bet · GJ01SoU17 · 1996-05-02 00:00:00 — m.m. (mom. 11)() anserdels att den del av utskottetsbetänkande som på s. 27 börjar med Utskottet vidhåller och slutar medSoch 7-8 bort ha följande lydelse:Utskottet delar motionärernasuppfattning att rättssäkerheten i densvenska sjukvården behöver stärkas föratt bättre svara mot ett demokratisktsamhälles krav på god hälso- ochsjukvård. Det är angeläget att skapafler handfasta, formella och konkretaredskap för patienter. Utskottet anseratt bör besluta att inrätta enfristående statligombudsmannainstitution försjukvårdsområdet dit patienterna kanvända sig med sina klagomål på vården.Vidare anser utskottet att till en sådanstatlig ombudsman bör knytas ett nät avlokala patientombudsmannaexpeditionersom bör finnas vid varje sjukhus ochstörre vårdinstitution. Såväl denstatliga som delokala patientombudsmannaexpeditionernabör enligt utskottet ges särskildaresurser när det gäller att bistå denpsykiatriska vården och långvårdenspatienter och deras anhöriga vidanmälningar mot vårdpersonal.Utskottet anser vidare att reglerna ipatientjournallagen bör omarbetas så attpatienter ges betydligt störreinflytande och kontroll över innehålleti journalhandlingarna. Utskottet anservidare att psykiskt våld och psykiskmanipulation av patienter samt ävenfysisk felbehandling bör bedömas somdisciplinbrott och föranledadisciplinpåföljd. Mobbning mellananställda i vården bör också kunnaföranleda disciplinpåföljd eftersommobbningen utgör ett hot motpatienternas hälsa. Slutligen anserutskottet att preskriptionstiden fördisciplinpåföljd för felbehandling ellerövergrepp bör förlängas till fem årräknat från felbehandlingen ellerövergreppstillfället och till minst tvåår efter det att patienten skrivits utfrån vården. Allvarliga felbehandlingareller övergrepp bör enligt utskottetkunna anmälas och utredas även efterpreskriptionstidens utgång. nu anfört bör med anledning avmotion So451 (v) yrkandena 1-5 och 7 och8 ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 11bort ha följande lydelse:11. beträffande patientombudsmanm.m.att med anledning av motion1994/95:So451 yrkandena 1-5 och 7 och 8som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört,11. Destruktiva rörelser (motiveringentill mom. 12)() anseratt den del av utskottets betänkande sompå s. 30 börjar med , som och som slutarmed motion So406 (fp) bort ha följandelydelse:Konstitutionsutskottet, som berettstillfälle att yttra sig i fråga omkartläggningen, har anfört bl.a.följande:Konstitutionsutskottet utgår från attdet underlag som den av socialutskottetföreslagna utredningen skall ge avserstöd- och hjälpinsatser inom olikasamhällsorgan, främst hälso- ochsjukvården, för människor som avspeciella skäl befinner sig i psykiskakrissituationer samt att dessa insatserinte skall innebära åtgärder som sätterde grundläggande fri- och rättigheternai fara. Vidare utgårkonstitutionsutskottet från att det inteblir fråga om en statlig kartläggningeller informationskampanj mot vissautpekade rörelser.Konstitutionsutskottet har därmed enligtsocialutskottets mening väsentligtbegränsat ett eventuelltutredningsuppdrag jämfört med denkartläggning som socialutskottetsmajoritet förordade i 1995/96:SoU11.Socialutskottet instämmer ikonstitutionsutskottets bedömning om ettmer begränsat utredningsuppdrag vilketendast bör avse stöd- och hjälpinsatserinom olika samhällsorgan, främst hälso-och sjukvården, för människor som avspeciella skäl befinner sig i psykiskakrissituationer. Någon statligkartläggning eller informationskampanjmot vissa utpekade rörelser skall ienlighet med konstitutionsutskottetsbedömning ej ske. Vad som här anförts omen sådan klart begränsad utredning ienlighet med konstitutionsutskottetsyttrande bör enligt socialutskottet gesregeringen till känna med anledning avmotion So406 (fp).12. Vård och behandling m.m. (mom. 13)() anserdels att det avsnitt i utskottetsbetänkande som börjar