bet · GJ01UU17 · 1996-05-21 00:00:00 — Det är också viktigt atten svensk medborgare inte straffas medhögre bötesstraff för brott i ett annatlands territorialvatten än vad enmedborgare i det landet riskerar förmotsvarande gärning i det svenskaterritorialvattnet.Med hänvisning till det ovan anfördatillstyrkes motion U33 (mp) yrkande 2.dels att moment 2 i utskottetshemställan bort ha följande lydelse:2. beträffande ekonomiska påföljderatt med bifall till motion1995/96:U33 yrkande 2 som sin meningger regeringen till känna vadutskottet anfört,Särskilt yttrandeBodil anför:Havsrättskonventionen anses som en storframgång för FN, som tog påsig att förhandla fram den.För 20 år sedan användes havetfortfarande som en avstjälpningsplatsoch soptipp utan att reaktionen övernersmutsningen fick stora rubriker ipress och media. är förhållandetett annat. Vi vet att havet är en resursvi måste vara rädda om, och vi betraktaröverträdelser av fiskekvoter ochförorening av havet som ett brott, somfordrar ett strängt straff.Dagens syn på miljöbrott handlar omskärpning av straffen, snarare än attgöra dem lägre.I samband med att regeringen föreslårriksdagen att godkänna FN:shavsrättskonvention föreslår man ocksåvissa ändringar av svensk lagstillämplighet när det gäller miljöbrott.Bakgrunden är artikel 230 ikonventionen, som begränsar en statsrätt att döma till strängare straff änekonomiska påföljder för förorening avden miljön som skett frånutländskt fartyg. Detta gäller inomstatens territorialhav eller utanför.Innebörden är att det i fortsättningeninte går att utdöma fängelsestraff fört.ex. oljeutsläpp från utländskt fartygpå svenskt territorialvatten, omutsläppet inte är uppsåtligt utan berorpå grov oaktsamhet - även om utsläppetförorsakat allvarliga skador på denmarina miljön.För att förstå följderna av regeringensförslag måste man sätta sig in i demycket hårda beviskrav som ställs föratt någon över huvud taget skall kunnadömas för ett oljeutsläpp. Man måstebevisa att befälhavaren brustit i hänsynoch varit oaktsam. EnligtKustbevakningens statistik från 1994gick 28 av de anmälda oljeutsläppenvidare till åklagare, men endast ettfall ledde till åtal och fällande dom.Resten lades ner av brist på bevis.Justitieutskottet hänvisar i sittyttrande till vattenföroreningsavgiften,som endast gäller vid oljeutsläpp. Dentas ut av fartygets redare eller i vissafall av annan person enligtbestämmelserna i lagen omvattenförorening från fartyg. Avgiftenhar höjts, med resultat attKustbevakningens beslut omvattenföroreningsavgift överklagas iallt större utsträckning. Rederiernaslipper ofta betala något alls, eftersombevisen inte räcker till i den rättsligaprövningen.För att skall kunnasäkra bevis vid oljeutsläpp måste denbl.a. kunna borda ett fartyg och taprover. När det gäller brott finns olikabestämmelser i vadgäller husrannsakan. Sådan får endastgöras, om man kan utdöma fängelsestraffför brottet. I och med att man enligtregeringens förslag inte kan döma tillfängelse för oljeutsläpp som skett i denekonomiska zonen, får Kustbevakningeninte göra husrannsakan för att upptäckaoch säkra eventuella bevis på ett fartygsom misstänks för oljeutsläpp.Utrikesutskottet borde tydligt lyft framoch poängterat nödvändigheten av att seöver det straffrättsliga området, så attKustbevakningen har reella möjligheteratt agera. talar isitt yttrande helt allmänt om attutvidgade direktiv i det pågåendearbetet med kankomma i fråga, och nya direktiv behövs,som undanröjer de hinder som direkteller indirekt orsakar att utredningarmåste läggas ner av brist på bevis.Miljöpartiet är också kritiskt tillförslaget om en begränsning avmöjligheterna till inspektion avutländska fartyg inom svensktsjöterritorium. Förslaget medför att eninspektion inte kan ske i förebyggandesyfte, för att kontrollera om ett fartygär i sådant skick att det inte finnsrisk för oljeutsläpp, utan först efterett utsläpp. Det måste finnas utrymmeför ett aktivt agerande för att ge etteffektivt skydd av den miljön.Förra året