prot · GJ0924 · 1995-11-16 00:00:00 — Däremot är det ett gemensamt ansvar,anser vi, att formulera tankar kring vad vi skall göraom hela det doktrinärt monetaristiska EMU-projektethavererar.Banditkalkyler . Jag tror inte så mycket påde modellerna. Det är precis samma typ av modellersom fanns inför EU-omröstningen i rapporter somIngvar och andra jonglerade i talarstolenmed och talade om hur mycket varje svensk skulletjäna på medlemskapet. Låt oss enas om att det ärbanditkalkyler. Men det ligger ändå någonting i det.Är det så att man skulle följa dessa doktrinära nylibe-rala principerna i alla länder i , skulle det blien ännu värre katastrof när det gäller arbetslösheten.Anf. 127 ()Fru talman! sade att det är bra attutgå från att man kommer att driva projektet vidare -alltså projektet med EMU-arbetet. Det tror jag också,men jag efterlyser fortfarande någon sorts åsikt frånGöran och den . Den härfrågan drivs ju framför allt i finansministersamarbeteti . Min fråga gäller om sitter och låter andra driva projektet vidare. Jagtycker att det är litet tamt. Jag skulle hellre önska attSverige företräddes av en minister som aktivt arbetarför att projektet kommer att drivas vidare enligt defördragstexter som finns. Jag tror att det skulle hapositiva effekter i sig ekonomisk, men jag tror ocksåatt det har stor betydelse för hela det europeiska sam-arbetet. Där ser jag Östeuropautvidgningen som denmest centrala punkten.Jag har läst Put Europe to Work, och jag kankonstatera att om det med arbetsmarknadens flexibili-tet avses det som står där, hjälper det oss väldigt litet iSverige. Det som föreslog i bokenexisterar redan i sinnevärlden och mer därtill i Sveri-ge. De förslagen är säkert utmärkta för en del andraländer, men de hjälper inte oss ett enda dugg om vivill ha en arbetsmarknad som fungerar väl och somgör att människor kan försörja sig på arbete i ställetför annat. Att utbilda t.ex. tekniker, som vi har en vissbrist på , tar . Utbildning är någotväldigt modernt när det gäller att lösa problem.Min uppfattning är den att vi i måste setill att vi uppfyller de formella konvergenskraven,men vi måste också lägga ganska mycket ansträng-ningar på att få en väl fungerande arbetsmarknad. Därtycker jag att har brustit i både ambi-tion och insikt om vad som behövs. Det saknas nå-gonting. Då tror jag att det finns stora risker med att iförtid gå in i detta samarbete.Slutligen, fru talman, har min fråga om Riksban-ken och prisstabilitetsmålet ännu icke besvarats. Jagupprepar därför den: Är beredd attföreslå ett prisstabilitetsmål i riksbankslagen?Anf. 128 Finansminister ()Fru talman! Svaret på den sistställda frågan är ja,det framgår av propositionen. Jag förstår inte varförAnne gör en stor sak av det.Däremot blir jag litet ledsen, bedrövad, nedstämdnär jag hör . Hon recenserar mina insat-ser i det här avseendet. Det finns naturligtvis mycketövrigt att önska, men en sak är säker: Med det eko-nomiska handlag som demonstrerades av min företrä-dare hade vi - om det hade fått fortsätta - över huvudtaget inte haft en situation där vi hade kunnatdiskutera ett svenskt medlemskap i . Det grund-läggande, , är inte vad som sker vidolika seminarieövningar eller sammanträden härhemma eller i utan vilka beslut man förmårsamla majoriteter för som vänder den ekonomiskautvecklingen, vilket är grunden för den monetäraunionen. Där brast är egentligen intressant att se hur snabbt manförskjuter sina egna insatser. Låt oss ta t.ex.Rehnbergsdiskussionen, som var en diskussion somparterna senare skulle redovisa. Det skedde ingenting,klagade . Men det var faktiskt underhennes tid som finansminister. Om det inte sker nå-gonting får man ta initiativ. Det som har gått snett iårets avtalsrörelse har möjligen grundlagts i brist påinitiativ då Rehnbergsuppgörelsenskulle följas upp i en dialog mellan parterna och re-geringen. Där vet både och jag vem sombär ansvaret för försummelsen.Johan talar om att unionen kanske have-rerar. Det tror jag inte, utan jag tror att det här gårvidare med kraft. Vi har all anledning att ställa in osspå att så sker. Sedan kan det naturligtvis mot förmo-dan inträffa någonting annat. Det är en utomordentligtbekymmersam situation som vi naturligtvis måste haberedskap för.Jag vill varna, , för att driva linjenatt vara fruktansvärt konkret kring arbetsmarknads-politik och ekonomisk politik när man för diskussio-nerna i eller vid toppmöten. Det kan lättresultera i att man glider mot överstatligheten, att manbörjar låsa fast politikens detaljer. Jag tror att visvenskar i det här sammanhanget skall hävda riktlin-jer, grundläggande förhållningssätt och vara på detklara med att vi kommer att mötas av konservativapolitiker från andra länder som tolkar in helt andrasaker i det än vad vi själva menar. Sådan är politikenhär hemma och utomlands.Det är med full tillförsikt och mot bakgrund avvad vi har åstadkommit i som jag går in i denhär dialogen. tillhör dem som skall sitta vidbordet. Vi har mycket att bidra med.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på interpellation 1995/96:9 om Gull-holmen i BohuslänAnf. 129 Finansminister ()Fru talman! har frågat kulturmi-nistern om regeringen är beredd att medverka till attklarlägga den historik och de speciella omständighetersom gäller för husägandet på Gullholmen.