjänster som i sig ärkommunala angelägenheter i den säljandekommunen.FörsöksverksamhetEnligt regeringens mening finns det skälatt vidga den kommunala kompetensen påområdet för kollektivtrafik påförsöksbasis . Förslaget om försöksverksamhetsyftar till att ge erfarenhet avkommunal uppdragsverksamhet. Regeringenavser att göra enuppföljning av hur försöket harutfallit. Denna uppföljning får sedanligga till grund för en bedömning av omden kommunala kompetensen permanentskall utvidgas på området förkollektivtrafik.För deltagande i försöksverksamhetenkrävs enligt regeringens förslag attuppdragsverksamheten bedrivs av ettkommunalt aktiebolag, särredovisas,kalkyleras, bedrivs affärsmässigt ochinte stöds på ett sätt som hämmarkonkurrensen. Av bolagets redovisningskall framgå vilka borgensförbindelseroch övriga ansvarsförbindelser somkommunen eller ingått förbolaget. uppdragsverksamhet börenligt regeringen inte stödjas - varesig ekonomiskt eller på annat sätt - såatt den fria konkurrensen hämmas. Devillkor som ställs upp skall enligtregeringen syfta till att åstadkomma sålika villkor för konkurrens som möjligtoch förhindra att ett företag expanderarsin verksamhet över kommungränserna påett sådant sätt att det leder till ickeönskvärda negativa effekter på marknadeneller för de egna skattebetalarna.Regeringen anser att flera skäl talarför att den kommunala trafikverksamhetsom skall konkurrera på marknaden endastskall få göra det om verksamheten drivsi bolagsform. Verksamheten skall vararättsligt och organisatoriskt skild frånannan verksamhet. Ett skäl fördetta är att en sådan ordning får tillföljd att trafikverksamheten enligtlagen om offentlig upphandling måsteupphandlas. Kommunerna och landstingenfår då inte automatiskt köpa direkt frånsina egna företag. De egna företagen ochde privata konkurrenterna ges därigenomlikvärdiga spelregler.För att se till attkonkurrensneutralitet råder och attkommuner och landsting inte medskattemedel subventionerar en verksamhetsom bedrivs åt annan, bör detsäkerställas att den verksamhet sombedrivs åt en annan ges en sådanutformning att det går att utläsaresultat samt de kostnader och intäktersom hänför sig tilluppdragsverksamheten.Uppdragsverksamheten skall därförsärredovisas i bolagets räkenskaper. Ensärredovisning torde även behövas föratt kunna upprätta och följa upp deekonomiska kalkyler som skall göras.Genom särredovisning avuppdragsverksamheten säkerställsmedborgarnas insynsmöjligheter iverksamheten. Dessutom skallborgensförbindelser och övrigaansvarsförbindelser till företagetredovisas. Regeringen har inte varitberedd att lägga fram förslag somförbjuder borgen. Däremot anserregeringen det vara rimligt att kommuneneller tar ut enborgensavgift av bolaget.Regeringen föreslår en lag omförsöksverksamhet med rätt för kommunalaaktiebolag att bedrivauppdragsverksamhet inom sådan trafik somavses i lagen (1985:449) om rätt attdriva viss linjetrafik. Lagen föreslåsträda i kraft och gällatill utgången av år 2002.MotionernaI motion K33 yrkar m.fl.(m) att avslår propositionen.Motionärerna anför bl.a.: Den kommunalanäringsverksamheten inger oro. För detförsta är näringsverksamhet ingennaturlig uppgift, utan iprincip oförenlig med kommunalverksamhet. För det andra snedvrideroffentlig näringsverksamhetkonkurrensen. Ytterst beror detta på attoffentliga aktörer har tillgång tillskattemedel. Propositionens förslag omförsöksverksamhet med kommunaluppdragsverksamhet innebär en utvidgningav den kommunala kompetensen inom dens.k. kollektivtrafiken och går därför ifel riktning. Det utgår dessutom frånden felaktiga tanken att konkurrenseninom olika sektorer av näringslivetförbättras om kommunerna eller andraoffentliga organ kliver in på arenan. Istället snedvrider och försvagar dettakonkurrensen.I motion K34 yrkar m.fl.