bet · GJ01SoU11 · 1996-02-20 00:00:00 — Mödra- ochbarnhälsovården bör känna ett särskiltansvar för det förebyggande arbetet medtanke på det väntade eller nyföddabarnet.I motion So432 av ()hemställs att ger regeringentill känna vad i motionen anförts omförebyggande hälsovård (yrkande 2).Motionären anför att den förebyggandehälsovården skall ges hög prioritet ochbedrivas i bred samverkan medmyndigheter och organisationer. Det ärväsentligt att större uppmärksamhetriktas mot alkoholmissbruk ochanvändning av droger och tobak. Ävenåtgärder för att minska beroende ochmissbruk av läkemedel och anabolasteroider är av stor betydelse.I motion So412 av m.fl.(kds) begärs ett tillkännagivande tillregeringen om vad i motionen anförts omden förebyggande hälsovården (yrkande3). Motionärerna anför att enförutsättning för ett framgångsriktförebyggande hälsovårdsarbete är att detfinns kunskap om de nära sambandenmellan samhällsklimat, livsstil ochohälsa. När resurserna till dengemensamma sektorn krymper och problemsom familjesplittring ökar kan det ledatill en otrygghet i samhället. Dettakan i sin tur orsaka en ny typ avsjukdomar, s.k. tillitsjukdomar.Tilliten och gemenskapen i samhälletmåste återställas därför att dessafaktorer på ett avgörande sätt påverkarhälsa och välbefinnande, heter det imotionen.I motion So489 av m.fl.(v) begärs att ger regeringentill känna vad i motionen anförts omområdesbaserad bevakning av ohälsa(yrkande 1). Motionärerna anför attförebygga är bättre än att bota.Folkhälsoarbetet bör därför prioriteras.Vid områdesbaserad bevakning av ohälsakan man följa hälsotillståndet inomolika grupper av befolkningen och slålarm om det förekommer en ökning avsjukdomar och skador som har samband medyttre faktorer. Vidare hemställs om enkartläggning av riskmiljöer (yrkande 2).I motionen exemplifieras hälsofarligaarbetsplatser, hälsofarliga lokaler,luftföroreningar, skadligt buller ochmiljöer med hög olycksrisk. Motionärernahemställer också om målinriktadeinsatser för att förebygga storafolksjukdomar (yrkande 3). Motionärernaexemplifierar med cancer, allergier,diabetes och kvalificerad beredskap försmittskyddsverksamheten. Vidare begärmotionärerna ett tillkännagivande omaktiv hälsoupplysning som använder sigav pedagogiska metoder som når ävensocialt utsatta grupper, exempelvisgrupper med språksvårigheter (yrkande4). Motionärerna hemställer också om attvissa gruppers hälsa prioriteras(yrkande 5). Särskilda hälsoprogram börutformas för barns, ungdomars ochkvinnors hälsa. Sammanfattningsvis ansermotionärerna att regeringen måste ta ettövergripande folkhälsoansvar ochorganisera det nationellafolkhälsoarbetet på ett ändamålsenligtsätt. är arbetet uppsplittrat påflera händer. Arbetet med återkommandenationella folkhälsorapporter böråterupptas, heter det i motionen.I motion So419 av ()begärs att ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts ominvandrares hälsa. Motionären anför attinvandrarnas speciella utsatthetarbetsmarknadsmässigt, ekonomiskt ochsocialt med all sannolikhet inverkarnegativt på invandrarnas hälsa. För attkomma till rätta med invandrarnashälsosituation behövs det gemensammaansträngningar från hela samhället ochdess institutioner. Att arbeta förinvandrarnas integrering i det svenskasamhället är en viktig del i arbetet föratt förbättra invandrarnashälsosituation. Motionären föreslår attt.ex. får direktivav regeringen för att utveckla särskildaprogram riktade till invandrare ochflyktingar i . Motionären anseratt hälsoupplysningspersonal med olikaetnisk bakgrund bör anlitas. Samarbetemed invandrarorganisationer bör inledasheter det i motionen.I motion So457 av () begärs att ger regeringentill känna vad i motionen anförts omåtgärder för att förbättra informationenom bullerskador och tinnitus. Motionärenanför att det finns skäl att förbättrainformationen om riskerna förbullerskador, även de som kan uppstå vidfritidssysselsättningar. Många ungdomartillbringar mycket av sin fritid medsynnerligen