bet · GK01SoU1 · 1996-12-03 00:00:00 — Dettasker bäst genom en politik för fler jobbgenom företagande.· Inga löften om stora, generellaskattesänkningar.· Resurser skall överföras tillvårdsektorn från försäkringskassorna ochett statligt stimulansbidrag tilläldreboende införas.· Ett effektivare offentligtresursutnyttjande skapas genom attfrämja konkurrens i kommuner ochlandsting.· Kommunala bolag som inte ligger inomde kärnområden som kommunerna börprioritera avvecklas.När det gäller synen på vårdensresursfrågor hänvisar motionärerna tillatt resonemanget finns ytterligareutvecklat i partimotionen om ekonomiskpolitik under avsnittet om kommunernasekonomi.Enligt motionärerna förutsätterförslagen om ändringar på vårdområdetytterligare resurser. Det är nödvändigt,oavsett hur mycket pengar som läggs nedpå vård, att säkerställa att resursernaanvänds på bästa sätt. Kvalitetssäkringoch ett effektivare resursutnyttjandemåste gå hand i hand.Vidare framhålls att kostnaderna försjukvården minskat ,produktiviteten har ökat kraftigt,kvaliteten har förmodligen förbättratsoch nya organisationsformer har växtfram. Enligt liggerSverige på delad 13:e plats ivästvärlden för sjukvårdens andel avBNP. Bägge dessaländer har en i huvudsakprivatorganiserad försäkringsmarknad förvården vilket enligt motionärernatenderar att verka kostnadsdrivande.Kostnaderna blir högre än i system medskattefinansierad sjukvård.Landstingen har minskat sina kostnaderi förhållande till hälso- och sjukvårdenoch ytterligare besparingar planeras.Oron stiger för vad besparingarnaegentligen innebär. En utveckling medavtagande produktivitet ingerockså osäkerhet om huruvida framtidanedskärningar av resurserna skall klarasmed effektiviseringar eller om svagagrupper skall råka illa ut. Gapet mellanbehov och resurser fram till år 2010blir enligt Landstingsförbundetsberäkningar betydande. Med en ekonomiskpolitik inriktad på fler jobb genomföretagande blir situationen för vårdenbetydligt ljusare, menar motionärerna.I samma motion (fp) yrkas att riksdagenbeslutar att en lag om husläkare införs.Lagen bör ha samma lydelse som den 1januari 1996 upphävda lagen (1993:588)om husläkare hade (yrkande 5). I och medatt husläkarlagen avskaffades harprivata läkares rätt att verka på sammavillkor som egna husläkareinte längre något skydd i lag.Motionärerna anser lagstiftningen skallgarantera mångfald och valfrihet förpatienterna. Husläkarlagen bör därföråterinföras. I yrkande 9 tas patientensställning upp. Motionärerna anser attpatienternas inflytande över beslut somgäller vård och behandling fortfarandeär begränsat. Patientens ställning måstestärkas. Detta kan lämpligen ske genomatt nuvarande och nya regler sammanförsantingen i en särskild lag om patientensställning och inflytande, eller som ettsärskilt avsnitt i hälso- ochsjukvårdslagen. Samma yrkande finns imotion So210 av ().I motion So294 av m.fl.(v) begärs ett tillkännagivande om vadsom anförts om ökade resurser till hälso-och sjukvården (yrkande 1). Motionärernaanför att regeringens politik undersenare år inneburit att utrymmet förverksamheten i kommuner och landstingbeskurits, vilket enligt motionerna inteär en framkomlig väg för en fortsatthögklassig hälso- och sjukvård. Tvärtomså är hälso- och sjukvården i behov avmer resurser särskilt när det gälleromvårdnadsdelen. Vidare påpekarmotionärerna att samtliga landstingredovisar ekonomiska underskott ochantalet anställda minskar. Motionärernavill att utrymmet för verksamhet ikommuner och landsting skall öka. Dettakan ske genom bl.a. sänktaarbetsgivaravgifter, höjd a-kasse- ochsjukförsäkringsnivå till fr.o.m. 1januari 1997, ytterligare resurser tillden s.k. kommunakuten, slopadbegränsning av kommunernasbeskattningsrätt.I motionen begärs också etttillkännagivande om vad som anförts omutvecklingen av primärvården (yrkande2). För att landstingen skall kunnauppfylla sina åligganden enligt hälso-och sjukvårdslagen och erbjuda allainvånare i sjukvårdsområdet en god ochtillgänglig vård är det, enligtmotionärerna, nödvändigt att sjukhusensöppenvårdsutbud ur ett resursperspektivkan omfördelas och användas bl.a. föratt utveckla primärvården. Utvecklasprimärvården och folkhälsoarbetet kommerdetta att innebära ekonomiska ochmänskliga fördelar. Sjukhusvård kommersjälvfallet att behövas också iframtiden. Motionärerna menar att detviktigaste dock är att patienter vårdaspå rätt nivå inom sjukvården och attvårdstrukturer som inte tillgodoser demål som eftersträvas måste förändras.