på s. 32 med Utskottet har och slutar med sålundaangelägna bort ha följande lydelse:Utskottet har stor förståelse för attmotionärerna har velat fästa riksdagensuppmärksamhet på de nu aktuellaproblemområdena. Åtgärder för attförbättra vården och omhändertagandet avdem som lider t.ex. av epilepsi elleranorexi/bulimi är sålunda angelägna. Närdet gäller vissa sällsyntasjukdomstillstånd delar utskottetbedömningen i motion So423 (fp) yrkande10 att bör göra enkartläggning av vilka otillfredsställdavårdbehov som finns, ange hur behovenkan tillgodoses och vilka som kan ansessom riksverksamheter. Socialstyrelsenger regelbundet ut Vårdkatalogen överriksverksamheter. Den bygger på underlagfrån berörda sjukhus om var patientermed sällsynta sjukdomar kan behandlas.Katalogen är emellertid inte kompletteftersom den inte bygger på enbehovsanalys utan på landstingensrapporter till om vilkasjukdomar de behandlar. Det finns enligtutskottet grupper av patienter medsjukdomar som av olika skäl inteuppmärksammats tillräckligt. Det kanröra sig om tidigare okända hälsoproblemsom vården har otillräckliga kunskaperom. Vad utskottet nu anfört bör medanledning av motion So423 (fp) yrkande10 ges regeringen till känna.dels det avsnitt i utskottets betänkandepå s. 30 som börjar med MotionernaSo423 (fp) och slutar med yrkande 38avstyrks. bort ha följande lydelse:Motionerna So426 (fp), So436 (s), So484(kds) yrkandena 20 och 36, A802 (fp)yrkande 10 och A807 (c) yrkande 38avstyrks.dels att utskottets hemställan under 13bort ha följande lydelse:13. beträffande vård och behandlingm.m.att med anledning av motion1994/95:So423 yrkande 10 och med avslagpå motionerna 1994/95:So426,1994/95:So436, 1994/95:So484 yrkandena20 och 36, 1994/95:A802 yrkande 10 och1994/95:A807 yrkande 38 som sin meningger regeringen till känna vad utskottetanfört.13. Alternativ sjukvård (mom. 14)() anserdels att den del av utskottetsbetänkande som på s. 33 börjar med Utskottet anser och slutar med avstyrks därför bort ha följandelydelse:Utskottet delar uppfattningen i motionSo478 (c) att det behöver vidtas olikaåtgärder för att främja alternativsjukvård. I förekommer ca 170alternativa terapier. Det kan varaproblematiskt att bedöma vilka avterapierna som är seriösa och som böranses vara sjukvård imervärdesskattelagens mening och därmedmomsbefriade. Utskottet anser också attfler grupper av terapeuter börauktoriseras. Vad utskottet nu anförtbör ges regeringen till känna.dels att utskottets hemställan under 14bort ha följande lydelse:14. beträffande alternativ sjukvårdatt med anledning av motion1994/95:So478 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottetanfört,14. Genteknik (mom. 18)() anserdels att den del av utskottetsbetänkande som på s. 39 börjar med Utskottet vill och slutar med och4-6 bort ha följande lydelse:Utskottet delar motionärernasuppfattning att lagstiftningen måsteskärpas då det gäller gentekniken ochdess konsekvenser. Utskottet anser attregeringen bör tillsätta en utredningmed syfte att närmare granska hurgentekniken kan riskera att användas irashygieniskt syfte. Utskottet befararatt information om enskilda människorsgenuppsättning kan komma att användas påett sätt som kränker individensintegritet. Ekonomiska intressen kandessutom föranleda företag,försäkringsbolag, banker etc. att sökainformation om enskilda människorsgener. Detta skulle få sociala ochmänskliga effekter som inte är värdiga.Utskottet anser att vi skulle riskera engenetisk klassning vilken skulle ledatill att ett nytt klassamhälle uppstårdär individer med efterfrågadgenuppsättning kommer att ha företrädeoavsett kompetens, förmåga och verkligaförhållanden. Utskottet anser att det ärnödvändigt med lagstiftning somförbjuder att information om människorsgener får sökas, efterfrågas elleranvändas vid antagnings- elleranställningsförfaranden eller i sambandmed försäkrings- och bankärenden. Förbudbör också, för att