bet · GJ01UU13 · 1996-03-07 00:00:00 — anseri sitt yttrande att syftet med motionenfår anses tillgodosett med vad utskottetanfört.Därmed anser utrikesutskottet att motion1995/96:U20 (s) besvarats.5.2.16 Den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken (GUSP)MotionernaI motion 1995/96:U19 anförsatt EU:s yttersta syfte är att garanterafreden i . Med de nyaförutsättningar som råder för svensksäkerhetspolitik kan spela enmycket aktiv roll i utformningen avEuropas nya säkerhetsarkitektur. EU:sgemensamma utrikes- och säkerhetspolitikbör utvecklas i mera överstatligriktning. Den utrikespolitiskasamordningen måste avsevärt förbättras.Motionärerna delar regeringensuppfattning att majoritetsbeslut inteskall få tillämpas i frågor av vitaltnationellt säkerhetspolitiskt intresse.Detta undantag måste dock definierasrelativt snävt. En huvudregel ommajoritetsbeslut måste ocksåkompletteras med en bestämmelse omreservationsrätt, som innebär att ettenskilt land kan ställa sig utanföraktioner som det landet inte vill deltai (yrkande 7).I Kristdemokratiska samhällspartietsmotion 1994/95:K224, från allmännamotionstiden, betonar motionärerna attEU:s utrikes- och säkerhetspolitikfrämst skall inriktas mot att överbryggapolitiska, ekonomiska och miljömässigaproblem öster om unionen (yrkande 26). Iyrkande 27 anförs att detförsvarspolitiska samarbetet börinspireras av samma frihetliga,demokratiska och fredliga principer somvägleder den övriga verksamheten inomEU.I Kristdemokratiska samhällspartietsmotion 1995/96:U21, som väckts medanledning av skrivelsen, anförs attEuropa skulle ha kunnat göra mer för attförhindra kriget i Bosnien. Dengemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken är dock en nyföreteelse, och vid krigets utbrott hadeinte EU några formella strukturer föratt kunna agera. EU måste i högreutsträckning kunna ta ett aktivt ansvarför säkerhet genom att blandannat företa välorganiseradefredsoperationer sanktionerade ellerorganiserade av FN eller (yrkande27). Motionärerna vill också att EU:sutrikes- och säkerhetspolitik fördjupasgenom att EU i ökad utsträckning görenhetliga utrikespolitiska markeringarför att främja internationell säkerhetoch stabilitet baserad på mänskligarättigheter, marknadsekonomi ochavspänning (yrkande 28). EU:s gemensammautrikes- och säkerhetspolitik bör iframtiden utformas med hjälp avkvalificerad majoritet, utom i de falldå enskilda medlemsländer inbjuds attmedverka i militära operationer eller dåmedlemsländers vitala säkerhetspolitiskaintressen påverkas (yrkande 29). Varjeenskild medlemsstat skall ensam beslutaom deltagande med egna militära enhetermen skall ej kunna hindra övrigamedlemsstater att gå vidare i frågor omt.ex. försvarspolitik eller deltagande igemensamma fredsoperationer (yrkande30). De länder som inte deltar igemensamma militära åtgärder skall inteheller behöva delta i finansieringen avdessa (yrkande 31). Motionärerna villatt , med bibehållen militäralliansfrihet, aktivt deltar i EU:ssäkerhetspolitik (yrkande 32).Motionärerna menar vidare att etteventuellt försvarssamarbete skall skepå mellanstatlig nivå. VEU-fördragetskall inte integreras i ,och inget EU-land skall tvingas att åtasig förpliktelser om ömsesidigtförsvarsbistånd (yrkande 33). Sverigeskall aktivt förhindra att EU disponeraregna kärnvapen (yrkande 34).Kristdemokratiska samhällspartiet villatt vapenexport begränsas till stabilademokratiska stater. skall underregeringskonferensen ta initiativ tillatt vapenförsäljningen från EU-staternages en annan inriktning än dennuvarande. Ett organiserat samarbete ochspecialisering på krigsmaterielområdetinom hela EU skulle kunna ledatill att försäljningen begränsas tillatt främst gälla unionens medlemsstateroch i andra hand övriga stabilademokratiska stater (yrkande 35). EU börinte etablera något nytt gemensamtansikte utåt för utrikesfrågor vidsidan av kommissionsordföranden (yrkande36).