(kds) att avslår regeringensförslag om en försöksverksamhet medvidgad kompetens på området förkollektivtrafik. Enligt motionärernassynsätt bör konkurrensutsattnäringsverksamhet i princip bedrivas avprivata intressenter. En i sammanhangetrelevant begränsning är att kommuner ochlandsting bara får driva sådannäringsverksamhet som drivs utanvinstsyfte och som går ut på atttillhandahålla allmännyttigaanläggningar eller tjänster åtmedlemmarna i den egna kommunen eller idet egna landstinget.Även i motion K35 av . (fp) yrkas att avslårpropositionen i den del som rör kommunaluppdragsverksamhet avseendekollektivtrafik. Motionärerna tror inteatt en marknad gynnas av attkommunalägda företag agerar på den. Detär inte en central uppgift att vidgakommunal bolagsverksamhet på bekostnadav privat serviceföretagande.Lokaliseringsprincipen hindrar kommunenatt bedriva verksamhet utanförkommungränsen, ochsjälvkostnadsprincipen innebär attkommuner inte får drivanäringsverksamhet i vinstsyfte.Regeringens förslag innebär avsteg fråndessa två principer. varken kan eller bör jämföras.De kommunala organisationerna är skapadeför beslut om gemensamma angelägenheteroch beslutsprocessen kännetecknas avlång handläggningstid, stor öppenhet ochdemokratisk debatt. Företag och derasverksamhet karakteriseras av snabbabeslut, liten insyn, risktaganden ochvinstmaximering. Därför skall, enligtmotionärerna, dessa olika verksamheter istörsta möjliga utsträckning verka varför sig och styras av olika regler ochlagar. Det föreligger inte likvärdigakonkurrensvillkor när det kommunalaalternativet finansieras med hjälp avskattemedel och det privata alternativetfinansierar sin verksamhet genom kapitalfrån frivilliga aktieägare.I motion K602 yrkar m.fl.(s) och i motion K625 yrkar ArneKjörnsberg m.fl. (s) att hosregeringen begär en lagändring sominnebär att de kommunala trafikföretagsom drivs enligt affärsmässiga principertillåts konkurrera utanför den egnakommunen. som bedriversin verksamhet på helt affärsmässigagrunder bör enligt motionärerna hamöjlighet att lägga anbud påverksamheter även utanför den egnakommunen, under förutsättning att denaktuella verksamheten ärkonkurrensutsatt i den egna kommunen.I motion K605 yrkar ochBengt Silfverstrand (s) att riksdagensom sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att skyndsamtigångsätta arbetet med sikte på enändrad lagstiftning om kommunaluppdragsverksamhet. Som praxisutvecklats finns det ingen riktigttydlig gräns mellan den kommunalasektorn och näringslivet. Kommunernadriver således affärsverksamhet på t.ex.områdena kommunikationer, energi,bostadsförsörjning, vatten och avloppoch renhållning. Kraven på ett effektivtresursutnyttjande inom kommunsektorn harkraftfullt strukits under som ettresultat av såväl den allmännaekonomiska utvecklingen som av statligabeslut som rör kommunsektorn. För att eneffektiv hushållning med skattemedelskall bli möjlig är det förståsnödvändigt att fullt ut utnyttjakapitalinvesteringar och överkapacitet iden kommunala sektorn. Det kräver ökademöjligheter att bedriva interkommunalverksamhet på t.ex. nämnda områden.I motion K617 yrkar ()att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om förändringar i kommunallagenoch berörda specialförfattningar förkommunal verksamhet vad avserlokaliseringsprincipen. Kommunallagenoch berörda specialförfattningar inomdet kommunala kompetensområdet börenligt motionären ändras så attmellankommunalt samarbete också kan skegenom att en kommun formellt ansvararför verksamhet som säljs till annankommun.Utskottets bedömningEn stor del av kollektivtrafikenupphandlas