Även i motion Sf241 av . (v) begärs ett tillkännagivande omvad som anförts om sjukvårdens behov avytterligare resurser (yrkande 9).I motion So802 av m.fl.(kd) begärs ett tillkännagivande om vadsom anförts om att låta vård och omsorgfå en särställning och tillförsäkra densektorn tillräckliga resurser (yrkande1). Motionärerna anför att behoven inomhälso- och sjukvården ärväldokumenterade. Det gäller inte minstpatientgrupper som gamla och långvarigtsjuka. har visatpå betydelsen av att resurser finns fördessa patientgrupper. Enligtmotionärernas mening kan de ökande behovsom finns av hälso- och sjukvård intebara mötas av landstingen genom enfortsatt rationalisering ocheffektivisering. Det finns gränser förhur mycket vård som kan pressas ur varjesatsad krona. Motionärerna vill låtakommuner och landsting få ta del avextra resurser som främst skall användastill att säkerställa en god vård ochomsorg för svårt och långvarigt sjuka.Vård och omsorg måste, menarmotionärerna, ges en särställning isamhället och tillförsäkras tillräckligaresurser.Hälso- och sjukvården har haften hög kvalitet och god tillgänglighet.I dag finns det dock riskbilder ochhälso- och sjukvården står inför storautmaningar. Även om det kan finnas vissamöjligheter till rationaliseringar såanser motionärerna att behoven i daggenerellt sett är så stora att detfordras mer resurser för att kunnaupprätthålla god vård. Som exempel angesatt andelen personer under1990-talet kommer att öka med ,vilket ställer stora krav påutvecklingen av hälso- och sjukvårdenoch äldreomsorgen. I och med att desamhällsekonomiska restriktionernablivit allt mer uppenbara ställs ocksåhöga krav på fortsatta åtgärder för attöka kostnadseffektiviteten liksom på denpolitiska processen när det gäller attåstadkomma en folklig förankring för degrundläggande prioriteringarna inomsjukvården. Vidare pekar motionärerna påatt länsdelssjukhusen, som blivit alltmer självförsörjande, utvecklats tillsmå regionsjukhus i de egna länen,vilket kan hota regionvården.Vissa behandlingsformer är så sällsyntaatt det krävs ett störrebefolkningsunderlag än vad ett länutgör. Till de negativa konsekvensernaav förändringarna i sjukhusvården hörockså att många, särskilt ensamboendeäldre, som har behov att få tillfrisknapå sjukhus skickas hem för . Denkraftiga minskningen av antaletvårdplatser skapar också problem vids.k. Resultatet bliröverbeläggningar och patienterna hamnari korridorer och liknande utrymmen.Motionärerna vill vidare framhållavikten av att den enskilde får vara medi beslutet om var och hur vården skallske.Vidare anförs att det finns anledningtill oro för att förändringen avvårdstrukturen gått allt för snabbt. Enangelägen uppgift är därför att finna envårdstruktur som håller för högt ställdamedicinska kvalitetskrav, och somsamtidigt är kostnadseffektiv ochpraktisk. Det är viktigt att utgå frånpatientens behov. De gränser som i mellan primärvård, sjukhusvård,hem- och socialtjänst skapar bekymmer.Motionärerna förordar i detta avseendeett nära samarbete mellan sjukvården ochden kommunala när detgäller rehabilitering, vård i livetsslutskede och vid utskrivning avpatienter från sjukhusen till egetboende, ålderdomshem eller sjukhem.I motionen begärs vidaretillkännagivanden om att skapaförutsättningar för alternativavårdgivare och om tilläggsdirektiv tillHSU 2000 (yrkandena 2 och 5).Motionärerna anser att en ökad mångfaldav vårdgivare ger patienterna störrevalmöjligheter och kan stimulera,utveckla och tillföra