bet · GK01SfU5 · 1996-11-19 00:00:00 — Motionerna1994/95:Sf615 yrkande 12 och1994/95:Sf637 yrkande 18 ärtillgodosedda med regeringens förslag.RättshjälpRätt till rättshjälp genom offentligtbiträde föreligger bl.a. i ärendenangående avvisning enligt UtlL. Iavvisningsärenden hos Polisen finns rätttill rättshjälp endast om utlänningenhållits i förvar längre än tre dagar.Rättshjälp beviljas även i ärendeangående utvisning enligt 4 kap. 3 §UtlL. Rättshjälpen upphör när ettlagakraftvunnet beslut föreligger. Påverkställighetsstadiet kan offentligtbiträde förordnas om utlänningen hålls iförvar . Vidansökan om uppehållstillstånd enligt 2kap. 5 b § UtlL, s.k. ny ansökan, kanoffentligt biträde förordnas endast omUtlänningsnämnden meddelat beslut ominhibition i ärendet om avvisning ellerutvisning. I samtliga fall skalloffentligt biträde förordnas om det intemåste antas att behov av biträde saknas.Enligt vad som anges i propositionendelar regeringen uppfattning att den som äromyndig regelmässigt får antas ha behovav hjälp av biträde och att detta behovundantagslöst får anses vara för handenom den omyndige är tagen i förvar. Ipropositionen anges vidare att dettasynsätt också är i enlighet med artikel37 d i . Denna artikelföreskriver att ett frihetsberövat barnhar rätt att få tillgång tilljuridiskt biträde. I propositionenhänvisas till att rättshjälpsfrågor tasupp i ett annat lagstiftningsärende ochnågra förslag läggs därför inte fram förnärvarande.Utskottet konstaterar atträttshjälpslagen inte möjliggör attoffentligt biträde förordnas för ettbarn som tas i förvar påverkställighetsstadiet när ett laga-kraftvunnet beslut om avvisning ellerutvisning föreligger annat än närförvaret varat mer än tre dagar.Regeringen har i proposition 1996/97:9Ny rättshjälpslag inte lagt fram någraförslag som möjliggör detta. Utskottethar i sitt yttrande tilljustitieutskottet (1996/97:SfU3y) anförtatt frågan får övervägas ytterligare isamband med behandlingen av förevarandeproposition. Därvid noterades attförevarande proposition avserförändringar fr.o.m. den 1 januari 1997medan förslagen i propositionen om nyrättshjälpslag avser regeländringarförst fr.o.m. den 1 december 1997.Höjningen av åldersgränsen iutlänningslagen från 16 till 18 årkommer visserligen att innebära att detblir sällsynt att ett barn ifortsättningen tas i förvar. mening är det emellertidoundgängligen nödvändigt att ett barnsom saknar vårdnadshavare här i landetsnarast får ett offentligt biträde ombarnet tas i förvar. För att detta skallbli möjligt även i fall då ettlagakraftvunnet beslut om avvisningeller utvisning föreligger föreslårutskottet att det i 41 § 9rättshjälpslagen anges att ettoffentligt biträde alltid skallförordnas när ett barn som saknarvårdnadshavare i hålls i förvar.En motsvarande ändring föreslås också i41 § 5. Utskottet lägger fram ettförslag till ändring i rättshjälpslagen,som bör träda i kraft den 1 januari1997. Eftersom rättshjälpslagen föreslåsupphöra och rättentill offentligt biträde i avvisnings-och utvisningsärenden då regleras i ut-länningslagen lägger utskottet även framförslag till ändring i den nya 11 kap.8 § utlänningslagen, som enligtproposition 1996/97:9 föreslås träda ikraft . Utskottetföreslår att i ett nytt andra stycke i11 kap. 8 § anges att offentligt biträdealltid skall förordnas för ett barn somhålls i förvar, om barnet saknarvårdnadshavare här. Detta kommer såledesatt gälla i samtliga situationer dåförvarsreglerna är tillämpliga.I detta sammanhang behandlar utskottetockså motion 1996/97:Sf21 av Rose-MarieFrebran m.fl. (kd) yrkande 22, i vilkenbegärs ett tillkännagivande om attoffentliga biträden inte bör utses avInvandrarverket utan av ett friståendeorgan.Invandrarverket beslutar i frågor omoffentligt biträde i ärenden somhandläggs vid verket. Denna ordningkommer enligt vad som föreslås iproposition 1996/97:9 att gälla ävenfr.o.m. Utskottet,som har tillstyrkt denna ordning i sittovannämnda yttrande SfU3y, avstyrkerbifall till