bet · GK01SfU1 · 1996-12-05 00:00:00 — Samverkan mellan olika organ (mom. 6)(), (),(), (),(), Rose-MarieFrebran (kd), () ochMarie () anför:Nödvändigheten av utökade möjlighetertill samverkan mellan olika organpåtalas i flera motioner som behandlas ibetänkandet. Det gäller dels samverkanmellan ochvårdsektorn, dels samverkan medarbetsmarknadsmyndigheter. Någramotionärer pekar särskilt på förslag somlagts fram av ,förslag som senare följts upp av . I betänkandetanges också att på förslag avutskottet tidigare uttalat attförsöksverksamheten med finansiellsamordning mellan olika parter bordeutökas till att omfatta ävenarbetsmarknadsmyndigheterna. Vidareanges att bl.a. förslag om samordnadrehabilitering för utsatta grupper, somlagts fram av , bereds inomregeringskansliet. Eftersom enproposition avses bli avlämnad tillriksdagen avstår vifrån att reservera oss i frågan.9. Efterlevandeförmåner (mom. 7 -delvis)() anför:Den av regeringen föreslagna besparingenavseende omställningspension är utformadså att den medför en bibehållengrundtrygghet. Vad gäller förkortningenav den generella tiden föromställningspension kan nämnas att densom har barn i allmänhethar rätt till fortsattomställningspension. Vid nedsattförvärvsförmåga, där bl.a.bosättningsförhållanden m.m. kanbeaktas, kan särskildefterlevandepension utges. Vad gällerinkomstprövningen av änkepension ärbestämmelserna utformade så attgrundtryggheten är väl tillgodosedd. Deänkor som har pension enligt 1947 årsfolkpensioneringslag undantas dessutompå utskottets initiativ från den nyainkomstprövningen. Även om det finnsvissa svagheter i regelsystemet harCentern ansett sig kunna godta förslagetavseende efterlevandeförmåner.10. Genomförandet av det reformeradepensionssystemet (mom. 8)(), (),(), (),(), () och () anför:Lagstiftningen vad gäller detreformerade pensionssystemet skulleenligt tidigare riksdagsbeslut varaavslutat . Lagstiftningsarbetethar dessvärre försenats dels på grund avregeringsskiften, dels på grund av attdet socialdemokratiska partiet hargenomfört ett tredje samråd gällande detreformerade pensionssystemet.Förseningen har skapat stor osäkerhetbland medborgarna om framtidenspensioner. De har välmotiverade behovav att få klara besked om vilka reglersom skall gälla. Osäkerheten har inteminst ökat genom att ingångnaöverenskommelser tycks vara alltförlätta att bryta.I genomförandegruppen har de borgerligarepresentanterna med tveksamhetaccepterat regeringspartiets behov avatt ytterligare förankraöverenskommelsen, vilket medförtytterligare förseningar. Det ärangeläget att lagstiftningsarbetet ärslutfört före valet . För dettatalar också det faktum att avsättningarredan sker i förpremiereservdelen, sedan 1995.Remisserna gällande "Allmäntpensionssparande" bearbetas nu påSocialdepartementet och iGenomförandegruppen. Vi anser att allaansträngningar skall inriktas på attarbetet med det reformeradepensionssystemet skall leda tillriksdagsbeslut före valet samt attden huvudsakliga systemuppbyggnadenskall vara klar vid samma tidpunkt.I propositionen framlagda lagförslagUtdrag ur rapporten - En jämförande studie avanställdas och arbetslösas arbetslivs-inriktade rehabiliteringDiskussion och konklusionArbetslivsinriktad rehabilitering ärvanligare i glesbygd än iStockholm. I blir sammanlagt av de långa sjukfallen föremål förnågon typ av rehabilitieringsåtgärd.Detta gäller för både anställda ocharbetslösa. I blir av deanställda och av de arbetslösaföremål för en rehabilitering.Resultatet stämmer väl överens medtidigare studier (RFV 1994:5 och1995:20).Av resultaten framgår att yngrerehabiliteras i högre grad än äldre.Detta såväl i som i Stockholm.Att yngre rehabiliteras i högre grad änäldre finns dokumenterat i tidigarestudier. Enligt RFV:s studie (1994:5) ärsannolikheten att erhålla rehabiliteringmer än halverad för personer i åldrarna50-57 år och möjligheten att erhållarehabilitering efter ärförsumbar i jämförelse med 18-29-åringar. Med ändliga resurser kan detvara klokt att vid rehabiliteringprioritera en ung människa före enäldre. Det är dock oroande ochotillfredsställande om, som tendensen äri dag, personer endastundantagsvis blir föremål förrehabilitering. Detta särskilt med tankepå att det blir svårare för de s.k.