bet · GK01SfU3 · 1996-10-08 00:00:00 — Eftersomdet finns nästan lika mångauppfattningar som det finns personermåste vi försöka reda ut vad vi menarmed barnperspektivet. BO brukar dela indet i tre delar. Det är barnetsperspektiv och det vuxnabarnperspektivet, dvs. när den vuxnaeller föräldern tolkar och fattar beslutåt barnet. Det tredje är det generellaperspektivet. Det är alltså samhälletssyn på barn och ungas behov. Där kan vitala om det goda samhället.Varje enskilt barn har förstås sitteget perspektiv. Konkret handlar det omhur barnet ser på omvärlden. Det följersjälvfallet med barnets ålder. Barnetsutveckling påverkas av dessaförändringar. De vuxna i barnetsomgivning påverkar, såväl som kamrater,film och medier.Sedan har vi det vuxnabarnperspektivet. Vuxna kan aldrigriktigt se verkligheten utifrån barnetseget perspektiv, även om vi försökergöra det. Därför finns det nästan likamånga vuxna barnperspektiv som det finnsvuxna. Det vuxna barnperspektivet ärpräglat av de egna erfarenheterna frånvår egen barndom och från vår egenbakgrund, våra samlade kunskaper ochvilket samhälle vi lever i.Sedan har vi samhällets barnperspektiv.Det grundar sig på de samladevärderingar och de synsätt som finns iallmänhet, företrädesvis hos vuxna, ombarnens fysiska, psykiska och socialabehov och rättigheter. Har vi barnensbästa i fokus? Samhällets barnperspektivpräglas fortfarande på många områden avett auktoritärt synsätt, där barn ochunga på grund av sin ålder anses varaoansvariga och otillräckliga, och därden vuxnes behov fortfarande står icentrum. Vi jobbar på BO för att få ettökat inflytande från barn och ungdomarnär det gäller samhället. Det saknasformella strukturer som ger barn enreell möjlighet att påverka. Mantillvaratar inte ungas kompetens ochkreativitet utanför familjen på ett sättsom sätter spår i samhället. Fortfarandeär det främmande för många vuxna attbarn kan ha en åsikt av betydelse ochnågonting viktigt att lära oss vuxna.Gapet mellan vuxna och barn ökar, fastdet egentligen borde vara tvärtom i vårtföränderliga samhälle. Inom vissaområden, t.ex. medier och IT, har barnenmera kunskap än vad vi vuxna har. Viborde ha goda förutsättningar för attintegrera barnens synpunkter i dessafrågor.Det finns en del hinder och svårigheternär det gäller att få fram barnetsperspektiv. De är huvudsakligen trestycken. För det första ges barn ochunga mycket sällan tillfälle att självaformulera sina problem och existentiellafrågor, eftersom de anses saknatillräcklig erfarenhet, förmåga ochomdöme. Hur många barn har lagt framsynpunkter på denna proposition, t.ex.?När de får lov att göra detblir det gärna upprepningar av detföräldrar, vuxna och andra idoler iomgivningen har sagt. Barns talan försockså ofta av vuxna och föräldrar somtalar utifrån det vuxnabarnperspektivet, eller professionellasom använder barnets behov som argumentför sina egna intressen.Som representant för Barnombudsmannenvill jag också kort beröra FN:sbarnkonvention, som är väldigt viktig idetta sammanhang. harinlett en ny epok i arbetet för barnsvillkor. Det är egentligen första gångensom barns egna rättigheter formuleras iett internationellt bindande avtal.Konventionen uttrycker världssamfundetssamlade syn, och denna syn ges ettgemensamt språk och en gemensam strävansom gäller för alla länder, oavsett hurde ekonomiska och socialaförutsättningarna varierar.Konventionens fundament uttryckerbarnets rätt till liv och tillutveckling, barnets rätt till trygghetoch skydd och barnets rätt att säga sinmening och få den respekterad. Engrundtanke är att barn har sammamänniskovärde som vuxna och att barnbehöver särskilt stöd för att komma iåtnjutande av det. Skälet är att barnsaknar makt i samhället och därför harsvårt att själva hävda sina intressen.Barn är särskilt sårbara när de är små.Jag vill framhålla att barnkonventionentalar om barnet i bestämd form.Rättigheter tillkommer varje enskiltbarn. Det räcker inte med att