fick 27 000 oljeskadadefåglar skjutas på . Det varrekord i mängd oljeskadad fågel ochrekord i antal oljeutsläpp i Östersjön.En fördjupad utbildning för åklagarenär det gäller brott motmiljölagstiftningen startar ochskall i fortsättningen genomförasårligen. Utbildningens syfte är att geen första grundläggande beskrivning avden viktigaste miljölagstiftningen samthur en förundersökning bedrivs. Ensamordning mellan den utbildning somredan finns för förundersökare ochutredare och den nya utbildningen föråklagare kan förhoppningsvis resulterai fler fällande domar när det handlar ommiljöbrott och färre brott.Propositionens lagtextRegeringen har följande förslag tilllagtext.1 Förslag till lag om begränsning avtillämpningen avsvensk lag vad gäller vissa brottbegångna på utländskafartyg2 Förslag till lag omersättningsskyldighet vid skada påundervattenskablar och rörledningar m.m.3 Förslag till lag om verkställighet avdomar och beslutsom har meddelats enligt Förentanationernas havsrätts-konvention av Förslag till lag om ändring inaturvårdslagen(1964:822)5 Förslag till lag om ändring i lagen(1966:314) omkontintentalsockeln6 Förslag till lag om ändring i lagen(1971:1154) omförbud mot dumpning av avfall i vatten7 Förslag till lag om ändring i lagen(1975:88) medbemyndigande att meddela föreskrifter omtrafik, transporteroch kommunikationer8 Förslag till lag om ändring i lagen(1976:661) omimmunitet och privilegier i vissa fall9 Förslag till lag om ändring i lagen(1980:424) omåtgärder mot vattenförorening frånfartyg10 Förslag till lag om ändring i lagen(1988:950) omkulturminnen m.m.11 Förslag till lag om ändring i lagen(1992:1140) omSveriges ekonomiska zon12 Förslag till lag om ändring ifiskelagen (1993:787)yttrande1995/96:JuU9yHavsrättskonventionen ochtillämpningsavtaletTill utrikesutskottetInledningUtrikesutskottet har den 23 april 1996beslutat bereda justitieutskottettillfälle att avgeyttrande över proposition 1995/96:140Havsrättskonventionen ochtillämpningsavtalet jämte motion1995/96:U33 av . (mp) som väckts med anledning avpropositionen i de delar som har sambandmed utskottets beredningsområde.UtskottetInledningSverige undertecknade Förentanationernas (FN:s) havsrättskonventionden i ,tillsammans med 157 andrastater. Konventionen trädde i kraft den16 , efter detatt den ratificerats av 60 stater.Havsrättskonventionen har betecknats somden mest omfattande konvention somhittills framförhandlats inom FN.Den 29 juli 1994 undertecknade Sverigeett tillämpningsavtal, som modifierarhavsrättskonventionens del XI, angåendedjuphavsutvinning av m.m. Dettaavtal underlättade för industriländerna,och därmed , att inleda arbetetpå en ratifikation av konventionen ochavtalet.Havsrättskonventionen erbjuder ett idet närmaste heltäckande regelverk förhavens fredliga utnyttjande ochinkluderar samtliga områden,havsbotten och i viss mån ävenluftrummet över havsområdet.I konventionen fastställsterritorialhavets maximala bredd till 12nautiska mil. Kuststatens suveränarättigheter vad avser fiske och andralevande tillgångar får inom ramen för enekonomisk zon utövas från kusten. Konventionenålägger kuststaten att bevara dessatillgångar samt ålägger alla stater enskyldighet att samarbeta om bevarandetav fiskbestånden i det fria havet,inklusive sådana bestånd som rör sigsåväl i det fria havet som i statersekonomiska zoner.Konventionen innehåller också ettomfattande regelverk med förpliktandebestämmelser till skydd av den marinamiljön. Reglerna inbegriper alla slagsföroreningar från fartyg, frånlandbaserad verksamhet, genom dumpningsamt genom verksamhet på havsbotten.Berörda parter uppmanas att samarbetaför att gemensamt lösa uppkommandeproblem. Konventionen har betecknats somett av de mest omfattandeinternationella instrumenten förmiljövård.