bet · GK01FiU7 · 1996-10-08 00:00:00 — Regeringens skrivelse kanvara lämplig för att redovisa sådanaanalyser.Vad gäller förslag omstatliga åtgärder för att på olika sättförbättra ekonomin inom den kommunalasektorn så ingår dessa också i ovannämnda motioner. Det gäller ocksåregleringen av olika åtaganden ochförhållandet mellan stat och kommun.Vi avser således att återkomma tilldessa frågor i samband medpropositioner, budgetbehandlingen och iövrigt i samband med att motioner lagdaunder den allmänna motionstidenbehandlas.Socialutskottets yttrande1996/97:SoU2yUtvecklingen inom den kommunala sektornTill finansutskottetFinansutskottet har beslutatbereda socialutskottet tillfälle attyttra sig över regeringens skrivelse1995/96:194 om utvecklingen inom denkommunala sektorn.Socialutskottet begränsar yttrandettill avsnitten 3.1.1 Hälso- och sjukvårdoch 3.1.2 Barnomsorg i skrivelsen samttill motionerna Fi102 yrkande 3 ochFi104 yrkandena 3, 4 och 10.VårdköernaI regeringens skrivelse redovisas attdet infördes en vårdgaranti föratt minska köer och väntetider inomvården. Garantin innebar att patienterinom de grupper som omfattades avgarantin (höftledsoperationer,operationer mot gråstarr,kranskärlsförträngning m.fl.) skallerbjudas behandling inom tre månaderfrån det att patienten satts upp påvårdplaneringslista. Vidare anförs att,i den s.k. Dagmaröverenskommelsen mellanstaten och , den nu gällande vårdgarantin harutvecklats till att omfatta äventillgängligheten till basal hälso- ochsjukvård i primärvården samt tillbedömning av specialist efter det attremiss har utfärdats. Den nu utvidgadevårdgarantin innebär också att särskildanationella vårdprogram skall upprättasför vissa patienter som lider avallvarlig kronisk sjukdom.Vidare anförs att ien rapport har redovisat resultatet aven uppföljning av vårdgarantin somgenomfördes /96. Närundersökningen genomfördes pågick omfattande vårdstrejker.Enligt Landstingsförbundet har dessastrejker haft stor inverkan på deuppgifter som presenterades i rapporten.Vid tiden för undersökningen fanns 61000 personer i kö till behandlingar somomfattades av vårdgarantin, vilketinnebar att köerna hadeökat eller 14 900 personer.Antalet patienter som omfattades avvårdgarantin och som väntat mer än tremånader ökade med 5 600personer till totalt 11 600. Dettabetyder att antalet patienter somomfattas av vårdgarantin och som väntatmer än på aktuell behandlinghar mer än tredubblats jämfört /94. Av dessa hade 82 %själva valt att stå kvar på klinikensväntelista i stället för att hänvisastill en klinik med kortare väntetid,anförs det.I motion Fi104 av m.fl.(m) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionenanförts om vårdköerna (yrkande 3).Motionärerna finner det anmärkningsvärtatt regeringens skrivelse inte med ettenda ord berör de allt längre köernatill operationer och behandlingar.Vårdköerna försvann under den föregåendemandatperioden men ökar nu igen i enoroande takt.Enligt en enkät som Landstingsförbundetpresenterade fanns då i minstfem landsting köer utanför vårdgarantinsom av den medicinska sakkunskapenansågs vara medicinskt oacceptabla.Enkäten visade också att bara 14 av 21sjukvårdshuvudmän sade sig följavårdgarantins rekommendationer.Situationen har ytterligareförvärrats enligt motionärerna.Utskottets bedömningUtskottet ser med oro på att köerna ivården ökar. Av Landstingsförbundetsrapport framgår visserligen att ökningenav köerna till viss delkan förklaras av vårdstrejken i slutetav året. Detta är dock inte helaförklaringen.Vårdgarantin är en angelägen fråga iregeringens pågående överläggningar medLandstingsförbundet om den s.k.Dagmaröverenskommelsen för 1997.Utskottet utgår från att regeringenåterkommer till i denna frågaså snart förhandlingarna har avslutats.Det totala resursbehovet för svenskhälso- och sjukvård övervägs förnärvarande inom HSU 2000, som kommer attöverlämna ett delbetänkande omresursfrågorna . Någottillkännagivande med anledning av motionFi104 (m) yrkande 3 behövs inte