bet · GJ01KU30 · 1996-05-09 00:00:00 — Regeringenfattade beslut med hänsyn till den dårådande situationen och beviljade därförtillfälliga uppehållstillstånd i Sverigei sex månader.Utskottets bedömningRegeringen hade inför sina beslut den 16februari 1995 tillgång till ettomfattande beslutsunderlag bestående avdels information från FN:sflyktingkommissariat UNCHR, erfarenheterfrån utredningsresor i f.d. ,rapporter från de svenskabeskickningarna i f.d. ,information från ,dels uppgifter som de asylsökande lämnati utredningar och i ombudens inlagor.Regeringen fann inte att det förelågsådana humanitära omständigheter attsökandena på den grunden skulle beviljasuppehållstillstånd i Sverige.Granskningen har visat att den beredningsom gjordes inför beslutet var ingående.Granskningen ger inte anledning tillnågot ytterligare uttalande frånutskottet.16.2 Regeringens tillämpning av svensklag i förhållande till FN:s konventionom barnets rättigheterÄrendetI en granskningsanmälan, bilaga A 17.1,har till konstitutionsutskottetsgranskning anmälts regeringens och dessunderordnade myndigheters tillämpning avsvensk lag i förhållande till FN:skonvention om barnets rättigheter.Enligt anmälan finns en utbredd kritikinnebärande att utlänningslagen och desstillämpning inte är förenlig medbarnkonventionen. Kritiken gäller ihuvudsak tre områden - dels attprincipen om barnets bästa inte itillräcklig grad påverkar bedömningen avolika utlänningsärenden, dels att vissalagregler inte är förenliga medkonventionens bestämmelser och dels attytterligare bestämmelser behöver förasin i lagen. I anmälan anförs attutskottet bör granska senare tidsuppmärksammade ärenden som gällerbarnfamiljer och som handlagts avregeringen. Granskningen bör vidare avseregeringens praxis avseende barnfamiljeroch humanitära skäl samt regeringenshantering av ärenden där barn i övrigtvarit inblandade. Enligt anmälan bör ensådan granskning också avse och Utlänningsnämnden.Därutöver bör granskas om svenskrättstillämpning är förenlig medåtagandet enligt FN:s barnkonventionsamt om regeringen och dess underordnademyndigheter i sin handläggning avutlänningsärenden har följt Sverigesåtaganden enligt konventionen.BakgrundDen , dvs. påtrettioårsdagen av tillkomsten av FN:sförklaring om barnets rättigheter, antoggeneralförsamlingen konventionen ombarnets rättigheter. Sverigeundertecknade konventionen den 26januari 1990. Konventionen trädde försvenskt vidkommande i kraft den 2september 1990.I propositionen med förslag omgodkännande av konventionen (prop.1989/90:107) föreslog regeringen - medett visst förbehåll - att riksdagenskulle godkänna konventionen. Någralagstiftningsåtgärder med anledning avgodkännandet föreslogs inte.Socialutskottet tillstyrkte regeringensförslag, dock med den ändringen attnågot förbehåll inte borde göras vidratificeringen (bet. 1989/90:SoU28).Riksdagen beslutade i enlighet medutskottet (rskr. 350).Enligt artikel 43skall staternas efterlevnad granskas aven särskild . I artikel 44stadgas att konventionsstaterna åtar sigatt avge rapporter till kommittén förstagången efter konventionensikraftträdande för den berörda statenoch därefter . Irapporterna skall anges eventuellaförhållanden och svårigheter sompåverkar i vilken utsträckning åtagandenenligt konventionen uppfyllts. De skallockså innehålla tillräcklig informationför att ge kommittén en god uppfattningom genomförandet av konventionensbestämmelser i det berörda landet.Sverige avgav sin första rapport tillFN-kommittén . I sitt yttrandemed anledning av rapportframförde viss kritik ihuvudsak när det gällde brister idefinitionen av barn och förvarsreglernai utlänningslagen. Kommittén framfördeemellertid inga avgörande anmärkningarmot det sätt på vilket fullgjortsina åtaganden enligt konventionen.Dåvarande socialminister lämnade eninformation i med anledning avFN-kommitténs yttrande (prot.1992/93:102).Regeringen tillsatte den 24 november1994 en parlamentarisk kommitté meduppgift att se över