kraftiga ljud i form avmusik vid användande avstereoanläggningar, freestylar, besök pådiskotek eller rockgalor av skilda slag.Särskilda insatser måste, enligtmotionären, göras från många håll föratt reducera riskerna för handikappandehörselskador. Skolan är utöver hemmenden viktigaste ungdomsmiljön därinformation kan spridas. Massmedier avskilda slag borde kunna medvetandegörasom fenomenet och bidra till attförhindra onödiga skador. Motionärenanser att det vore lämpligt attinformation kunde samlas, bearbetas ochspridas vidare av flera skilda organt.ex. , landstingen,skolväsendet och medierna. Det behövssäkerligen inte några nya ekonomiskaresurser för detta heter det i motionen,utan främst ett ökat medvetande ochrationellt agerande.Forskning och utvecklingI motion So424 av m.fl.(m) begärs att ger regeringentill känna vad i motionen anförts omforskning och utveckling (yrkande 5).Motionärerna anför att forskning ochutveckling är av utomordentlig vikt försjukvården - såväl medicinsk forskningsom omvårdnadsforskning. Forskning ochutveckling höjer kvaliteten i vården.Forskning och utveckling är en ihuvudsak statlig angelägenhet. Statligfinansiering av forskning och utvecklingställer krav på prestation.Forskningsanslag bör därför varariktade, dvs. Medicinskrationalisering skall utföras ochfinansieras av sjukvårdsproducenterna,heter det i motionen.I motion So423 av m.fl.(fp) begärs också ett tillkännagivandetill regeringen om vad i motionenanförts om forsknings- ochutvecklingsarbete (yrkande 17).Motionärerna anför att det närasamarbetet mellan universiteten och densjukvårdande verksamheten samt medläkemedelsindustrin och den medicinsk-tekniska industrin har bidragit verksamttill detta. Garantier måste skapas såatt denna samverkan och högaforskningsaktivitet kan fortsätta trotsdet trängda ekonomiska läget.Motionärerna anser också att det ärviktigt att utrymme skapas förepidemiologisk och hälsoekonomiskforskning samt att riskforskningenutvecklas.Samma motionärer begär också attriksdagen ger regeringen till känna vadi motionen anförts om omvårdnad ochomvårdnadsforskning (yrkande 14).Motionärerna anför att omvårdnadensbetydelse i hälso- och sjukvården haruppmärksammats alltmer under de senastedecennierna. Omvårdnaden och dessbetydelse för patienternastillfrisknande får inte försummas i detförändringsarbete som pågår inomhälso- och sjukvården. Motionärerna villdärför understryka vikten avutvecklingsarbete ochomvårdnadsforskning som ett par av deviktigaste medlen för att påverkaomvårdnadsarbetet och därmed hela hälso-och sjukvårdens inriktning och innehåll.Sjukhusstruktur och kompetensfrågorI motion So219 av m.fl.(kds) begärs att gerregeringen till känna vad i motionenanförts om de små sjukhusens betydelse(yrkande 2). Motionärerna anser att detär naturligt att låta de mindresjukhusen vara basen för denmedborgarnära sjukvården. Detta ärsärskilt viktigt i ett land som Sverigesom är geografiskt stort men relativtglest befolkat. Motionärerna anser attde små sjukhusen i många fall är ennödvändig resurs för att garantera helabefolkningen tillgänglighet och engrundläggande hälso- och sjukvård pålika villkor. Tillgängligheten är ocksåen faktor för de äldre. Däremot är det,enligt motionärerna, inte nödvändigt attalla sjukhus behåller alla sinaspecialiserade kliniker och aktiviteter.I motion So412 av . ( kds) finns ett liknande yrkande(yrkande 8).I motion So413 av ochRose-Marie Frebran (båda kds) begärs attriksdagen skall ge regeringen tillkänna vad i motionen anförts om attstärka länsdelssjukhusens roll (yrkande1) I yrkande 2 i samma motion hemställermotionärerna att hosregeringen begär att en utredningtillsätts för att göra en översyn avsjukhusstrukturen. Motionärerna anföratt det är sjukvårdens mest angelägnauppgift att finna en vårdstruktur somhåller för högt ställda medicinskakvalitetskrav och som ärkostnadseffektiv och praktisk. Det kantroligen bäst ske genom att man byggervidare på samverkan mellan primärvård,länsdelssjukvård och regionvård. För attpröva denna och andra modeller föreslåsatt en särskild utredning tillsättsför att se över sjukhusstrukturen.I motion So412 av m.fl.