enligtutskottets mening.BarnomsorgenI regeringens skrivelse anförs attbarnomsorgen genom pedagogiskgruppverksamhet skall ge barn stöd ochstimulans för deras emotionella, socialaoch intellektuella utveckling, bidratill goda uppväxtvillkor och ge barn medspeciella behov av särskilt stöd för sinutveckling den omsorg som derasspeciella behov kräver.Under 1990-talet har barnomsorgenbyggts ut kraftigt, anförs det. År 1990fanns 531 900 barn i åldrarna 0-12 årinskrivna i daghem, familjedaghem ochfritidshem. fanns 645500 barn inskrivna, vilket innebär enökning med . Under år 1995byggdes barnomsorgen ut med ytterligare20 000 platser, och för räknarkommunerna med att bygga ut medytterligare 25 000 platser enligtSvenska Kommunförbundet.I många kommuner har det blivit vanligtmed särskilda verksamheter som omfattaralla sexåringar som organisatoriskttillhör skolförvaltningen. Ökningen avantalet inskrivna barn är därförsärskilt stor i åldersgruppen sex tillsju år.Vidare har den icke-kommunalabarnomsorgen successivt ökat iomfattning. var det totalaantalet inskrivna barn i icke-kommunaladaghem eller fritidshem 16 000.Motsvarande siffra var 47 000barn. Den vanligaste formen för attdriva icke-kommunal barnomsorg var somföräldrakooperativ.I fasta priser harbruttodriftskostnaderna för barnomsorgensjunkit som antaletinskrivna barn ökat . Detta geren sammantagen produktivitetsutvecklingför hela barnomsorgen under periodenmotsvarande . Gruppstorlekarna harökat med i genomsnitt 0,5 barn perdaghemsgrupp och 1,8 barn perfritidshemsgrupp mellan åren 1993 och1994. hade av allaårsarbetare i förskolor och fritidshemförskollärar- ellerfritidspedagogsutbildning medan 2 %saknade formell utbildning för arbetemed barn. var motsvarandeandelar 49 respektive 7 %.Undersökningar gjorda av visar att kommunernaalltmer sällan tillämpar enhetstaxor ochatt de i stället övergår tillavgiftstaxor som är baserade på procentav bruttoinkomsten. En tendens är attkommunerna även inför en merdifferentierad avgiftstaxa vad avservistelsetid med olika tidsintervaller.Allt fler kommuner går också ifrånsystemet med en betalningsfri månadunder sommaren och inför tolv månadersbetalningsplikt. beräknarkommunerna att höja sina avgifter med igenomsnitt över inflationen.I motion Fi102 av m.fl.(v) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionenanförts om barnomsorg (yrkande 3).Motionärerna konstaterar attproduktivitetsökningen på för helabarnomsorgen mellan åren 1990 och 1994till huvuddelen har kommit till ståndgenom fler inskrivna barn. Detta innebäratt personalen (vilka i princip ärkvinnor) fått en större arbetsbörda, ochbarnen har inte fått samma möjligheteratt utvecklas i en pedagogisk miljö.Detta ger effekter på lång sikt som är svåra att mäta iprestationstermer. En ökad arbetsbördaför barnomsorgspersonalen leder ocksåtill att den uppmätta effektivitetenriskerar att ätas upp av ohälsoproblem,vilket då framför allt drabbar kvinnor.Motionärerna anför att effekterna påbarn av nedskärningar inom skola ochbarnomsorg delvis kan utläsas av detökade antal barn som kommer till barn-och ungdomsmottagningarna. Ensystematisk urholkning av barnenslivsmiljöer leder enligt motionärernatill ökad utslagning av barn. Tidigarekunde skola och barnomsorg fånga uppdessa barn, men dessa klarar inte längreav denna uppgift, eftersom den störstadelen av tiden går åt till gruppen somhelhet och inte riktas till den enskildaindividen. Detta försvårar förpersonal/lärare att upptäcka dem sombehöver extra stöd.I motion Fi104 av m.fl.