bet · GK01SfU3 · 1996-10-08 00:00:00 — Men det kanvara av betydelse för oss ledamöter attha kännedom om den, om det finnsförbättringar att göra och om man fården rådgivning som man behöver - någotsom man efter en separation oftaupptäcker att man hade behövt.Vidare vill jag fråga Barnombudsmannenom huruvida det är flera barn tillsärboende föräldrar som hör av sig pågrund av att situationen är som den ärmed svårigheter att åka till föräldrarsom bor långt borta, i de fall den eneföräldern inte har ekonomiskamöjligheter att betala resorna.Charles : Det är oerhörtviktigt att man kommer in tidigt närdessa situationer uppstår. Det ärviktigt att se till att man inte drar inadvokater och domstolar utan att man gårin med familjerådgivning ochnaturligtvis då gärna med tvåsamtalsledare, en man och en kvinna. Detär bara att själv tänka sig in i ensituation där man samtalar med tvåmotparter, för det är så föräldrarupplever det. Det behövs en utbyggnad avfamiljerådgivningen, eftersom det ärlånga väntetider och alltför få män somjobbar inom familjerådgivningen. Det ärsvårt att på rak arm tala om vad manskall göra åt detta, men här måste detpå något sätt till ett bättre stöd föratt komma till rätta med problemen. Omfamiljerådgivningen kan komma in i etttidigt skede blir förutsättningarna attpåvisa för föräldrarna att de bägge tvåär viktiga mycket bättre liksommöjligheterna att tillsammans vinnaerfarenheter. Vid FöreningenSöndagsbarns partssamtal, där både manoch kvinna jobbar, har vi haft mycketgoda resultat i de fall där vi harkommit in i ett tidigt skede.Eva : Vi får inte så mycketsamtal direkt från barn när det gällerumgängesresor. Men vi får ofta samtalifrån fäder som inte får möjlighet attträffa sina barn i den utsträckning devill därför att mamman har flyttat frånorten, kanske avsiktligt för att brytakontakten med pappan. Det kan varamycket olyckliga fäder som verkligenvill träffa sina barn men som inte harmöjlighet att göra det. Jag har hört attungefär av de barn som harseparerade föräldrar har enumgängesförälder som bor väldigt långtbort, vilket innebär långa resor. Deflesta föräldrar försöker att bo påsamma ort för att det inte skall bli sålånga resor.När det gäller siffran vet jag intevilket avstånd man utgår från. Det är juinte så många som berörs, men de som gördet drabbas ju desto hårdare. Olyckligafäder ringer ofta till BO därför att devill träffa sina barn men ser en massahinder på vägen, varav ett är att mammanhar flyttat så långt från orten att detförsvårar umgänget med barnen.Gullan (): Jag upprepar detsom jag tidigare sade som ensammanfattning, men jag ställer nu istället frågan till representanten förFöreningen : Är det intebättre att papporna, vilka det oftast ärfråga om, får ett ökat förbehållsbelopp,så att de själva har möjlighet att resatill sina barn, än att de får ett bidragfrån staten? Om papporna får mer pengari handen kan de ju själva disponera mermedel för resor till sina barn.Charles : Ärligt talat förstodjag inte riktigt frågan.Gullan (): Som jag tidigaresade har utredningen föreslagit attförbehållsbeloppet skall vara 48 000 kr.Men i propositionen anges beloppet24 . Det innebär ju på sätt ochvis att man tar ansvaret frånföräldrarna och lägger det på staten inågon form av bidragsgivning. Vi behöverinte fixera oss vid ett exakt belopp,men grundfrågan är om det inte är bättreatt föräldern får ett ökatförbehållsbelopp att kunna resa för änatt det skall administreras av staten.Charles : Det är naturligtvisriktigt. Principen borde egentligen varaatt bägge föräldrarna tillsammans skallhjälpas åt för att klara barnens resor.Det är orimligt att, som det är ,den ena föräldern flyttar långt bortmedan den andre föräldern som bor kvarpå orten skall stå för reskostnaderna.Detta kommer naturligtvis också att slåväldigt blint. Oavsett hur stortgrundavdraget är slår det väldigt olikaberoende på inkomstens storlek när detgäller hur mycket pengar man får kvar.Låt säga att resorna kostar 1 000-2 000kr per umgänge, så