bet · GJ01FöU4 · 1996-04-29 00:00:00 — Utskottetanser därför i likhet med regeringen attSverige skall reservera sig motbestämmelserna i avtalet om rätten fören främmande stat att utöva sin domsrättpå den mottagande statens territorium,med undantag av sådana åtgärder som äromedelbart nödvändiga för attupprätthålla ordning och säkerhet inomstyrkan.Mot bakgrund av det anförda föreslårutskottet att godkänner och tilläggsprotokollet medreservation när det gäller möjlighetenför utländsk stat att utöva domsrätt påsvenskt territorium.Översättningen till svenska av avtaletbör ändras i enlighet med vad utskottethar föreslagit.Behovet av lagstiftningAllmäntRegeringenRegeringen har funnit att det är främstpå de straff- och skadeståndsrättsligaområdena som det kan vara nödvändigt attanpassa svensk lagstiftning till deavtal som är i fråga. Ävenskyldigheten att bereda främmandestyrkor skydd för insyn i derasverksamhet kräver en lagändring, liksomimmunitet och privilegier enligt avtaletsåvitt avser import och export.Regeringen konstaterar att åtskilligafrågor som regleras i inteföranleder någon ändring i svensklagstiftning.Som nämnts i det föregående saknas förnärvarande möjlighet för att fåtill stånd ett internationellt avtal somuttryckligen reglerar även samarbetet påcivil sida. Eftersom i vissaavseenden kan få betydelse även förcivilt samarbete bör lagändringarnagöras på ett sådant sätt attlagstiftningen - om det inte finnssärskilda motiv för annat - blirtillämplig också på civilt samarbeteinom ramen för Partnerskap för fred.Att sända svensk trupp utomlandsRegeringenEnligt regeringsformen får regeringensätta in Försvarsmakten vid ett militärtangrepp mot . I övrigt får ensvensk väpnad styrka sättas in i strideller sändas till ett annat land endastom medger det, om det ärmedgivet i lag som angerförutsättningarna för en sådan åtgärdeller om det är en skyldighet till följdav internationell överenskommelse ellerförpliktelse som har godkänt.Riksdagen måste alltså på något sättgodkänna att en svensk väpnad styrkasänds utomlands.Regeringen pekar på att lagen(1992:1153) om väpnad styrka förtjänstgöring utomlands ger regeringenmöjlighet att - efter begäran av FNeller - ställa militära förbandtill förfogande för fredsbevarandeuppgifter. PFF-samarbetet tar emellertidsikte på utbildning för fredsfrämjandeverksamhet. Enligt regeringen saknardärför nämnda lag relevans för PFF-samarbetet.I stället är det lagen (1994:588) omutbildning för fredsbevarande verksamhetsom är tillämplig. Den ger regeringenmöjlighet att utan hörandevid varje tillfälle sända en väpnadstyrka utomlands för att delta iövningar inom ramen för Partnerskap förfred. Enligt regeringens meningerfordras inte någon ytterligarelagstiftning för att tillgodose dettasyfte.Regeringen hänvisar härefter till desenaste årens stora FN-insatser i f.d.Jugoslavien och att uppgifternahärvidlag, liksom för den efterföljandemultinationella strykan (IFOR),innehållit också andra uppgifter änrenodlat fredsbevarande. Regeringenbedömer att övningarna inom Partnerskapför fred kommer att i störreutsträckning inriktas på fredsfrämjandeinsatser i stället för som tidigare pårent fredsbevarande sådana. Eftersom detfrån svensk sida föreligger ett intresseav att kunna delta i dessa övningarföreslår regeringen en ändring i lagen(1994:588) om utbildning förfredsbevarande verksamhet. I rubrikenoch i 1-3 §§ bör sålunda ordet freds-bevarande utbytas mot fredsfrämjande .Utskottets bedömningGenom lagen (1994:588) om utbildning förfredsbevarande verksamhet har regeringenbemyndigats att sända väpnade styrkorutomlands för att delta i utbildning förfredsbevarande verksamhet inom ramen förinternationellt samarbete. Utskottetdelar regeringens bedömning att det inteföreligger något behov av ytterligarelagstiftning för att sända svensk trupputomlands för att delta i PFF-övningar.Utskottet delar vidare regeringensuppfattning att övningarna inom ramenför Partnerskap för fred i störreutsträckning kommer att inriktas