äldrefallen att erhålla förtidspensionfr.o.m. då äldrereglernaavskaffas.Av resultaten framgår vidare attkvinnor rehabiliteras i högre grad änmän. I ett antal studier (ochEriksson 1989, 1994) visaderesultaten att kvinnor tenderar attesidosättas i rehabiliteringen.Föreliggande studie visar att så ocksåär fallet beträffande kostnaden förinsatta rehabiliteringsåtgärder.Kvinnornas åtgärder kostar inte likamycket som männens. När det gällererhållen rehabilitering visar dock dennastudie att kvinnor blir föremål förrehabilitering i högre grad än män.Resultaten visar vidare att personermed besvär i rörelseorganen(nacke/axlar, ländrygg, reumatism,övriga rörelseorgan) äröverrepresenterade bland de som erhållerrehabilitering. Andelen sjukskrivna medpsykiska besvär (missbruk, psykisksjukdom/besvär) är lika stor bland demsom rehabiliteras i totalgruppen långasjukfall, och personer med övriga besvär(komplikationer, astma, hudsjukdom,hjärt/kärl, annan fysisk sjukdom,skada/förgiftning) ärunderrepresenterade blandrehabiliteringsfallen jämfört medtotalgruppen. Då besvär frånrörelseorganen utgör den största grundentill nybeviljande av förtidspensioner,är det naturligt och positivt attbetydande rehabiliteringsinsatser görsför denna grupp. Allvarligt är det dockom personer med övriga besvär, t.ex.astma/allergi och hjärt/kärl, är gruppersom inte blir föremål för rehabiliteringi den utsträckning som motiveras avderas storlek i totalgruppen långasjukfall.Personer med invandrarbakgrund var fleri totalgruppen i (33,) än itotalgruppen i (3,).Personer med invandrarbakgrund återfinnsi samma grad bland dem som erhållerrehabilitering som i totalgruppen långasjukfall. Detta gäller i både Jämtlandoch i Stockholm.Antal dagar innan rehabiliteringsåtgärdI både och i får dearbetslösa, oavsett kön, vänta ca 2månader längre än de anställda innannågon rehabiliteringsåtgärdaktualiseras. Detta faktum är oroande,då en tidig rehabilitering antas vara enförutsättning för en effektivrehabilitering. Ett ännu större problemverkar dock väntan innan rehabiliteringgenerellt, dvs. rehabilitering för bådeanställda och arbetslösa, att vara. Frånsjukanmälan till dess att rehabiliteringkommer till stånd tar det i ca10 månader och i ca 11månader. Att tiden innan rehabiliteringär så lång, överensstämmer inte medintentionerna om en tidig rehabilitering.Skillnaden i väntan innanrehabiliteringsåtgärd mellan anställdaoch arbetslösa kan bero på attförsäkringskassorna använder sig avsamma metodik i rehabiliteringsarbetetför de anställda som för de arbetslösa.Mycket tyder på att de arbetslösasjukskrivna är en mer komplicerad gruppmed multiproblematiskbakgrund och därför kräver ettannorlunda angreppssätt. RRVkonstaterade i sin rapport (1996:8) attökningen av andelen arbetslösa bland delångtidssjukskrivna organisatoriskt intesatt några tydliga spår hosförsäkringskassorna. Mycket tyder på attrehabilitering av anställda respektivearbetslösa är två skilda ting som kräverolika angreppssätt. Rehabiliteringen avarbetslösa sjukskrivna kräver ocksåandra samarbetspartner än de som ärinvolverade i rehabiliteringsarbetet medde anställda sjukskrivna.Den generellt långa väntetiden innanrehabilitering för både anställda ocharbetslösa har säkert fleraförklaringar. En förklaring kan vara attden medicinska rehabiliteringen drar utpå tiden och omöjliggörarbetslivsinriktade inslag. Det är dockolyckligt om handläggarna påförsäkringskassan i onödan väntar ut denmedicinska eller socialarehabiliteringen innan de tar någrainitiativ i rehabiliterande syfte.Mycket talar för att ett effektivtrehabiliteringsarbete kräver attrehabiliteringens aktörer samordnar sinarehabiliteringsinsatser. En annanförklaring till de långa väntetiderna