invandrings- ochflyktingpolitiken. Enligt sina direktiv(dir. 1994:129) skulle utredningen bl.a.göra en genomgång av hur myndigheternastillämpning av svensk lag beaktar deåtaganden som gjort i och medanslutningen till ombarnets rättigheter. avlämnade sitt slutbetänkandeSvensk flyktingpolitik i globaltperspektiv (SOU1995:75). I betänkandet föreslårkommittén bl.a. att det i 2 kap.utlänningslagen (1989:529), där degenerella förutsättningarna föruppehållstillstånd finns angivna, införsen paragraf där det föreskrivs att detvid tillståndsprövningen särskilt skallbeaktas vad hänsynen till barns hälsa,utveckling och allmänna bästa kräver.Vidare föreslår kommittén attbarnkonventionens definition av barn,nämligen den som är , ävenskall gälla utlänningslagens regler omförvarstagande av barn. I detta avseendebehandlas enligt nuvarande bestämmelserden som är eller äldre som vuxen.Kommittén förordar därutöver att barnetsrätt att komma till tals iutlänningsärenden förankras i lag.Enligt kommittén bör vidare ett barnsoffentliga biträde i ett utlännings-ärende kunna utses till dessställföreträdare. utsesen särskild god man som ställföreträdareför ensamma barn. Kommittén föreslårockså att Statens invandrarverktillsammans med ochRikspolisstyrelsen skall se överrutinerna när det gäller ärenden omfamiljeåter-förening.Statsrådet har i svar påen interpellation (prot. 1995/96:25) uppgett attFlyktingpolitiska kommitténs betänkandehar remissbehandlats och bereds iregeringskansliet. Utskottet harinhämtat att regeringen avser att lämnaen proposition till iseptember 1996.Regeringen beslutade den 1 februari1996 att tillkalla en parlamentariskkommitté med uppgift att göra en bredöversyn av hur svensk lagstiftning ochpraxis förhåller sig tillbarnkonventionens bestämmelser, skapastörre klarhet och ökat mått av samsynvad gäller innebörden av begreppet barnets bästa i ochsvensk rätt samt därvid särskiltanalysera eventuella målkonflikter, samtmed förtur behandla frågan om barnsställning i ärenden enligtutlänningslagen, bl.a. när det gälleravvisning eller utvisning där barnberörs (dir. 1996:15). Kommittén skallredovisa sitt uppdrag senast den 1januari 1997. När det gällerförhållandet mellan ochutlänningslagstiftningen och derastillämpning skall kommittén redovisa endelrapport senast den 30 juni 1996.Utskottets bedömningEnligt 12 kap. 1 § regeringsformen skallkonstitutionsutskottet granskastatsrådens tjänsteutövning ochregeringsärendenas handläggning.Utskottet konstaterar att den i anmälanefterfrågade granskningen av och Utlänningsnämndenfaller utanför utskottetsgranskningsområde. Någon granskning idenna del har därför inte företagits.Som redovisats ovan harFlyktingpolitiska kommittén gjort enöversyn av utlänningslagensöverensstämmelse med FN:s konvention avbarnets rättigheter. Utskottet harinhämtat att denna översyn bl.a.inneburit en genomgång av samtligaregeringsbeslut under tiddär regeringen har bedömt när barn kanmeddelas uppehållstillstånd avhumanitära skäl. Ett urval av dessabeslut har redovisats i kommitténsbetänkande SOU 1995:75 (s. 233 f.).Kommittén har med anledning av sinöversyn av utlänningslagensöverensstämmelse med barnkonventionenföreslagit bl.a. vissa lagändringar. Somangetts ovan kommer regeringen underhösten 1996 att lämna en propositioninnehållande förslag till lagändringar.Utskottet konstaterar att regeringenunder senare tid har fattat beslut iendast ett fåtal enskildautlänningsärenden som berör barn.Granskningen föranleder inget uttalandefrån utskottets sida. I detta sammanhangvill utskottet erinra om sitt yttrandetill socialutskottet med anledning avvissa motioner från allmännamotionstiden gällande frågor ominförlivande av ombarnets rättigheter (1995/96:KU2y). Iyttrandet avstyrktekonstitutionsutskottet en inkorporeringav i svensklagstiftning, men förordade att en bredöversyn görs av om svensk lagstiftningoch praxis överensstämmer medbarnkonventionens bestämmelser.Socialutskottet instämde i vadkonstitutionsutskottet härvid uttalatoch ansåg att detta borde ges regeringentill känna (bet. 1995/96:SoU4).Riksdagen följde utskottet (rskr.1995/96:62). Därefter har regeringen,som angetts ovan, tillkallat enparlamentariskt sammansatt kommitté meduppdrag att bl.a. göra denna översyn.16.3 Regeringens handläggning avutlänningsärendet angående de s.k.