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslår regeringen attriksdagen godkänner FN:shavsrättskonvention ochtillämpningsavtalet med de förklaringarsom regeringen förordat.Vidare föreslås att antarvissa ändringar och kompletteringar avsvensk lag. Bl.a. föreslås att riksdagendels antar av regeringen i propositionenframlagda förslag till lag ombegränsning av tillämpningen av svensklag vad gäller vissa brott begångna påutländska fartyg, lag omersättningsskyldighet vid skada påundervattenskablar och rörledningar m.m.och lag om verkställighet av domar ochbeslut som har meddelats enligt Förentanationernas havsrättskonvention av den10 , samt dels antarregeringens förslag till ändringar i ettflertal lagar.Lagstiftningen föreslås träda i kraftden 1 juli 1996.Yttrandets omfattningDe frågor som aktualiseras i ärendet ochsom ligger inom justitieutskottetsberedningsområde berörs i första hand ipropositionens avsnitt 6.3.Tillämpningen av straffrättsligabestämmelser på miljöområdet i vissafall och där framför allt avsnitt 6.3.1som gäller begränsning av tillämpningenav svensk lag vad gäller vissa brottbegångna på utländska fartyg(propositionens lagförslag nr 2). Iyttrandet behandlas även yrkande 1 imotion U33.BakgrundInledningsvis vill utskottet någotberöra den rättsliga indelningen avhavet och tillämpligheten av svensk lag.Havet indelas i rättsligt hänseende iinre vatten, territorialhav och det friahavet. Dessutom förekommer olika typerav zoner som ekonomisk zon ochangränsande zon samt andra typer avavgränsningar t.ex. avkontinentalsockeln, dvs. kuststatenslandmassa under havsbotten.Sveriges sjöterritorium regleras genomlagen (1966:374) om Sverigessjöterritorium, som omfattar inre vattenoch territorialhavet enligt följande.Som inre vatten räknasa) insjöar, vattendrag och kanaler samtb) vid kusterna belägna hamnar, bukteroch vikar samt vattenområden innanföroch mellan öar, och skär intillräta linjer som regeringens bestämmer.Som territorialhavet räknas för svensktvidkommande de till hörandevattnen, vilka sträcker sig intill ettavstånd av , eller från rikets landområden ellerfrån linjer som mot havet bildar gränsför de under b) nämnda vattnen, docklängst intill gränsen mot annat landssjöterritorium sådan denna gräns blivitbestämd.De inre vattnen och territorialhavetbildar tillsammans sjöterritoriet.Sveriges territorialhav är i princip 12nautiska mil brett, en sträckamotsvarande drygt två landmil. På vissakuststräckor är dock - beroende pånärheten till andra - territorialhavetsbredd något mindre. har vidareen ekonomisk zon enligt lagen(1992:1140) därom. Den ekonomiska zonenomfattar det havsområde utanförterritorialgränsen som regeringenföreskriver. Med hänsyn till Sverigesgeografiska läge följer avgränsningen avden ekonomiska zonen i huvudsak den s.k.mittlinjeprincipen.Bestämmelser om tillämpligheten avsvensk lag finns i 2 kap. brottsbalken.De frågor bestämmelserna behandlarbrukar betecknas såsom frågor omstrafflags tillämplighet i rummet. Fulltadekvat är emellertid inte dennabeteckning. Huruvida svensk straffrättär tillämplig beror nämligen inte alltidpå var den aktuella gärningen ärbegången. Vem som begått gärningen ochmot vem eller mot vad den är riktad kanockså vara av betydelse. Huruvida svenskstraffrätt är tillämplig är en fråga somär sammankopplad med frågan om svenskdomstols kompetens. Bestämmelserna ikapitlet riktar sig endast till desvenska domstolarna, eftersom svensk laginte råder över andra domstolar. Ibestämmelserna anges när de svenskadomstolarna är kompetenta att döma.Av 1 § framgår i enlighet med den s.k.territorialprincipen att den svenskakompetensen omfattar alla i Sverigebegångna brott. Här avses land-och sjöterritorium ävensom luftrummetovanför detta.Det är inte avsett att alla brott sombegås inom skall beivras genomden svenska straffrättskipningen. Brottsom begåtts, visserligen inom riket ochunder den svenska kompetensen, men påutländskt fartyg eller luftfartyg avutlänning som var befälhavare ellertillhörde besättningen på fartyget ellereljest medföljde detta mot sådanutlänning eller mot utländskt intressekan angå så lite, att det synesböra ankomma på den utländska stat ditfartyget eller luftfartyget hör attbeivra brottet. I 