har man inte dessapengar kvar om man har en låg inkomstmedan den som har en hög lön kanske har3 kvar. Så det slår väldigtolika. Principen att föräldrar skallbetala är ju riktig, men bäggeföräldrarna borde ju vara med ochbetala.Margareta (): Jag har kanskemer en fundering kring frågan om denunderhållsskyldiges rätt att behålla merav sina medel. Det kanske har medföräldrarollen att göra, men detförändrar ju egentligen inte statensåtaganden. Statens åtagande beror ju påom föräldern betalar eller inte.Sune Wiklander: m.fl.ställde en fråga angående de kostnadersom uppstår för umgängesresor. Detåligger ju alltid den förälder som harumgängesrätt att stå för denna kostnad.Vårdnadshavaren kan alltså sitta hemmaoch vänta och säga: Du får väldigt gärnaträffa barnet, men du får komma hit ochhämta barnet och får själv stå förresekostnaden. I PM:n tas det ju inteupp någonting om vem som skall stå förresekostnaderna. Har man sina barn iKorpilombolo, blir det ju mer ellermindre omöjligt att hämta och lämnabarnen, eftersom resekostnaderna blir såhöga. är det mycket märkligtatt man i PM:n inte tar hänsyn tillumgängestiderna. Vissa föräldrar träffarinte sina barn, andra träffar barnen upptill av tiden. Man borde ta hänsyntill umgängestiderna vid beräkningen avunderhållet, liksom att man borde tahänsyn till barnets ålder. En ettåringger inte lika höga kostnader som en 18-åring. Det är sådana frågor som borde habeaktats i utredningen.Ulla (): problemet med exempletKorpilombolo. Det finns ju mångasvenska kvinnor som varit gifta medutländska män. Barnen bor i ochpappan kanske bor i etc. Man måstediskutera kostnaderna förumgängesresorna, som av naturliga skälinte kan företas ellerliknande utan på sommaren.Jag är övertygad om att den kommandepropositionen kommer att innehållaförnuftiga förslag i frågan.Sune Wiklander tog upp ett annatproblem, som också jag försökte antyda,vilket också måste lösas. Jag tror attde unga fäderna inte träffar sinabarn regelbundet. Man får göra avdragfrån för att ettvisst antal dagar skall räknas. Detkrävs ett visst antal dagars umgänge permånad för att man skall ha rätt att göraavdrag. Dessa regler måste ses över ochgöras mer flexibla.Sune Wiklander: Vad gäller avdrag påunderhållet skall man ha barnet hos sigfem hela dygn. Om man hämtar ett barnonsdag kl. 8 och lämnarbarnet , får man intedra av ett enda öre. Man måste alltså habarnet hos sig i fem hela dygn för attfå göra ett avdrag på underhållet. Detmärkliga är att om man har semester enmånad , vilket mer ellermindre alla har, får man från de 28semesterdagarna ta bort hämtnings- ochlämningsdagarna. Det ger kvar,och då får man göra avdrag med 26fyrtiondelar av det underhåll manbetalar. Vi vet att att det finns 87 000föräldrar som är nollade och intebetalar någonting i underhåll på grundav att de lever på existensminimum. Defår göra avdrag med 26 fyrtiondelar avnoll kronor. Det innebär attvårdnadshavaren får hela underhållettrots att den förälder som har så dåligekonomi skall ha barnet hos sig i 28dagar. Jag tycker är mycket märkligt inte har tagit hänsyn till detta.Ordföranden: Som jag sade tidigare ärfrågan hur långt samhället skall gripain och detaljstyra allting. Detförutsätts ju i grunden att föräldrarnakan komma överens så långt det ärmöjligt, vilket naturligtvis är detbästa för barnet.Om ledamöterna inte har någraytterligare frågor föreslår jag att vigår över till nästa punkt på programmet,Det nya underhållsstödet.Jan : harnyligen genomfört en granskning avbidragsförskottssystemet, vilken vi harredovisat i två rapporter. Några avresultaten redovisas kortfattat även iden nu aktuella propositionen omunderhållsstöd. Det handlar bl.a. om attett omfattande statligt stöd utbetalastill barn som inte kan anses vara ibehov av ett sådant. Stödet har delvisen omvänd fördelningsprofil. Vi noteradeockså att underhållsbidraget sällanomprövas, vilket leder till att detstatliga stödet blir för stort.Vår egen undersökning visade attinkomsterna i genomsnitt underskattadesmed . Vidare konstaterade vi attdet i vissa fall kunde uppståmarginaleffekter på på eninkomstökning för den bidragsskyldige.Jag skall också nämna att vi somunderlag för analys och beräkningargjorde en egen insamling av primärdatabestående av ett urval autentiskabidragsförskottsärenden, något somligger till grund för många av vårabedömningar.Med utgångspunkt i erfarenheterna frånvår granskning redovisade vi i den andrarapportdelen ett antal krav som vi menarbör uppfyllas för att minimera bristenoch höja effektiviteten i systemet. Visade att systemet skall ha ett klartsyfte. Det skall vara enkelt ochförutsägbart för den enskilde, enkeltatt tillämpa för ochdet skall tydligt angeansvarsfördelningen mellan föräldrarnaoch staten. Systemet skall upplevas somrättvist, och det skall vara svårt attmanipulera. Marginaleffekterna skallkunna minimeras och de statligautgifterna begränsas.Vi är principiellt positiva till denföreslagna schablonmodellen som vi menaruppfyller vissa av de nämnda kraven,framför allt när det gäller kravet påenkelhet och kravet på svårighet attmanipulera. Det finns ju med det nyaförslaget inte längre något intresse förparterna att träffas. Underhållsavtalenskall vara så låga som möjligt, eftersomschablonmodellen innebär enåterbetalningsskyldighet enligt vissaprocentsatser på bruttoinkomsten. Viföreslog även en årlig omprövning avåterbetalningsansvaret. Enligt det nyaförslaget kan inkomsterna lättkontrolleras.Detta var det som var positivt med dennya modellen. Men vi pekar också påbrister som vi menar minskar det nyasystemets möjligheter att blilångsiktigt stabilt. Det gäller framförallt att vårdnadshavarensförsörjningsförmåga och ekonomi intebeaktas i förslaget. Här finns tvåaspekter. Rättvisekravet tillgodosesinte på det här sättet. Det kan uppståett legitimitetsproblem som på siktriskerar att undergräva förslaget. Detfinns också ekonomiska aspekter. Ettargument för att inte involveravårdnadshavaren var att föreställningenatt vårdnadshavare med höga inkomsterofta har en f.d. make/maka som har sammahöga inkomstläge. Detta förhållande kanvi inte se i vårt material. Tvärtom ärdet så, att för vårdnadshavare med dehögsta inkomsterna, imånaden, har motsvarandeunderhållsskyldiga en inkomst som igenomsnitt motsvarar avvårdnadshavarens. var detväldigt få av dessa fall därunderhållsbidraget nådde upp tillgarantinivån.Om det nya förslaget går igenom skulledet innebära att ett inte obetydligtstatligt stöd skulle komma att utgå i dehär fallen. Den ökade belastningen, somdet nya förslaget kommer att innebäraför en bidragsskyldig, kan riskera attstyra vårdnaden av barnet till denförälder som har högst inkomst i högregrad än vad som kanske är fallet i dag.Vi noterade i vårt material att avvårdnadshavarna med de högstainkomsterna, ,var män. I det totala materialet ärsiffran . Detta ansåg vi kunde tydapå en viss bidragsplanering. Denmöjligheten kommer att kvarstå. När detgäller möjligheten till styrning finnsdet en annan faktor, nämligenbostadsbidraget, som verkar i motsattriktning. Exakt hur den kalkylen fallerut för den enskilde är det svårt attöverblicka. Men det finns givetvis enkoppling till andra bidragssystem.En annan risk som vi pekar på är att deekonomiska konsekvenserna för nyafamiljebildningar inte beaktas. När detgäller vårdnadshavarsidan kunde vinotera att de ombildade familjerna, därvårdnadshavaren har gift om sig ochskaffat ny familj, får lika stortstatligt stöd som de som borensamma med sina barn, trots atttvåvuxenhushållet i vårt material hademer än dubbelt så hög inkomst somenförälderhushållet. Det här har vissarättviseaspekter.När det slutligen gäller de merrenodlat ekonomiska bedömningarna,bedömningar av de ekonomiskakonsekvenserna av den härschablonmodellen, innebär förslagetenligt våra beräkningar att fördelningenav det ökade återbetalningsansvaret fåren profil som i högre utsträckningbelastar bidragsskyldiga i lägreinkomstskikt, vilket knappast har varitavsikten. Jag vill säga att vi inte harhaft