bet · GK01SoU5 · 1996-11-14 00:00:00 — Personer med endera storakostnader för läkemedel eller omfattande besök i den öppna vården kommer med denya systemet att få ett mer riktat skydd mot höga kostnader. För den som nårbåda egenkostnadstaken kan de avgiftsfria perioderna komma att infalla underolika delar av året, vilket i så fall ger en bättre spridning av kostnaderna.Utskottet delar regeringens bedömning att högkostnadsskyddet för öppen hälso-och sjukvård bör uppgå till 900 kr.Utskottet avstyrker motionerna So9 (mp) yrkande 3 delvis, So10 (fp) yrkande 1delvis, So11 (v) yrkande 1 delvis, So277 (fp) yrkande 4 delvis och Sf241 (v)yrkande 10 delvis. Utskottet avstyrker också motion So236 (m).Utskottet tillstyrker förslaget till 26 a § HSL.Utskottet tillstyrker även i övrigt förslaget till ändring i HSL.Omfattningen av högkostnadsskyddetI propositionen konstateras att de avgifter som kommunerna beslutar om inom denkommunala hälso- och sjukvården inte omfattas avhögkostnadsskyddet för öppen vård.Enligt regeringens förslag kommer inte eventuella egenavgifter förinkontinensartiklar för brukare i särskilt boende att omfattas avhögkostnadsskyddet för avgifter i öppen hälso- och sjukvård. I stället är detkommunerna som på egen hand reglerar detta. Regeringen förutsätter att det skermed beaktande av reglerna i hälso- och sjukvårdslagen samt socialtjänstlagen(1980:620) om de boendes rätt till s.k. förbehållsbelopp.I propositionen nämns att i betänkandet Avgifter inomhandikappområdet (SOU 1995:35) föreslagit att det bör finnas ett integrerathögkostnadsskydd för öppen vård oberoende av huvudmannaskapet för hälso- ochsjukvården. Utredningen har också redovisat att man anser att ett skydd för högkostnader i samband med sjukresor kan inordnas i ett dylikt integrerathögkostnadsskydd som alternativ till ett separat högkostnadsskydd för sjukresorVidare nämns när det gäller frågan om sjukresorna att HSU 2000 har ansett detvara rimligt att förslag beaktas innan slutlig ställningtas. Kommittén har dock för sin egen del förordat att man bör överväga attbehålla regleringen om landstingens skyldighet att ersätta sådana sjukresor, meatt regeln i 2 kap. 6 § lagen om allmän försäkring, som bemyndigar regeringenatt bestämma grunderna för sådan ersättning, bör slopas. Enligt kommitténsbedömning är det motiverat att landstingen har en skyldighet att subventionerasådana resor, men att de bör ha friheten att bestämma egenavgiftens storlek medhänsyn till lokala förutsättningar och behov.Vad angår frågan om ett statligt reglerat högkostnadsskydd som omfattar såvälkommunala som landstingskommunala avgifter för hälso- och sjukvård har HSU 2000stannat för att inte föreslå en sådan ordning. Däremot pekar kommittén påmöjligheten för landsting och kommuner att avtala om att kommunalasjukvårdsavgifter skall inordnas i högkostnadsskyddet för öppen sjukvård.I propositionen anför regeringen att den inte avser att i detta sammanhang taställning till frågan om sjukresor utan återkommer senare i den delen. I frågaom ett gemensamt högkostnadsskydd för hälso- och sjukvård inom kommuner ochlandsting följer regeringen det förslag som HSU 2000 lagt fram och som innebäratt det statligt reglerade högkostnadsskyddet inte skall omfatta avgifter somkommunerna med stöd av hälso- och sjukvårdslagen bestämmer. Regeringen anser atdet kommunala avgiftssystemet är alltför avvikande från landstingens för att ensamordning skall vara ändamålsenlig.I en motion från den allmänna motionstiden hemställs att högkostnadsskyddet blimer omfattande än läkemedel och besöksavgift i den öppna hälso- och sjukvården.I motion So802 av m.fl. (kd) hemställs att som sin meninger regeringen till känna vad i motionen anförts om högkostnadsskyddet (yrkande12). Motionärerna anser att fler kostnader borde ingå i högkostnadsskyddet. Somexempel nämns resekostnader och kostnader för hjälpmedel.Utskottets bedömningDen fråga som tas upp i motionen om ett mer omfattande högkostnadsskydd