5 § första stycket gesalltså en regel om att åtal för sådanabrott inte får väckas utan särskiltförordnande av regeringen eller denregeringen bemyndigat därtill.Huvudreglerna beträffande brott sombegåtts utom riket finns i 2 §. Enligtförsta stycket omfattar den svenskakompetensen i enlighet med den s.k.personalitetsprincipen i princip alla avsvensk medborgare begångna brott, ochmed svensk medborgare jämställsutlänning med hemvist i . Förstastycket utsträcker emellertidkompetensen även till brott utom riketav andra utlänningar, nämligen delsutlänning, som efter brottet blivitsvensk medborgare eller tagit hemvisthär i riket eller som är dansk, finsk,isländsk eller norsk medborgare ochfinns här, dels annan utlänning somfinns här i riket, under förutsättningatt på brottet enligt svensk lag kanfölja fängelse . I 2§ andra stycket finns en bestämmelse omkrav på dubbel straffbarhet. Enligtdenna bestämmelse gäller intekompetensreglerna i första stycket omgärningen är fri från ansvar enligtlagen på gärningsorten eller om denbegåtts inom område som inte tillhörnågon stat och enligt svensk lag svårarestraff än böter inte kan följa pågärningen. - Till den sistnämndabestämmelsen återkommer utskottet i detföljande. - Av 2 § tredje stycketframgår att hänsyn till gärningsortenslag även måste tas på det sättet att därföreskrivet straffmaximum skallrespekteras vid bestämmande av påföljd ifall som avses i 2 §.I 3 § anges vissa specialfall, somoberoende av innehållet i lagen pågärningsorten och alltså med undantagfrån vad i 2 § stadgas, faller undersvensk straffrättslig jurisdiktion. Detär här bl.a. fråga om brott på svensktfartyg eller luftfartyg eller på ettområde där en avdelning avförsvarsmakten befann sig, brott sombegåtts vid tjänstgöring utom riket avnågon som är anställd i utlandsstyrkaninom försvarsmakten, brott som förövatsmot offentligt svenskt intresse, brottmot privata svenska intressen somförövats inom område som icke tillhörnågon stat, kapning, sjö- ellerluftfartssabotage, flygplatssabotage,försök till sådana brott, folkrättsbrottoch osann eller ovarsam utsaga inför eninternationell domstol samt brott förvilket enligt svensk lag icke är stadgatlindrigare straff än fängelse i fyra åreller däröver.Här bör erinras om att författningarvid sidan av kan hänförabrott utomlands under den svenskakompetensen även i fall då 2 kap. 2 och3 §§ inte är tillämpliga.Detta är fallet bl.a. med den nedanredovisade lagen (1971:1154) om förbudmot dumpning av avfall i vatten(dumpningslagen), lagen (1992:1140) omSveriges ekonomiska zon, lagen(1966:314) om kontinentalsockeln,fiskelagen (1993:787) och lagen(1995:732) om skydd för gravfriden vidvraket efter passagerarfartyget av tillämpningen av svensklag vad gäller vissa brott begångna påutländska fartygPropositionenRegeringen föreslår i propositionen attdet införs en särskild lag medbestämmelser som begränsar svensk lagstillämplighet i fråga om vissamiljöbrott när dessa begås på utländskafartyg utanför svenskt inre vatten, dvs.i territorialhav eller bortomdetta. För sådana brott skall inte vidsvensk domstol få dömas till strängarestraff än böter, om det inte är fråga omen allvarlig och uppsåtlig gärning somavser förorening i territorialhavet. Ilagen föreslås vidare en särskildpreskriptionsregel för dessa brott ( 3år).Bakgrunden är innehållet ikonventionens artikel 230. Enligt punkt1 i artikeln får endast ekonomiskapåföljder ådömas för överträdelser avnationella lagar och förordningar ellertillämpliga internationella regler ochnormer för förhindrande, begränsning ochkontroll av förorening av den marinamiljön, som utländska fartyg begåttutanför territorialhavet. Samma sakgäller förorening som begåtts avutländska fartyg i territorialhavet(punkt 2), dock med undantaget att annatstraff än ekonomiska påföljder fårutdömas för en gärning som avseruppsåtlig och allvarlig förorening iterritorialhavet. Sistnämndaspecialreglering anknyter till artikel19 punkt 2 h, av vilken följer att enuppsåtlig och allvarlig