skydda människorsintegritet, införas mot att lämna utinformation om enskilda människorsgenuppsättning. Regeringen bör återkommatill med lagförslag i dessahänseenden. Vad utskottet nu anfört börmed anledning av motion So422 (mp)yrkandena 2 och 4-6 ges regeringen tillkänna. Motion K15 (fp) avstyrks.dels att utskottets hemställan under 18bort ha följande lydelse:18. beträffande genteknikatt med anledning av motion1994/95:So422 yrkandena 2 och 4-6 ochmed avslag på motion 1995/96:K15 som sinmening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,Särskilt yttrandeGenteknikBarbro () anser att den delav utskottets betänkande som på s. 39börjar med Utskottet vill och slutarmed och 4-6 bort ha följande lydelse:För att förhindra att exempelvisförsäkringsbolag eller arbetsgivare fårdel av genetiska data om en enskildanser att kompletterandelagstiftning bör införas med hårdarekrav på sekretess för genetiska data änför andra sekretessbelagda uppgifter ihälso- och sjukvården. En sådanlagstiftning bör dels omfattasekretesskyddet, dels hurbeslutsprocessen bör gå till när detgäller medicinska tester inklusivegentestning i arbetslivet.Beslutsprocessen bör enligt min meninginnebära att en från arbetsgivare ocharbetstagare fristående etisk nämnd fåransvar för att bedöma om det från etiskautgångspunkter är försvarligt att utföragentester. kunna fylla rollen som en sådanoberoende instans med en kontrollerandefunktion.Arbete pågår iregeringskansliet med inriktning på enproposition . Detförhållandet att jag nu avstått från attanmäla reservation innebär ingen ändradinställning i frågan.Konstitutionsutskottets yttrande1995/96:KU8yViss kartläggningTill socialutskottetSocialutskottet har den 12 mars 1996berett tillfälleatt yttra sig i fråga om denkartläggning som socialutskottet ibetänkande 1995/96:SoU11 föreslagit medanledning av motion 1994/95:So406 avBarbro ().Socialutskottets förslagSocialutskottet anförde i sin bedömningav den aktuella motionen följande.Till utskottet har från ansvarigamyndigheter rapporterats att hälso- ochsjukvården och iblandmöter människor som drabbats av svårapsykiska problem sedan de frigjort sigeller stötts ut från rörelser som dehamnat i stark beroendeställning till.Rörelserna beskrivs ofta sommanipulativa, antidemokratiska ochauktoritära. För egna syften utövarledaren /ledarna ett starkt psykiskttryck på medlemmarna, som kan heltavskärmas från omvärlden. Försök frånmedlemmar att frigöra sig motarbetasintensivt. Den som lyckas frigöra sigeller som stöts ut är ofta mycket sårbaroch saknar helt självförtroende. Enligtrapporterna till utskottet förekommerofta självmordstankar. Hälso- ochsjukvården och och andrasamhällsorgan, t.ex. skolan ochdomstolsväsendet, saknar oftastkunskaper om vilket stöd och vilkenhjälp, vård och behandling som behöverges. I finns kunskaper ocherfarenheter på detta område. Frågornahar uppmärksammats också i Frankrike.Utskottet saknar tillräckligtunderlag för att ta ställning till desvåra frågor som aktualiseras imotionen. Utskottet anser därför attregeringen på lämpligt sätt börkartlägga omfattningen av dessa problemoch de motreaktioner de skapar. Vidkartläggningen måste yttrande- ochreligionsfrihetsfrågor beaktas. Dettakan vara en grannlaga uppgift. Isammanhanget bör utredas dels hurproblemen kan förebyggas, dels vilketstöd och vilken hjälp, vård ochbehandling som bör kunna erbjudas. Isammanhanget bör också övervägas hurkunskaper och erfarenheter på dettaområde kan spridas till alla berörda medbevarad respekt för religions- ochyttrandefriheten.Vad utskottet nu anfört bör gesregeringen till känna med anledning avmotion So406 (fp).MotionenI motionen hemställs om etttillkännagivande om behovet av utredningom hur andlig kränkning med desshälsomässiga följder skall kunnaförebyggas och åtgärdas samt hurmänniskor som utsatts för sådankränkning skall kunna få hjälp.Motionären anför att socialsektorn ochhälso- och