(m) begärs ett tillkännagivande tillregeringen om vad i motionen anförts omrätten att välja som en grund förförnyelse och utveckling av vård,barnomsorg och utbildning (yrkande 10).Motionärerna anför att de enskildainitiativen är av största vikt för attnå en förnyelse och utveckling avskolan. Det är motionärernas övertygelseatt kvalitet och variationsrikedom iundervisningen bäst främjas om skolormed olika inriktning, arbetssätt ochhuvudmän kan verka sida vid sida. Devill fortsätta att arbeta för ökadvalfrihet inom barnomsorg och skola,vilket de anser att regeringenmotarbetar. Detta förvånar motionärernaeftersom flera rapporter visatatt fristående alternativ inom skola ochbarnomsorg uppnår hög kvalitet tillrelativt sett lägre kostnader.Regeringen bör därför redovisa desakskäl som ligger till grund för dennapolitik mot elevernas och föräldrarnasrätt att välja skola och barnomsorg.I motionen yrkas även att somsin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en redovisning avhur inkomstrelaterade taxor inombarnomsorgen ökar marginaleffekterna förbarnfamiljerna och vad detta leder till(yrkande 4). Regeringens skrivelseanger att kommunerna alltmer sällantillämpar enhetstaxor utan i ställetövergår till avgiftstaxor som ärbaserade på bruttoinkomsten.Motionärerna anför att detta är en dåligutveckling som har stimulerats av olikauttalanden av regeringsföreträdare.Innebörden av denna avgiftspolitik bliratt just barnfamiljer utsätts försärskilt hårda och för samhällsekonominskadliga marginaleffekter vid inkomst-ökning. Konstruktionen avinkomstrelaterade taxor inom vissaspeciella områden bottnar i en märkligfelsyn att också kommunerna ovanpå denstatliga fördelningspolitiken genomskatternas och vissa bidrags utformningskall bedriva fördelningspolitik. Varförman i så fall låter detta gälla justbarnomsorgen men inte t.ex.kollektivtrafik förefaller gåtfullt.Utskottets bedömningUtskottet vidhåller sin tidigareuppfattning att en väl utbyggdbarnomsorg av god kvalitet är en viktigdel i familjepolitiken för att främjaföräldrars möjlighet att kombineraföräldraskap och förvärvsarbete. Ettviktigt steg för att nå målen förbarnomsorgen var införandet av debestämmelser i socialtjänstlagen sompreciserar barnomsorgens uppgift och dekvalitetskrav som gäller förverksamheten.Utskottet kan konstatera attbarnomsorgen har byggts ut kraftigtunder för att mötafamiljernas behov. harpersonalens utbildningsnivå höjts,vilket är viktigt för kvaliteten.Utskottet kan vidare konstatera attantalet barn i barngrupperna har ökat.Kunskapen om effekterna av detta är ännubegränsad. Utskottet har dock inhämtatatt för närvarandearbetar med en studie om situationen förbarn med särskilda behov inombarnomsorgen. Studien, som beräknas bliklar , bör kunna gevärdefull kunskap om situationen inombarnomsorgen. Vidare pågår inomVälfärdsprojektets ram en jämförandestudie av barnomsorgen i ochSverige, vilken även kan ge ny kunskap.Utskottet anser att motion Fi102 (v)yrkande 3 inte bör föranleda någotuttalande från sida.Utskottet har bl.a. i betänkande1994/95:SoU8 framhållit att barnomsorgenskall präglas av rättvis fördelning ochökad valfrihet. Utskottet anfördesamtidigt att det är kommunens ansvaratt tillgodose behovet av barnomsorg ochatt kommunen därför måste ha möjlighetatt planera all barnomsorg inom kommunensåväl den som bedrivs av kommunen somden enskilda. Utskottet kan nukonstatera att den icke-kommunalabarnomsorgen successivt ökat iomfattning. Utskottet anser inte attmotion Fi104 (m) yrkande 10 börföranleda något uttalande frånriksdagens sida.Avgifterna inom barnomsorgen är enkommunal angelägenhet. Enligt 35 §socialtjänstlagen får kommunen ta utskäliga avgifter enligt grunder somkommunen bestämmer. Avgiften får dockinte överstiga kommunens självkostnad.Motion Fi104 (m) yrkande 4 bör, enligtutskottets mening, avstyrkas.Stockholm den 4 september 1996På socialutskottets vägnarSten SvenssonI beslutet har deltagit: (), (), RinaldoKarlsson (s), (),(), (),(), (),(), (),(), (), (), (), (), ElisebehtMarkström (s) och Skånberg (kd).Avvikande meningar1. VårdköernaSten (), (),(), (), () och TuveSkånberg (kd) anser att utskottetsbedömning under avsnittet Vårdköerna bort ha följande lydelse:Utskottet anser att regeringen i sinskrivelse inte tillräckligt ingåenderedovisat den oroande utvecklingen medallt längre köer till operationer ochbehandlingar. Vårdköerna försvann underden föregående mandatperioden men ökarnu igen i en oroande takt. Regeringenförsöker