motionen.StällföreträdareRegeringen föreslår att den som ärförordnad som offentligt biträde för ettensamt barn (under ) även skallvara barnets ställföreträdare i ärendet.Enligt EU:s resolution omminimigarantier vid handläggning avasylansökningar skall åtgärder vidtas såatt asylsökande underåriga utanledsagare företräds av en organisationeller av en utsedd ansvarig vuxen, omden nationella lagstiftningen intetillåter dem att lämna in en ansökan.Resolutionen är dock inte rättsligenbindande för medlemsstaterna. om flyktingbarn innehåller ocksårekommendationer om ensamma asylsökandebarn. Ett ensamt barn som söker, eller ivarje fall får presumeras söka,uppehållstillstånd i behövernågon som kan företräda det i kontaktermed och andramyndigheter. Sedan den 1 januari 1996gäller i mål och ärenden enligt lagen(1990:52) med särskilda bestämmelser omvård av unga (LVU) att den som ärförordnad enligt rättshjälpslagen somoffentligt biträde för ett barn under 15år utan särskilt förordnande är denunges ställföreträdare i det mål ellerärende som förordnandet avser. Enliknande ordning bör införas påutlänningsområdet. mannen har ettuppdrag att se barnets bästa som helhetmedan det offentliga biträdet företräderbarnet endast i ärendet omuppehållstillstånd.Utskottet tillstyrker förslaget till ny11 kap. 1 b § UtlL. Eftersom rätten tilloffentligt biträde fr.o.m. den 1december 1997 enligt ovan avses reglerasi UtlL föreslår utskottet dock atthänvisningen till rättshjälpslagen utgårur lagrummet.I motion 1994/95:Sf637 av . (v) yrkande 20 begärs etttillkännagivande om vikten av snabba godmansförordnanden och att dessa inteupphör för tidigt.Utskottet anser att motionens syfte tillstor del tillgodoses med regeringensförslag. Frågan om god man för attstärka det rättsliga skyddet för barnsom kommer ensamma till harutretts inom ochresultatet har redovisats i enpromemoria Ds 1996:58. I denna föreslåsutvidgade möjligheter att förordna godman för utomnordiska barn. Frågan beredsför närvarande inom regeringskansliet.Någon åtgärd med anledning av motion1994/95:Sf637 yrkande 20 är därför intepåkallad.UtredningRegeringen föreslår att vid en ansökanom uppehållstillstånd skall barnetsinställning klarläggas om detta inte ärolämpligt.I propositionen framhålls att artikel12 i är entydig ikravet på att barnet skall beredasmöjlighet att höras. Den enskilda statenhar dock att avgöra om barnet skallhöras personligen eller genom t.ex. enförälder. EU:s ovannämnda resolution omminimigarantier vid handläggning avasylansökningar innehåller bestämmelserrörande asylsökande underåriga utanledsagare. Vid prövningen av ansökanskall hänsyn enligt artikel 27 iresolutionen tas till den sökandesmentala utveckling och mognad. Under detpersonliga samtal, som en sökande enligtartikel 14 skall få tillfälle till, kanden underårige enligt artikel 26biträdas av den vuxna person eller av deföreträdare för en organisation som kanvara utsedda som företrädare. Dessapersoner skall bevaka barnets intressen.Regeringen anser att en så viktig regelsom den att barn har rätt att komma tilltals bör komma till uttryck i lag. Enlagregel bör, enligt regeringen,utformas så att den i princip förpliktarmyndigheterna att klarlägga vad detberörda barnet har att anföra i ärendetoch inte begränsa sig till barnetsåsikt. Att låta en förälder uttryckabarnets uppfattning kan inte varatillräckligt när det kan finnasmotstridiga intressen eller om man harnågon anledning att tro att förälderninte klarar av att föra fram barnetsåsikt. Utredningen skall inte barasäkerställa att asylskälen klarläggsutan även omständigheter som kan belysafrågan om andra skäl föruppehållstillstånd föreligger.Regeringen anser att det skall ankommapå att utifrån detenskilda barnets ålder och mognad avgöraom och hur barnet skall få komma tilltals. Regeringen är medveten om detförhållandet att det inte alltid, i vartfall inte tveklöst, kan sägas vara tillbarnets bästa att det hörs. Barnet kanhamna i en utsatt situation med trycketfrån föräldrar