än detnu föreslagna har utretts. Utskottet vill inte föregripa regeringenskommande förslag på området. Motion So802 (kd) yrkande 12 avstyrks.Fastställande av förmånsgrundande priser på läkemedelsområdet vid överföring avkostnadsansvaret till landstingenI propositionen anförs (s. 57 och 7 § högkostnadsskyddslagen) attförbrukningsartiklar som oundgängligen erfordras för att ett förskrivetläkemedel skall kunna tillföras kroppen skall tillhandahållas patienternakostnadsfritt. I propositionen föreslås vidare att (s. 84) Riksförsäkringsverketills vidare skall fastställa de förmånsgrundande priserna på läkemedel ochövriga produkter som omfattas av läkemedelsförmånen. I propositionen anförsvidare att prisbildningen på den svenska läkemedelsmarknaden - liksom på deflesta andra västeuropeiska marknader - är tudelad. I princip är prisbildningenfri och det är alltid det marknadsförande läkemedelsföretaget som primärt sättepris på sin produkt efter det att lämnat sittmarknadsföringstillstånd genom ett godkännande av läkemedlet. Därefter ärprisprocessen olika beroende på om läkemedlet är avsett för den slutna vårdensbehov eller den öppna vårdens eller bådadera. Grovt uttryckt kan enligtpropositionen hävdas att det på marknaden för läkemedel i sluten vård rådermarknadsprissättning medan marknaden för läkemedel i öppen vård är reglerad fördet fall läkemedelsproducenten önskar att produkten skall omfattas avläkemedelsförmånen. Emellertid är de två marknadssegmenten inte mera skilda åtän att den ena marknadshalvan påverkar den andra och vice versa. Många läkemedeanvänds också inom både vård och sluten vård. Genom förslaget att överförakostnadsansvaret för läkemedelsförmånen från staten till landstingen och delandstingsfria kommunerna blir det enligt propositionen nya förutsättningarockså när det gäller fastställandet av det förmånsgrundande priset på läkemedelEn självklar utgångspunkt är enligt regeringen att den som åläggs ettkostnadsansvar måste få reella möjligheter att påverka det skeende sogenererar kostnaderna. Läkemedelsförmånen föreslås ju emellertid även i det nyasystemet i huvudsak vara statligt reglerad, och de nationella mål för hälso- ocsjukvården som följer av portalparagrafen i hälso- och sjukvårdslagen blirdärmed styrande också för läkemedelsförsörjningen. Detta innebär enligtregeringen att både staten och landstingen har starka intressen av att från sinrespektive utgångspunkter påverka kostnaderna för läkemedel ochläkemedelsdistribution. Regeringen anser att vissa frågor om de praktiskaförfaringssätten i samband med fastställandet av de förmånsgrundandeläkemedelspriserna ytterligare bör analyseras. I propositionen nämns bl.a. attde för- och nackdelar som finns med att koppla funktioner till någon av debefintliga myndigheterna med kompetens inom läkemedelsområdet bör belysas av dekommitté som enligt propositionen omgående skall tillsättas för att utreda omRiksförsäkringsverket, annan statlig myndighet eller en ny statlig myndighet -efter det att kostnadsansvaret överförts till sjukvårdshuvudmännen - skall svarför fastställande av priser på förmånsgrundande läkemedel samt ersättningar tilApoteksbolaget. Kommittén bör, enligt propositionen, ha slutfört sitt arbetesenast den 31 mars 1997.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens bedömning att tills vidareskall fastställa de förmånsgrundande priserna på läkemedel och de övrigaprodukter som omfattas av läkemedelsförmånen.I förslaget till 3 § högkostnadsskyddslag anges att Riksförsäkringsverketskall fastställa försäljningspris för varor som avses i 1 och 2 §§.I 7 § anges att vissa förbrukningsartiklar skall tillhandahållas patientenkostnadsfritt. Det framgår dock inte av propositionens lagförslag att det ävenför dessa förbrukningsartiklar skall fastställas ett försäljningspris. Utskotteanser därför att det till förslaget till 7 § bör fogas en mening av följandelydelse: ?För sådana förbrukningsartiklar tillämpas 3 §. ?Utskottet tillstyrker