vården nyadimensioner. Privata, kooperativa ochideellt drivna alternativ bör därför gesförutsättningar att utvecklas. Kraven påinsyn och kvalitetsuppföljning måstedock vara desamma oavsett omverksamheten är fristående elleroffentlig. HSU 2000 bör, enligtmotionärerna, få ett tilläggsdirektiv omatt närmare analysera tillsynsfrågornakopplat till frågan om vårdens resurser.Omsorg om äldreI propositionen anges att målen föräldreomsorgen skall vara dels att äldremänniskor med behov av service, omsorgoch vård skall få sina behovtillgodosedda, dels att äldre skall gesmöjlighet att själva bestämma över sinlivssituation och det sätt på vilketomsorgen ges.Det stora flertalet äldre behållerhälsan högt upp och ärvälintegrerade inom familjekretsen och isamhällslivet. Flertalet äldre klararsig också utan särskilda insatser frånsamhällets sida. För en del äldre behövsdock omfattande och kvalificeradeomsorgs- och vårdinsatser. För attbättre tillgodose deras behovgenomfördes ädelreformen den 1 januari1992. Reformen innebar att kommunernafick ett sammanhållet ansvar föräldreomsorgen.Socialstyrelsen har under enfemårsperiod följt upp och utvärderarreformen. En samlad redovisningavlämnades . Reformenoch dess konsekvenser för hela vård- ochomsorgssystemet har studerats ur olikaperspektiv. Äldreomsorgen i sin helhethar belysts på ett sätt som inte gjortstidigare. Styrelsen framhållerädelreformens dynamiska effekter genomatt den, tillsammans med en rad andrasamhällsförändringar, medfört en mycketkraftig omstrukturering av vården ochomsorgen. Kommunerna har därmed ocksåfått en alltmer tydlig roll som basenför vård- och omsorgssystemet. EnligtSocialstyrelsens mening har ädelreformenskapat möjligheter att utveckla bättrekvalitet och effektivareresursutnyttjande inom äldreomsorgen,anförs det i propositionen.Tidigare årsredovisningar ochslutrapporten visar på nyagränsdragningsproblem. Problemen harvarit kända tidigare men de har efterädelreformen blivit mer uppmärksammade.Hit hör det delade ansvaret förrehabilitering och hjälpmedel.Regeringen har tagit initiativ tillsärskilda utvecklingsmedel om 300miljoner kronor för att initierainsatser på området. Av en lägesrapportfrån framgår att deflesta huvudmännen inlett sinaaktiviteter /96 ochatt det finns ambitioner att åtgärda debrister som framkommit iädelutvärderingen.Vidare redovisas att regeringen hösten1995 tog initiativ till att tillkalla ensärskild utredare (dir. 1995:159) meduppgift att kartlägga och analyserafrågan om hur äldre bemöts inom omsorgoch vård och i annan offentligverksamhet. I uppdraget ingår bl.a. attkartlägga och analysera faktorer iorganisation och struktur, som bidrartill brister i kvalitet och bemötande,samt att beskriva pågåendeutvecklingsarbete i kommuner ochlandsting som rör kvalitetsutveckling.Utredningsuppdraget skall vara avslutatsenast den 30 maj 1997.Många äldre och funktionshindradepersoner vårdas av anhöriga som harliten eller ingen kontakt medhemtjänsten eller andra samhällsorgan.Flertalet kommuner har inte utvecklatnågon policy för stödet till anhöriga,och det är långt ifrån självklart attanhöriga får hjälp. I propositionenföreslås därför att ett tidsbegränsatstatligt utvecklings- ochstimulansbidrag inrättas för attutveckla metoder och former för stödettill anhöriga.Socialstyrelsen föreslås få ettfortsatt uppdrag att under entreårsperiod aktivt och samlat bedrivauppföljnings- och utvärderingsarbeteinom äldreområdet.Som redovisats under hälso- ochsjukvårdsavsnittet görs i propositionenbedömningen att svensk hälso- ochsjukvård står inför stora utmaningarbl.a. när det gäller den framtidafinansieringen av vården. Enligtregeringen finns det därför skäl attöverväga åtgärder och att ha beredskapför att möta eventuella ökaderesursbehov för vård och omsorg.I motion So403 av m.fl. (m)yrkas att beslutar dels attvälfärdspolitiken skall utformas medhänsyn tagen till enskilda människorsval i enlighet med vad som anförts imotionen (yrkande 2), dels att äldresrätt att