och sig själv attentydigt understödja föräldrarnasberättelse som stöd för ansökan omuppehållstillstånd. I de fallföräldrarnas berättelse är oriktig kandetta vara en alltför svår uppgift förbarnet. Huruvida föräldrarna skall varanärvarande när ett barn hörs får avgörasfrån fall till fall med ledning avomständigheterna. Att det förordnadebiträdet skall vara med när ett barnhörs är givet. Regeringen villunderstryka fördelarna med att underutredningen använda personal mederfarenhet av och kunskaper om barn.Personal med sådan kompetens i den egnaorganisationen bör tas till vara.Väsentligt är också att genomvidareutbildning och erfarenhetsutbyteutveckla personalens kompetens. Ävenkompetens utanför myndigheten kangivetvis vara värdefull att ta tillvara.Beträffande bestämmelserna om muntlighandläggning anförs att de bestämmelsersom föreslås i propositionen självfalletinte kan tillämpas fullt ut förasylsökande barn i alla åldrar. Detsäger sig självt att det inte ärmeningsfullt att t.ex. hålla muntlighandläggning med mycket små barn. Enligtreger-ingens uppfattning är det avtydlighetsskäl påkallat att den allmännabestämmelsen om muntlig handläggning iasylärenden innehåller en erinran om attsärskilda bestämmelser gäller förasylsökande barn. En bestämmelse meddenna innebörd bör därför föras in i 11kap. 1 § UtlL.Regeringens förslag i propositionen omatt alla beslut iuppehållstillståndsärenden skall varamotiverade gör det lättare att följa upphur åtaganden enligtbarnkonventionen och andrainternationella överenskommelsergenomförs i praxis. Regeringen menaremellertid att någon detaljerad generellanvisning för hur motiveringen skall seut varken kan eller bör ges. Rentallmänt kan dock sägas att beslut ompermanent uppehållstillstånd bör varautformade så att det tydligt går atturskilja på vilken grund utlänningen harfått stanna i samt de närmareomständigheter som konstituerar dennaslutsats. Ett avslagsbeslut bör varatydligt i sak och lättbegripligt.Regeringen vill särskilt understrykavikten av att beslut som rör barnutformas så att det går att utläsa avmotiveringen hur hänsynen till barnetshälsa, utveckling och bästa i övrigt harbeaktats. Inom kategorin tidsbegränsadeuppehållstillstånd finns det däremotnaturligtvis ett stort handlingsutrymmeför myndigheten att bestämma i vilkafall en individualiserad motiveringbehövs och i vilka fall en schablonartadbeslutsmall kan komma till användning.MotionernaI tre motioner från den allmännamotionstiden /95, Sf606 av MarianneSamuelsson m.fl. (mp) yrkande 2, Sf615av m.fl. (fp) yrkande 13och Sf637 av m.fl. (v)yrkande 19 begärs tillkännagivanden isyfte att barns egna asylskäl måsteutredas och prövas.I motion 1996/97:Sf612 av Pär-AxelSahlberg och () yrkandena1 och 3 begärs tillkännagivanden om attasylhanteringen bör baseras på varjeindivid och att stor hänsyn måste tastill små barns och gravida kvinnorsmöjlighet till asyl. Motionärerna anföratt för mödrar med små barn och gravidakvinnor bör föreligga synnerligenhumanitära skäl.I två motioner, 1996/97:Sf13 av GudrunSchyman m.fl. (v) yrkande 37 och1996/97:Sf18 av m.fl.(mp) yrkande 24, finns yrkanden om attbarnets offentliga biträde skall närvaranär barnet hörs.I motion 1996/97:Sf19 av LarsLeijonborg m.fl. (fp) yrkande 20 begärsett tillkännagivande om att de nyabestämmelserna bör innebära att barnhörs direkt och inte genom sinaföräldrar.Utskottets bedömningUtskottet biträder förslaget somytterligare förstärker den reellainnebörden av portalbestämmelsen ochbarnets ställning i asylprocessen.Utskottet anser att motionerna1994/95:Sf606 yrkande 2, 1994/95:Sf615yrkande 13 och 1994/95:Sf637 yrkande 19i allt väsentligt blir tillgodoseddagenom regeringens förslag. Detsammagäller motion 1996/97:Sf612 yrkande 1.Beträffande yrkande 3 i samma motionhänvisar utskottet till regeringensuttalande om den humana anda som börprägla tillämpningen av lagen, och någottillkännagivande i frågan är intepåkallat.Utskottet finner det självklart attbarnets offentliga biträde skall