förorening iterritorialhavet är att anse som ettstörande av kuststatens lugn, ordningeller säkerhet. Enligt artikel 19 medfören sådan gärning under genomfart iterritorialhavet att genomfarten inteskall anses som oskadlig.Gällande rättBestämmelser om straff för föroreningfrån fartyg finns i flera olikaförfattningar och den föreslagnabegränsningslagen berör bl.a. följandestraffbestämmelser.Straffbuden om miljöbrottslighet ibrottsbalken. Enligt 13 kap. 8 a §brottsbalken döms den som förorenarbl.a. vatten på ett sätt som medföreller kan medföra sådana hälsorisker förmänniskor eller sådana skador på djureller växter, som inte är av ringabetydelse, eller annan betydandeolägenhet i miljön för miljöbrott tillböter eller fängelse , om intebehörig myndighet har tillåtitförfarandet eller detta är allmäntvedertaget. Om brottet är grovt dömstill fängelse i lägst ellerhögst . Om gärningen med hänsyntill omständigheterna kan ansesförsvarlig, döms inte till ansvar enligtparagrafen. Om ett brott som sagtsbegås av oaktsamhet döms enligt 13 kap.9 § andra punkten förmiljöstörning till böter eller fängelsei högst två år.Enligt bestämmelser i 10 kap. 1 § lagen(1980:424) om åtgärder motvattenförorening från fartyg(vattenföroreningslagen) döms den somuppsåtligen eller av oaktsamhet släpperut olja från fartyg inom Sverigessjöterritorium och ekonomiska zon samtÖstersjöområdet utanför dessavattenområden till böter eller fängelsei högst . Detsamma gäller den sominte begränsar ett sådant utsläpp. Ombefälhavaren har brustit i den tillsynsom behövs för att utsläpp inte skallske döms även han till böter ellerfängelse i högst enligt 10 kap. 2§ i samma lag. Enligt lagens 10 kap. 3' döms den som uppsåtligen eller avoaktsamhet bryter mot en föreskrift omförbud eller begränsning av trafik ivissa farvatten eller om läktring avskadliga ämnen till böter eller fängelsei högst . Även en rad andraförfaranden straffbeläggs i lagen ochvissa överträdelser föranleder endastböter. Svensk domstol har kompetenssåvitt gäller brott mot lagen sombegåtts utom riket i den mån så följerav reglerna om svensk lagstillämplighet i 2 kap. brottsbalken.Enligt bestämmelser i 8 kap.vattenföroreningslagen kan också enekonomisk sanktion,vattenföroreningsavgift, tas ut närnågot av utsläppsförbuden i lagenöverträds från ett fartyg. Avgiften kanendast tas ut vid utsläpp av olja.Avgiften bestäms med hänsyn tillutsläppets omfattning och fartygetsstorlek. Avgiftsbeloppen är höga ochfinns angivna i en i lagen särskildinförd tabell. Avgift skall påföras denfysiska eller juridiska person som vidöverträdelsen var fartygets redare efterprincipen om strikt ansvar. Om detavgörande inflytandet över fartygetsdrift utövades av någon annan i redarensställe, skall avgiften dock påförasdenne. Under vissa omständigheter kanavgiften påföras den som vidöverträdelsen var fartygets ägare.Frågor om vattenföroreningsavgift prövasav och får överklagashos tingsrätt som är sjörättsdomstol iden ort där den enhet vidKustbevakningen som meddelat detöverklagade beslutet har sitt säte.Vattenföroreningslagen innehållerbestämmelser om säkring av bevis ochsäkerställande av statens anspråk påavgiften. Således får Kustbevakningenmeddela de förbud eller föreläggandenbeträffande fartyget som är nödvändigaför att säkra bevisning, såsom förbudmot fartygets avgång eller vidare resaeller föreläggande att fartyget skallanlöpa viss hamn (6 §). En sådan åtgärdfår riktas mot utländskt fartyg sombefinner sig i territorialhaveller ekonomiska zon, med anledning avutsläpp i ekonomisk zon, endast om a)det är klarlagt att det har skett ettutsläpp från fartyget, och b) dettautsläpp har medfört eller kan medförabetydande skador på stränder i Sverigeeller därmed sammanhängande intresseneller på tillgångar i Sverigesterritorialhav eller ekonomiska zon.Påförs någon som är ägare av fartygeteller lasten vattenföroreningsavgift,får samtidigtbeträffande egendomen besluta om förbudmot fartygets avgång eller vidare resaeller föreläggande att