Även tar i sin motion1995/96:U22 upp frågan omkrigsmaterielexport. Varje medlemsstat iEU skall också i fortsättningen kunnastyra sin export av krigsmateriel.Därför måste artikel 223 behållas i sinnuvarande form (yrkande 31). I motionenpåpekas att det redan finns möjlighet iMaastrichtfördraget att genom ett enigtbeslut i ministerrådet låta en gemensamaktion avgöras med kvalificeradmajoritet. Denna möjlighet har i vissmån prövats . Utanatt först på allvar och under en längretid pröva det nuvarande fördraget finnsdet ingen anledning att ge uppvetorätten i utrikes- ochsäkerhetspolitiken (yrkande 44). När detgäller deltagande i fredsframtvingandeåtgärder tillsammans med VEU måste detgöras fullständigt klart att ett svensktdeltagande i sådana åtgärder bara kankomma i fråga om de grundar sig påmandat från (yrkande45). bör underregeringskonferensen göra klart attsvenskt deltagande i väpnade aktioner påden internationella arenan förutsätteratt aktionerna utförs med mandat från FNeller (yrkande 46). I yrkande 47begärs ett tillkännagivandeom att EU bör förbli en rent civilorganisation.Moderata samlingspartiet anser i motion1995/96:U23 att en avregeringskonferensens viktigasteuppgifter blir att se till att dengemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken blir effektiv nog föratt förhindra nya konflikter i Europaoch dess närhet. En analys- ochplaneringsenhet bör inrättas för attskapa en större kapacitet att hanterapolitiken i besvärliga situationer.Förmågan att samordna och hantera depolitiska reaktionerna från EU ochmedlemsstaterna under en pågående krismåste stärkas. Den gemensamma utrikes-och säkerhetspolitiken bör utformas såatt varje medlemslands vitalasäkerhetsintressen respekteras. Beslutbör normalt fattas genom samförstånd. Ivissa fall bör det dock vara möjligt attfatta beslut enligt principen konsensusminus en. Fredsfrämjande insatser avolika slag bör normalt genomföras isamverkan med FN eller . I vissafall bör det dock vara möjligt att agerapå EU:s eget mandat. För militärainsatser skall nationell beslutsrättråda (motionen i berörd del).Också delar i motion1995/96:U25 ambitionen att stärkasamarbetet inom den gemensamma utrikes-och säkerhetspolitiken. Det är angelägetatt bevaka att samarbetet inom GUSPstärks strukturellt utan att den genuintmellanstatliga karaktären påverkas. Enanalysenhet bör inrättas. Däremot ärmotionärerna tveksamma till inrättandeav en fru eller , dvs. enperson med uppgift att företräda unionengentemot omvärlden. I diskussionen om enbegränsning av vetorätten måsteregeringen på ett acceptabelt sätt - medhög grad av precision och tydlighet -definiera vilka områden inom dengemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken som faller under vadregeringen benämner frågor av begränsadräckvidd . Regeringens föreslagnalösning förutsätter att regeringenåterkommande i förankrar dedefinitioner och begränsningar av vitalautrikes- och säkerhetspolitiskaintressen som regeringen avser atttillämpa. Konsekvenserna för dengemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken av en omfattandeutvidgning av antalet medlemsstater börbli föremål för utvärdering, inte iförtid, utan när erfarenhet skaffats omhur samarbetet då utvecklats (yrkande18).I motion diskuteras ävenförsvarsfrågan och de fredsbevarandeinsatserna. Den politik som riksdagenenhälligt slagit fast på detta område -- skall fullföljas.EU:s förmåga att delta i fredsfrämjandeoch humanitära insatser bör ske isamverkan med , inom ramen för des.k. Gemensammafredsfrämjande styrkor inom EU skallenbart kunna agera på mandat av FN ochOSSE. Beslutet att delta skall ocksåfattas på nationell nivå i varje enskiltfall. Medlemskap i skall inteövervägas för så länge dekollektiva försvarsförpliktelsernakvarstår som en del av VEU. En klarareuppdelning av ansvar mellan EU och VEUbör eftersträvas (yrkande 19).I motion 1994/95:U502 (mp), frånallmänna motionstiden, begärs etttillkännagivande med innebörden attSverige inom EU bör bedriva ensjälvständig utrikespolitik och därförmotsätta sig gemensam finansiering avEU:s gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik (yrkande 