närvaranär barn hörs, liksom att det är barnetsjälvt som skall höras näromständigheterna tillåter det och detnått sådan mognad att det bedömslämpligt. Inte heller motionerna1996/97:Sf19 yrkande 20 och 1996/97:Sf13yrkande 37 och 1996/97:Sf18 yrkande 24påkallar något tillkännagivande.Omhändertagande enligt LVUI propositionen föreslås att etttidsbegränsat uppehållstillstånd fårmeddelas om det behövs för vård enligtLVU.Regeringen anser att det inte ärrimligt att ett barn som äromhändertaget enligt LVU skallöverlämnas till vårdnadshavare somuppenbart är ur stånd att ta hand ombarnet, om barnets liv och hälsadärigenom kan sättas i stor fara.Emellertid är det inte heller rimligtatt ett omhändertagande enligt LVUautomatiskt innebär att barnet och dessvårdnadshavare får stanna i Sverige.Regeringen anser att ett beslut ienlighet med utlänningslagens regler iprincip bör ta över beslut rörandeenskilda som fattats i enlighet medannan lagstiftning. Om dentillståndsgivande myndigheten övervägeratt vägra uppehållstillstånd för ettbarn och dess vårdnadshavare, när barnetär omhändertaget enligt LVU, skall docksocialnämnden höras innan beslut fattasi det enskilda ärendet, och nämndensyttrande bör tillmätas stor vikt.Regeringen föreslår att en möjlighet attmeddela tidsbegränsat uppehållstillståndför barnet och dess vårdnadshavare sålänge vården pågår bör föras in iutlänningslagen. Oavsett om vårdbehovetbedöms bli långvarigt eller kortvarigt,skall dock vården upphöra så snartbarnets vård- och skyddsbehov harupphört och barnet kan återvända tillföräldrahemmet eller eget boende. Vårdenär alltså att se som en temporär åtgärd.Är familjemedlemmarna medborgare i ettannat land och saknar uppehållstillståndi , får detta förhållandeförutsättas bli beaktat viduppläggningen och genomförandet avvården, vilket betyder etthänsynstagande till att familjen skallåtervända till hemlandet så snart somdetta är möjligt. Kan ändamålet medvården tillgodoses i hemlandet saknas iprincip tillräcklig anledning attmeddela tidsbegränsat uppehållstillståndför vård enligt LVU. Att hindrautlänningar som tillfälligt vistas iSverige att medföra sina barn tillhemlandet låter sig heller inte görasannat än i akuta situationer. Regeringenhar noterat att har föravsikt att i sitt fortsatta arbeteytterligare studera vissa frågor rörandeLVU och utlänningslagen.MotionernaI ett antal motioner finns yrkanden somrör regeringens förslag om förhållandetatt utlänningslagen får principielltföreträde framför LVU.I motionerna 1996/97:Sf19 av LarsLeijonborg m.fl. (fp) yrkande 21 och1996/97:Sf13 av m.fl. (v)yrkande 55 begärs ett tillkännagivandeom att socialnämnden inte bara bör hörasutan också ge sitt medgivande till attLVU-vården upphör. Detta skall enligtmotionärerna framgå av utlänningslagen.I 1996/97:Sf13 yrkande 56 begärs ävenett tillkännagivande om attutlänningslagen inte skall haprincipiellt företräde framför annanlagstiftning. Motionärerna menar att deti propositionen inte finns underlag föratt nu skall kunna fatta ettsådant långtgående beslut.I motionerna 1996/97:Sf18 av RagnhildPohanka m.fl. (mp) yrkande 29 och1996/97:Sf21 av m.fl.(kd) yrkande 15 hemställs att LVU skallväga tyngre och ett omhändertagandeenligt LVU ges företräde framförutlänningslagens bestämmelser omavvisning.I motion 1996/97:Sf15 av KerstinWarnerbring m.fl. (c, fp, v, mp, kd)yrkande 2 begärs ett tillkännagivande omatt tidsbegränsat uppehållstillstånd somhuvudregel skall beviljas i de fall ettbarn är omhändertaget enligt LVU.