(kds) begärs också ett tillkännagivandetill regeringen om vad i motionenanförts om vikten av ambulanspersonalmed hög kompetens (yrkande 7).Motionärerna anför attambulanssjukvården är en viktig del avakutvården. Vid svåra olyckor är detviktigt med snabbt och kvalificeratomhändertagande direkt vidolycksplatsen. Därför eftersträvasambulanspersonal med hög kompetens,akutbilar med utbildad anestesipersonaloch läkarbemannade ambulanshelikoptrar.I motion So445 av m.fl.(m, s, fp, kds) begärs att gerregeringen till känna vad i motionenanförts om sjuksköterskans, barnmorskansm.fl. yrkesgruppers kompetens (yrkande1). I motionen anförs att det finns enutvecklingspotential inom gruppensjuksköterskor och barnmorskor som kantas till vara på ett bättre sätt . Motionärerna anför attsjuksköterskor och barnmorskor inom densvenska sjukvården har en betydligtstörre självständighet i sittyrkesutövande än vad sjuksköterskor hari många andra länder. De utför mångafler avancerade medicinska uppgifter änsina kolleger i andra länder och tarmycket ofta ställning till olikasjukdomstillstånd. Detta gäller inteminst distriktssköterskorna. Det är avstor vikt att all denna kompetens tastill vara fullt ut även ,heter det i motionen.Tilläggsdirektiv till HSU 2000I motion So423 av m.fl.(fp) hemställs att hosregeringen begär att Hälso- ochsjukvårdsutredningen fårtilläggsdirektiv för att studera nyastyrsystem i hälso- och sjukvården(yrkande 12). Motionärerna anför att nyastyrsystem inom sjukvården, t.ex.Bohusmodellen, Stockholmsmodellen ochDalamodellen, lett till att medborgarnafått mer valuta för skattepengarna. Detfinns därför, enligt motionärerna, godaskäl att fortsätta att utveckla arbetetmed dessa nya modeller och lära av såvälgoda som dåliga erfarenheter avutvecklingsarbetet. Motionärerna anseratt hälso- och sjukvårdsutredningen (HSU2000) bör få tilläggsdirektiv om detta.I motion A807 av m.fl.(c) begärs att ger regeringentill känna vad i motionen anförts om attjämställdhetsperspektivet måste belysasi HSU 2000 (yrkande 32). Motionärernaanför att jämställdhetsperspektivetsaknas i direktiven. De anser att HSUbör ges direktiv om att belysakönsskillnader och utgå frånkvinnoperspektivet. I annat fall blirdet generellt och mannen norm, och alltannat avvikande , heter det i motionen.I motion So470 av ()begärs också ett tillkännagivande omtilläggsdirektiv till HSU 2000 om attockså utvärdera den s.k. HSF-modellen(en allmän obligatorisksjukvårdsförsäkring i kombination med enkapiteringsersättning tillvårdproducenterna).Bakgrund och tidigare behandlingHösten 1994 behandlade utskottet ettsjuttiotal motionsyrkanden från denallmänna motionstiden om olikahälso- och sjukvårdsfrågor i betänkandet1994/95:SoU2. Utskottet avstyrktesamtliga motionsyrkanden bl.a. medhänvisning till att inte bordeföregripa regeringens kommande förslagpå området. Utskottet hänvisade bl.a.till att den under hösten 1994nytillträdda regeringen hade aviseratatt den pågående Hälso- ochsjukvårdsutredningen snabbt skullekartlägga tillståndet i sjukvården ochföreslå åtgärder för förbättringar ocheffektiviseringar.I budgetpropositionen 1994/95:100 bil. 6redovisade regeringen (s. 94-117) måloch inriktning för hälso- ochsjukvården, utveckling i nuvarande hälso-och sjukvårdssystem, vidtagna ochplanerade åtgärder samt arbetsläget förpågående utredningar på hälso- ochsjukvårdsområdet. Regeringen redovisadeockså vad som pågår inomfolkhälsoarbetet, verksamhetsuppföljningoch kvalitetssäkring, förnyelsearbete,resursfrågor, ekonomi- ochstyrningsfrågor, primärvården m.fl.områden.Den förra regeringen tillkallade ibörjan av en parlamentariskkommitté (HSU 2000, S 1992:04) meduppdrag att dels analysera hälso- ochsjukvårdens resursbehov fram till år2000, dels överväga hur hälso- ochsjukvården borde finansieras