några möjligheter att göra nyaberäkningar utifrån propositionensreviderade modell. Men det är uppenbartatt den här tendensen skulle förstärkasmed propositionens förslag, som juinnebär att man halverar grundavdraget iförhållande till utredningens förslag.Det här riskerar i sin tur attomintetgöra den besparing som man hartänkt sig. Risken är attinbetalningsgraden minskar i stället föratt öka som man förutsätter ipropositionen. Det innebär en ökadskuldbörda för den enskilde. Vi menaratt möjligheten att hämta hem den härbesparingen ytterst torde vara beroendeav att det ökade återbetalningsansvaretbättre fördelas efter faktisk bärkraft.Det förslag som vi själva skisserade ivår andra delrapport bygger snarare påatt det skulle krävas en uppjustering avsåväl grundavdrag som procentsatser föratt det fördelningspolitiska ochstatsfinansiella målet skulle kunnauppfyllas. Men vi säger också att detskulle krävas ett större underlag än detvi har haft tillgång till för att kunnagöra en bra avvägning, en avvägning medstörre säkerhet och precision.Margareta (): Tack så mycketför en mycket intressant genomgång.Jag har två frågor. Den ena vill jagställa med hänvisning till den tidigareinriktningen på diskussionen. Det gällerbarnens situation. Du nämnde det somnaturligtvis är tydligt i förslaget,nämligen att de ombildade familjerna fårlika stort statligt stöd som deensamboende. Däri ligger ju också denaspekten att den underhållsskyldigesförsörjningsansvar skall tas i beaktandeliksom barnets rätt till del av inkomstför den förälder som barnet inte bortillsammans med. Jag undrar om du harnågon kommentar till det.Den andra frågan gäller dinslutkommentar. Du sade att det skullekrävas en uppjustering av bådeprocentsatser och grundavdrag för att nådet optimala i det förslag som finns.Har du någon uppfattning om, skulle dupå något sätt kunna skatta, var en sådanförändring skulle ligga i så fall?Jan : På den första frågan kanjag bara säga att vi inser att problemetinte är lätt att lösa eftersomförsörjningsansvaret gäller detbiologiska barnet. Men det är trots alltett problem. Vi har inte någon lösningpå den frågan.Vad gäller ett optimalt läge givet denhär konstruktionen på modellen förordadevi ett förslag i vår rapport. Vi gjordeett antal simuleringar och fastnade förett förbehåll på , menmed procentsatser på , , ,osv. I de simuleringar vi gjordegav det här det bästaförändringsresultatet.Margareta (): För attkontrollera att jag har förstått deträtt: I fråga om det ekonomiska utfalletför staten gäller i det här förslaget enåterbetalningsskyldighet. Tolkar jag digrätt?Jan : Framför allt skulle detfördelningspolitiska målet uppfyllasbättre på det här sättet. Ävenstatsfinansiellt sett tror jag att vigjorde bedömningen att det var rimligtmed en besparing på omkring 500miljoner.Margareta (): Det byggeralltså på en 500-miljonersbesparing, därde i högre inkomstlägen betalar mer meden fördelning av underhållsansvar församtliga underhållsskyldiga. Gör mannågot slags generalisering och säger attdet är flest fäder som ärunderhållsskyldiga, så kan man säga attfäder med högre inkomster betalarunderhållsstöd för fäder med lägreinkomster.Margit (): Jag skall ställa tvåfrågor som kan uppfattas vara av teknisknatur. Den ena har ställts till mig iförsta hand med anledning av informationsom har gått ut via försäkringskassorna.Man skriver: Enligt förslag kommer detsom är bestämt om underhållsbidrag, dom eller avtal inte längre att gällanär understöd betalas ut. Du kommer attfå ett särskilt beslut omvad du skall betala i fortsättningen.Problemet i det här fallet var attinnan skilsmässa ägde rum hade mannenöverfört en icke obetydlig förmögenhettill barnen. Sedan har det drivitsganska omfattande rättsprocesser, medhöga kostnader för processen. Mannenfick rätt; detta skulle räknas in somunderhållsbidrag. Det betyder alltså attbarnen har egna, icke obetydligainkomster av förmögenhet. Även om barnenhar mer än skall alltså manneni fråga betala avunderhållsskyldigheten, om