9). I yrkande10 begärs att som sin meningskall ge regeringen till känna attSverige inom EU bör motverka tendensernatill att en gemensam utrikesförvaltningbyggs upp.I de grönas motion1995/96:U29, med anledning avskrivelsen, anförs att den analys somregeringen presenterar som grund försina ställningstaganden om dengemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken är grund ochmotsägelsefull och i vissa fallförödande. Motionärerna motsätter sigvarje inskränkning eller urholkning avvetorätten i utrikes-, säkerhets- ochförsvarspolitiken (yrkande 39). Förslagom något slags president i GUSP-frågorskall avslås (yrkande 40). Varjeinskränkning i det nationellasjälvbestämmandet om stränga regler förvapenexport skall förhindras (yrkande41). Regeringen bör underregeringskonferensen motsätta sigförändringar som gör att EU gesfredspolitiska roller som bättre kanskötas av FN (yrkande 42). VEU böravvecklas (yrkande 43). Varje form avmilitarisering av EU, däribland fusioneller närmare samverkan med VEU, skallstoppas (yrkande 44).Även i motion 1995/96:U30 (s) anförs attvetorätten inom GUSP måste finnas kvar(yrkande 1 i berörd del).Alliansfriheten syftande tillneutralitet i krig måste ligga fast(yrkande 6).Utskottets övervägandenNya typer av risker och hot har ersattdem som präglade efterkrigstidensEuropa. Efter det blevgamla oförrätter åter synliga, glömdakonflikter fick nytt liv och en godjordmån. Även om flera mellanstatligakonflikter alltjämt är olösta hotasfreden i framför allt avinomstatliga motsättningar, politiskaoch sociala konflikter orsakade avetnisk eller religiös polarisering,fattigdomsklyftor, svag ekonomiskutveckling, bristande demokrati,ekonomisk brottslighet m.m. Detgemensamma för dessa utmaningar är attde bara kan mötas i samverkan med våraeuropeiska grannar. Få problem är i dagsådana att ett enskilt land medtrovärdighet kan göra anspråk på att haegna lösningar.Anpassningen till en nysäkerhetspolitisk verklighet blir en avde viktigaste uppgifterna för . För att stå bättrerustad inför de nya utmaningarna måsteEU och dess medlemsstater kunna ageramed olika medel, från preventivdiplomati till fredsbevarande insatser.Exemplet f.d. visar hurviktigt det är att statssamfundet kanagera samfällt och beslutsamt, långtinnan en konflikt blir akut. Ett flertalreformer inom den gemensamma utrikes-och säkerhetspolitiken måste ocksåövervägas inför en utvidgning av EU.Utvidgningsperspektivets avgörandebetydelse för det svenska arbetet inomGUSP framhävs även i flertalet motioner.Via GUSP verkar också för attsvenska erfarenheter tas till vara iEU:s samarbete med utvecklingsländerna.Ett problem för den gemensamma utrikes-och säkerhetspolitiken har varit att EUinte har förmått att analysera den urett unionsperspektiv. EU-länderna harhittills saknat en gemensam analys- ochplaneringsfunktion. Behovet av ettgemensamt handlande har bedömtshuvudsakligen utifrån medlemsstaternasnationella intressen. De femtonmedlemmarnas legitima intressen ärvisserligen en självklar utgångspunktinom den andra pelaren (dvs. dengemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken inom EU), men där detfinns enighet om att man bör ageragemensamt måste detta agerande, ochförutsättningarna för det, kunna belysasäven utifrån ett gemensamt perspektiv. Isammanhanget finns anledning påpeka attförslaget om en analys- ochplaneringsfunktion inte innebäretableringen av en gemensamutrikesförvaltning i EU, något somenligt motion 1994/95:U502 (mp), frånallmänna motionstiden, skall motverkas.Enligt utskottets synsätt borde enanalysenhet också få den särskildafunktionen att ge tidig förvarning föratt möjliggöra ett effektivt gemensamtagerande vid snabba krisförlopp.Utskottet konstaterar att förslagetframfördes av statsministern i ettanförande i i juni 1995.Enligt vad utskottet erfarit har dettagits emot väl i de preliminäradiskussionerna införregeringskonferensen. Erfarenheten visaratt förebyggande åtgärder kan förhindrakonflikter från att bryta ut. Om de ändåbryter ut, kan ett tidigt