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens bedömningatt det inte är rimligt att ettomhändertagande enligt LVU automatisktinnebär att barnet och vårdnadshavarenfår stanna i . Däremot är det braatt det nu i lagstiftningen klargörs atten kollision mellan de båda lagarna gerutrymme för att ge ett tidsbegränsatuppehållstillstånd så länge barnets vård-och skyddsbehov kvarstår. Utskottet kaninte biträda motionsförslagen om attsocialnämnden skall tillerkännas envetorätt eller att LVU ges företrädeföre UtlL när en avvisning aktualiseras.Som regeringen anfört skall stor viktfästas vid socialnämndens uppfattningnär nämnden hörs med anledning avtveksamhet om ett uppehållstillståndskall meddelas eller ej, och utskottetförutsätter att de myndigheter somtillämpar utlänningslagen ochvederbörande socialnämnd skall kunna sam-arbeta i frågorna på det sätt som gagnarbarnet bäst. Utskottet avstyrker bifalltill motionerna 1996/97:Sf19 yrkande 21,1996/97:Sf13 yrkandena 55 och 56,1996/97:Sf18 yrkande 29, 1996/97:Sf21yrkande 15 och 1996/97:Sf15 yrkande 2.FaderskapsutredningI propositionen anförs att alla barnbör kunna få veta vilka deras föräldrarär. Om ett barn har hemvist i ,är svenska myndigheter skyldiga attutreda vem som är far till barnet.Svensk domsrätt föreligger. Även i defall där inte barnet men den utpekademannen har hemvist i finnssvensk domsrätt. Regeringen föreslårdärför att ett tidsbegränsatuppehållstillstånd även får meddelas förgenomförande av faderskapsutredning.Barnets rätt enligt artikel 7 ibarnkonventionen, att så långt möjligtfå vetskap om sina föräldrar, kan dåockså enligt regeringens meningtillgodoses. Om den utpekade fadernbegått brott eller annan särskildanledning finns måste dock en avvägninggöras mellan barnets intresse av att fåfaderskapsfrågan utredd och det allmännaintresset av att vederbörande lämnarlandet. Även i de fall där inte barnetmen den utpekade mannen har hemvist iSverige bör ett tidsbegränsat tillståndmeddelas om faderskapsprocessen annarsinte kan fortsätta.Utskottet biträder förslaget.ÅtervandringStöd för återvandringDe riktlinjer regeringen lägger fram förstöd till återvandring innebär attinsatser internationellt och i Sverigebör ha det långsiktiga målet attflyktingar frivilligt skall kunnaåtervända under säkra förhållanden tillsitt ursprungsland. Detta synsätt bör iprincip prägla mottagandet av flyktingari från första början. Synsättetatt en god integrering i svenskasamhället är den bästa förutsättningenför återvändande äger fortsattgiltighet. Regeringen anser vidare attflyktingar som vill återvända men saknarmedel för detta bör få utökat stöd, ochatt återvandringsprogram bör varaanpassade efter gruppernas olikartadesituation.För personer som får tidsbegränsatuppehållstillstånd bör inriktning pååtervandring vara vägledande för hurvistelsetiden i skall utnyttjas.Vidare bör samverkan mellan myndigheteroch organisationer utvecklas i lämpligaformer.Regeringen anser att det även ifortsättningen bör vara möjligt attåterinvandra till inom en visstid och beroende på graden av anknytningtill vårt land.I propositionen anförs att ingen tvekanfår råda om att den som fått permanentuppehållstillstånd själv avgör om ochnär han eller hon vill återvända tillsitt ursprungsland. Påtryckningar avstat eller kommun för att få en personatt återvända till sitt ursprungslandkan inte accepteras.Regeringen erinrar om att det på senareår såväl i som i andraeuropeiska länder framkommit ett tydligtintresse för återvandringsfrågor. Dettahör bl.a. samman med försämrademöjligheter att etablera sig påarbetsmarknaden. Möjligheterna förinvandrare att när de så önskaråtervända till ursprungslandetsammanhänger enligt propositionen delvismed i vad mån intjänade förmåner m.m.kan utgå från även efteråtervändandet. Det kan emellertid intebli fråga om att kompensera den enskildai de fall han eller hon inte får sammasociala trygghet i ursprungslandet efterett återvändande. För dem som intekommit till för att få skyddsaknas enligt regeringen anledning attge annat stöd när de lämnar ändet som svenska medborgare som utvandrarkan påräkna.Regeringen anför att personer somansetts som skyddsbehövande, men villåtervända till ursprungslandet, i destatliga och kommunalamottagningsprogrammen från i principförsta början bör kunna få stöd för atti görligaste mån integrera sig i Sverigepå ett sätt som , för den somså önskar, främjar möjligheten attåtervända och reintegrera sig i dettidigare hemlandet. En