påfredsfrämjande insatser. Utskottetförordar därför att bifallerregeringens förslag om att i rubrikenoch i 1-3 §§ lagen (1994:588) omutbildning för fredsbevarande verksamhetbyta ordet fredsbevarande mot freds-främjande .Någon motsvarande ändring bör däremotinte göras i lagen om väpnad styrka förtjänstgöring utomlands. Även ifortsättningen bör sålunda ivarje enskilt fall ta ställning till omsvensk trupp skall sändas utomlands föratt delta i operationer som inte enbartär fredsbevarande.Tillträde till svenskt territorium förutländsk truppRegeringenRegler om utländsk väpnad styrkastillträde till svenskt territorium finnsi tillträdesförordningen (1992:118), iförordningen (1982:756) om Försvars-maktens ingripande vid kränkning avSveriges territorium under fred, neutra-litet, m.m. (IKFN-förordningen) och iförordningen (1994:528) om utländskabesök vid Försvarsmakten och . Allmänna bestämmelser omutlänningars inresa, utresa och vistelsei finns i utlänningslagen(1989:529). I lagen om skydd församhällsviktiga anläggningar m.m. finnsregler som begränsar utlänningars rättatt uppehålla sig inom militäraskyddsområden.Regeringen bedömer att gällande svensklagstiftning om utländska trupperstillträde till svenskt territorium, ochvistelse i landet, tillgodoser de kravsom samarbetet Partnerskap för fredförutsätter. PFF-samarbetet anses inteföranleda någon ytterligarelagstiftning.Utskottets bedömningUtskottet gör ingen annan bedömning änregeringen. Gällande svensk lagstiftningom utländska truppers tillträde tillsvenskt territorium bör sålunda kunnatillgodose de krav som föranleds avsamarbetet Partnerskap för fred.Straffrättslig domsrätt - sommottagande statRegeringenRegeringen anför att i de fall då densändande staten enligt artikel VII iNATO skall ha företräde vidutövande av sin domsrätt kan de aktuellagärningarna vara straffbara också enligtsvensk rätt. En begränsning avmöjligheten att döma till ansvar ocksåvid svensk domstol bör därför införas.Som angetts i det föregåendeföreskriver avtalet en uppdelning avdomsrätten beroende på om den andrastaten utnyttjar sin domsrätt ellerinte. Detta talar, enligt regeringen,för att omfattningen av den svenskadomsrätten i enskilda fall bör avgörasav regeringen. Härtill kommer att fråganom svensk domsrätt föreligger enligtavtalet eller ej måste kunna avgörassnabbt med hänsyn till att den sändandestatens styrka kommer att vistas iSverige endast kort tid.Med stöd av det anförda föreslårregeringen att åtal mot en medlem av densändande statens styrka, eller mot enannan person som omfattas av avtalet,för en gärning som begåtts i Sverigeskall få väckas endast efter regeringenstillstånd. Regeringen hemställer attriksdagen antar ett förslag till lag omändring i med dennainnebörd. Lagen föreslås träda i kraftden 1 juli 1996.Utskottets bedömningUtskottet ansluter sig till de skäl somregeringen redovisat för kravet påregeringsbeslut för att kunna åtalanågon ur en utländsk PFF-styrka förbrott som begåtts i . Riksdagenbör sålunda anta förslaget till lag omändring i brottsbalken.Straffrättslig domsrätt - somsändande statRegeringenRegeringen anför att bestämmelser omsvensk lags tillämplighet och svenskdomstols behörighet i fråga om brott sombegåtts utomlands finns i bl.a. 2 kap. 2och 3 §§ . harenligt 3 § oinskränkt domsrätt bl.a. ombrottet begåtts av någon som tillhörFörsvarsmakten på ett område där en delav Försvarsmakten befann sig och ombrottet begåtts vid tjänstgöringutomlands av någon som är anställd iutlandsstyrkan inom Försvarsmakten.Regeringen anser att det av gällandebestämmelser följer att hardomsrätt över i stort sett alla fall somi praktiken kan tänkas uppkomma isamband med en övning utomlands därsvensk trupp deltar.Regeringen anför vidare att i de falldär den mottagande staten med stöd avavtalet utövar sin domsrätt mot enmedlem av en svensk styrka, kommer lageni den staten att tillämpas och påföljderutdömas som föreskrivs däri. Bland destater som är aktuella att ingå iPartnerskap för fred finns sådana