ärväntan mellan beslut om rehabiliteringoch rehabiliteringens start. Enligt enstudie av Marnetoft (1995) var antaletdagar mellan beslut om rehabiliteringoch rehabiliteringens start mer än 60dagar i av fallen. En trolig orsaktill dessa väntetider är att olikarehabiliteringsprogram har fastställdastartdatum som den sjukskrivne får väntain. En tredje förklaring tillväntetiderna mellan sjukanmälan ochrehabilitering kan vara att kompetensenhos försäkringskassansrehabiliteringshandläggare behöverhöjas. När fick detövergripande samordnings- ochtillsynsansvaret över denarbetslivsinriktade rehabiliteringen vardet tänkt att skullevara den drivande kraften irehabiliteringsprocessen. Denna nya rollkräver stor skicklighet avförsäkringskassa inom många områden.Kanske är det så att inte besitter den breda kompetenssom krävs för att aktivt och effektivtdriva den arbetslivsinriktaderehabiliteringen. har uppmärksammatdessa problem och föreslår kraftigainsatser för att höja kompetensen inomrehabiliteringsområdet (SOU 1996:113).Rehabiliteringens längdI får de arbetslösa någotlängre rehabiliteringsperioder än deanställda. Någon sådan skillnadföreligger inte i . Igenomsnitt varar enrehabiliteringsåtgärd, i både Jämtlandoch , oavsett kön, i ca 3månader.Aktörer som beslutar om rehabiliteringFörsäkringskassan är den aktör somoftast beslutar om arbetslivsinriktadrehabiliteringsåtgärd, antingen ensameller tillsammans med arbetsgivare (förde anställda) ellerarbetsförmedlingen/(för dearbetslösa). Att ärdelaktig i beslutsfattandet avseenderehabiliteringsåtgärder är bådenaturligt och positivt. Attförsäkringskassan beslutar tillsammansmed andra aktörer, såsomarbetsgivare/arbetsförmedling,sjukvården m.fl. i mer än hälften avfallen, stämmer väl överens medintentionerna om en samordnad rehabilitering. En aning oroande är dockatt försäkringskassa själv, utansamarbete med någon annan aktör,beslutar om rehabiliteringsåtgärd i ca40 % av fallen. För att samarbetet medandra rehabiliteringsaktörer skallfungera bör sannolikt alla aktörer, somkommer att påverkas av beslutet omrehabilitering, få vara med redan iplaneringsarbetet. Risken är annars storatt dessa aktörer inte känner sigdelaktiga i rehabiliteringen.Typ av rehabiliteringsåtgärdDen vanligast förekommanderehabiliteringsåtgärden i både Jämtlandoch är, för anställda, träningpå egen arbetsplats och för arbetslösaträning på annan arbetsplats. Dettaresultat är positivt mot bakgrund avrehabiliteringsreformens intention omatt rehabilitering skall bedrivas ianslutning till arbetsplatsen. Den nästvanligaste rehabiliteringsformen föranställda är s.k. köpta tjänster . Medköpta tjänster avses exempelvisutredning på rygginstitut,ryggrehabilitering på Hälsoinvest ellerdylikt. I både och i Stockholmblir de anställda oftare än dearbetslösa föremål för en sådan köpttjänst. En trolig anledning till attdenna skillnad föreligger är ovisshetenpå försäkringskassorna om vemhandläggarna får köpa en köpt tjänst åt.Vissa försäkringskassor tillämpar striktpolicyn att bara köpa tjänster åtsjukskrivna med anställning och menaratt ansvaret för arbetslösa ligger påarbetsförmedlingen/. Andraförsäkringskassor är inte lika striktautan köper också tjänster tillarbetslösa sjukskrivna. Det är olyckligtatt det saknas tydliga riktlinjer om ivilken utsträckning försäkringskassornafår köpa tjänster åt arbetslösa. För attråda bot på den osäkerhet som i dagråder på försäkringskassorna behöverlagtexten inom området förtydligas.Kostnad för rehabiliteringsåtgärdEndast kostnader för köpta tjänsterredovisas. Anledningen till attkostnader för övrigarehabiliteringsåtgärder, t.ex. träningpå egen eller annan arbetsplats, interedovisas är att dessa kostnader ärsvårare att fastställa och att resurserför detta inte fanns inom föreliggandeprojekt.I blir de arbetslösa föremålför något dyrare rehabiliteringsköp ände anställda. Männen i fåroavsett anställning eller ej dyrarerehabilitering än kvinnorna. Enförklaring till den lägre