skaffa sigen uppfattning om vad barn i allmänhettycker, känner och vill, utan det gälleratt i varje situation se till vad som ärbäst för det enskilda barnet. Genom attvi har ratificerat konventionen är detett internationellt åtagande attrespektera och aktivt verka för barnsrättigheter enligt konventionen. Det ären försäkran som inte får stanna påpapperet, utan konventionens principerskall fungera som ett rättesnöre i detdagliga samhällslivet. Det gällerframför allt artikel 3, som talar om attdet är barnets bästa som skall komma ifrämsta rummet, och artikel 12, som tarupp att man skall lyssna på barnetsåsikter och att de skall tillmätasbetydelse i förhållande till barnetselder och mognad. I artikel 18 står detatt staterna skall göra sitt bästa föratt säkerställa erkännandet av principenatt båda föräldrarna har ett gemensamtansvar för barnets uppfostran ochutveckling. Dessa tre principer tror jagskall vara som ett rättesnöre när mantänker på hur underhållsstödet skallutformas i i framtiden.Avslutningsvis tänkte jag bara lämnanågra små kommentarer kring självapropositionen. Vi är alla överens om attdet behövs en reformering avbidragsförskottet - det är många som harväntat på det - inte minst ursamhällsekonomisk synpunkt. Det är ocksågrundläggande att föräldrar både vill,kan och skall bidra till sina barnsförsörjning efter sin förmåga. Om manser på förslaget utifrån barnetssynpunkt är det några saker jag kanlyfta fram. En är frågan om växelvisboende. Det är väldigt bra att man harinfört möjligheten, men vi måste ocksåtänka på att det skall ske utifrånbarnets bästa. Det är inte föräldrarnasbehov och önskemål som skall styra detväxelvisa boendet. Det skall inte finnasnågra ekonomiska incitament när detgäller att tillämpa eller inte tillämpaväxelvis boende. Där måste reglerna varahelt neutrala.Man måste också noga analysera vadreglerna för inkomstberäkning och detknappa förbehållsbeloppet på 24 000 fårför konsekvenser för denunderhållsansvarige föräldern. Ekonominför denna förälder får inte bli såansträngd att han - det är oftast pappan- inte får råd att resa och hälsa påsitt barn om barnet bor på en annan ort.Om han har höga omkostnader i sambandmed inkomstens förvärvande, gör resoreller har hög hyra eller studieskulderblir det kanske inte några pengar kvarför att åka och hälsa på sitt barn. Detdr också en brist att man inte har löstfrågan om resor till och från barnen vidumgängesrätt i propositionen.Med dessa ord vill jag tacka för mig.Jag hoppas att debatten i fortsättningenkommer att koncentreras på barnet icentrum.Ordföranden: tackar inledningsanförande hålls avCharles från FöreningenSöndagsbarn.Charles : God morgon! CharlesMillqvist heter jag. Jag är rådgivare påFöreningen här i Stockholm.Föreningen arbetar för barnens rätt tilltvå föräldrar och nära anhöriga vidfamiljesplittringar, bl.a. genom attstödja föräldrarna i en samvetsanda medrådgivning, partssamtal, caféverksamhet,samtalsgrupper m.m. Föreningen är ocksåmed i olika samverkansprojekt med t.ex.Folkhälsoinstitutet och Öppna förskolan.Genom föreningens arbete har vi erhållitstora erfarenheter av barn tillsärlevande föräldrar, där ävenunderhållsbidrag och bidragsförskottkommer in i bilden. Föreningensmedlemmar är både kvinnor och män frånhela landet - vårdnadshavare, föräldrarmed umgängesrätt, mor- och farföräldrar,anhöriga, myndigheter m.fl.Barnen kommer väldigt ofta i kläm pågrund av vuxnas konflikter, på grund avpengar samt paragrafer hit och dit.Barnombudsmannen har väldigt fintredogjort för barnens situation i dessasammanhang. Vi instämmer i det som sadestidigare. I slutändan handlar det ändockom människor i vårt samhälle - små somvuxna.Föreningen ser väldigt positivt på attutskottet inbjudit oss till dennautfrågning, trots att föreningen inte ärnågon myndighet. Vi kan se oss självasom ett slags representant för demänniskor som kommer att påverkas av debeslut som fattas av utskottet.Föreningen vill