somalltjämt använder sig av dödsstraff.Det finns inget formellt hinder iavtalet mot att någon av den sändandestatens personal ådöms dödsstraff i denmottagande staten. Som nämnts i detföregående får enligttilläggsprotokollet emellertid inte ettsådant straff verkställas.Det står dock klart att inte samtligaPFF-stater kommer att ansluta sig tilltilläggsprotokollet. Det kan därför inteuteslutas att en svensk medborgare somdeltagit i en PFF-övning i ett främmandeland ådöms dödsstraff för en gärning sombegåtts utanför tjänsten. Enligtregeringen är emellertid en sådansituation inte annorlunda än närsvenskar i andra sammanhang fullgöroffentliga uppdrag utomlands utan attåtnjuta full immunitet. Risken att ensvensk medborgare skall ådömasdödsstraff utomlands har därvid inteansetts utgöra något hinder mot svenskmedverkan i internationellt samarbete.Regeringens samlade bedömning i dennadel är att bestämmelser omsvensk lags tillämplighet och svenskdomstols behörighet tillgodoser behovetav domsrätt över svensk styrka somutomlands deltar i Partnerskap för fred.Bestämmelserna i avtalet om denmottagande statens domsrätt föranlederenligt regeringen inga särskildaåtgärder i detta avseende.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens bedömningatt behovet av domsrätt över en svenskstyrka som deltar i en PFF-övningutomlands tillgodoses genombrottsbalkens bestämmelser om svensklags tillämplighet och svensk domstolsbehörighet.Frågor om internationell rättshjälp m.m.RegeringenRegeringen påpekar att myndigheterna ide mottagande och sändande staternaenligt artikel VII i avtalet skall biståvarandra med anhållanden, utredning,bevisupptagning m.m. när det gällerlagöverträdelser.Bestämmelser om utlämning för brottfinns i den s.k. nordiska utlämnings-lagen (1959:254) och i utlämningslagen(1957:668).Regeringen anser att gällandebestämmelser om internationellrättshjälp gör det möjligt atttillmötesgå de flesta framställningar omanhållande och utlämning av en medlem avden sändande statens styrka eller omutredning, bevisupptagning elleröverlämning av beslagtagna föremål.Någon utvidgning av bestämmelserna ominternationell rättshjälp som följd avavtalet anser inte regeringen varapåkallad.Regeringen anser sålunda befintliglagstiftning om internationellrättshjälp m.m. vara till fyllest förratifikation av avtalet med avseende pådess bestämmelser om ömsesidigt biståndmed anhållanden, utredning,bevisupptagning m.m.Utskottets bedömningUtskottet gör ingen annan bedömning änregeringen och anser att någonutvidgning av bestämmelserna ominternationell rättshjälp inte behövssom följd av det avtal som är ifråga.SkadeståndRegeringenRegeringen anför att skadeståndsfrågor isamband med försvarsövningar mellanflera länder kan delas upp i tvåhuvudgrupper: ersättning för skadorunder övning, dvs. undertjänsteutövning, och ersättning förskador . Inom dessahuvudgrupper kan en indelning göras i defall där den skadelidande är en annansamarbetande stat och i de fall där denskadelidande är en utomstående (tredjeman).Regeringen framhåller att PFF-avtaletinnehåller detaljerade bestämmelser omförfarandet vid skador hos ensamarbetande stat under en övning.Avtalet sägs i denna del skilja påskador som under övning vållats påegendom som används av styrkorna, påskador som under övning vållats på annanegendom som tillhör part samt på skadoreller dödsfall som under övning drabbatmedlem i en styrka. Såvitt avser skadorpå egendom som styrkorna använder underövning, avstår staterna från att krävaersättning av varandra för detta.Detsamma gäller för skador och dödsfallsom drabbar medlemmar i styrkorna. Frågaom ersättning för skador som underövning vållats på annan egendom somtillhör en part, skall avgöras genomförhandlingar mellan berörda stater utaninblandning av utomstående part.Enligt regeringens uppfattning kräverPFF-avtalets reglering i här berördaavseenden inga svenskalagstiftningsåtgärder.Regeringen anför vidare att ersättningför tredjemansskador som uppstått underövningar