kostnaden förkvinnornas rehabilitering kan vara attkvinnorna i högre grad blir föremål förgruppaktiviteter medan männen blirföremål för individuella program.Uppmätta skillnader i gick ejatt statistiskt säkerställa. Köptatjänster kostar i genomsnitt i bådeJämtland och ca 30 000 kr.Aktörer som betaladerehabiliteringsåtgärdEndast betalning av köpta tjänsterredovisas. är denaktör som i en absolut majoritet avfallen betalar rehabiliteringsåtgärdenför såväl de anställda som dearbetslösa. Detta gäller oavsett kön ibåde och i . Bland deanställda delas kostnaden mellanarbetsgivaren och iknappt av fallen. I Jämtlandbetalar arbetsgivaren självrehabiliteringen i av fallen och iStockholm är motsvarande andel . Ennyligen genomförd studie av RFV(1995:20) visade att arbetsgivarenbetalar rehabiliteringsåtgärderna i 15 %av sjukfallen. En trolig förklaringtill att arbetsgivaren inte betalarköpta tjänster i någon störreutsträckning är den vanligt förekommandepolicyn, som finns utvecklad i RFV:sAllmänna råd 1991:12, att arbetsgivarenhuvudsakligen skall betala de åtgärdersom vidtas inom eller i anslutning tillden egna arbetsplatsen. I AFL behandlasinte finansieringen avrehabiliteringsåtgärder, och förarbetena(prop. 1991/92:140, prop. 1991/92:141)är otydliga på denna punkt. Det finns enrisk att arbetsgivaren utnyttjar denoklarhet som råder beträffandefinansiering av rehabiliteringsåtgärderoch överlåter på attfinansiera köp av tjänster tillanställda. Det faktum att arbetsgivarenså sällan betalar den anställdesrehabilitering överensstämmer inte medintentionerna vad beträffararbetsgivarens utökade ansvar irehabiliteringsarbetet.Rehabiliteringens effekterAllmänt om variabler och metodI föreliggande studie har vi för attundersöka och jämföra rehabiliteringenseffekter valt att undersöka tvåvariabler, nämligen ohälsodagar, dvs.antal dagar med sjukpenning,rehabiliteringsersättning, sjukbidragoch förtidspension, samtersättningsgrad, dvs. om ersättningenvarit , eller . Vihar vidare valt att använda en metod därvariablernas värde efter den aktuellarehabiliteringsåtgärden jämförs medvariablernas värde förerehabiliteringen.Det finns även andra variabler ochmetoder att använda vid utvärdering avrehabiliteringens effekter. Exempel påsådana variabler är livskvalitet,medicinkonsumtion, antal besök hosläkare m.fl. Vårt val av variabler(ohälsodagar och ersättningsgrad)grundar sig dels i uppfattningen att deär , dels i att de är av intresseför läsaren, dvs.socialförsäkringsutskottet. Ohälsodagaranvänds ofta inom socialförsäkringen närrehabiliteringsåtgärder utvärderas.Ersättningsgraden används inte lika oftasom resultatmått eftersom de tekniskasystemen som försörjer ohälsoområdet medutvärderingsstatistik inte innehållernågra uppgifter om förändringar aversättningsgrader. I RFV:s anvisningartill angåendeårsredovisningen /96 (RFV Ie - M1996:40) anser RFV att det vore önskvärtatt använda ersättningsgrad somresultatmått. Anledningen till att dettainte görs är att en sådan manuellinsamling av data skulle vara allt förarbetskrävande .Ett exempel på en annan metod attanvända vid utvärdering avrehabilitering är en s.k. randomiseradexperiment/kontrollmetod. Vid sådanarandomiserade kontrollerade studierutgår man från en homogen grupp. Dennadelas slumpmässigt i två mindre grupper,en experimentgrupp och en kontrollgrupp.Experimentgruppen, men intekontrollgruppen, utsätts sedan för enintervention (t.ex. enrehabiliteringsåtgärd). De eventuellaeffekterna mäts efter rehabiliteringen.Om det föreligger en skillnad mellanexperimentgrupp och kontrollgrupp drasslutsatsen att rehabiliteringen hafteffekt. Fördelarna med randomiseradekontrollerade studier är flera. En storfördel med en sådan typ av studie är får svaret på frågan om hursjukfallets naturliga förlopp ser ut fören grupp långtidssjukskrivna som inteerhåller någon typ av rehabilitering. Påså sätt erhåller man den jämförelsegruppsom är en förutsättning för att manskall kunna uttala sig omrehabiliteringens