gärna dela med sig avsina erfarenheter - inte ,utan även . Det är viktigtatt vi alla tillsammans satsar påbarnens framtid. När de gällerpropositionen har föreningen på deras privataadresser, och i övrigt står vi i dagtill utskottets förfogande genom attsvara på de frågor som behöver ställas.Vi hoppas att vi tillsammans skall ha engivande och konstruktiv utfrågning här . Därmed vill jag tacka för ordet.Ordföranden: Jag tackar CharlesMillqvist. Då kan vi starta självautfrågningen. Jag får be om relativtkorta frågor och relativt korta svar såatt vi hinner med allt vi skall underförmiddagen. Ordet är fritt.Ulla (): Tack, herrordförande. Jag har en fråga tillBarnombudsmannen. Du talade ominkomstberäkningen och räknade upp mångaolika faktorer som kunde göra attinkomsten blev låg och som sedan kundepåverka umgängesresorna. Du tog bl.a.upp studielånen. Hur serBarnombudsmannen på att samhälletbetraktar det som viktigare att betalastudielånet än att betala för sina barn?Eva : Vår uppfattning ärsjälvfallet att det primära är attbetala för sina barn. Det tror jag ocksåatt föräldrarna vill. Inte minst ärbarnets känsla att föräldrarna tar handom honom eller henne viktig. Det är denbiten som skall gå före. Det bästa är omman betalar direkt, men ibland uppkommerdet situationer då det finns anledningatt gå via . Det ser visom det primära. Så tror jag också attde flesta föräldrar och inte minstbarnen uppfattar det.Ulla ( ): Det var egentligeninte svar på min fråga. Jag ville vetahur ni ser på det faktum att samhälletanser att det är viktigare att manbetalar tillbaka studielånen än att manbetalar till sina barn.Eva : Med det jag sade troddejag att du skulle uppfatta att vi tyckeratt det är viktigare att man betalar försina barn än att man betalar tillbakasina studieskulder.Rose-Marie Frebran (kd): Jag har ocksåen fråga till . Du sadenär det gällde propositionen om växelvisboende att det var väldigt viktigt attreglerna var neutrala. Vad anser du dåom propositionen? Anser du att det ärett neutralt förslag?Eva : är det inteneutralt på det sättet att växelvisboende inte kan berättiga tillbidragsförskott. Enligt den analys jaghar gjort är förslaget ett steg i rättriktning. Jag tror att förslaget ärneutralt, men den analysen vill jagöverlåta till de mer tekniskt kunniga.Systemet skall vara neutralt. I denanalys jag har gjort finner jagingenting som tyder på att förslagetinte är neutralt, men jag kan överlåtaden analysen till andra.Suzanne : Det finns egentligeningen definition i propositionen av vadsom avses med växelvis boende. Denfrågan är ofta uppe tilldiskussion. Vad menas med växelvis? Ärdet lika långt boende hos bådaföräldrarna? Är det på enastället och på andra? Det kanockså vara ett växelvis boende om det ärständigt återkommande. Jag kan inte sägaatt detta förslag är riktigt neutralt,eftersom föräldrarna delvisöverkompenseras vid växelvis boende. Detär inte neutralt ur den synpunkten.Bo Könberg (): I inledningsanförandetoch i en replik alldeles nämnde EvaFalkenberg att det var viktigt attföräldrarna samarbetade. Du nämnde nu påslutet att de allra flesta föräldrarvill betala till sina barn och att det ienstaka fall kan bli så att man behövergå via för att klaraav det. Som jag har uppfattatregeringens förslag utgår det från ettannat synsätt. Det utgår från synsättetatt det finns ett samhällsstöd och attden icke hemmaboende föräldern skallbetala tillbaka i den utsträckningvederbörande kan. Har du någon synpunktpå den principiella uppläggningen avregeringens förslag?Eva : Stödet bygger ju på ettansökningsförfarande från den enaföräldern. Ansöker inte den enaföräldern utgår vi från att man kan lösaproblemet mellan föräldrarna. Det är ensekundär lösning att man ansöker viaförsäkringskassan. Det primära ärfaktiskt att föräldrarna löserproblemet.Bo Könberg (): Har ni för egen delgjort ett försök till bedömning av omdet kommer att innebära en störreomfattning av ansökningar, eller