hävda att sjuksköterskestrejkeni slutet av 1995 är anledningen till attköerna har vuxit. Detta stämmer inte.Redan i början av 1995 kunde landstingefter landsting konstatera att köernaväxte. harkonstaterat att strejken endastförstärkte en redan pågående trend.Enligt en enkät som Landstingsförbundetpresenterade fanns då i minstfem landsting köer utanför vårdgarantinsom av den medicinska sakkkunskapenansågs vara medicinskt oacceptabla.Enkäten visade också att bara 14 av 21sjukvårdshuvudmän sade sig följavårdgarantins rekommendationer.Situationen har förvärrats.Enligt utskottet bör detta gesregeringen till känna med anledning avmotion Fi104 (m) yrkande 3.2. Besparingar inom barnomsorgenStig () anser att den del avutskottets bedömning under avsnittet Barnomsorg som börjar med Utskottetvidhåller och slutar med riksdagenssida. bort ha följande lydelse:Utskottet oroas över besparingarna inombarnomsorg och skola. Denproduktivitetsökning som regeringenredovisar i sin skrivelse har i huvudsakkommit till stånd genom fler inskrivnabarn. Med andra ord har personalen fåtten större arbetsbörda och barnen harinte fått samma möjligheter attutvecklas i en pedagogisk miljö. Dettager effekter på lång sikt som ärsvåra att mäta.Effekterna av besparingar inom skolaoch barnomsorg kan delvis utläsas av detökande antal barn som kommer till barn-och ungdomsmottagningarna. Ensystematisk urholkning av barnenslivsmiljö leder till ökad utslagning avbarn. kunde skola ochbarnomsorg fånga upp dessa barn, vilketär svårare då större delen avtiden går åt till gruppen som helhet ochinte riktas till den enskilda individen.Detta försvårar för personal/lärare attupptäcka de barn som behöver extra stöd.Enligt utskottets mening bör detta gesregeringen till känna med anledning avmotion Fi102 (v) yrkande 3.3. Förnyelse och utveckling inom skolanoch barnomsorgenSten (), (),(), (),(), () och Skånberg (kd) anser att dendel av utskottets bedömning underavsnittet Barnomsorgen som börjar med Utskottet har och slutar med mening,avstyrkas. bort ha följande lydelse:Utskottet anser att varje familj skallha rätt att välja den barnomsorg sompassar familjen bäst. Detta förutsätteratt det finns olika former av barnomsorgatt tillgå och att familjernas valrespekteras genom att även privatbarnomsorg som uppfyller kvalitetskravenges rätt till offentligt stöd. Utskottetanser således att bör beslutai enlighet med riksdagsbeslutet enligtbetänkande 1993/94:SoU11.Utskottet anser att medanledning av motion Fi104 (m) yrkandena4 och 10 bör ge regeringen detta tillkänna.Utbildningsutskottets yttrande1995/96:UbU8yUtvecklingen inom den kommunala sektornTill finansutskottetFinansutskottet har den 21 maj 1996beslutat att bereda bl.a.utbildningsutskottet tillfälle att yttrasig över regeringens skrivelse1995/96:194 Utvecklingen inom denkommunala sektorn jämte motioner, i dedelar som skrivelsen och motionernaberör utskottets beredningsområde.I de motioner som väckts med anledningav skrivelsen finns 10 yrkanden somberör utbildningsutskottetsberedningsområde. Utskottet behandlar idet följande motionsyrkandena under trehuvudrubriker som ansluter tillskrivelsens avsnitt 3.2 Skolan, 4.3Mindre förändringar i organisationenefter valet , delavsnittet omentreprenader och konkurrens och 4.4Medborgarper-spektivet stärks.SkolanI skrivelsen lämnar regeringen enöversiktlig redovisning av hur denkommunala verksamheten utvecklas iförhållande till de nationella mål somstatsmakterna har satt upp för vissaverksamhetsområden. Ett av de områdensom behandlas är skolan (s. 59-76).Regeringen redovisar bl.a. attutbildningsområdet i genomsnitt svararför av kommunernas löpandebruttokostnader och att totalkostnadenför utbildning var 86,6miljarder kronor (fasta priser). För deolika skolformerna ges en kortfattadredovisning av de nationella målen förrespektive utbildning, antal elever ochlärare, kostnader, kvalitet,måluppfyllelse samt för grund- ochgymnasieskolan antalet elever m.m. ifristående skolor.I skrivelsen