sjukvården under senare årmött personer som på olika sätt kommit ien sådan beroendeställning till enrörelse eller en person att de heltförlorat makten över sin egen vilja ochvid försök att frigöra sig fått svårapsykiska problem. Vi behöver enligtmotionären få kunskap om omfattningen avdetta allvarliga samhälls- ochhälsoproblem. Vi behöver också fåkunskap om bästa sätten att hjälpa dedrabbade. Kunskap behöver förmedlas tillolika personalkategorier såsom personalinom , hälso- och sjukvården, domstolsväsendet, skolan och inteminst skolhälsovården. Motionären anserockså att det bör finnas en lagstiftningsom särskilt tar sikte på att komma åtden andliga kränkning som det här ärfråga om. Motionären önskar enparlamentarisk utredning med uppdrag attnärmare studera problemet och komma medförslag till lagstiftning och om hur manskall kunna hjälpa den grupp människorsom blivit fråntagna den viktigaste avde mänskliga rättigheterna, rätten tillsin fria vilja.UtskottetGrundläggande fri- och rättigheterRegeringsformenVarje medborgare är enligt 2 kap. 1 §regeringsformen (RF) gentemot detallmänna tillförsäkrad yttrandefrihet,informationsfrihet, mötesfrihet,demonstrationsfrihet, föreningsfrihetoch religionsfrihet.Yttrandefrihet definieras som frihetatt i tal, skrift eller bild eller påannat sätt meddela upplysningar samtuttrycka tankar, åsikter och känslor.Informationsfrihet definieras somfrihet att inhämta och mottagaupplysningar samt att i övrigt taga delav andras yttranden.Mötesfrihet definieras som frihet attanordna och bevista sammankomst förupplysning, meningsyttring eller annatliknande syfte eller för framförande avkonstnärligt verk.Demonstrationsfrihet definieras somfrihet att anordna och deltaga idemonstration på allmän plats.Föreningsfrihet definieras som frihetatt sammansluta sig med andra förallmänna eller enskilda syften.Religionsfrihet definieras som frihetatt ensam eller tillsammans med andrautöva sin religion.De i paragrafen definierade friheternakan gemensamt benämnas de positivaopinionsfriheterna. Bland de negativaopinionsfriheterna kan nämnas skyddetmot tvång att ge till känna åskådning ivissa hänseenden (2 kap. 2 § RF). Enannan är förbudet mot registrering avpolitisk åskådning (2 kap. 3 § förstastycket RF).Till skydd mot kränkning av denpersonliga integriteten får registreringav personuppgifter genom ADB endast skei den utsträckning som anges i lag(2 kap. 3 § andra stycket RF).Religionsfriheten kan efter 1976 årsförfattningsreform (prop. 1975/76:209,bet. KU 1975/76:56 och 1976/77:1, rskr.1976/77:2) över huvud taget intebegränsas. Religionsfriheten är den endaav de positiva opinionsfriheterna sominte kan begränsas. Detta hänger sammanmed det sätt varpå friheten hardefinierats i grundlagstexten:definitionen syftar uteslutande på vadsom är specifikt just förreligionsfriheten - att ensam ellertillsammans med andra utöva sinreligion. De moment i religionsfrihetensom närmast är utflöden av andrafriheter, såsom yttrandefriheten,informationsfriheten, mötesfriheten ochföreningsfriheten, begränsas enligt vadsom gäller för dessa friheter.Religionsfriheten beskrevs i denursprungliga texten såsom frihet attsammansluta sig med andra tilltrossamfund och att utöva sin religion .Det moment som utgjordes av frihet attsammansluta sig med andra fick utgå vid1976 års reform; man ville härmedförebygga det missförståndet atteventuella allmänna begränsningar avföreningsfriheten inte skulle gälla förreligiösa sammanslutningar och samtidigthindra regler som vände sig enbart motreligiösa sammanslutningar.I sin motivering för attreligionsfriheten skulle åtnjuta ettabsolut skydd och alltså inte kunnabegränsas uttalade föredragandestatsrådet:Det kan - - - hävdas att en regleringsom innebär att religionsfriheten görsbegränsningsbar skulle ge en riktigarebild av rättsläget på området. Detförhåller sig å andra sidan så att demoment i religionsfriheten som intehämtar