ingripandeminska det mänskliga lidandet och denmateriella förstörelsen.I anslutning till diskussionerna omanalysenheten har det också väcktsförslag om att skapa en företrädare förGUSP; en person som skulle företrädaunionen gentemot omvärlden iutrikespolitiska frågor. EnligtMaastrichtfördraget (artikel J.5) är deti dag ordförandeskapet som företräderunionen i frågor inom det gemensammautrikes- och säkerhetspolitiska området.De förslag som diskuterats införregeringskonferensen syftar, enligtutskottets bedömning, inte till att delaupp unionens utrikespolitik på flerahänder, utan till att uppnå bättrekontinuitet och ökad samordning iarbetet. Ansvarsfördelningen gentemotandra företrädare inom detutrikespolitiska området får inte blioklar. En herr eller , med ettväl definierat och avgränsat mandat,skulle kunna agera som stöd åt eller påuppdrag av rådet eller ordförandeskapetmen får inte bli en ny självständigutrikespolitisk aktör inom EU ellerpåverka ordförandeskapets ställning.Vad gäller en eventuell gemensamfinansiering av GUSP, en fråga somaktualiseras i motion 1994/95:U502 (mp),noterar utskottet att praktiskt tagetsamtliga EU:s medlemsstater förordarnågon form av gemensam finansiering överEU-budgeten av den gemensamma utrikes-och säkerhetspolitiken. Ett skäl tilldetta är att man vill underlätta ettsnabbt och slagkraftigt genomförande avde utrikespolitiska beslutmedlemsstaterna kan enas om. Detta ärockså ett svenskt intresse. Denfinansieringsform som väljs får dockinte påverka den mellanstatligakaraktären hos den gemensamma utrikes-och säkerhetspolitiken.Därmed betraktar utskottet motionerna1994/95:K224 (kds) yrkande 26,1994/95:U502 (mp) yrkandena 9 och 10,1995/96:U21 (kds) yrkande 28,1995/96:U23 (m) i berörd del samt1995/96:U25 (c) yrkande 18 i berörd delsom besvarade. Motionerna 1995/96:U21(kds) yrkande 36 samt 1995/96:U29 (mp)yrkande 40 avstyrks.Inför en utvidgning av EU måste ävenandra reformer övervägas. Till dessa hörbeslutsreglerna inom GUSP. haralla beslut inom EU:s andra pelarefattats med enhällighet. Det har iblandvisat sig svårt att finna kom-promissersom har kunnat tillfredsställa samtliga15 medlemsstater. Ett EU med tolv ellerfler nya medlemmar får knappast lättareatt hitta fram till en gemensam hållningi utrikespolitiska frågor. Ytterst ärdet naturligtvis den politiska viljan imedlemsstaterna som blir avgörande förframgången, men de formellabeslutsreglerna har också sin betydelse.Som framgår av regeringens skrivelse hardet i diskussionerna införregeringskonferensen väckts fleraförslag om att frångå kravet påenhällighet för beslut inom utrikes- ochsäkerhetspolitiken. agerande idenna diskussion betingas å ena sidan avvår önskan att effektivisera arbetetinom GUSP, å andra sidan av vårtsjälvklara krav på att behållasamarbetets mellanstatliga karaktär.Sannolikt blir det nödvändigt att finnaen kompromiss mellan de delvismotstridiga målsättningarna effektivitetoch legitimitet.Som också anförs i skrivelsen kommervetorätten inom GUSP under allaomständigheter att finnas kvar. Ingenstat skulle vara beredd att låta sigröstas ned av en majoritet i frågor somman anser vara av större vikt. Utskottetdelar regeringens uppfattning att dettamåste vara den realistiskautgångspunkten för alla diskussioner avdessa frågor. Utskottet noterar attregeringens hållning, som den harformulerats i skrivelsen till ,innebär att i ettutvidgningsperspektiv skulle vara berettatt överväga en modifiering avenhällighetsprincipen i frågor avbegränsad räckvidd. I grundläggandeutrikes- och säkerhetspolitiska frågor,t.ex. sådana som rör vår militäraalliansfrihet och säkerhetspolitiskagrundhållning, eller andra frågor avfundamental betydelse, måste Sverigesjälvklart ha avgörandet helt i sin egenhand. Utskottet konstaterar att det imotionerna finns en bred uppslutningkring denna uppfattning.En beslutsmodell, som diskuterats, äratt EU:s medlemsstater, var och en försig, skulle kunna ta ställning tillhuruvida man ville göra bruk av rättenatt använda sitt veto. En förutsättningför