effekter i allmänhet.Metoden har också nackdelar, i synnerhetinom samhällsvetenskapen. Det är oftasvårt, ibland omöjligt, att erhålla entillräckligt homogen huvudgrupp. Det ärockså etiskt problematiskt att inte låtaen kontrollgrupp erhålla enrehabiliteringsåtgärd. I förekommandefall strider det dessutom mot AFL:sintentioner om att alla som har behov aven rehabilitering också skall få enrehabilitering.Då syftet med föreliggande studie äratt jämföra effekterna av rehabiliteringför två grupper, anställda ocharbetslösa, behövs ingen jämförelse medsjukfallets naturliga förlopp. Därförhar vi en före-efter-metod.Uppmätta effekterI både och i ärantalet ohälsodagar för såväl anställdasom arbetslösa väsentligt lägre efter enrehabilitering jämfört med tiden före.Detta gäller oavsett om jämförelsernagörs 6, 12 eller 24 månader efterrehabiliteringen. De anställda har färreohälsodagar efter rehabiliteringen än dearbetslösa, men också före. Denprocentuella minskningen är ungefär likastor för de två grupperna.För både anställda och arbetslösa,oavsett typ av rehabiliteringsåtgärd ochtyp av diagnos, är antalet ohälsodagar6, efterrehabiliteringen lägre jämfört medtidsperioderna före rehabiliteringen.Detta gäller oavsett kön både i Jämtlandoch i . Inga större skillnaderföreligger mellan anställda män ochkvinnor och arbetslösa män och kvinnoravseende den procentuella minskningen avohälsodagar.Vad beträffar ersättningsgrad var ocksåden väsentligt lägre 6, 12 och 24månader efter rehabilitering än vidrehabiliteringens start. Detta i bådeJämtland och i , oavsett kön,och för både anställda och arbetslösa.De anställda har i regel en lägreersättningsgrad än de arbetslösa och ärdessutom oftare än de arbetslösa heltfriska efter rehabiliteringen. Dettabåde i och i . Noterasbör dock att de arbetslösa hade högreersättningsgrad vid rehabiliteringensstart.Avseende män och kvinnor tyderresultaten på att kvinnorna inte minskarsin ohälsa i samma grad som männen görefter avslutad rehabiliteringsåtgärd.Ingen större skillnad i ohälsodagarföreligger mellan könen undertidsperioden innanrehabiliteringsåtgärderna. Detta i bådeJämtland och och bland bådeanställda och arbetslösa. Efterrehabilitering har dock, med endast fåundantag, kvinnorna väsentligt flerohälsodagar än männen. I synnerhet dearbetslösa kvinnorna. Väsentligt färrekvinnor än män blir helt friska efterrehabiliteringen. Detta trots attkvinnorna genomgående har lägreersättningsgrad vid rehabiliteringensstart.Beträffande personer medinvandrarbakgrund (utländska medborgareoch utlandsfödda svenska medborgare)visar resultaten från att deanställda med invandrarbakgrund inteskiljer sig från infödda svenskarbeträffande ohälsodagar före och efterrehabiliteringen. De arbetslösa medinvandrarbakgrund har emellertid bådefler ohälsodagar före och efterrehabiliteringen jämfört med de andragrupperna. I var antaletpersoner med invandrabakgrund för få föratt slutsatser skall kunna dras.Avslutningsvis kan konstateras attarbetslivsinriktad rehabiliteringförekommer för såväl anställda somarbetslösa i endast begränsadomfattning, i synnerhet för dearbetslösa i . Väntan innanrehabilitering verkar onödigt lång,särskilt för de arbetslösa.Försäkringskassan är den aktör som ensameller tillsammans med arbetsgivaren i enabsolut majoritet av sjukfallen beslutarom rehabilitering. ärockså den som oftast betalarrehabiliteringen.Utifrån studiens resultat beträffanderehabiliteringens effekter kan man draslutsatsen att antalet ohälsodagar, bådeför anställda och arbetslösa, är färreefter en rehabilitering än före ochersättningsgraden är lägre efter enrehabilitering än vid rehabiliteringensstart. Detta gäller, oavsett kön, i bådeJämtland och i Stockholm.De anställda har genomgående färreohälsodagar och lägre ersättningsgradefter rehabilitering jämfört med dearbetslösa. De anställda blir ocksåfriska i högre grad än de arbetslösa. Ensannolik förklaring till dessa fakta äratt de arbetslösa har fler ohälsodagaroch