förslaget till 3 § samt till 7 § högkostnadsskyddslagenmed denna komplettering. Utskottet tillstyrker även i övrigt förslaget tillhögkostnadsskyddslag.Detaljhandel med läkemedel m.m.I propositionen anförs att en särskild utredare omgående bör tillsättas för attförutsättningslöst analysera och lämna förslag till hur läkemedelsdistributioneframdeles bör organiseras och regleras för att målet om en rationellläkemedelsförsörjning skall uppnås och befolkningens behov av säkra ocheffektiva läkemedel till lägsta möjliga kostnad skall kunna tillgodoses.Utredaren bör arbeta skyndsamt och lämna sitt förslag till regeringen senast de30 juni 1997.Enligt propositionen bör utgångspunkten för utredarens förslag vara att seläkemedelsförsörjningen som en del av hälso- och sjukvården. Det innebär atthela befolkningen skall kunna erbjudas säkra och effektiva läkemedel. En givenutgångspunkt är enligt propositionen vidare de förändringar vad gällerfinansieringen av läkemedelsförmånen liksom dess konstruktion som föreslås idenna proposition, de beslut kan komma att fatta mot bakgrund avregeringens förslag samt den EG-reglering som finns inom området.I utredarens arbete bör enligt propositionen olika vägar att uppnå en säkeroch kostnadseffektiv detaljhandel med läkemedel prövas. Möjligheterna att uppnåökad konkurrens inom läkemedelsdistributionen som ett medel att uppnå ökadeffektivitet bör prövas. Översynen skall omfatta såväl receptbelagda somreceptfria läkemedel.Skulle utredaren efter en övergripande analys finna att det nuvarande sy-stemet med ett sammanhållet statligt bolag är det mest ändamålsenliga börutredaren analysera och lämna förslag till hur statens långsiktiga styrning avbolaget bäst bör ske. Utredaren bör ta del av resultatet från den kommitté somskall se över vissa frågor som rör fastställande av förmånsgrundande priser påläkemedelsområdet.Den nuvarande ordningen med det s.k. enkanaldistributionssystemet (alltså atten läkemedelstillverkare avtalar med viss partihandlare om att en eller fleraprodukter endast skall distribueras via honom) kommer enligtpropositionen sannolikt att behållas intill . Det är viddenna tidpunkt som beslut om undantag förkonkurrensbegränsande samarbete går ut och som möjligheten tillenkanaldistribution vilar på. Utredaren bör enligt propositionenanalysera vilka konsekvenser andra distributionslösningar kan föra med sig.I propositionen föreslås att bestämmelserna vad avser Apoteksbolagetsverksamhet i princip bör överföras oförändrade från lagen (1970:205) omdetaljhandel med läkemedel till den nya lagen om handel med läkemedel m.m.I motion 1996/97:So6 av m.fl. (m) hemställs att hosregeringen begär förslag om upphävande av Apoteksbolagets detaljhandelsmonopolenlighet med vad som anförts i motionen (yrkande 5). Motionärerna anför attApoteksbolagets i västvärlden helt unika detaljhandelsmonopol nu har utretts itvå omgångar. har tydligen ännu inte kunnat förmå sig tillatt föreslå ett avskaffande av detaljhandelsmonopolet för läkemedel, men hartydligen inte heller kunnat övertyga andra departement om att lagstiftningen omdetaljhandelsmonopol är nödvändig för en för patienterna säker distribution avläkemedel. Resultatet har blivit att departementet skall låta utredaapoteksmonopolet som man förlänger Apoteksbolagets rättatt bedriva monopolverksamhet . Även utredningar kostar pengaoch den handlingsoförmåga som chefen för visar leder tilldyrare distribution av läkemedel än nödvändigt, vilket i sista hand får betalasav patienter och skattebetalare, heter det i motionen.I motion 1996/97:So8 av m.fl. (c) begärs att beslutaratt lagen (1970:205) om detaljhandel med läkemedel upphävs (yrkande 2).Motionärerna konstaterar att läkemedelsförsörjningen har behandlats i flerautredningar och anser att frågan om Apoteksbolagets ensamrätt avseendeförsäljning av läkemedel är tillräckligt utredd. Det finns enligt motionärernatillräckligt med underlag för att fatta beslut rörande receptfria läkemedel.Motionärerna