flytta skall skrivas in isocialtjänstlagen i enlighet med vad somanförts i motionen (yrkande 15).Motionärerna anför att den enskildesställning måste stärkas inom ramen fördet gemensamma ansvaret. Den nyavälfärdspolitiken måste bygga på denenskildes val och resurserna skall följadet val som den enskilde själv träffar.Det allmännas viktigaste uppgift bliratt säkerställa att även de som av olikaskäl inte själva kan föra sin talaneller fatta meningsfulla beslutgaranteras jämbördiga förhållanden medandra. Även svårt sjuka och handikappademåste, enligt motionärerna, få väljamellan olika former av service, vård ochboende. En gammal människa som villflytta till ett äldreboende i en annankommun för att komma närmare barn ochbarnbarn skall inte kunna förvägrasdetta, anförs det.Även i motion So405 av My ochInger (båda m) och motion So407 avStig Grauers (m) begärstillkännagivanden till regeringen omlagfäst rätt för äldre att kunna flyttamellan kommuner.I motion So431 av ()yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om äldres rätt och möjligheteratt få bo och erhålla vård där de såönskar (yrkande 2). Motionären anför attvalfriheten kräver att gamla och sjukaalltid skall kunna få den vård de önskaroch behöver där de själva vill. Genomatt införa en allmän hälso- ochsjukvårdsförsäkring skulle varjevårdbehövande kunna få den vård debehöver oavsett var vården ges och avvem. Härigenom skulle varje eventuelltproblem mellan hemkommuner ochvistelse/vårdkommun kunna elimineras vadgäller vård- och kostnadsansvar och denenskilde därmed garanteras frihet attflytta.I motion So607 av m.fl.(m) yrkas att hos regeringbegär förslag om lagstadgad rätt tillvalfrihet för de äldre i enlighet medvad som anförts i motionen (yrkande 8).Motionärerna anser att det nu är dagsatt ge äldre lagstadgad rätt tillvalfrihet vad gäller hemtjänst,dagverksamhet och särskildaboendeformer. Socialtjänstensföreträdare måste inom ramen för sinmyndighetsutövning bedöma huruvida densökande är berättigad tillserviceinsatser utifrån de bestämmelsersom gäller inom respektive kommun ellerenligt socialtjänslagensbiståndsbestämmelser. När behovetdokumenterats t.ex. om rätt tillhemtjänst eller särskilt boende skallden enskilde ha lagstadgad rätt attvälja vem som skall utföra tjänsten. Denkommunala ekonomiska ersättningen kanenligt motionärerna grundas på liknandeprinciper som den tidigare lagstadgaderätten till valfrihet inom barnomsorgen.Motionärerna anser att erfarenheterna avrätten att välja barnomsorg, sominfördes under den borgerliga regeringenoch som sedan Socialdemokraternaavskaffat, visar att valfriheten inteblivit dyrare utan att det finns fleraexempel som visar att alternativ harkunnat drivas till lägre kostnad.Motionärerna är övertygade om attalternativ kommer att växa fram så snartmöjligheten för detta öppnas.I motion So420 av m.fl.(c) begärs tillkännagivande tillregeringen om vad i motionen anförts omhemservicecheck för äldre (yrkande 4).Motionärerna anför att beviljandet avhemtjänst har blivit mycket striktare änunder och att många äldre sominte erhåller hemtjänst ändå har behovav service som t.ex. fönsterputsning,gräsklippning eller inköp. De äldresbehov av vardaglig service skulle kunnatillgodoses genom att staten, medarbetsmarknadsmedel, stimulerartjänstesektorn för äldre. Motionärernaanser att ett system medhemservicecheckar för pensionärer börinföras. Checksystemet bör utformas såatt den som anser sig behöva hjälp medpraktiskt hushållsarbete och enklaretjänster skall kunna köpa checken påposten eller i affären.Hemservicechecken kan sedan användastill att köpa service från en godkändfirma. Genom att subventioneratjänstesektorn på detta sätt minimerasrisken med att oseriösa företaguttnyttjar denna marknad, anförs det.Regeringen aviserade isysselsättningspropositionen(1995/96:22) att man skulle låta se överreglerna för anlitande av tjänster ochanalysera vilken roll privatpersonersköp av tjänster har församhällsekonomin. I uppdraget kommerockså