ÅselefamiljernaÄrendetI fyra anmälningar till utskottet harbegärts att utskottet skall granskaregeringens handläggning av beslutet omutvisning av familjerna (Sincari). Enligt anmälningarna skallutskottet granska om besluten omutvisning skedde i överensstämmelse medFN:s barnkonvention, regeringens sättatt informera de handläggandemyndigheterna i samband med beslutet omavvisning, om regeringen medverkat iplaneringen av verkställigheten samtregeringens ochArbetsmarknadsdepartementets roll iryktesspridningen om familjernasprivatekonomiska situation.Anmälningarna biläggs bilaga A 18.1tillsammans med två promemorior frånArbetsmarknadsdepartementet bilaga A18.2-3. Utskottet har hållit utfrågningmed statsrådet bilaga B 6.BakgrundRegeringens beslutStatens invandrarverk beslutade den 10februari 1993 att utvisa/avvisafamiljerna (Sincari) frånSverige. Familjernahar därefter vid åtskilliga tillfällengett in s.k. nya ansökningar omuppehållstillstånd till . Invandrarverketavslog i beslut den 10 januari 1995ansökningar om uppehållstillstånd frånfamiljerna. Utlänningsnämndenöverlämnade den 2 februari 1995ansökningar om uppehållstillstånd tillregeringen. Regeringen avslog dessaansökningar . Familjernahar efter regeringens beslut gett in nyaansökningar om uppehållstillstånd tillUtlänningsnämnden och yrkat att de skallbeviljas permanent uppehållstillstånd.Familjerna har bl.a. uppgett att detskulle strida mot humanitetens krav attverkställa avvisningsbeslutet med hänsyntill barnens psykiska hälsotillstånd. Dehar till styrkande av sin uppfattninggett in läkarintyg avseende några avbarnen. överlämnadeenligt beslut den 15 november 1995familjernas ansökningar till regeringenför avgörande.Regeringen har i beslut den 11 januari1996 avslagit familjernas ansökningar.Tjänstemän iArbetsmarknadsdepartementet har, enligtvad utskottet inhämtat, med fax säntbesluten tillfamiljernas ombud och därefter till denpolismyndighet som skulle verkställabeslutet.Verkställigheten av regeringens beslutPolismyndigheten som skulle ansvara förverkställigheten fick, enligt uppgifttill utskottet, besked om regeringensbeslut vid 17-tidenmed fax. Polisen hade inte tidigare fåttnågot besked om regeringens beslut ellerdess innehåll och inte heller besked omnär regeringen skulle fatta beslut iärendet. Polisen hade dock vidplaneringen av eventuell verkställigheträknat med att regeringen kunde fattabeslut ochdärför varit beredd att verkställa etteventuellt avvisnings/utvisningsbeslut.Polismyndigheten verkställde samma dagavvisningen/utvisningen av familjernadock ej i fråga om de bådafamiljefäderna och den äldste sonen iena familjen eftersom dessa höll sigundan. Familjerna transporterades i busstill där de övernattade underbevakning. Fredagen den 12 januaripåbörjades flygresa till . Eftermellanlandning i tvingadesplanet landa i på grund av attflygplanets bakre dörr inte var låst.Vid start inträffade ett olyckstillbudmed planet. Efter byte av plan anländefamiljerna till lördagen den 13januari.AmbassadrapportenMed anledning av avvisningen avfamiljerna upprättades en rapport vidSveriges ambassad i . Rapportenanlände med fax tillArbetsmarknadsdepartementet den 16januari 1996 . Rapportenregistrerades iArbetsmarknadsdepartementet samma dagkl. Rapporten innehöll bl.a. enuppgift om att familjerna skulle haftmed sig en stor summa pengar vidavvisningen. Uppgifter ur rapportenredovisades i radions Lunch-Eko sammadag.Statssekreterare iArbetsmarknadsdepartementet har iskrivelse tillkonstitutionsutskottet anfört följande:Rapporten togs om hand vid detinformationssekretariat som hon är chefför och överlämnades till registratornför att diarieföras. undereftermiddagen