ochorganiseras på den övergripandesamhällsnivån. Kommitténs övervägandenskulle enligt direktiven (dir. 1992:30)grundas på en analys och värdering av iförsta hand tre olika finansierings- ochorganisationsmodeller - en reformeradlandstingsmodell, en modell där hälso-och sjukvårdens samtliga resurser läggshos primärvården samt en modell därresurserna samlas hos en eller fleraförsäkringsgivare.Den nuvarande regeringen beslutadetilläggsdirektiv (dir.1994:152). I direktiven anges följandeunder rubriken avuppdraget.Kommittén skall bl.a. överväga- åtgärder som kan vidtas för att stärkapatientens ställning i hälso- ochsjukvården,- hälso- och sjukvårdens resursbehov framtill och särskilt beaktaden demografiska utvecklingensbetydelse för de äldres behov avhälso- och sjukvård,- formerna för den statliga styrningeninom hälso- och sjukvården ochvilka avvägningar som bör görasmellan generella och riktade finansiellastyrinstrument samt finansiella ochandra styrinstrument,- erfarenheterna av de nya former förstyrning och organisation av hälso-och sjukvården som tillämpas avsjukvårdshuvudmännen,- kostnadsansvaret för läkemedel m.m. iöppenvård,- läkemedelsförmånen inklusive nuvarandehögkostnadsskydd för sjukvårdi öppenvård och läkemedel.Vidare anförs bl.a. följande (s. 5-6).Kommitténs fortsatta arbete skall haföljande utgångspunkt och inriktning.Kommitténs överväganden och förslagskall utgå från dagens system medlandsting och kommuner som finansiäreroch tillhandahållare av hälso- ochsjukvård. Kommittén skall ta del av deförslag om den offentliga verksamhetensuppbyggnad och indelning på regionalnivå som Regionberedningen (C 1992:06)kommer att redovisa i sittslutbetänkande . Idet sammanhanget bör särskiltuppmärksammas att den geografiskaindelningen på regional nivå är utformadså att kraven på en hög kvalitet ivården, en effektiv resursanvändning ochmedborgarnas möjlighet att påverkaverksamheten genom den demokratiskaprocessen tillgodoses.En annan utgångspunkt skall vara attsystemet är förenligt medsjukvårdshuvudmännens planeringsansvarför vården enligt hälso- ochsjukvårdslagen och ge möjligheter attstyra sjukvårdens kostnadsutveckling.Som ett led i detta harfinansieringsansvaret för ersättningarnatill privatpraktiserande läkare ochsjukgymnaster förts över tillsjukvårdshuvudmännen . I ettnästa steg bör sjukvårdshuvudmännen gesett samlat kostnadsansvar för läkemedel.I anslutning till detta finns det skälatt göra en översyn av det samladeförmånssystemet för läkemedel och seöver utformningen av högkostnadsskyddet.Den kommunala sektorn är avgrundläggande betydelse för välfärd,samhällsekonomi och tillväxt. Staten harett ansvar för att sektorn tillförsäkrasrimliga ekonomiska och planeringsmässigaförutsättningar, vilket bl.a. kan skegenom ett långsiktigt stabilt bidrags-och utjämningssystem. Staten har vidaredet övergripande ansvaret för denoffentliga verksamheten ochsamhällsekonomin och måste ha instrumenttill sitt förfogande för att kunna styramed hänsyn till detta ansvar.Patienten har fått enstarkare ställning i hälso- ochsjukvården, bl.a. genom attmöjligheterna att välja vårdgivare harökat. Steget till ett mera allmäntpatientinflytande är dock ännu långt,inte minst i fråga om möjligheterna förpatienten att själv medverka i val avbehandlingsmetod då det medicinskabeslutsfattandet erbjuder alternativ.Patientens ställning bör stärkas, bl.a.i detta hänseende.Sociala och ekonomiska villkor,arbetsmiljö och levnadsvanor haravgörande betydelse för den framtidahälsoutvecklingen. Socialstyrelsenkonstaterar i sin senastefolkhälsorapport att den pågåendesamhällsutvecklingen kan leda till ökadesocioekonomiska skillnader i hälsa.Statens politik påverkar hälsan på enrad områden. Staten måste därför ta ettökat ansvar när det gäller att geförutsättningar för en god hälsa. Hälso-och sjukvårdens kunskaper ocherfarenheter har också stor betydelseför det förebyggande arbetet. Dess rollpå folkhälsoområdet behöver förtydligasoch