att ligga att ge förslag tillregeländringar som skall stimulera utbudoch efterfrågan på tjänster.Motionärerna anser att i uppdraget ocksåbör ingå att bedöma de äldres behov avförmånssystem för hemservice. Detta börges regeringen till känna.I samma motion begärs ocksåtillkännagivande till regeringen om vadi motionen anförts dels om mångfald ochvalfrihet (yrkande 5), dels om rättenatt bo tillsammans (yrkande 6) och delsom rätten att flytta (yrkande 7).Motionärerna anför att de äldre skallges samma lagstadgade rätt tillvalfrihet för hemtjänst, dagverksamhetoch särskilda boendeformer som finnsinom barnomsorgen. Socialtjänstensföreträdare måste inom ramen för sinmyndighetsutövning bedöma huruvida densökande är berättigad tillserviceinsatser utifrån de bestämmelsersom gäller inom respektive kommun ellerenligt socialtjänstlagensbiståndsbestämmelser. När behovetdokumenterats skall den enskilde självha lagstadgad rätt att inom ramen förtilldelade resurser få välja vårdgivarepå samma sätt som sker inombarnomsorgen.Motionärerna konstaterar att detfortfarande förekommer att äldre intefår ett eget rum eller ens en privatsfär och att gifta och sambor intealltid bereds möjlighet att dela rum iäldrevården. Det är inte rimligt attmänniskor som levt stora delar av sittliv tillsammans skall tvingas att boåtskilda under sina sista levnadsår.Enligt motionärerna skall makar ochsambor ha rätt att bo tillsammans om deså önskar även inom äldreomsorgen. Dettabör ges regeringen till känna.Motionärerna konstaterar att i sambandmed ädelreformens införande diskuteradesmöjligheten att införa en lagstadgadskyldighet för kommunerna att beredaplats inom äldreomsorgen för pensionärersom vill flytta till kommunen.Lagstiftning ansågs dock inte nödvändigdå kommunerna gjorde en överenskommelseom denna möjlighet. Enligt motionärernahar kommunerna uppenbarligen intefullföljt löftet de gav vidädelreformens införande, varför enlagstiftning nu bör övervägas. Detta börges regeringen till känna.I motion Bo529 av . (c) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om möjligheten attvälja var och hur man vill bo, även somäldre (yrkande 2). Motionärerna anseratt kraftfulla insatser krävs för attalla skall få en plats att bo och kunnavälja var i landet man vill bo och ivilken typ av bostad. Detta måste enligtderas mening också gälla äldre medomsorgsbehov.I motion So423 av m.fl.(fp) yrkas att hos regeringenbegär förslag till lagreglering avrätten att som äldre bo där man såönskar (yrkande 2). Motionärerna anföratt det skall vara en självklarrättighet för de äldre att bo där deönskar och att flytta vart de vill. Enäldre person måste ha rätten att flyttatill en annan kommun för att exempelvisfå möjlighet att bo närmare sinaanhöriga. Motionärerna konstaterar attKommunförbundet har antagit enrekommendation att personer skall fåflytta vart de vill och beredas platsinom äldreomsorgen vid en sådan flytt.Efterlevnaden av rekommendationen hardock varit bristfällig, varförmotionärerna nu anser att det måste blien laglig rättighet att bo där den äldreönskar.I samma motion yrkas också attriksdagen som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts omrätten till eget rum (yrkande 3).Motionärerna anför att har drivit frågan att allasom vill skall få ett eget rum påsjukhemmen. Ingen skall behöva botillsammans med någon annan om han/honinte vill. Under föregående mandatperiodlyckades de införa ett stimulansbidragför att få i gång utbyggnaden av egnarum inom sjukhemmen. Motionärernakonstaterar att mycket ännu återstår,men att målet om eget rum för alla somså önskar skall vara uppfyllt senast år2000. Detta är möjligt om kommunernavill prioritera det, heter det.I motion So294 av m.fl.