i konkurrens. Dekommunala företagen är till skillnadfrån de övriga, av hänsyn till denkommunalrättsligalokaliseringsprincipen, förhindrade atterbjuda sina tjänster utanför sittgeografiska område. En annan skillnad äratt de kommunala företagen inte får hasom syfte att bedriva sin verksamhet medvinst. I likhet med regeringen anserutskottet att de kommunala bolagen, närdet gäller kollektivtrafiken, börtillåtas att delta i upphandlingar somanordnas av andra kommuner ochlandsting. Kommunala aktiebolag bör gesrätt att under vissa förutsättningarbedriva uppdragsverksamhet i andrakommuner eller landsting inom sådantrafik som avses i lagen (1985:449) omrätt att driva viss linjetrafik.Förslaget om vidgad kompetensbör i enlighet med vad som anförs ipropositionen införas på försöksbasis.Uppföljningen av hur försöket utfallitskall sedan ligga till grund för enbedömning av om den kommunalakompetensen permanent skall utvidgas påområdet för kollektivtrafik. Motbakgrund av det anförda tillstyrkerutskottet propositionens förslag i dennadel och avstyrker motionerna1995/96:K33, 1995/96:K34 och1995/96:K35. Motionerna 1994/95:K602,1994/95:K605, 1994/95:K617 och 1994/95:K625 får anses tillgodosedda ochavstyrks.Kommunal samverkan om myndighetsutövningPropositionenEn stor del av den kommunalaverksamheten innefattarmyndighetsutövning. Myndighetsutövningkan vara av skiftande karaktär ochsvårighetsgrad. Den frekvens med vilkenolika ärenden hanteras skiftar ocksåmycket från kommun till kommun och fråntid till annan. Många kommuner har avekonomiska och praktiska skäl svårt atttäcka alla specialområden med egenexpertis och man har bl.a. av detta skälhävdat att det finns ett behov av attanvända den kompetens som finns i andrakommuner. När det gällermyndighetsutövning måste varje kommunoch landsting bygga upp en egenkompetens och avsätta egna resurser föratt hantera vissa frågor. Många gångertorde det mest rationella alternativetvara att kunna nyttja befintlig kunskaphos t.ex. grannkommunen.Enligt den s.k. lokaliseringsprincipenfår kommuner och landsting själva hahand om sådana angelägenheter av allmäntintresse som har anknytning tillkommunens eller områdeeller deras medlemmar och som inte skallhandhas enbart av staten, en annankommun, ett annat landsting eller någonannan.Kommuner får, enligt 3 kap. 16 §kommunallagen, efter beslut avfullmäktige lämna över vården av enkommunal angelägenhet till ettaktiebolag, ett handelsbolag, enekonomisk förening, en ideell förening,en stiftelse eller en enskild individ.Dock får vården av en kommunalangelägenhet som innefattarmyndighetsutövning, enligt 11 kap. 6 §regeringsformen, överlämnas endast omdet finns stöd för det i lag.En nämnd är, oavsett om det ärfråga om myndighetsutövning eller inte,förhindrad att uppdra åt någon utanförden kommunala organisationen att beslutapå nämndens vägnar i ett visst ärendeeller en viss grupp av ärenden. Ikommunallagen ställs ett krav på attpersonen skall vara anställd av kommunen(6 kap. 33 §).I propositionen föreslår regeringen attkommuner ges möjlighet att lämna uppdragtill anställd i en annan kommun för attbesluta på kommunens vägnar. Frågan omdelegering skall enligt regeringenregleras i speciallag. En utgångspunktför förslaget är att varje enskildkommun skall behålla det politiska ochrättsliga ansvaret för den verksamhet deenligt lag har att sköta även om denanlitar en person som är anställd i enannan kommun. Det handlar således inteom att flytta över det lagstadgadeansvaret från t.ex. en kommun till enannan. Syftet är i stället att anställdai andra kommuner vid behov skall kunnahandlägga vissa ärenden ellerärendetyper och fatta de nödvändigabesluten i den delegerande kommunensnamn.