kommerman att i de allra flesta fallen klaradet själv?Eva : Den bedömningen har viinte gått in på, men vi vet attgirigheten råder. Kan man få ett stödfrån samhället finns det alltidföräldrar som inte avstår från det,trots att den förälder som har barnethar väldigt god ekonomi och inte behöverstödet. Men de behöver inte söka det.Suzanne : Jag tror att förslagetkommer att innebära att fler föräldrarkommer in i systemet, därför attproblemet blir så mycket svårare attlösa på privat väg med stöd avföräldrabalkens regler. Det är mycketenklare att göra på detta vis. Mångafler föräldrar kommer med i systemet.Bo Könberg (): Jag kan bara antyda attvi för vår del har lutat åt att det blirungefär så som det framställdes i detsenaste svaret. Vi tror också attförslaget snarare gör att antaletföräldrar i systemet ökar. Denprincipiella utgångspunkten är en annanän den som egentligenpläderar för. Sedan får vi se hur detblir i praktiken om förslaget genomförs.Åke (): taladeom det positiva i delat boende. Jag harfått propåer om att pappan, som mångagånger är den ekonomiskt starkare, fårfördelar när han har barnen boende hossig. Hur ser ni på det?Eva : När det gäller delateller växelvis boende är vår uppfattningatt det skall styras från barnensönskemål. Man skall lyssna på barnen ochta hänsyn till vad som passar dem. Detlilla barnet är i stort behov av närhet,och då är boendeförhållanden och närhettill dagis osv. Äldre barnkanske kan pendla mer. Det får prövas.Det gäller också barns mognad. En pojkekanske behöver sin fars stöd mer ellermindre i olika åldrar. Boendet skallinte vara statiskt. Man skall hela tidenha barnets bästa för ögonen. Var villbarnet bo? Det skall inte styras avmammans eller pappans ekonomi, utan manskall lyssna på barnet, och det haneller hon säger skall vara vägledande. kan det vara föräldrarnas ekonomisom styr, och det är vår uppfattning attdet inte skall vara så. Barnets bästaskall styra. Det måste man pröva i varjeenskilt fall.Åke (): Om jag uppfattade deträtt kan man alltså efter hand omprövaboendet.Margareta (): När vi talarmed utgångspunkt från barnet och detväxelvisa boendet ställs två frågor motvarandra. Det visade de frågor somställdes tidigare. Det gäller vad som ärviktigast för barnen. Är det deekonomiska intressena och föräldrarnasinkomster, eller är det rätten att umgåsmed sina föräldrar? Det är en fråga sombelyser komplexiteten i det vi håller påmed, eftersom socialförsäkringsutskottetinte har att ansvara för frågorna kringvårdnad och umgänge. Vi skall härdiskutera de tillfällen då samhälletskall träda in eftersom föräldrarna intereder upp sin situation.Jag skulle vilja fråga om ni anserdet vara viktigt att samhälletlagstiftar kraftfullare kringföräldrarnas umgänge med barnet.Samhället träder ju bara in medunderhållsstöd när föräldrarna intekommer överens, utan i stället väljeratt söka underhållsstödet. Diskussionenmed får vi ta sedan.Charles : Föreningen anser attdet är oerhört viktigt att samhället,genom att har undertecknat FN:sbarnkonvention, påvisar för föräldrarnaatt barnens behov av umgänge med bäggeföräldrarna är oerhört viktigt och attekonomiska intressen inte får gå före.Vår erfarenhet är att det sker oerhörtofta . Pengarna styr i storutsträckning umgänget. Det blir ettväldigt litet umgänge därför att denförälder som har barnet förlorar pengarpå detta. Det görs olika utspel. Om duinte gör något avdrag går det bra att habarnet, men om du gör avdrag får du inteha barnet. Det är viktigt att samhälletgör en stark markering. Föräldrarnaklarar inte av dettasjälva.Ragnhild Pohanka (mp): Det har talats såmycket om växelvis boende, men det är jubara möjligt när det gäller skolbarn omföräldrarna bor nära varandra. De allraflesta bor kanske en bit ifrån varandra.Hur gör man då?Eva : Jag kan inte besvara denfrågan. Det är ju väldigt mångapraktiska frågor som orsakar bekymmerhär. Man skulle vilja se attbostadspolitiken underlättade förföräldrar