regleras, enligt , iförsta hand av den mottagande staten.Denna lösning sägs vara naturligeftersom en främmande stat i principinte är skyldig att svara i en processinom den mottagande statens territorium.Regeringen föreslår att det i lagen(1994:588) om utbildning förfredsbevarande verksamhet införs en nybestämmelse om skadeståndsfrågor. Dennanya bestämmelse innebär att svenskastaten, i stället för den utländskapersonen, skall ersätta skador somuppkommer i samband med utbildning inomramen för PFF och som den utländskapersonen annars skulle ha varitskadeståndsskyldig för enligt svensklag.Med utgångspunkt från det anfördahemställer regeringen att riksdagenantar förslaget till lag om ändring ilagen (1994:588) om utbildning förfredsbevarande verksamhet. Lagenföreslås träda i kraft den 1 juli 1996.Utskottets bedömningUtskottet ansluter sig till regeringensbedömning att bestämmelserom reglering av skador hos ensamarbetande stat i samband med enövning inte kräver några svenskalagstiftningsåtgärder.Utskottet anser, liksom regeringen, attden svenska statensersättningsskyldighet gentemot tredjeman i samband med PFF-övningar börlagfästas. bör därför antalagförslaget om att införa en nybestämmelse om skadeståndsfrågor i lagen(1994:588) om utbildning förfredsbevarande verk-samhet.Tillträde till område för övning m.m.RegeringenFörsvarsverksamhet i är på olikasätt skyddad mot obehörig insyn och motsabotage och annan skadegörelse.Regeringen hänvisar till att det ilagen (1990:217) om skydd församhällsviktiga anläggningar m.m. finnsbestämmelser som syftar till attåstadkomma det skydd för Försvarsmaktensverksamhet som inte ges av annanlagstiftning. I nämnda lag finns ocksåbestämmelser som tar sikte på skydd förallmänheten.Regeringen konstaterar att detskyddsbehov som finns för den svenskaFörsvarsmaktens verksamhet också gällerför utländsk militär verksamhet som tillföljd av PFF-samarbetet kommer attbedrivas här i landet. Enligtregeringens mening är det meständamålsenligt att tillgodose dettabehov genom att ändra lagen om skydd församhällsviktiga anläggningar m.m. Idenna bör sålunda införas en bestämmelseom att de områden där en främmande statsmilitära styrka bedriver övningar kanförklaras som s.k. skyddsobjekt.Den av regeringen föreslagnalagtekniska lösningen innebär ingenändring när det gäller bevakning avskyddsobjekt. Den utländska styrkanspersonal får således inte anlitas somskyddsvakter.Regeringen hemställer att riksdagenantar förslaget till lag om ändring ilagen (1990:217) om skydd församhällsviktiga anläggningar m.m. Lagenföreslås träda i kraft den 1 juli 1996.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar, liksomregeringen, att den svenskaförsvarsmaktens behov av skydd motinsyn, sabotage och annan skadegörelsem.m. också gäller för utländsk militärverksamhet som till följd av PFF-samarbetet bedrivs här i landet.Utskottet har ingen erinran mot den avregeringen föreslagna lagtekniskalösningen. bör således antaförslaget till lag om ändring i lagen(1994:217) om skydd för samhällsviktigaanläggningar m.m.In- och utförsel av materielRegeringenVid internationellt fredsfrämjandesamarbete är utgångspunkten att de varoroch den utrustning som behövs församarbetet fritt skall kunna förasmellan länderna. Den materiel som försöver gränserna i dessa sammanhang ärhuvudsakligen vapen och annankrigsmateriel samt utrustning i övrigtsom truppen behöver för utbildning.Regeringen anför att PFF-avtaletstadgar att en styrka tull- ochskattefritt skall få föra in utrustningsamt förnödenheter, förråd och andravaror för eget bruk. För de PFF-statersom är medlemmar av EU behövshärvidlag ingen lagändring, eftersom deneuropeiska gemenskapen bl.a. är en tull-union. För att tillgodose avtalet idenna del beträffande övriga staterbehövs däremot lagstiftning.Regeringen föreslår att tullfrihet församarbetet inom Partnerskap för fredskapas genom att ett tredje styckeinförs i 4 § lagen (1994:1547) omtullfrihet m.m. och genom att en nybestämmelse införs i lagen (1976:661) omimmunitet och privilegier i vissa fall.Lagändringarna föreslås träda i kraftden 1 juli 1996.Såvitt avser rätten att föra in vapen isamband med övningar i före-ligger erforderlig lagstiftning ivapenlagen (1996:67), som trätt i kraftden 1 april 1996.Utskottets bedömningUtskottet inser behovet av lagstiftningför att tillgodose vad PFF-avtaletstadgar om att en deltagande styrkaskall tull- och skattefritt kunna införautrustning, förnödenheter, förråd ochannan egendom för eget bruk i sambandmed övningar.Skatteutskottet, som tillstyrker de ipropositionen föreslagna ändringarna itullfrihetsreglerna, betonar i sittyttrande att tull- och skattefrihetendast skall gälla utrustning och varorsom enligt avtalet skall kunna in- ochåterutföras tull- och skattefritt. Dettainnebär bl.a. att gällande begränsningari fråga om resandes införsel avalkoholdrycker skall iakttas även avmedlemmar i en utländsk styrka.Försvarsutskottet instämmer iskatteutskottets synpunkter.Utskottet förordar sålunda att riksdagenantar dels förslaget till lag om ändringi lagen (1976:661) om immunitet ochprivilegier i vissa fall, dels förslagettill lag om ändring i lagen (1994:1547)om tullfrihet.BeskattningRegeringenPFF-avtalet stadgar att deltagare iövningar skall vara befriade fråninkomstskatt i det mottagande landet.Med hänsyn till den korta tid som PFF-övningar i kommer att omfatta -högst någon vecka per gång - anserregeringen att gällande svenska reglerom inkomstskatt tillgodoser PFF-avtaleti denna del. Svensk lagstiftning behöverhär således inte ändras.PFF-avtalet innehåller en bestämmelseom att mottagarlandet skall ordna så attdrivmedel och oljor kan levererasskattefritt till den främmande statenstjänstefordon, luftfartyg och fartyg.Regeringen konstaterar att nuvarandelagstiftning inte undantar utländskaförband inom PFF-samarbetet från varesig punktskatt eller mervärdesskatt pådrivmedel.Med hänsyn till att PFF-övningar iSverige kommer att vara få till antaletanser regeringen att det mest praktiskasättet att uppfylla avtalets åtagande omskattefrihet från punktskatter är attFörsvarsmakten förser de utländskastyrkorna med drivmedelpunktskattefritt. EftersomFörsvarsmakten vid sitt köp av bränsleredan erlagt punktskatt enligt lagen(1994:1776) om skatt på energi uppkommeringen skyldighet till ytterligarebeskattning när Försvars-maktenöverlåter bränsle till de utländskatrupperna. Behov av förändradlagstiftning i denna del föreliggersåledes inte. Regeringen anser att denmerkostnad som uppkommer förFörsvarsmakten skall betraktas som enövningskostnad och finansieras inomgiven ekonomisk ram.Omsättning av flygbränsle är undantagenfrån skatteplikt enligtmervärdesskattelagen (1994:200). Fartygs-och fordonsdrivmedel som Försvarsmaktentillhandahåller utländska styrkoromfattas däremot av denna lag.Regeringen anser dock att den möjlighetsom har att ge dispensfrån mervärdesskatt är tillämplig,eftersom synnerliga skäl får ansesföreligga. Dels stadgar avtalet, somframgått, skattefria drivmedel, delskommer antalet övningar att bli litet.Regeringen anser vidare det vara merpraktiskt att utnyttja nämnda dispens änalternativet med en återbetalning averlagd mervärdesskatt. Mot dennabakgrund föreslår regeringen ingenförändring av mervärdesskattelagen(1994:200).Utskottets bedömningUtskottet ansluter sig till regeringensbedömning att bestämmelseom utländska militära styrkors rätt attvid övningar i få drivmedelskattefritt bör tillgodoses genom attFörsvarsmakten tillhandahåller drivmedelutan punkt- och mervärdesskatt. Någotbehov av ändrad lagstiftning föreliggerinte.