anser att receptfria läkemedel bör få säljas av den som fåttsärskilt tillstånd till detaljhandel med läkemedel. Motionärerna anser attLäkemedelsverket bör medge att receptfria läkemedel, som inte kan anses varaförenade med några medicinska säkerhetsrisker, får säljas utan krav påtillstånd. Motionärerna anser att läkemedel inte är vanliga handelsvaror utanmåste kringgärdas av särskilda bestämmelser bl.a. rörande tillhandahållandettill allmänheten. Restriktionen - inskränkningar i handel med läkemedel - vilarpå uttalade nationella hänsyn avseende skydd för människors och djurs hälsa ochliv.Motionärerna anser att ensamrätten för Apoteksbolaget att sälja läkemedelenbart skall gälla receptbelagda läkemedel - som huvudprincip - efterregeringens bemyndigande. Motionärerna anser vidare att krav på farmaceutiskkompetens skulle bli ett orimligt krav för flertalet av de försäljningsställensom önskar sälja delar av det receptfria sortimentet. bör,enligt motionärerna, få i uppdrag att utfärda detaljföreskrifter för hanteringeav läkemedel i öppen handel och utöva tillsyn över verksamheten. Motionärernahemställer att beslutar att regeringen bör återkomma till riksdagenmed förslag om förändringar i läkemedelslagen i enlighet med vad som anförts imotionen (yrkande 3). Lagändringarna bör enligt motionärerna träda i kraft denjanuari 1998.I motion 1996/97:N251 av m.fl. (fp) finns också ett yrkande omatt bryta Apoteksbolagets försäljningsmonopol (yrkande 8). Motionärerna anseratt utredningsdirektiven bör omfatta den frågeställningen.I motion 1996/97:So10 av och () begärs atriksdagen ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utredningar om deframtida läkemedelsdistributionen (yrkande 6). Motionärerna anser att denplanerade utredningen också bör belysa hur Apoteksbolagets övriga uppgifter börorganiseras. Som exempel nämns att i samarbetet med primärvården lära utegenvård samt att vidareföra information till allmänheten.Vidare bör utredningen omfatta alternativet privatisering av Apoteksbolaget.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens bedömning att det finns behov av att ytterligareanalysera hur den framtida detaljhandeln med läkemedel skall organiseras ochregleras även om ett relativt omfattande utredningsmaterial redan föreligger.Mot bakgrund bl.a. av de stora förändringar som skett inohälso- och sjukvårdssektorn samt behovet av internationella jämförelser delarutskottet regeringens bedömning att en särskild utredare bör få i uppgift attförutsättningslöst analysera och lämna förslag till hur läkemedelsdistributionebör organiseras . Enligt propositionen skall i analysen även ingå enöversyn av det nuvarande Apoteksbolagets framtida roll. Utskottet avstyrkermotionerna So6 (m) yrkande 5 och So8 (c) yrkandena 2 och 3.Utskottet tillstyrker 1-4 §§ förslaget till lag om handel med läkemedel m.m. ocförslagen till ändring i 18, 20 och 26 §§ läkemedelslagen.Utskottet anser inte att direktiven för utredningen om översyn av den framtidaläkemedelsdistributionen behöver preciseras ytterligare. Motion So10 (fp)yrkande 6 och N251 (fp) yrkande 8 avstyrks också.Direktförsäljning av läkemedel till sjukvårdshuvudmännenI propositionen föreslås att en möjlighet införs för den som har tillstånd attbedriva partihandel med läkemedel att sälja läkemedel direkt tillsjukvårdshuvudmännen eller till sjukhus för vilket det finns ett vårdavtal medsjukvårdshuvudman eller vid vilket ersättning för sjukvård utges enligt 2 kap.