jag harförstått det hela rätt. Hans fråga, somockså är min, är först och främst: Gårdet att retroaktivt sätta sig över endom som har fastställts av Högstadomstolen? Det här kanske kan sägas varaen helt ny lagstiftning i så fall. Ipropositionen hänvisas till attföräldrarna skall komma överens. Men harman processat för många hundratusenkronor tror jag inte att man kommer attsamarbeta i framtiden.Jag skulle vilja frågaJustitiedepartementet och andrarättssakkunniga: Har vi inte här ettmycket stort legitimitetsproblem? Vilkamöjligheter skulle vi kunna ha för attlösa det här? Visserligen skall manuppenbart ha fullgjort sin skyldighet.Men det stämmer nog inte riktigt. Ommannen hade vetat vad lagstiftarenskulle hitta på hade han köpt enengångslivränta och därmed sluppitunderhållsbidrag. Det var den förstatekniska frågan.Den andra, som är ännu mera teknisk,går till . Det sägs att man skallutgå från den deklarerade inkomsten. Mennär det gäller inkomst avnäringsverksamhet skall man återläggaavdrag för pension, utom det som gällerett halvt basbelopp. Jag undrar om detinte har dragits en något felaktigparallell till löntagardeklarationer. Idet här fallet skall ju företagarenshögre rätt till avdrag för pension täckaavtalspensionerna också. Jag tycker attdet saknas symmetri här.Den sista frågan gäller avsättningartill periodiseringsfonder. Det skallalltså återläggas. Det kan väl varariktigt. Men har man då tänkt sigsymmetri? Det kan jag inte utläsa avpropositionen. Närperiodiseringsfonderna måste aktiverasigen och det tas ut som inkomst, tar mandå hänsyn till att detta har beaktats engång innan?Gudrun Antemar: Jag tänkte svara på denförsta frågan. När det gällerförhållandet mellan de civilrättsligareglerna i och deföreslagna reglerna om underhållsstöd,finns det civilrättsliga systemet kvar.Det är inte någon ändring i detsystemet. Det innebär att om det finnsen dom från en domstol omunderhållsbidrag så förlorar inte den pånågot sätt sin giltighet. Men det finnsen regel i som säger kan fullgöra sin civilrättsligaunderhållsskyldighet genom attåterbetala till staten enligt reglernaom underhållsstöd. På det sättet finnssambandet mellan regelsystemen ändåkvar.I det exempel som togs upp är det tvåolika system. Ett av syftena är attkoppla isär systemen. Då blir de interiktigt parallella och lika. En ytterstagräns för den civilrättsligaunderhållsskyldigheten är att barnet harbehov av pengar. Har barnet inte någotbehov av underhåll, blir det inte någotunderhållsbidrag. Så är det inte riktigti reglerna om underhållsstöd. De byggerpå att barnet kan ha en inkomst med ettvisst grundavdrag. Sedan minskarunderhållsstödet upp till ganska storainkomster för barnet. Dessutom finns denregel som nämndes, som innebär attbarnet inte har rätt till underhållsstödom det är uppenbart att denbidragsskyldige föräldern på något annatsätt sörjer för barnet. Då kankonsekvensen bli den som nämndes. Jaghåller med; om föräldern hade känt tilldet här hade han genom att träffa ettsnabbt avtal om engångsunderhållsbidragkommit förbi den här situationen. Menden uppkom just därför att systemen inteär helt parallella. Barnets behov sätteren yttersta gräns i det ena systemet meninte i det andra.Margit (): Jag håller med omatt exemplet naturligtvis är ovanligt.Men borde det inte finnas någonövergångsregel eller någon formuleringsom gör det lättare att klara av dessafall, som naturligtvis är få men som kanupplevas som väldigt orättvisa? Manskall uppenbart fullgöra sin skyldighet,och man skall på annat sätt fullgöra sinunderhållsskyldighet. Men vi skall kommai håg att problemet var attförmögenheten överläts före skilsmässan.Då är det inte någonunderhållsskyldighet. Då går det atthävda att han hade överlåtitförmögenheten ändå. Men sedan harnaturligtvis ändåkonstaterat att det här gick attlikställa. Men det är ju inte önskvärtatt det skall bli ytterligare omgångarhos myndigheter för överföring. Därförundrar jag om det hade funnits enmöjlighet att få någon liten formuleringsom