Övriga överväganden om behov avlagstiftningRegeringenRegeringen redovisar i propositionenöverväganden om behovet av lagstiftningför ett antal övriga områden.När det gäller sekretess konstaterarregeringen att NATO inom PFF-samarbetethar utarbetat en särskild säkerhets- ochsekretessöverenskommelse avsedd för destater som inte är medlemmar avorganisationen. Regeringen anför att deni , som denbeslutade om ett individuelltpartnerskapsprogram, godkände säkerhets-och sekretessöverenskommelsen med NATO.Godkännandet föregicks av en granskningatt överenskommelsen var förenlig medsvensk rätt. Regeringen bedömer att krav på säkerhet och sekretesstillgodoses av sekretesslagens(1980:100) bestämmelser omutrikessekretess och försvarssekretess.Regeringen anser att PFF-avtaletsbestämmelser om rätt för utländsk truppatt vid vistelse i landet bära uniformtillgodoses genom gällande svensk rätt.Regeringen ser i denna fråga inget behovav lagstiftning.När det gäller hälso- och sjukvårdanför regeringen att det inte voreändamålsenligt om varje deltagande statvar tvungen att medföra omfattandesjukvårdsresurser för den egnapersonalen. sägs därför hautformats så att den främmande styrkanspersonal får sjuk- och tandvård på sammavillkor som gäller för mottagarlandetspersonal, om sådan vård inte kan ordnastillfredsställande inom styrkan.Regeringens mening är att gällanderegler i svensk rätt är tillräckliga förändamålet. Behov av ytterligarelagstiftning anses inte föreligga.Artikel IV i stadgar attden mottagande staten skall erkännakörtillstånd, körkort och militärtförarbevis som utfärdats av de utländskastaterna eller dessas myndigheter.Regeringen anser att avtalets krav idenna del tillgodoses genom svensk rättoch att det därför inte föreligger någotbehov av ytterligare lagstiftning.Enligt artikel 3 skalltvister om tolkningen och tillämpningenav avtalet lösas genom förhandlingarmellan staterna. Enligt regeringen ärdetta en ändamålsenlig lösning somtillämpats i andra sammanhang därSverige ingått internationella avtal.Någon ändring av svensk rätt anserregeringen inte behövas för atttillgodose krav.Utskottets bedömningRegeringen har övervägt behovet avlagstiftning för att tillgodose när det gäller sekretess,bärande av uniform, hälso- och sjukvård,körtillstånd samt tvister om tolkningoch tillämpning av avtalet. Regeringenanser att i ingetdera fallet behövsnågon ändring av svensk lag. Utskottetgör samma bedömning.Ändring i räddningstjänstlagenRegeringenRegeringen anmäler atträddningstjänstlagen (1986:1102) i 70och 71 §§ innehåller felaktigaparagrafhänvisningar. Dessa sägs hauppstått i samband med att idecember 1994 beslutade lagen(1994:1720) om civilt försvar.I syfte att rätta de felaktigahänvisningarna hemställer regeringen attriksdagen antar förslaget till lag omändring i räddningstjänstlagen.Utskottets bedömningDe felaktiga paragrafhänvisningarna iräddningstjänstlagen bör rättas till.Utskottet föreslår att antarförslaget till lag om ändring iräddningstjänstlagen (1986:1102).Statschefens bostäder kan varaskyddsobjektRegeringenRegeringen föreslår, efter enframställning från iKalmar län, att statschefens bostäderfår förklaras som skyddsobjekt och attdet i 4 § lagen (1990:217) om skydd församhällsviktiga anläggningar m.m.infogas ett tillägg med denna innebörd.Regeringen redogör för bakgrunden tillförslaget och anför bl.a. följande.Statschefens residens ochstatsministerns bostad omfattas avnämnda lag, tillsammans med andradefinierade objekt. I förarbetena tilllagen sägs att med statschefens residensförstås ochKungliga i . När detgäller statsministerns bostad finnsmöjligheten att förklara varje dennesbostad som skyddsobjekt. Motsvarandemöjlighet beträffande statschefensbostäder inskränker sig till tvåresidens. Eftersom det inte finns någonskillnad i skyddsbehov mellanstatschefens och statsministernsbostäder, föreslår regeringen en ändringav lagen så att även statschefensbostäder, utöver residensen, omfattas avlagstiftningen.Utskottets bedömningUtskottet anser, liksom regeringen, attdet inte föreligger någon skillnad iskyddsbehov mellan statschefens ochstatsministerns respektive bostäder.Statschefens bostäder bör därför enligt4 § första stycket 1 lagen om skydd församhällsviktiga anläggningar m.m.förklaras som skyddsobjekt. Riksdagenbör i enlighet härmed anta förslagettill lag om ändring i lagen (1990:217)om skydd för samhällsviktigaanläggningar m.m. i berörd del.