fartyget skallanlöpa viss hamn.I lagen (1971:1154) om förbud motdumpning av avfall i vatten reglerasdumpning av avfall från svenska fartyg,oberoende av var fartyget befinner sig,och från utländska fartyg som befinnersig i svenskt territorialhav ellerSveriges ekonomiska zon. Enligtdumpningslagen är det förbjudet att inomSveriges sjöterritorium och ekonomiskazon släppa ut avfall i vatten. Den somuppsåtligen eller av oaktsamhet dumparnågot i havet kan dömas till böter ellerfängelse i högst . Lagenstraffbelägger också vissa andraförfaranden. Lagen innehåller enbestämmelse av vilken framgår att svenskdomstol har domsrätt över brott motlagen som begås utom riket även om 2kap. 2 och 3 §§ inte ärtillämpliga.ÖvervägandenNär det gäller införandet av enbegränsningslag kan utskottet ställa sigbakom regeringens överväganden.Utskottet anser således att enanpassning till konventionens artikel230 inte bör ske genom en sänkning avstraffen för de aktuella bestämmelsernatill enbart böter utan genom införandetav en lag i vilken föreskrivs ettspecificerat undantag från möjlighetenatt döma till strängare straff än böteri andra situationer än då konventionentillåter detta. Utskottet har ingainvändningar mot regeringens förslagtill begränsningslag. Därutöver villutskottet anföra följande.Begränsningslagens bestämmelser innebäratt endast böter kan komma i fråga somstraffrättslig påföljd när föroreninghar skett från ett utländskt fartyg iSveriges ekonomiska zon. En konsekvensav detta är, som regeringen påpekar ipropositionen (s. 163), att svensk lagstillämplighet och svensk domstolsbehörighet såvitt avser ett sådant brottinte längre följer av reglerna i 2 kap.2 § . Som redogjorts förovan krävs ju att strängare straff änböter är föreskrivet för brottet för attsvensk domsrätt skall följa av denbestämmelsen när brottet begåtts på ettområde som inte tillhör någon stat.Begränsningslagens regler om bötesstraffmedför alltså att svensk jurisdiktionkommer att saknas, t.ex. vid brott motvattenföroreningslagen i Sverigesekonomiska zon som begåtts från ettutländskt fartyg.Enligt regeringen innebär det sagdaemellertid inte att skulle varaförhindrat att ingripa med andra medelän rent straffrättsliga mot föroreningari den svenska ekonomiska zonen.Regeringen pekar på att vid utsläpp avolja kan - oberoende av bestämmelserna i2 kap. - den ovan nämndasärskilda vattenföroreningsavgiften tasut av fartygets redare eller i vissafall av annan person enligtbestämmelserna i 8 kap.vattenföroreningslagen. En sådan avgiftkan, anför regeringen, många gångerantas vara en betydligt effektivare ochmer ingripande sanktion än böter.Regeringen har mot bakgrund av det sagdainte funnit skäl att i detta sammanhangföreslå någon ändring av bestämmelsernai 2 kap. för att utvidgasvensk domsrätt.Utskottet delar regeringens uppfattningså till vida att utskottet anser detuteslutet att i detta sammanhang ändrabrottsbalkens generella regler om svensklags tillämplighet och svensk domsrättnär det gäller brott som begåtts utanförriket. Utskottet vill dock peka på attproblemet på ett mindre ingripande sättskulle kunna få en partiell lösning.Som redovisas ovan innehåller fleraförfattningar vid sidan av brottsbalkenbestämmelser som hänför brott utomlandsunder de svenska domstolarnas kompetensäven om 2 kap. 2 och 3 §§ brottsbalkeninte är tillämpliga. Detta är falletbeträffande dumpningslagen (se 10 §).Begränsningslagens bestämmelserföranleder därför inte någon konsekvensför den svenska domsrätten när detgäller dumpning från utländskt fartyg avavfall i ekonomiska zon.Däremot kan påföljden på grund avbegränsningslagen inte bli strängare änböter. En motsvarande reglering skullekunna göras i vattenföroreningslagen.Utskottet vill i sammanhanget erinra omatt avsikten med införandet avvattenföroreningsavgiften, som förövrigt endast gäller oljeutsläpp, varatt den skulle utgöra en förstärkning avstraffsanktionerna vid otillåtna utsläppfrån fartyg. Den var alltså inte tänktsom någon ersättning för straff.