som separerar att kunna bonära varandra. Men dessa instrument harvi inte , och med detbostadsmarknadsläge som råder är dettaväldigt svårt att lösa. Vi skulle gärnase att man kunde hitta lösningar somfrämjar nära boende för föräldrar somhar separerat.Det finns fall där barnen bor kvar ibostaden och föräldrarna kommer växelvistill bostaden, men det är ju en mycketspeciell särlösning. Här finns ingadirekta svar att ge, men det gäller attförsöka ordna det hela på bästa möjligasätt för dessa barn. Det är därför vihar kommit in på frågorna omumgängesresor, så att de föräldrar sombor långt ifrån varandra kan få hjälp.Önskemålet finns hos barnet, hos mammanoch pappan, men de ekonomiskamöjligheterna saknas. Vi måste hitta enlösning så att dessa barn kan få träffaden andre föräldern, även om denne borlångt borta.Suzanne : Jag vill vidga frågantill att inte bara omfattaumgängesresor. Det vardagliga umgängetkommer att försvåras av attförbehållsbeloppet är så lågt att detinte alltid är möjligt för den förälderhos vilken barnet inte stadigvarande boratt ha ett umgänge med barnet. Deekonomiska möjligheterna finns inte.Även här måste man se tillbostadssituationen så att den föräldersom har umgängesrätt har rätt till en såpass stor lägenhet att det går att habarnet boende hos sig. Bostadsbidragenfår inte skäras ned så att det inte gesen praktisk möjlighet att umgås med sinabarn. Den frågan måste belysas, för jagtror att det som de flesta föräldrarslåss för är hur man skall sköta detvardagliga umgänget när man varken harresurser eller praktiska möjligheter attgöra det.Det är synd att inte dessa frågor tasupp i propositionen. De har varitföremål för utredningar under hela 80-och 90-talen. Ändå har man inte kommitfram till någon lösning. Det ärexempelvis inte ens sagt vem som skallstå för kostnaden för umgängesresor. Detfinns ingenting i lagstiftningen i dagsom klart utpekar om kostnaden skalldelas eller om den ena eller den andraföräldern skall stå för den. Går dethela att lösa genom privatöverenskommelse så är det jättebra. Meni de fall då det uppstår tvister mellanföräldrarna måste man kunna hjälpaföräldrarna att komma överens. Det kanman inte i dagens läge, och det ärdärför dessa tvister förekommer.Ordföranden: är ju naturligtvisockså hur mycket samhället skall behövagå in och styra och reglera detta. Iförslaget förutsätts det ju attföräldrarna är något så när överens. Detär detta som finns i grunden, såvitt jagförstår.Ulf : Jag arbetar påRiksskatteverket på den avdelning somarbetar gentemot kronofogdemyndigheternaoch med tillämpningen av den exekutivalagstiftningen. Jag skulle litet grandvilja anknyta till frågan omsamhällsstöd för umgängesresor.Kostnaderna när man har barnet hos sigbestår av, som jag brukar säga när jaghåller kurser, dels kostnaden förköttbullar - det rörliga avdraget somregleras i 7:4 - delskostnaden för resor.Kronofogdemyndigheterna meddelar omlöneutmätning, dels för deunderhållsbidrag som inte betalats, delsför andra typer av skulder såsomskatteskulder etc.Vid löneutmätning räknasförbehållsbeloppet fram. Det kan varafråga om en pappa som bor i exempelvisStockholm som har umgängesrätt med ettbarn i , vilket man harförutsatt att han skall träffa. Menenligt den nuvarande exekutivalagstiftningen inräknas inte kostnaderför barnets resor osv. Som ordförandensade alldeles är frågan hur mycketsom skall tas ut på borgenärernasbekostnad. Jag vill bara i dettasammanhang anmäla att sådan ärtillämpningen. har i etthovrättsutslag bekräftat attdenna tillämpning är riktig. Frånkronofogdemyndigheternas sida skulle mansäkert önska att man fick vägledning,för det är inte alltid så lätt för denenskilde handläggaren när han sitter meden förtvivlad pappa mitt emot sig. Menvi ser det som ett politiskt beslut ochinte som ett myndighetsbeslut från RSV:ssida.Gullan (): Flera talare härhar tagit upp frågan omförbehållsbeloppet. Den utredning somföregick det hela var ju inne