§ lagen (1962:381) om allmän försäkring. Vacciner och serum föreslås få säljasdirekt till läkare och veterinärer. Bestämmelserna finns i 5 § i den föreslagnalagen om handel med läkemedel. Förslaget innebär även följd-ändringar i lagen(1992:860) om kontroll av narkotika och förordningen (1968:70) med vissabestämmelser om injektionssprutor och kanyler.Enligt den nuvarande ordningen får ju sjukvårdshuvudmännen själva lov attdriva sjukhusapotek. Samtliga huvudmän har dock uppdragit åt Apoteksbolaget attbedriva denna verksamhet för deras räkning. Det är inte möjligt försjukvårdshuvudmännen enligt nu gällande bestämmelser att upphandla läkemedel.Enligt propositionen omsattes läkemedel för ca inom denslutna vården . Genom att Apoteksbolagets ensamrätt föreslås upphöra fårsjukvårdshuvudmännen möjlighet att skaffa kompetens och resurser för att självaupphandla läkemedel. Detta kommer enligt propositionen att öka förutsättningarnför en konkurrens, vilket kan komma att leda till besparingar ocheffektivisering inom hela läkemedelsförsörjningen.I propositionen anförs (s. 105) att i samverkan medLäkemedelsverket och bör följa upp hur den föreslagna partiellavregleringen av Apoteksbolagets tidigare ensamrätt till detaljhandel medläkemedel utvecklas.I motion 1996/97:So10 av och () begärs atriksdagen ger regeringen till känna vad i motionen anförts om direktförsäljningav läkemedel till sjukvårdshuvudmännen m.fl. (yrkande 8). Motionärerna anser atdet är viktigt att man noga följer hur priserna utvecklas. En situation därtätortslänen får lägre läkemedelskostnader på glesbygdslänens bekostnad kan intaccepteras. Därför bör, enligt motionärerna, prövas om landsting kan bilda?inköpskarteller? i syfte att kunna förhandla fram ?rättvisa? priser.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens bedömning att ett decentraliserat ansvar förupphandlingen av läkemedel som sjukvårdshuvudmännen använder inom den slutnavården ökar konkurrensen på området, vilket bör leda till besparingar ocheffektiviseringar inom hela läkemedelsförsörjningen.Utskottet delar dock motionärernas uppfattning att det är viktigt att nogafölja hur priserna utvecklas. Denna fråga ryms inom ramen för den uppföljning areformen som planeras. Motion So10 (fp) yrkande 8 är tillgodosedd och avstyrks.Utskottet tillstyrker 5 § i den föreslagna lagen om handel med läkemedel.Utskottet tillstyrker även förslaget i övrigt till lag om handel med läkemedel.Förslagen till lag om ändring i lagen (1992:860) om kontroll av narkotika ochtill lag om ändring i förordningen (1968:70) med vissa bestämmelser ominjektionssprutor och kanyler tillstyrks också.Nytt avtal mellan staten och m.m.Allmänt om avtalet (5.5.7 i propositionen)I propositionen föreslår regeringen att bemyndigar regeringen attträffa avtal mellan staten och om bolagets verksamhet enligtde riktlinjer som regeringen förordar i avsnitten 5.5.4, 5.5.6 och 5.5.7 ipropositionen. Bemyndigandet gäller för ett avtal för åren 1997 och 1998.Det nuvarande avtalet mellan och staten löper ut den 31december 1996. Enligt det nu gällande avtalet åtar sig bolaget att med ensamrätdriva detaljhandel med läkemedel enligt bestämmelserna i avtalet. Dessutomframgår att bolagets priser vid försäljningen skall vara enhetliga i helalandet. Vidare skall villkoren för bolagets leveranser till den allmänna hälso-och sjukvården och för dess tjänster i samband därmed fastställas genom avtalmellan bolaget och sjukvårdshuvudmännen. Därvid skall principen vara attbolagets övriga verksamhet inte subventioneras genom denna verksamhet.Med hänsyn till statens önskan att utöva ett aktivt ägarskap och deförändringar som föreslås i propositionen vad avser bl.a. läkemedelsförmånensfinansiering och konstruktion och som kommer att kräva Apoteksbolagets mycketaktiva medverkan anser regeringen att ett nytt avtal bör slutas mellan bolagetoch staten för de kommande två åren.I avtalet bör de grundläggande principerna från det nu gällande avtalet liggafast vad avser bl.a. ensamrätten och att bolagets priser vid försäljningen skalvara enhetliga i landet.Det nya avtalet bör enligt regeringen ge möjlighet till stark styrning frånägarens sida och garantera en fortsatt utveckling mot en renodling avkärnverksamheten. Avtalet bör slå fast att den konkurrensutsatta verksamhetenskostnader, intäkter, kapitalanvändning m.m. skall redovisas separat. Resultatetskall vara marknadsmässigt och verksamheten skall till fullo bära sina egnakostnader. Inkomster