blev rapporten känd imedia. Delar av innehållet redovisades ilunchekot. Journalister vände sig tilldepartementet med begäran om att fårapporten utlämnad. På hennes uppdragtogs härefter kontakt medexpeditionschefen i departementet med enförfrågan om rapporten kunde lämnas ut.Efter att ha gått igenom den i samrådmed en rättschef i Justitiedepartementetoch en rättschef i ,kom expeditionschefen till uppfattningenatt rapporten var en allmän handling ochatt det inte fanns några uppgifter i densom kunde anses omfattade av någonbestämmelse om sekretess. undereftermiddagen lämnades rapporten därförut till de journalister som begärt attfå den.Enligt vad utskottet har inhämtat frånexpeditionschefen iArbetsmarknadsdepartementet, var det hansom fattade beslutet om att lämna utambassadrapporten.BarnkonventionenEnligt art. 3 punkt 1 i FN:sbarnkonvention skall vid alla åtgärdersom rör barn, vare sig de vidtas avoffentliga eller privata socialavälfärdsinsti-tutioner, domstolar,administrativa myndigheter ellerlagstiftande organ, barnets bästa kommai främsta rummet.I proposition 1989/90:107 omgodkännande av ombarnets rättigheter (s. 31 f.) sägsbl.a. Artikel 3, punkt 1innehåller den grundläggande principenatt barnets bästa skall komma i främstarummet vid alla åtgärder som rör barn.Principen gäller åtgärder som vidtas avoffentliga organ men också sådana somvidtas av privata socialavälfärdsinstitutioner. När det gälleratt tillämpa denna princip är detnaturligtvis en lagstiftningsfråga men ihög grad också en fråga om tillämpningav lagstiftningen och praktiskthandlande överhuvudtaget. Att barnetsbästa skall komma i främsta rummetutesluter inte att även andra hänsyn fårtas men innebär att vad som bäst gagnarbarnet i första hand skall varavägledande. Svensk rätt rörande barn ochungdomar utgår från principen om barnetsbästa. Principen är förankrad igrundlagen genom bestämmelserna i 1 kap.2 § regeringsformen om att detgrundläggande målet för den offentligaverksamheten skall vara den enskildesvälfärd i olika avseenden. Det åliggerdärför det allmänna att särskilt verkaför social omsorg och trygghet och fören god levnadsmiljö.Statsrådet har den 17november 1995 som svar på eninterpellation om flyktingar ochbarnkonventionen bl.a. anfört. Sverigesratificering av innebäratt vi åtagit oss att nationelltgenomföra dess bestämmelser, bl.a. genomatt tillse att vår lagstiftning står iöverensstämmelse med barnkonventionen.Detta innebär emellertid inte att barnsom flytt från våld och hot i andraländer med automatik kan få stanna ivårt land. En sedvanlig bedömning avskyddsbehovet måste alltid göras, ochdetta är inget som strider motbarnkonventionen. Även om barnets bästaalltid skall särskilt beaktas finns detäven andra intressen än barnets som kanvägas in, t.ex. övergripandesamhällsintressen. Ett sådantsamhällsintresse kan vara just behovetav en reglerad invandring.Regeringen beslutade den 1 februari 1996att tillkalla en parlamentarisk kommittémed uppgift att göra en bred översyn avhur svensk lagstiftning och praxisförhåller sig till barnkonventionensbestämmelser, skapa större klarhet ochökat mått av samsyn vad gällerinnebörden av begreppet barnets bästa i och svensk rätt samtdärvid särskilt analysera eventuellamålkonflikter, samt med förtur behandlafrågan om barns ställning i ärendenenligt utlänningslagen, bl.a. när detgäller avvisning eller utvisning därbarn berörs (dir. 1996:15). Kommitténskall redovisa sitt uppdrag senast den 1januari 1997. När det gällerförhållandet mellan ochutlänningslagstiftningen och desstillämpning skall kommittén redovisa endelrapport senast den 30 juni 1996.Utskottets utfrågningStatsrådet uppgav vidutskottets utfrågning bl.a. följande. ärenden som överlämnas tillregeringen och där barn är inblandadevägs alltid besluten motbarnkonventionen. har gjortbedömningen att svensk lagstiftning isin anda står i överensstämmelse medkonventionen.Riksdagen har bestämt att skallha en reglerad invandringspolitik