flexibilitet ärnödvändig i återvandringspolitiken, ochdet konkreta stödet och arbetet måsteanpassas efter varje grupps mycketolikartade förutsättningar och behov.Resebidrag enligt nuvarande ordning börutgå utökat med behovsprövad ersättningför transport av arbetsredskap m.m.Bidrag till uppehället de förstamånaderna bör även kunna utgå, medåterbetalningsskyldighet videterbosättning i . Stöd tillåterintegrering i ursprungslandet bör iprincip ske genom landets egna åtgärderoch genom internationella insatser.Regeringen anför att även ifortsättningen bör ge bidrag tillåtervändandeprogram hos UNHCR och andrainternationella organisationer samtandra insatser för återuppbyggnad avländer efter konflikter. Stöd tillreintegrering i ursprungslandet börkunna ske antingen genom stöd tillsvenska organisationer för direkt ellerindirekt verksamhet där, eller genominsatser redan i direktinriktade på att förbereda deåtervändande för egen framtidaverksamhet. Återvändande av störregrupper kan sammanfalla medbiståndsmedel för återuppbyggnad ochutveckling.Regeringen understryker att det ärväsentligt med en flexibel samverkanmellan frivilligorganisationer,invandrar-, bistånds-, arbetsmarknads-och utbildningsmyndigheter, kommuner ochlandsting samt näringslivet. Fri-villigorganisationerna har en viktigroll för insatserna såväl inom som utomSverige och regeringen avser att tainitiativ till samverkan i lämpligaformer. Ett nära samarbete krävs ocksåmed hemlandsmyndigheter ochhemlandsorganisationer vid återvändandeför olika grupper. Då tidsbegränsadeuppehållstillstånd meddelas förskyddsbehövande vid massflyktssituationär det särskilt angeläget attsystematiska insatser för att främjaåtervändande kommer till stånd.Regeringen anser också attInvandrarverket bör vidareutvecklaverksamheten bland asylsökande så attåtervändandet underlättas för dem somvägras uppehållstillstånd.Frivilligorganisationer och samfund kangöra värdefulla insatser för att ge stödåt personer som inte får bosätta sig iSverige, både för att förbereda personerinför hemvändandet och i vissa fallgenom sina motsvarigheter i det andralandet underlätta ankomsten dit.Regeringen betonar också attmöjligheter även i fortsättningen börfinnas att återinvandra till Sverigeinom och beroende på graden avanknytning till . En strävan börvara att inte i onödan försvåra för densom har stark anknytning till två länderatt upprepade gånger växla bosättningmellan dem.MotionernaI motion 1996/97:Sf19 av . (fp) anförs att stöd tillåtervändande för den som så önskar måstevara ett viktigt inslag i en humanflyktingpolitik. Återvändarpolitikenmåste fullt ut respektera den enskildesvalfrihet. Motionärerna anser vidare attkonjunkturskäl aldrig får vara en orsakatt stimulera ett ökat återvändande avflyktingar. I yrkande 5 begärs etttillkännagivande härom.I motion 1996/97:Sf17 av . (c) begärs i yrkande 8 etttillkännagivande om att utgångspunktenför återvandringspolitiken skall varaatt möjliggöra och underlättaåtervandring, men att det ärviktigt att alla integreras i detsvenska samhället eftersom det oftast ärsvårt att bedöma om eller när enåtervandring är möjlig.Berndt () begär i motion1996/97:Sf20 i denna del etttillkännagivande om attåtervändarprogram som är byggda påfrivillighet måste utvecklas, attsamhället bör underlätta föråtervändande genom riktadeutbildningsinsatser och olika åtgärderför att ge relevant kompetens, attresurser måste frigöras för dessainsatser i och att det börfinnas möjlighet att återvandra tillSverige.I motion 1996/97:Sf614 av () anförs att fördem som frivilligt vill återvända bördet finnas möjligheter att få ekonomisktstöd från , och ettåtervändandeprogram bör tas fram avregeringen. Motionärerna begärtillkännagivanden härom.I de /väcktamotionerna Sf602 yrkande 6 och Sf608yrkande 8 båda av m.fl.(m) begärs tillkännagivanden om attstimulanser och biståndsinsatser förfrivilligt återvändande bör komma tillstånd och att repatrieringsprogram börutvecklas, gärna i samarbete medmottagarländerna.