på etthögre förbehållsbelopp. Om jag hartolkat flera av er rätt, är det så attom en förälder själv har möjlighet attfå ett större förbehållsbelopp så harhan eller hon också ökad möjlighet närdet gäller umgängesresor m.m. Detinnebär, som flera här har påpekat, attdet ändå är föräldrarnas ansvar för sinabarn som är det viktiga men att derasmöjligheter att själva ordna exempelvisumgänget bör underlättas. Detta kravskall inte ställas på samhället-staten.Lennart : Jag vill återknytalitet till frågan om växelvis boende.Det är en enormt viktig fråga motbakgrund av den verklighet vi lever idär ensamhushållen ökar. Min enklafråga, som jag tror att många instämmeri, är: Vad är det som är bäst förbarnen?Eva : Vad som är barnets bästamåste avgöras i varje enskilt fall. Detgår inte att dra generella slutsatser.Vad som är barnets bästa och var barnetbör bo kan variera med åldrarna. Vi vetatt barnens lojalitet mot bådaföräldrarna är enormt stark, så det ärinte alltid så lätt att bara frågabarnet: vill du bo?Barn hamnar i en svår konflikt om deskall behöva välja. De flesta barnenvill ju bo hos båda föräldrarna. Kan manordna det med växelvis boende så är detbra. Men man kan aldrig ange någongenerell regel, utan man måste se tillvarje enskilt fall. Det går inte attbara ställa frågan rakt ut till barnet,utan det finns många olika aspekter attta hänsyn till. Man får försöka värderahur barnet reagerar på olika lösningar.Margareta (): tidigare inne på något som snuddadevid ett annat samtal kring neutralitetennär det gäller samhällets stöd vidväxelvis boende och möjligheten att fåutfyllnadsbidrag. Om föräldrarna harkommit överens om växelvis boende, såträder inte samhället in medunderhållsstöd. Jag tror att det varSuzanne från somtog upp frågan om var gränsen går. Jaghar fått uppfattningen att man ofta idomstolar och länsrätter sätter någotslags gräns vid , dvs. att samhälletinte skall träda in om barnet bor till30 % eller mer hos den ene föräldern. Viskall ju diskutera själva systemet litetsenare här . Men jag vill nu ta uppfrågan om man ekonomiskt styr barnetsrätt till umgänge. Möjligen känner någonfrån eller någonannan till om man generellt kan säga atten sådan gräns finns i samhället ochdärför kan vara tänkt att gälla ocksåmed ett nytt system, dvs. attsamhällsstödet inte generellt skallträda in utöver utfyllnadsbidraget, ombarnet bor till eller mer hos enförälder.Anita : Siffran är hämtadfrån Riksförsäkringsverketsrekommendation till försäkringskassornavid tillämpning av lagen ombidragsförskott. Enligt de allmännaråden utgör siffran ett riktmärke förnär ett växelvis boende kan ansesförekomma. Därutöver finns naturligtvisen rad andra omständigheter som ocksåmåste vägas in - var barnet har sinasaker, var barnet får sina klädertvättade, vem som lagar mat m.m.Anders : återgav precisdet som står i våra allmänna råd när detgäller bidragsförskott. Vi säger att entredjedel eller mindre regelmässigt böranses som umgänge. Ungefär hälften utgörväxelvis boende. Däremellan finns det,som sade, en gråzon där samtligaomständigheter i det enskilda fallet fårvägas in.Ulla (): Jag vill bara göra enliten kommentar till diskussionen omumgängesresor. I den här propositionentas inte frågan upp i dess helhet. Detskall komma en proposition om hur manskall reglera detta med umgängesresor.Det är ytterligare en sak som inte finnsmed i propositionen, som inte någon harnämnt, nämligen att vi på något sättmåste modernisera detta med växelvisboende. Dagens regler för avdrag för denförälder som betalar underhållsstöd ärinte riktigt moderna. Jag tror att detfinns många fäder t.ex. som träffar sinabarn på ett helt annat sätt jämfört medhur umgänget är reglerat . Jaghoppas verkligen att en förändring avreglerna kommer till stånd.Karin (): Jag skulle viljaställa en fråga till representanten förFöreningen nämnde juhur ni ser på familjerådgivningensverksamhet. I och för sig tas inte dennafråga upp i propositionen.