förstärkas.Svensk medicinsk forskning har längehaft en internationellt sett framskjutenposition. har därmed lämnatväsentliga bidrag till den medicinskautvecklingen. Det är av yttersta viktatt denna position kan bibehållas. Attförebygga, bota eller lindra sjukdomkräver emellertid inte enbart medicinskakunskaper utan också kunskaper inomomvårdnad, habilitering ochrehabilitering. Även om vårdforskningenligger väl framme inom vissa områden viden internationell jämförelse så är deninte på långt när lika utvecklad,etablerad och accepterad som denmedicinska forskningen. Det finns därförskäl att intensifiera insatserna inomvårdforskningen samt även i övrigtfrämja utvecklingen inomomvårdnadsområdet i syfte att uppnåbästa möjliga patientnytta till minstamöjliga kostnad.Kommitténs arbete skall vara slutförtsenast vid utgången av juni månad 1996.Under våren 1995 behandlade utskottetregeringens proposition 1994/95:195Primärvård, privata vårdgivare m.m. I enallmän bakgrundsteckning anförs bl.a.följande (s. 30-37). Hälso- ochsjukvården bör präglas av närhet,tillgänglighet, helhetssyn ochkontinuitet. För att underlätta en sådanutveckling har riksdag och regeringsedan lång tid sökt främja den öppnavården utanför sjukhus och tillgångentill specialistkompetenta läkare inomallmänmedicinen. Primärvårdens fortsattautveckling är en viktig fråga, enligtpropositionen. Den politiska enighetenhar varit och är stor vad gäller mål ochinriktning. De skiljaktigheter som finnsgäller snarare på vilket sätt och medvilka medel målen kan uppnås än målen isig, heter det i propositionen. Vidaresägs att det kan finnas flera skäl tillatt vissa verksamheter vid vissa sjukhusborde koncentreras och profileras, bl.a.kvalitetsaspekter, geografisk närhet ochbättre resursutnyttjande, heter det ipropositionen. Specialiseradevårdinsatser som rör ett mindre antalpatienter, t.ex. vid ryggmärgsskador ochepilepsi, behöver koncentreras för attvårdpersonalen skall få ett tillräckligtunderlag för sin verksamhet och därmedkunna uppehålla sin kompetens ochutveckla denna. Geografisk närhet mellanflera sjukhus ger, enligt propositionen,förutsättningar för att profileraverksamheten vid vart och ett av demutan att servicen till befolkningen iområdet försämras.I sitt av godkända betänkande1994/95:SoU24, vari proposition1994/95:195 behandlades, uttaladeutskottet bl.a. (s. 12) att utskottetunderstryker behovet av en sammanhållenhälso- och sjukvård samt attprimärvården ges en starkare ställning isjukvårdssystemet. Utskottet delade, ihuvudsak, regeringens inställning ipropositionen (rskr. 383).I samma betänkande behandlade utskottetockså flera motionsyrkanden med krav påatt återinföra etableringsfrihet förläkare och sjukgymnaster.Utskottet (s. 26) vidhöll inställningenatt de bestämmelser om etableringsrättför specialistläkare och sjukgymnastersom gällde före den 1 januari 1995försvagade sjukvårdshuvudmännensmöjligheter att uppfylla målet i hälso-och sjukvårdslagen om en god hälsa ochen vård på lika villkor för helabefolkningen. Sjukvårdshuvudmännen hadeenligt dessa bestämmelser i princip intenågon möjlighet att styra dessaprivatpraktikers mottagningar tillområden där behovet var störst eller attförhindra etablering inom områden därtillgången redan var mycket god.Bestämmelserna utgjorde enligt utskotteten risk för att vårdkonsumtionen kom attstyras mer av tillgång än av faktiskavårdbehov. Med gällande bestämmelserökar möjligheterna försjukvårdshuvudmännen att tillgododsebefolkningens vårdbehov och samtidigtkontrollera totalkostnaderna, enligtutskottet.Motionsyrkandena avstyrktes.Under hösten 1995 behandlade utskottetnära 40 motionsyrkanden om allergi ochandra folkhälsofrågor i betänkandet1995/96:SoU1. Utskottet avstyrktesamtliga motionsyrkanden, framför alltmed hänvisning till det arbete som förnärvarande pågår när det gäller olikafolkhälsofrågor. I betänkandet, vartillhänvisas, ges en bakgrund och enlägesbeskrivning för pågående arbete medolika folkhälsofrågor (s. 4-10).I december 1995 beslutade regeringendirektiv (dir. 1995:158) för enparlamentarisk kommitté med uppgift attutarbeta förslag till nationella mål förhälsoutvecklingen. I direktiven anförsbl.a. följande.Målen skall vara vägledande församhällets insatser för att främjafolkhälsan, förbygga ohälsa, minskahälsorisker samt förhindra förtida ochundvikbar funktionsnedsättning,sjuklighet och död. Kommittén skall medutgångspunkt i det övergripande målet engod hälsa för alla, med särskildbetoning på att minska skillnader ihälsa mellan grupper i befolkningen, ochmed hjälp av vetenskapligt baseradkunskap om folkhälsoproblem ochhälsoutveckling- redovisa och analysera de erfarenhetersom finns vad gäller mål för hälso-utvecklingen internationellt och pånationell, regional och lokal nivå,- analysera och värdera de hälsoproblemsom finns och somväntas få stor betydelse förhälsoutvecklingen framöver,- bedöma möjligheterna att med olikainsatser minska dessa hälsoproblem,- väga kostnaden mot nyttan av attgenomföra målen,- analysera eventuella målkonflikter,- med utgångspunkt i dessa analyserskall kommittén lämna förslag tillframåtsyftande mål förhälsoutvecklingen samt föreslå vilka avdessa somskall prioriteras,- lämna förslag till strategier för attnå målen,- särskilt beakta hur målen kan förankrasi olika beslutsprocesser och hur enutvecklingsprocess kan stimulerasbland medborgarna och inom berördsamhällssektorer,- lämna förslag till hur målen kan följasupp och utvärderas.Utredningsarbetet skall vara slutförtden 31 december 1998.Regeringen beslutade i december 1995också att tillsätta en statsrådsgruppmed uppdrag att främja arbetet medfolkhälsofrågor. I gruppen ingår chefenför , chefen förUtbildningsdepartementet, chefen förCivildepartementet, chefen förMiljödepartementet, chefen förArbetsmarknadsdepartementet, detstatsråd som har till uppgift attföredra ärenden rörande flyktingar ochinvandrare och det statsråd som har tilluppgift att föredra ärenden rörandeallmän försäkring m.m. Chefen förSocialdepartementet är ordförande.Statsrådsgruppens uppgift skall vara atttillvarata den kunskap som finns omklasskillnadernas,samhällsförhållandenas, miljöns ochlevnadsvanornas betydelse för vår hälsaoch om hälsans betydelse församhällsutvecklingen. Denna kunskapskall omsättas till samordnade ochkonkreta initiativ inom de olikadepartementens ansvarsområden.Statsrådsgruppen skall främja folkhälsangenom att säkerställa attfolkhälsoaspekter, i synnerhet åtgärderför att avhjälpa skillnader i ohälsamellan olika grupper, vägs in iregeringens arbete, att säkerställa attförväntade konsekvenser för folkhälsanav regeringens beslut redovisas ochföljs upp samt att säkerställa störstamöjliga samverkan i folkhälsoarbetetmellan myndigheter, landsting, kommuner,organisationer och näringsliv.Statsrådsgruppen skall också verka föratt folkhälsofrågorna blir föremål fören bred och fördjupad samhällsdebatt.Socialstyrelsen lämnade i december 1995en rapport (1995:25) medtiteln i . Iförordet till rapporten (s. 7-9) sägsatt regeringen har givit styrelsen iuppdrag att regelbundet redovisaaktuella förhållanden i hälso- ochsjukvården. Såväl somregeringen har efterfrågat regelbundna,sammanfattande rapporter om den svenskasjukvården som underlag för beslut omreformer och om resursfördelning.Rapporten är uppdelad i fyra avsnitt. Idet första avsnittet redovisas allmännaförhållanden i hälso- och sjukvården.Det gäller organisationen,ansvarsförhållandena och denepidemiologiska bakgrunden för bedömningav vårdens omfattning utifrån trender ibefolkningens sammansättning, tidigarevårdutnyttjande och dödlighet. I detandra avsnittet redovisas innehåll ochresultat när det gäller vård ochbehandling inom de volymmässigt störstavårdområdena hjärt- och kärlsjukdomar,cancersjukdomar och skador irörelseorganen. I det tredje avsnittetanalyseras vissa aktuellaproblemområden. Det gällerprioriteringar, patienternas valfrihetoch äldrevården sedd ur ettvårdkedjeperspektiv.