vilketman också skall ta hänsyn till.Utlänningslagen tar sikte på att reglerainvandringen. Naturligtvis vägs, enligtLeif , sådana överväganden invid varje tillfälle, vilka ställs motandra överväganden. Så skedde också idetta fall.Regeringen ansåg inte att de läkarintygsom åberopades i de aktuella ärendena,när det gällde barnens hälsa, hade ensådan styrka att regeringen på dengrunden skulle säga att det fanns skälför barnen och deras familjer att fåstanna i Sverige.Barn och föräldrar skall enligthuvudregeln följas åt. Om inteföräldrarna varit tillgänliga föravvisning hade inte barnen avvisats. Idet här fallet fanns mammornatillgängliga men papporna valde att intevara tillgängliga och inte låta sigavvisas från . Det var snarareupp till föräldrarna att ta ställningtill situationen som den utvecklades.Det var inte den svenska regeringeneller den svenska polisen som skildefamiljerna åt. Enligt var det föräldrarna själva.Polisen var ansvarig för självaverkställigheten av avvisningen.Regeringen har inte på något sättmedverkat i planeringen ellerverkställandet av familjernas avvisningoch inte heller gett polisen någotunderhandsbesked eller någonförhandsinformation.Leif fick information omuppgifterna i ambassadrapporten när denkom till Arbetsmarknadsdepartementet.Det fanns inte skäl att hållaambassadrapporten hemlig. Expeditions-och rättschefer i tre departement gjordeden bedömningen. litade påden juridiska kompetensen iregeringskansliet. tyckerdet är viktigt att de kan släppa ochoffentliggöra handlingar så långt detöver huvud taget går, och han delar inteuppfattningen att det här kunde varatill förfång för eller på någotallvarligt sätt skada de personer detgällde.Utskottets bedömningRegeringen, ochStatens invandrarverk har under åren1993-1996 prövat familjernasflyktingskäl vid ett flertal tillfällen.Prövningen har inte visat attskäl för att bevilja uppehållstillståndförelegat.Enligt skallbarnets bästa alltid komma i främstarummet vid alla åtgärder som rör barn,vare sig de vidtas av offentliga ellerprivata sociala välfärdsinstitutioner,domstolar, administrativa myndighetereller lagstiftande organ. Att barnetsbästa skall komma i främsta rummetutesluter inte, enligt propositionen omgodkännande av ombarnets rättigheter, att även andrahänsyn får tas. Statsrådet haranfört att regeringen i sinaöverväganden även tagit hänsyn tillbehovet av en reglerad invandring, någotsom den bedömde vara av vitaltsamhällsintresse.Granskningen föranleder i övrigt ingetuttalande från utskottets sida.17. Svensk medverkan i samarbetet inomPartnerskap för fred (PFF)ÄrendetFör utskottets granskning har anmältsatt försvarsminister ha ingripit i syfte att förhindraflygvapenledningen att påförsvarsmaktens uppdrag utredaförutsättningarna för eventuellsamverkan med NATO:s flygstridskrafterför fredsbevarande insatser inom PFF-samarbetet (bilaga A 19.1). Medanledning härav har utskottet inhämtatbrev som utväxlats mellanflygvapenledningen ochFörsvarsdepartementet (bilaga A 19.2 ochA 19.3) och mellan Försvarsmakten ochFörsvarsdepartementet (bilaga A 19.4 ochA 19.5). Utskottet har vidare inhämtaten bandinspelning av en intervju medförsvarsministern i sombiläggs i utskriven form (bilaga A19.6). Härutöver har utskottet inhämtatde tre dokument som bildar den formellagrunden för medverkan i PFF(bilaga A 19.7-19.9). Utskottet harockså inhämtat ett regeringsbeslut angående Försvarsmaktens m.fl.deltagande i och värdskap för övningarinom ramen för PFF (bilaga A 19.10).Utskottet har i brev ställt frågor tillFörsvarsdepartementet, vilket resulterati en promemoria (bilaga A 19.11).Utskottet har ställt vissa frågor tillUtrikesdepartementet, som svarat pådessa i en promemoria (bilaga A 19.12).Frågor som ställts till flygvapenchefenhar besvarats i ett handbrev frånFörsvarsmakten/flygvapenchefen (bilaga A19.13). En utskrift från en intervju iDagens eko med överbefälhavaren den 17april 1996 har också bilagts (bilaga A19.14). Två utfrågningar har