från den del av verksamheten där Apoteksbolaget har enensamrätt skall ej användas för den konkurrensutsatta verksamheten, heter det ipropositionen.Producentobunden information (5.5.4 i propositionen)I propositionen gör regeringen bedömningen att Apoteksbolaget även ifortsättningen skall ha vissa centrala uppgifter inom producentobundeninformation såsom produktinriktad patient- och terapiinriktad information samtinformation riktad till den professionella förskrivarkåren. Regeringen anser atApoteksbolagets informationsgivning skall stärkas och utvecklas i dialog medsjukvårdshuvudmännen. Den basala informationsverksamheten bör enligt regeringendefinieras i avtalet med staten (1997-1998) medan övrig verksamhet bör kunnatillhandahållas genom upphandling av sjukvårdshuvudmän eller andra intressenterI propositionen anförs att en nationell och säker läkemedelsförsörjning måstebygga på effektiv information kring produkterna och deras användning.Apoteksbolagets personal utgör, enligt regeringen, en mycket viktig resurs idetta avseende. I propositionen anförs att den till omfattningen heltdominerande informationen på läkemedelsmarknaden är den somläkemedelstillverkarna svarar för - produktinformationen. Denna informationsyftar till att verka för en säker användning av läkemedel men också till attmedverka till att motivera förskrivare och patienter att välja just den egnaprodukten. Informationen är alltså till viss del partisk. Produktinformationen,som oftast är tillgänglig genom de obligatoriska bipacksedlarna, måstevidarebefordras till läkemedelskonsumenterna av apotekspersonalen. Det är bl.a.från produktansvarssynpunkt mycket viktigt att tillverkarens vid godkännandet aläkemedlet fastställda produktinformation inte ändras eller tonas ner. Däremotmåste apotekspersonalen givetvis hjälpa läkemedelskonsumenterna medpreparatjämförelser, personliga råd och att tyda och förstå vad som står påt.ex. Detta är enligt regeringens mening en mycket viktiguppgift för att garantera en säker läkemedelsanvändning.Den kompletterande oberoende läkemedelsinformationen syftar till att bidratill en adekvat och ändamålsenlig läkemedelsanvändning och riktar sig såväl tilförskrivaren som till patienten. Ofta är det statliga och opartiska instansersom tar fram denna typ av information, t.ex. genom s.k.workshops, Spri och MFR genom konsensuskonferenser samt Statens beredning förutvärdering av medicinsk metodik (SBU). Apoteksbolaget svarar också föromfattande skriftlig och muntlig information genom sina behandlingsanvisningar,information kring vissa sjukdomsgrupper och diagnoser eller genom sina temaår.Den mest framträdande läkemedelsinformationen från apoteken är den som ges idialog med kunden i samband med expedition av receptläkemedel eller när kundenställer frågor inför val av egenvårdsläkemedel.Regeringen anser att Apoteksbolaget även kommer att ha storbetydelse för framtagande och genomförande av informationsinsatser av denna typDet är också inom detta område som sjukvårdshuvudmännen förväntas ytterligareefterfråga Apoteksbolagets tjänster. Denna typ av information bidrar också aktiv egenvård vilket utöver att bidra till en bra läkemedelsanvändning ocksär av samhällsekonomiskt värde.Läkemedelsinformationen är en viktig förutsättning för att konsumenterna skallkunna bygga upp kunskap kring läkemedelsanvändning som i sin tur kan användasvid läkarbesök samt vid val av egenvårdsläkemedel. Genom att kunna ställarelevanta frågor om exempelvis ett läkemedels effekt och kostnad bidrarkonsumenten både till att förbätta förutsättningarna för sin egenläkemedelsanvändning och påverka förskrivarens val av mest rationella terapi.Apoteksbolagets roll inom totalförsvaret (avsnitt 5.5.6 i propositionen)I propositionen gör regeringen bedömningen att det särskilda avtalet avseendeApoteksbolagets åtaganden gentemot Försvarsmakten, som finns i bilaga tillhuvudavtalet mellan staten och Apoteksbolaget, skall ersättas med en bestämmelsi huvudavtalet.