att utnyttja vetorätten skulle varaatt frågan rör ett "vitalt nationelltintresse". Man skulle också kunna tänkasig en möjlighet för EU:s medlemmar attavstå från att rösta, eller attreservera sig. En sådan möjlighet skullebland annat ha bäring på deltagande i,och finansiering av, aktioner som enstat visserligen motsätter sig, men sominte berör "vitala nationellaintressen". Detta skulle innebära attett enskilt land aldrig kunde påtvingasnågot beslut inom GUSP.Utskottet anser - mot bakgrund avovanstående resonemang - att det frånsvensk sida bör finnas beredskap för attkonstruktivt delta i de underregeringskonferensen aktuelladiskussionerna angående GUSP om enmodifiering av nu gällandeenhällighetsprincip. Dock är det enligtutskottet varken meningsfullt ellermöjligt att på förhand generelltdefiniera eller fördragsfästa vilkafrågor som skulle kunna bli aktuella förmajoritetsbeslut. Förslag om ändradbeslutsordning inom GUSP måste såledesvärderas utifrån att det rör sig om ettmellanstatligt samarbete och attsuveränitetsaspekten således särskiltmåste beaktas. Utskottet utgår från attfrågan om huruvida ett ärende är av vitalt nationellt intresse och därförkräver enhällighetsbeslut förankras påsätt som sker i utrikesnämnden ifrågor av större vikt samt att riksdagenpå sedvanligt sätt hålls underrättadinför behandling av ärenden i Europeiskaunionens råd. Något riksdagenstillkännagivande med anledning avmotionerna i här aktuella delar är ejerforderligt.Med det anförda betraktar utskottetmotionerna /96:U19 (fp) yrkande 7,1995/96:U21 (kds) yrkandena 29, 30 och31, 1995/96:U23 (m) i berörd del,1995/96:U25 (c) yrkande 18 i berörd delsamt 1995/96:U30 (s) yrkande 1 i berörddel som besvarade. Motionerna1995/96:U22 (v) yrkande 44 samt1995/96:U29 (mp) yrkande 39 avstyrks.Enligt utskottets uppfattning betingasde medel som bäst lämpar sig för att nåSveriges säkerhetspolitiska mål av denlångsiktiga utvecklingen i världen runtomkring oss. En ökad arbetsfördelningmellan FN och regionala organisationerhar öppnat nya möjligheter för preventivdiplomati. Särskilt , som knutitsnärmare FN, har skaffat sig brederfarenhet på detta område. Även andraregionala organisationer, i Europafrämst EU och NATO, gör ett värdefulltkonfliktförebyggande arbete. EU-ländernamåste, för att säkra freden i ,även lägga ner ett betydandearbete på fredsbevarande verksamhet,katastrofhjälp, evakueringsinsatser ochkrishantering. EnligtMaastrichtfördraget kan EU anmoda VEUatt utföra uppgifter på detta område.Den s.k. Petersbergdeklarationen från1992 stadgar att VEU skall kunna utförahumanitära insatser och räddningstjänst,fredsbevarande operationer ochkrishantering. Detta har kommit att bliden mest betydelsefulla delen av VEU:sverksamhet. VEU:s operativa insatser äri första hand av fredsbevarande ochkrishanteringskaraktär(sanktionsövervakning, poliser i Mostarm.m.). För är det väsentligt attkunna följa den säkerhetspolitiskadiskussion som förs mellan de nu 27europeiska stater som i olika formerdeltar i VEU. kan i VEU ocksåbidra med betydande erfarenheter frånett mångårigt agerande inomfredsbevarande verksamhet,katastrofhjälp och humanitära aktioner.Sverige avser dock inte att bli medlemi VEU. innehållernämligen, liksom NATO:s, en förpliktelseför medlemmarna att komma tillundsättning för den händelse ett landsterritorium utsetts för angrepp ellerhot. En sådan biståndsförpliktelse ärinte förenlig med militäraalliansfrihet. Utskottet har även fleragånger tidigare uttalat att medlemskap iVEU inte skulle gagna svenskasäkerhetspolitiska intressen. Däremot ärdet regeringens och riksdagensuppfattning att observatörskap i VEU ärförenligt med militäraalliansfrihet. Observatörskap i VEU harbedömts ge den nödvändigainsynen i verkställigheten av de EU-beslut som har försvarspolitiskaimplikationer (bet. 1994/95:UU5, rskr.63).Utskottet noterar att det finns enintressant potential i de diskussionersom pågår om samarbete mellan EU och VEUi frågor som faller inom ramen förPetersbergdeklarationen. Utskottetnoterar