ocksågenomförts, dels med flygvapenchefenKent Harrskog (bilaga B 3), dels medförsvarsminister (bilaga B 7).Allmän bakgrundI ett brev av (bilaga A19.2) bad flygvapenchefengenerallöjtnant omFörsvarsdepartementets ställningstagandetill en inbjudan från den nederländskeflygvapenchefen att sända tvåJaktviggenplan till för attnärmare studera utvärderingssystemetACMI samt utbilda svenska piloter i NATO-procedurer.I departementets svar tillflygvapenchefen (bilaga A 19.3)framhålls att den framtida inriktningenoch vilka resurser som kommer atttilldelas för deltagande iinternationella fredsfrämjandeoperationer kommer att fastställas isamband med nästa försvarsbeslut.Slutklämmen i brevet lyder:Av detta skäl och då det ej heller finnsnågon internationell efterfrågan påsvenska flygstridskrafter förförberedande operationer saknas inuläget skäl att genomföra besöket medJA 37 i för att utbilda svenskapiloter i NATO-procedurer. Den del avbesöket i som syftar till ökadkunskap om utvärderingssystemet ACMI ärvärdefull och bör genomföras, dock utanJA 37.Försvarsmakten har i en skrivelse den 15maj 1996 (bilaga A 19.4) tillFörsvarsdepartementet angett sin avsiktatt delta i tvåövningar inom PFF-samarbetets ram ochdärvid i ett fall delta med flygförbandbestående av bl.a. två JA 37(). Syftet med deltagandet varenligt Försvarsmakten bl.a. att ökakunskapen om hur en urdragningssituationhanteras i en fredsbevarande operationinom FN och att bidraga med svenskkompetens inom flygtransportområdet.Regeringen beslöt attflygförbandens deltagande i det nämndafallet skulle inskränkas till en tp 84och en , dvs. tillståndgavs inte för de två Jaktviggenplanen(bilaga A 19.5).Försvarsminister i ochbesvarade då frågor om Sverigesmedverkan i PFF-samarbetet. Intervjunåterges i en utskrift från ljudbandet,som ställts till utskottets förfogandefrån Ekoredaktionen (bilaga A 19.6). Avintervjun framgår bl.a. attförsvarsministern svarade nekande påreporterns fråga om det fanns någonanledning för flygvapnet att ägna sig åtatt studera förutsättningarna för svensksamverkan med NATO-flyg i fredsbevarandeinsatser. Uppdraget hade efter endialog i öppen och vänskaplig atmosfär dragits tillbaka. Försvarsministernförklarade också att det är landetsregering som drar upp de politiskagränserna också när det gällerförsvarspolitiken , vilket hade skett idet aktuella fallet.Sveriges medlemskap i förfredI regeringens skrivelse 1993/94:207Sverige och Partnerskap för fredmeddelades att en ny form för europeisktsamarbete skapats vid NATO-staternastoppmöte i . Detskedde genom ett erbjudande från NATO:ssexton medlemsstater om samverkan medandra stater inom ramen för initiativetPartnerskap för fred (PFF). Enligtskrivelsen hade initiativet mottagitsgenomgående positivt i de berördaländerna. Efter noggrant övervägandehade regeringen kommit till slutsatsenatt det låg i intresse attdelta i samarbetet.NATO:s inbjudan hade riktats tillmedlemmar i det nordatlantiskasamarbetsrådet () samt tillandra ESK-stater som kunde och villebidra till programmet, med vilket avsågsländer som , ochÖsterrike. Dessa länder medverkade vidtillfället för inbjudan redan i NACC:sarbete på det fredsbevarande området.Utgångspunkten för deltagande iprogrammet är enligt regeringsskrivelsenatt varje stat själv definierar deområden inom vilka den är beredd attsamarbeta. Syftet med PFF-programmet äratt underlätta öppenheten i nationellaförsvars-, planerings- ochbudgeteringsprocesser, att säkerställademokratisk kontroll av försvarsmakter,att upprätthålla förmågan ochberedskapen att efter vederbörligakonstitutionella hänsyn bidra tilloperationer under FN:s bemyndigandeoch/eller ESK:s (numera ) ansvar.Vidare syftar programmet till attutveckla samarbetsinriktade relationermed NATO syftande till gemensamplanering, utbildning och övning för attförstärka förmågan att genomföraoperationer på det fredsbevarandeområdet, räddningsinsatser, insatser pådet humanitära området och på andraområden som parterna kan komma överensom.