redovisas också bl.a.Skolverkets undersökning /94Attityder till skolan (rapport nr 72), ivilken ett representativt urval avallmänhet, föräldrar, elever och läraretillfrågats om sin syn på skolan. Avundersökningen framgår att skolan är ettav de samhällsområden som allmänhetenhar störst förtroende för. Tre av fyratillfrågade har en positiv uppfattning.Två av tio föräldrar har litet elleringet förtroende för skolan. Enmajoritet av allmänhet och föräldrartycker att vi har en lika braeller bättre skola än den man själv gicki. Både allmänhet, föräldrar och lärareanser att skolans uppgifter är viktiga,men att skolan inte lyckas fullt ut medatt nå målen. Många menar att skolanlyckas bättre med att förmedla kunskapän med sina personlighetsdanandeuppgifter. De flesta lärare och elevertrivs i skolan. Mobbningsproblemen ärstörst på högstadiet.Frågan om hur olika elevers behov skallkunna tillgodoses m.m. behandlas imotion 1995/96:Fi104 (m). Enligtmotionärerna handlar det om att höja dengenerella kunskapsnivån så att svenskaelever i alla ämnen tillhör de absolutfrämsta i världen. Det handlar också omatt stävja tendenserna till ökadeskillnader i resultat mellan dem som kanmest och dem som kan minst. Regeringenbör återkomma med en analys avhur olika elevers behov skall kunnatillgodoses i svensk skola (yrkande 5).En viktig fråga där underlag saknas iregeringens skrivelse berör utvecklingennär det gäller lärare som har genomgåttspecialpedagogisk påbyggnadsutbildning.Dessa lärare utgör en relativt litengrupp med hög kompetens och högmedelålder. Motionärerna är allvarligtbekymrade för återväxten inom dennagrupp. Vidare framhåller motionärernaatt det hade varit önskvärt med enredovisning i skrivelsen av effekternaav kommunaliseringen av särskolan(yrkande 6).Utskottet vill inledningsvis erinra omatt det offentliga skolväsendet enligt 1kap. 2 § skollagen (1985:1100) skall gealla barn och ungdomar, oberoende avkön, geografisk hemvist samt sociala ochekonomiska förhållanden, lika tillgångtill utbildning. Utbildningen skall inomvarje skolform vara likvärdig varhelstden anordnas i landet. Utbildningenskall ge eleverna kunskaper ochfärdigheter samt, i samarbete medhemmen, främja deras harmoniskautveckling till ansvarskännandemänniskor och medborgare. Utbildningenskall vidare ta hänsyn till elever medsärskilda behov.Nya läroplaner för det obligatoriskaskolväsendet (Lpo 94) och de frivilligaskolformerna (Lpf 94) har nyligeninförts (prop. 1992/93:220, bet.1993/94:UbU1, rskr. 82 och prop.1992/93:250, bet. 1993/94:UbU2, rskr.93). Lpo 94 tillämpas fr.o.m. läsåret1995/96 i årskurserna 1-7 och /98 i hela . Lpf94 tillämpas fr.o.m. /95 förden nya reformerade gymnasieskolan.Läroplanerna utgår från enansvarsfördelning där staten anger deövergripande målen och riktlinjerna förskolverksamheten och kommunerna ansvararför genomförandet. Enligt de nyaläroplanerna skall undervisningenanpassas till varje elevs behov.Läroplanerna kompletteras med kursplanerför alla ämnen och timplaner för deolika skolformerna. I kursplanerna angesde mål som alla elever skall gesmöjlighet att nå. Skolan har ansvaretför att anpassa undervisningen så atteleverna når minst dessa mål. Dessutomanges i kursplanerna de mål skolan skallsträva mot. Dessa mål sätter inte uppnågot tak för elevernas kunskaper ochutveckling utan är vida och högtställda. Strävansmålen ger skolan godamöjligheter att lägga upp enundervisning som är anpassad efter varjeelevs förutsättningar. Strävansmålen gerett stort utrymme för fördjupning ochbreddning av elevernas kunskaper. De nyaläroplanerna ger således alla elever -såväl svag- som högpresterande elever -goda möjligheter till utveckling.Utskottet vill även peka på att elevermed behov av särskilt stöd enligt dennationella utvecklingsplanen skalluppmärksammas särskilt. Regeringen har iregleringsbrev /96 bl.a. gettSkolverket i uppdrag att utvärdera hurkommunerna fördelar resurserna för atttillgodose elever med behov av särskiltstöd. har i sinverksamhetsplan /96 prioriteratfrågor kring elever med behov avsärskilt stöd.När det gäller yrkandet omspecialpedagogisk påbyggnadsutbildningoch kommunaliseringen av särskolan villutskottet peka på att universitet ochhögskolor enligt bestämmelser iregleringsbrev /96 skall samrådamed kommunerna, samt iförkommande fall med näringslivetsbranschorganisationer före beslut omdimensionering av olika fördjupningaroch specialiseringar inomlärarutbildningarna. ochgymnasieskolans behov av lärare medspecialpedagogisk examen och lärare isvenska som andraspråk skall särskiltbeaktas.Arbetsgruppen för översyn avlärarutbildningen har överlämnat sinrapport i förändring (Ds1996:16) till departementet i mars 1996.Rapporten har remissbehandlats.Utskottet konstaterar vidare attansvaret för särskolan och särvuxöverfördes från landstingen tillkommunerna slutligt med utgången av år1995. skall senast den 1februari 1998 redovisa en utvärdering avkonsekvenserna av det ändradehuvudmannaskapet för särskolan ochsärvux.Med hänvisning till vad utskottetanfört bör finansutskottet avstyrkayrkandena 5 och 6 i motion1995/96:Fi104.Finansiering av den arbetsplatsförlagdautbildningen (APU) i gymnasieskolan tasupp i yrkande 7 i motion 1995/96:Fi104(m). Motionärerna hänvisar tillrapporter från Svenska kommunförbundetoch som visar att mångaskolor inte kan få ut sina elever påarbetsplatsförlagd utbildning i denomfattning som regering och riksdag harbeslutat. Detta förhållande är mycketallvarligt. Regeringen bör återkomma medett förslag till finansieringsmodell förAPU utifrån de riktlinjer som föreslogsav utredningen om kompetenskrav förgymnasielärare i yrkesämnen ibetänkandet Höj ribban! (SOU 1994:101).Utskottet vill med anledning avyrkandet anföra följande.Regeringen har i proposition1995/96:206 Vissa skolfrågor m.m.behandlat den arbetsplatsförlagdautbildningen (APU) i gymnasieskolan. Ipropositionen betonas vikten av APU, ochregeringen föreslår att även program sominte har yrkesämnen skall, om kommunenså beslutar, kunna arbetsplatsförläggas.Regeringen anser också att en särskildmålbeskrivning bör fastställas för APU isyfte att höja kvaliteten i denna del avgymnasieutbildningen. Även andra ämnenän yrkesämnen skall kunnaarbetsplatsförläggas.Utbildningsutskottet avser att inom kortbehandla den nu nämnda propositionenjämte bl.a. ett identiskt likalydandeyrkande som det nu förevarande omfinansiering av APU. Utskottet kommersåledes att utförligt behandlafrågor med anknytning till APU inklusivefinansieringsfrågan. Med hänvisninghärtill anser utskottet att det nuförevarande yrkandet bör avslås avriksdagen.Moderaterna pekar i sin motion1995/96:Fi104 yrkande 8 på möjlighetenatt vidga kommunernas rätt att lägga utundervisning på entreprenad. gällandelag möjliggör entreprenad endast isådana ämnen som enligt skollagenbetecknas som estetiska ämnen,ekonomiska ämnen, tekniska ämnen elleryrkesämnen. Lagen omentreprenadförhållanden inom skolan börförtydligas så att det blirmöjligt för kommuner att uppdra åt andrautbildningsanordnare att bedrivaundervisning inom ett flertal olikaämnen.Utskottet vill med anledning avyrkandet anföra följande.Enligt lagen (1993:802) omentreprenadförhållanden inom skolan fårkommuner och landsting sluta avtal meden enskild fysisk eller juridisk personom att denne skall bedriva vissundervisning i gymnasieskolan. Avtaletfår som motionärerna påpekar endast avseundervisning inom ämnesblocken estetiskaämnen, ekonomiska ämnen, tekniska ämnenoch yrkesämnen. Detta innebär att över700 av ca 750 kurser i gymnasieskolankan läggas ut på entreprenad. Förundervisning inom andra områden än de nunämnda får regeringen, om det finnssärskilda skäl i det enskilda fallet,medge entreprenaddrift. Utskottet hartidigare behandlat frågan om vidgademöjligheter att lägga ut undervisning påentreprenad (bet. 1994/95:UbU10 s. 24).Utskottet ansåg då att det inte fannsskäl att ändra gällande föreskrifter omundervisning på entreprenad inomskolområdet och avstyrkte deföreliggande motionerna.