gör att det går att sortera ut dehär något udda fallen.Monica : Vi har tidigare påtalathela komplexiteten i inkomstberäkningen.Det är många osäkra faktorer som mantänker ta hänsyn till. Vi har kanskeinte sagt så mycket ompensionsförsäkringspremier. När detdäremot gäller periodiseringsfonder ochtidigare års underskott kommer vi imånga fall inte att få riktigauppgifter.Bo Könberg (): Jag hade egentligen ettpar frågor till . Mendet svar som fick frånJustitiedepartementet gör att jag skullevilja börja med att ställa en fråga tilldepartementet.Om jag förstod svaret rätt finns det enmycket större problematik i skillnadernamellan det civilrättsliga förfarandetoch det nu föreslagna förfarandet än sombelystes av det möjligen speciella fallsom tog upp och somkanske rör ett relativt fåtal konkretafall. Min fråga är: Är det rätt att detkommer att uppstå ganska många fler fallav en annan typ därför att man har valtatt ha två olika regelsystem?Min andra fråga är: Är den lösning somnu föreslås den som skulle ha varitJustitiedepartementetsförstahandslösning?Gudrun Antemar: Jag tackar för defrågorna. Jag kan börja med den förstafrågan. Svaret på den är: Nej, vi kaninte se det. Men vi ser en skillnadmellan systemen eftersom det enasystemet är behovsprövat och det andrainte är det. Barnets behov sätter jucivilrättsligt i alla fall den ytterstagränsen.Den andra frågan vill jag passa på.Bo Könberg (): Jag tackar för bäggesvaren. Jag skulle vilja fortsätta medatt ställa frågor tillRiksrevisionsverket. De rapporter somverket har lagt fram tycker jag harvarit mycket värdefulla. De ger eninblick i problemen och angereventuella, tänkbara lösningar på densvåra frågan. Vi vet ju alla att det ärmycket svårt att hitta en bra lösning påfrågan. Någon perfekt lösning finnsknappast. Själv har jag närmast lästverkets analyser så att de pekar frammot en annan principiell lösning på helaproblematiken än den som har blivitregeringens förslag och som vi nudiskuterar i utskottet på olika sätt.Men det är ju en sak.Under föredragningen räknadeföredraganden upp fyra-fem brister.Detta gjorde han efter att hakonstaterat att man i huvudsak tyckeratt det går åt rätt håll. Sedanavrundade han med verkets eget förslagtill lösning som ju i grova drag handlarom höjda grundavdrag ellerförbehållsbelopp och höjdaprocentsatser. Om man gör som verketföreslår skulle man såvitt jag förstårlösa en av de brister som konstateradesi det föreliggande förslaget.Min första fråga är om vi är överens omatt ert eget förslag bara löser någonenstaka brist. Om jag får det svar jagtror att jag får på den frågan har jagen följdfråga. Varför gör ni inte någotförsök att rätta till de återståendebristerna?Jan : Ja, det stämmer att deberäkningar som vi redovisade, med nyaprocentsatser och grundavdrag, löser ettproblem. Vi säger också i vår rapportatt på måste man fundera påhur man skall hanteravårdnadshavarsidan. Men vi kommer intemed några lösningar. Ett stort problemblir ju de marginaleffekter som kanuppstå om man skall involveravårdnadshavaren i de här beräkningarna.Vi säger att man förmodligen måste taett större grepp kring det här och intebara betrakta systemet isolerat.Staffan : Jag vill bara fylla imed att säga att eftersom vi nu studerarett system i taget har vi inte underlagför att uttala oss om hela detfamiljepolitiska stödet. Vi betar nuigenom system för system. Vi håller påmed föräldraförsäkring och barnbidrag. Ijanuari eller februari känner vi osssannolikt mogna för att återkomma.Bo Könberg (): Tack för svaren. Jaghar full förståelse för attRiksrevisionsverket inte i första handhar till uppgift att söka en lösning somstämmer överens med föräldrabalk ochsådant. Man har mera att ta framkonsekventa förslag som ärsamhällsekonomiskt vettiga, där pengarnakommer till rätt ställe och som intekostar för mycket.Jag är mer nyfiken på det som ni kom inpå i slutet av era svar. Är det möjligtatt komplettera er variant med ettförsök att lösa problemet med att få medvårdnadshavarens situation?