(v) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionenanförts om en bättre äldreomsorg(yrkande 5). Utvärderingen avädelreformen visar att äldreomsorgenbefinner sig i kris. Det handlar omojämn kvalitet i vården, neddragning avläkarvården på sjukhemmen och lägre nivåpå rehabiliteringsinsatserna, anförsdet. De gamla är sjukare när delämnar sjukhusen än före reformen.Motionärerna anser att begreppen färdigvårdad och klinikfärdig måstemönstras ut ur sjukvårdens språkbruk.Det är ovärdigt vårt samhälle att gamlablir liggande i sjukhuskorridorer ochskickas hem innan de ärfärdigbehandlade. Motionärernaframhåller att har krävtextra pengar till kommunerna så attbl.a. de äldre skall få en godomvårdnad.I motion So424 av m.fl.(v) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionenanförts dels om att äldreomsorgen bliren buffert för konjunkturpolitiken(yrkande 3), dels om att uppfylla löftetom ett eget rum för alla i äldreboendet(yrkande 10). som behovet avinsatser inom äldreomsorgen ökar skärkommunerna ner personalstyrkan i ettdesperat försök att klara sin ekonomi,anför motionärerna. Det finns, enligtderas uppfattning, ingen samhälleligekonomi i att först säga upp personalinom vård och omsorg och göra demarbetslösa för att sedan låta dem kommatillbaka med stöd av AMS-bidrag ellersom 55-plus . Sjukvården ochäldreomsorgen har blivit en buffert påarbetsmarknaden.Motionärerna konstaterar att en storandel av de äldre fortfarande bor iflerbäddsrum. Detta borde, enligt derasuppfatttning, höra en förgången tidtill. De anser att kommunerna måsteåläggas att förbättra boendestandardenoch att det nu är dags att uppfyllalöftet om eget rum i äldreboendet.I motion So410 av m.fl.(kd) yrkas att hos regeringenbegär förslag om en strategi för attmotverka diskriminering av äldre ivården (yrkande 1) samt att riksdagensom sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en värdig synpå ålderdom (yrkande 2). Motionärernahänvisar till en undersökning som bl.a.Inger Gretzer och hargjort. Undersökningen för fram åsikterom att det håller på att införas enåldersgräns i det tysta inomsjukvården och att de äldre intebehandlas lika bra som de yngre.Motionärerna anser också attåldersgränsen för rätt tillpersonlig assistans är fel. Det skallvara behovet som avgör. En bra vård ochomsorg där de äldres behov står icentrum kräver resurser. Detta innebärenligt motionärernas uppfattning attvården behöver mer resurser.I samma motion yrkas också attriksdagen hos regeringen begär förslagtill strategi för att tillförsäkra degamla fri flyttning i landet (yrkande 3)och att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionenanförts om omprioriteringar i välfärden(yrkande 4). Motionärerna anför attmånga kommuner har infört något somnärmast kan liknas vid någon form avkommunarrest. Det finns flera upprörandeexempel där gamla inte har fått flyttaöver en kommungräns för att komma närasina barn. Om det inte sker en frivilliguppmjukning av dessa förhållanden måsteriksdagen, enligt motionärerna, övervägaatt pröva lagstiftning för atttillförsäkra alla gamla deras självklararättighet att själva bestämma sinbostadsort.Motionärerna anser att barn, äldre ochsjuka skall prioriteras. Det behövs,anser de, ett resurstillskott för att klara en god vård på likavillkor. Detta går att klara genomomprioriteringar där de som är friskaoch arbetsföra får bära ett störreansvar för att garantera en värdig vårdoch omsorg. Det kan också, enligtmotionärerna, bli nödvändigt attreformera socialförsäkringarna.I motion So428 av m.fl.(s) yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionenanförts om lagstiftning för att ge äldremänniskor rätt att välja vistelseort.Motionärerna anser att om kommunernainte klarar att samarbeta så att ävenmänniskor med behov av omsorg skall fåflytta mellan kommunerna så är det dagsför en ny lagstiftning.Av direktiven till (dir. 1995:159) framgår att utredningensärskilt skall belysa innehållet iäldreomsorgsarbetet samt frågor somberör bemötandet och respekten föräldres självbestämmande, integritet,trygghet och värdighet. Utredaren skallkartlägga och analysera brister ibemötandet av äldre. Faktorer iorganisation och struktur som kan tänkasbidra till brister i kvalitet ochbemötande skall kartläggas ochanalyseras.