högre ersättningsgrader förerehabiliteringen. De arbetslösa verkarsåledes vara en sjukare grupp ochdärmed svårare att rehabilitera. Noterasbör dock att den procentuellaminskningen av ohälsodagar är lika storför de anställda som för de arbetslösa.Vidare framgår att det minskade antaletohälsodagar och de lägreersättningsgraderna för både deanställda och de arbetslösa verkar hållai sig långsiktigt (upp ).En tendens i är dock attminskningen av ohälsodagarna tenderaratt bromsas upp till24 månader efter rehabiliteringen.Av utskottet framlagda lagförslagUtskottets förslag till ny lydelse avpunkterna 5 och 6övergångsbestämmelserna till lagen(1988:881) om ändring i lagen (1962:381)om allmän försäkringNuvarande lydelse Utskottets förslag5. I fråga om rätt 5. I fråga om rätttill tillefterlevandepension efterlevandepensionför efterlevande för efterlevandekvinnor som är kvinnor som ärfödda eller födda ellertidigare gäller tidigare gällerfortfarande, i den fortfarande, i denmån inte något mån inte någotannat föreskrivs i annat föreskrivs ipunkt 8, äldre punkterna 2 och 8,bestämmelser om äldre bestämmelseränkepension i om änkepension istället för de nya stället för de nyabestämmelserna om bestämmelserna omefterlevandepension efterlevandepension, även om , även omdödsfallet dödsfalletinträffar efter inträffar efterikraftträdandet. Enförutsättning för förutsättning fördetta är att detta är attkvinnan vid kvinnan vidutgången av utgången av år 1989var gift med den var gift med denman efter vilken man efter vilkenänkepensionen skall änkepensionen skallutbetalas eller, utbetalas eller,såvitt gäller såvitt gällerfolkpension i form folkpension i formav änkepension, att av änkepension, atthon då sammanbodde hon då sammanboddemed honom under med honom undersådana förhållanden sådana förhållandensom avses i 8 kap. som avses i 8 kap.2 § i dess äldre 2 § i dess äldrelydelse. I fråga om rätt 6. I fråga om rätttill tillefterlevandepension efterlevandepensionför efterlevande för efterlevandekvinnor som är kvinnor som ärfödda eller födda ellersenare gäller, senare gäller,förutom de nya förutom de nyabestämmelserna om bestämmelserna omefterlevandepension efterlevandepension, följande, om , följande, omdödsfallet dödsfalletinträffar efter inträffar efterikraftträdandet. Omen sådan kvinna vid en sådan kvinna vidutgången av utgången av år 1989uppfyller villkoren uppfyller villkorenför rätt till för rätt tillfolkpension resp. folkpension resp.tilläggspension i tilläggspension iform av änkepension form av änkepensionenligt 8 kap. 1 § enligt 8 kap. 1 §första stycket, 2 § första stycket, 2 §och 3 § första och 3 § förstastycket resp. 14 stycket resp. 14kap. 2 § första och kap. 2 § första ochandra styckena i andra styckena idessa lagrums äldre dessa lagrums äldrelydelse, har hon lydelse, har hondessutom rätt till dessutom rätt tillänkepension efter änkepension eftermannen enligt vad mannen enligt vadsom sägs i som sägs iandra-fjärde andra-fjärdestyckena. styckena.En kvinna som En kvinna somavses i första avses i förstastycket har rätt stycket har rätttill folkpension i till folkpension iform av änkepension form av änkepensionenligt 8 kap. i enligt 8 kap. idess äldre lydelse. dess äldre lydelse.Sådan folkpension Sådan folkpensionutges i förhållande utges i förhållandetill det antal år till det antal årför vilka den för vilka denavlidne mannen vid avlidne mannen vidberäkning enligt beräkning enligtandra stycket av andra stycket avtilläggspension i tilläggspension iform av änkepension form av änkepensionefter honom efter honomtillgodoräknas tillgodoräknaspensionspoäng. pensionspoäng.Tillgodoräknas där- Tillgodoräknas där-vid pensionspoäng vid pensionspoängför , ,utges folkpension i utges folkpension iform av änkepension form avmed belopp som änkepension, omavses i 8 kap. 4 § inte annati dess äldre föreskrivs i punktlydelse. I annat 2, med belopp somfall utges avses i 8 kap. 4 §pensionen med så i dess äldrestor andel av en lydelse.