inslag från övrigaopinionsfriheter - främst friheten tillenskild religionsutövning - inte börkunna underkastas några särskildabegränsningar. Det finns inte hellernågon anledning att tillåta sådanabegränsningar av religionsfriheten somutgörs av inskränkningar i rätten attyttra sig, ta del av yttranden, anordnaoch delta i möten eller att bildasammanslutningar just i religiösasammanhang.De allmänna begränsningar som gäller förmänniskors handlande i samhället kan ivissa fall komma att beröra åtgärder somuppfattas såsom utövande avreligionsfriheten. En i allmänhetstraffbar handling är t.ex. inte skyddadbara därför att den förekommer i ettreligiöst sammanhang. Grundlagsskyddetinnebär ett förbud mot bestämmelser somuttryckligen riktar sig mot någon vissreligionsutövning eller som, även om dehar fått en mera allmän avfattning,uppenbart syftar till att motverka enviss religiös riktning.Att religionsfriheten inte ger någonrätt att störa samhällets lugn elleratt åstadkomma allmän förargelse framhävs i 1 § religionsfrihetslagen(1951:680).Föredragande statsrådet framhöll attreligionsfriheten närmast framstår somett omfattande rättighetskomplex medinslag av yttrandefrihet,informationsrätt, mötesfrihet ochföreningsfrihet, att i föreningsfriheteningår betydande inslag av mötesfrihetsamt att demonstrationsrätten nästanhelt omfattas av mötesfriheten. Om dennärmare innebörden yttrade statsrådet:Religionsfriheten anges t.ex. normaltinnefatta inte bara en frihet att hysaviss religiös övertygelse och attenskilt utöva religion utan också frihetatt sprida och ta del av religiösförkunnelse, att anordna och delta igudstjänster samt att bilda och medverkai religiösa sammanslutningar. Samtidigtsom det är angeläget att bereda dessasärskilda inslag i religionsfriheten etttillfredsställande skydd är detsjälvklart att reglerna omreligionsfriheten inte får hindra att debestämmelser som i allmänhet gäller förbegränsning av yttrande-, informations,mötes-, demonstrations- ochföreningsfriheterna är tillämpliga ocksånär dessa friheter utövas i religiösasammanhang. Det är t.ex. angeläget attunder en epidemi kunna hindrasammankomster där smitta kan spridasvare sig det är fråga om gudstjänster,teaterföreställningar eller politiskamöten. Ärekränkande yttranden måste, föratt ta ett annat exempel, kunna beivrasockså när de fälls i religiösasammanhang, och rasistisk verksamhetskall givetvis kunna hindras också närden till äventyrs bedrivs under religiöstäckmantel.Om övriga friheter finns föreskriftersom anger hur och för vilka ändamål defår begränsas. Begränsningar får görasendast för att tillgodose ändamål somär godtagbart i ett demokratisktsamhälle, och begränsningen får aldriggå utöver vad som är nödvändigt medhänsyn till det ändamål som harföranlett den och inte heller sträckasig så långt att den utgör ett hot motden fria åsiktsbildningen som en avfolkstyrelsens grundvalar (2 kap. 12 §RF). Begränsning får inte göras enbartpå grund av politisk, religiös,kulturell eller annans sådan åskådning.Förbudet mot begränsning enbart pågrund av åskådning gäller för bådelagstiftning och rättstillämpning ochinnebär således dels att lagstiftareninte kan besluta en föreskrift sommöjliggör ingrepp enbart på grund avnågons verkliga eller förmodadeåskådning i politiska, religiösa ellerandra - t.ex. konstnärliga ellervetenskapliga - frågor , dels att detinte heller blir möjligt för entillämpande myndighet att göra ingrepp inågons fri- och rättigheter enbart pågrund av dennes åskådning. En myndighetfår alltså inte enbart av någonsåskådning dra slutsatsen attförutsättningarna för ingripande äruppfyllda.Yttrandefriheten ochinformationsfriheten (2 kap. 13 § RF)får begränsas med hänsyn till riketssäkerhet, folkförsörjningen, allmänordning och säkerhet, enskilds anseende,privatlivets helgd eller förebyggandetoch beivrandet av brott. Vidare fårfriheten att yttra sig inäringsverksamhet begränsas. I