även att frågan om det svenskaobservatörskapet i VEU nyligenbehandlats i det sammansatta utrikes-och försvarsutskottets betänkande UFöU1med anledning av proposition 1995/96:12Totalförsvar i förnyelse. Detta utskottsöverväganden sammanfaller med här ovanredovisade bedömning (bet.1995/96:UFöU1).Riksdagen slog åter fast attSveriges militära alliansfrihet syftandetill att vårt land skall kunna varaneutralt i händelse av krig i vårtnärområde består (bet. 1995/96:UFöU1).Av betänkandet framgår att Sverigessamarbete med NATO, som äger rum inomramen för samarbetsprogrammet PFF(Partnerskap för fred), sker påalliansfri grund. Den säkerhetspolitiskasituationen har förändrats efter detkalla krigets slut och ger ökademöjligheter att bidra till fred ochsäkerhet genom deltagande ifredsfrämjande och humanitära insatserav olika slag. Regeringen kan, enligtlag, besluta om deltagande med väpnadstyrka i fredsbevarande insatser endastom dessa grundar sig på mandat från FN:ssäkerhetsråd eller OSSE.Utskottet noterar att ävenförsvarsutskottet, i sitt yttrande tillutrikesutskottet (1995/96:FöU3y), anserdet naturligt att försöka stärkaunionens gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik. EU måste kunnainskrida i konflikters tidiga skeden,liksom i akuta krisförlopp, och därvideffektivt kunna utnyttja allasäkerhetspolitiska instrument fråndiplomati till fredsbevarande militärainsatser.Försvarsutskottet anför vidare bl.a.följande:Under regeringskonferensen bör därförvid diskussionen om försvarspolitikendet konfliktförebyggande ochkrishanterande arbetet stå i förgrunden.Detta samarbete på det fredsfrämjandeområdet, där som ett militärtalliansfritt land kan delta, är enligtutskottet något helt annat än attförsöka åstadkomma ett gemensamteuropeiskt försvar.Inom ramen för detta samarbete kan, somregeringen framhåller, VEU:s operativaförmåga i olika avseenden behövaförbättras. Utskottet vill här för sindel betona att sådana åtgärder intesamtidigt bör få försämra andraorganisationers förmåga tillkrishantering och fredsfrämjandeinsatser. FN:s ställning får sålundainte undergrävas, vilket isin motion påtalar risken för. Detsammagäller för som för hantering aveuropeiska konflikter i stället bör gesmöjligheten att spela en merbetydelsefull roll, eftersom Rysslandoch övriga östeuropeiska stater ärmedlemmar i men inte i EU ellerVEU. FN:s generalsekreterare har förövrigt uttalat sig för ett ökatregionalt ansvarstagande förkrishantering och fredsbevarandeverksamhet.Utrikesutskottet delar, som ocksåframgått ovan, de bedömningar somförsvarsutskottet gör i dessa frågor.Med det anförda betraktar utskottetmotionerna /96:U21 (kds) yrkandena27 och 32, 1995/96:U22 (v) yrkandena 45och 46, 1995/96:U23 (m) i berörd del,1995/96:U25 (c) yrkande 19 i berörd delsamt 1995/96:U29 (mp) yrkande 42 sombesvarade. Motion 1995/96:U30 (s)yrkande 6 avstyrks.I flera motioner finns också yrkanden omandra aspekter på försvarssamarbetet iEU. I motion 1994/95:K224 (kds) erinrasbl.a. om att som EU-medlem självbestämmer om vi vill delta i denförsvarspolitiska dimensionen av ettbrett säkerhetspolitiskt samarbete iunionen. Mot bakgrund av att iinträdesförhandlingarna med EUförklarade att vi inte kommer attförhindra utvecklingen inom unionen motett försvarspolitiskt samarbete, begärsi motionen ett riksdagenstillkännagivande om att dettaförsvarspolitiska samarbete inom unionenskall inspireras av samma frihetliga,demokratiska och fredliga principer somvägleder den övriga verksamheten inomEU.Utskottet får mot bakgrund av detta ochandra yrkanden rörande EU:sförsvarssamarbete och relationernamellan EU och VEU i andra avseenden ände som berörts ovan konstatera följande:Möjligheten att slå ihop EU och VEU hardiskuterats i förberedelsearbetet införregeringskonferensen, men måste frånsvensk utgångspunkt avvisas. Sverigesmilitära alliansfrihet är, så längeVEU:s territoriella försvarsförpliktelsebibehålls, oförenlig med en sådansammanslagning. avser inte attgå in i något förpliktande samarbete påförsvarsområdet.