övrigtfår begränsningar av yttrandefrihetenoch informationsfriheten ske endast omsärskilt viktiga skäl föranleder det.Vid bedömandet av vilka begränsningarsom får ske skall särskilt beaktasvikten av vidaste möjliga yttrandefrihetoch informationsfrihet i politiska,religiösa, fackliga, vetenskapliga ochkulturella angelägenheter.Mötesfriheten ochdemonstrationsfriheten (2 kap. 14 § RFförsta stycket) får begränsas av hänsyntill ordning och säkerhet vidsammankomsten eller demonstrationeneller till trafiken. I övrigt får dessafriheter begränsas endast av hänsyn tillrikets säkerhet eller för att motverkafarsot.Föreningsfriheten (2 kap. 14 § RF andrastycket) får begränsas endast såvittgäller sammanslutningar vilkasverksamhet är av militär eller liknandenatur eller innebär förföljelse avfolkgrupp av viss ras, med viss hudfärgeller av visst etniskt ursprung.Yttrandefrihetsbegreppet iregeringsformen sammanfaller i detväsentliga medtryckfrihetsförordningens. Åtskilligaslag av yttranden fallerdefinitionsmässigt utanförgrundlagsskyddet och kan därmed bliföremål för ingripanden utan stöd avnågot förbehåll i grundlagen. Dettagäller yttranden som anses vara brottsliga i annat avseende än såsomett överskridande av yttrandefrihetensgränser . Yttranden i tal eller skriftingår ofta som ett led i gärningen vidett stort antal brott utan att kunnabetecknas som missbruk avyttrandefriheten.Informationsfriheten är i huvudsak enspegelbild av yttrandefriheten. Den påTF grundade rätten att ta del avallmänna handlingar innefattas inte iinformationsfriheten, som är enhandlingsfrihet för den enskilde.Mötes- och demonstrationsfriheternabehandlas ibland som en och sammarättighet, församlingsfrihet. Enskillnad är att en demonstration kangenomföras av en enda person eller ettmycket litet antal, ett möte däremotkräver rimligen åtminstone tredeltagare. En annan skillnad, som likvälinte är någon rättsligen betydelsefulldistinktion, är att ett typiskt möte iförsta hand vänder sig inåt , mot demsom deltar i samma möte, endemonstration däremot i första hand utåt , mot andra än dem som deltardäri.Med sammankomst för annat liknandesyfte avses bl.a. gudstjänster ochandra sammankomster förreligionsutövning. Mötesfriheten gällerinte bara allmän sammankomst utan ävenenskilt möte.Yttrandefriheten kan sägas ingå som ettmoment i mötesfriheten.Grundlagsbestämmelserna är såkonstruerade att endast de regler ansessom begränsningar av mötesfriheten vilkajust avser själva mötessituationen,t.ex. reglerna om krav på tillstånd ochom upplösning. De bestämmelser däremotsom begränsar yttrandefriheten oavsett ivilket sammanhang denna utövas hänförsenbart till yttrandefriheten. Ettföreningsmöte faller under bådemötesfrihetens och föreningsfrihetensbegrepp.Regeringsformens bestämmelser om fri-och rättigheter syftar främst till attslå vakt om möjligheterna till politiskverksamhet och i övrigt till offentligameningsyttringar.Europarådets konvention om skydd för demänskliga rättigheterna ochgrundläggande friheternaSverige är anslutet tillkonventionen. Den har numera ocksådirekt införlivats med svensklagstiftning (prop. 1993/94:117, bet.1993/94:KU24 och 1994/95:KU5, rskr.1994/95: 11).Artiklarna 9-11 i konventionen handlarom opinionsfriheterna.Enligt artikel 9 har var och en rätttill tankefrihet, samvetsfrihet ochreligionsfrihet, och denna rättinnefattar frihet bl.a. att bytareligion eller tro och frihet att ensameller i gemenskap med andra, offentligteller enskilt, utöva sin religion ellertro genom gudstjänst, undervisning,sedvänjor och ritualer. Friheten attutöva sin religion eller tro får endastunderkastas sådana inskränkningar som ärföreskrivna i lag och som i ettdemokratiskt samhälle är nödvändiga medhänsyn till den allmänna säkerheteneller till skydd för allmän ordning,hälsa eller moral eller till skydd förandra personers fri- och rättigheter.Enligt artikel 10 har var och en rätttill yttrandefrihet.