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det ärjag som skall svara på interpellationen.Med stöd av regeringens bemyndigande den 28december 1978 tillkallade chefen för dåvarande Bud-getdepartementet en särskild utredare med uppdrag attutreda frågan om kronoholmarnas framtida disposi-tion. Uppdraget var att se hur bebyggd mark lämpli-gen kunde överlåtas till kommuner och enskilda.Härvid skulle beaktas naturvårdens och yrkesfisketsintressen samt belysas konsekvenserna i en rad olikahänseenden av sådana överlåtelser. I uppdraget ingickäven att pröva hur den statliga förvaltningen av kro-noholmarna borde organiseras , liksom deallmänna principerna för denna förvaltning. avlämnade sitt betänkande i maj1983 (Kronoholmarnas framtida disposition).Riksdagen antog vad regeringen föreslagit i pro-position 1985/86:110 om kronoholmarnas framtidadisposition.Statens fastighetsverk förvaltar för statens räkningde s.k. kronoholmarna. hantering avkronoholmar grundas på beslut tagna av riksdagen.Genom betänkande ochefterföljande proposition har grundläggande riktlinjerför förvaltningen fastställts. I samband med bolagisering har dessa frågeställningar återvarit föremål för behandling men utan ändring avgrundläggande riktlinjer.Riktlinjerna kan sammanfattas enligt följande.Den vanligaste upplåtelseformen bör vara arrende,och endast när särskilda skäl föreligger kan tomt-rättsinstitut komma ifråga. Upprättade avtal skall haskriftlig form, och där så saknas bör initiativ tas tillreglering av förhållandena. Avgifterna bör vara mark-nadsmässigt anpassade och ge full kostnadstäckning.Särskild hänsyn skall tas till yrkesfisket.Boende på kronoholmar bör ges möjlighet att fri-köpa mark om inte starka bevarandeintressen förelig-ger. Fastighetsbildning skall kunna ske och utöverlämplighet för ändamålet skall hänsyn tas till beva-randeintressen. har enhälligt beslutat attköpeskilling och övriga försäljningsvillkor vid för-säljning av kronoholmsmark skall bestämmas påmarknadsmässiga grunder.Med utgångspunkt från dessa riktlinjer skall Sta-tens fastighetsverk reglera förhållandena på de krono-holmar som saknar avtal. Det finns inga avtal skrivnamed husägarna på , dvs. husägarna nyttjartomtplatserna vederlagsfritt av staten.Statens fastighetsverk samråder alltid med och respektive länsstyrelse i dessafrågor.Som framgår av redovisade riktlinjer gäller mark-nadsmässiga villkor för såväl upplåtelser som för-säljning av mark på kronoholmar. Som ett alternativtill arrendeupplåtelse lämnas erbjudanden om förvärvdär boende på helt frivilliga grunder själv väljer attanta eller förkasta erbjudandet.Jag har inhämtat att 140 personer bor på Gullhol-men, varav 10 personer är permanentboende. Hus-ägarna har förvärvat byggnaderna på mycket skildahistoriska betingelser, allt ifrån arv till enskilda för-värv under senare tid.Kronoholmsutredningen har i sitt betänkande re-dogjort för det historiska perspektiv som avser krono-holmarna. Utredningen redogör för ett antal ägande-rättsutredningar som företagits.Vid långa kuster, framför allt i Göteborgsoch län och i , finns en mängdholmar och skär som tillhör staten. Sammantaget rördet sig om flera hundra s.k. kronoholmar. I fråga omäganderätten till kronoholmarna följer av riktlinjernaatt staten i vissa fall bör behålla äganderätten. Sådanafall kan vara om den behövs för statligt ändamål ellerom den är av riksintresse för naturvården, kulturmin-nesvården eller friluftslivet enligt den s.k. naturre-surslagen. I det fall kommunen inte har något intresseav ett förvärv finns utrymme för enskilda att förvärvaegendomen.Vad jag kan förstå ifrågasätts inte statens ägandetill marken vare sig av husägareförening eller av Len-nart . Samma sak gäller för , därpågående process handlar om rätten att nyttja tomt-platser vederlagsfritt. Därmed skulle inte föreligganågra hinder för staten att överlåta äganderätten. Fri-köpsdiskussionen handlar således egentligen omprisnivå och andra villkor. hänvisartill att det för del finns alldeles speciellaomständigheter som måste beaktas vid en överlåtelsetill husägarna.Gullholmens historik och dess betydelse för rätts-förhållandet vad avser nyttjandet av marken är iallt väsentligt parallellt med förhållandena på . Husägare som åberopar vederlagsfri nyttjan-derätt på bas av speciella historiska förhållanden fårföra talan i domstol på det sätt som sker när detgäller Käringön.Tingsrätten har i dom funnitatt någon vederlagsfri nyttjanderätt inte föreligger förde husägare som väckt talan mot staten. Domen haröverklagats till hovrätten.Mot bakgrund av ovanstående avser jag inte attvidta några ytterligare åtgärder eller utredningar föratt klarlägga historiken och speciella omständighetervad avser husägandet på Gullholmen.Anf. 130 ()Fru talman! Jag ber att få tacka finansministern försvaret på min interpellation.Bakgrunden till interpellationen är naturligtvis denoro som många människor känner i när den s.k.marknaden trissar upp priserna och ger mindre ut-rymme för exempelvis de få bofasta som finns kvar iden här typen av samhällen att kunna klara av att levapå de här orterna.Jag utgår från att det är litet skillnad på olika om-råden, exempelvis och . PåGullholmen ifrågasätter man inte kronoholmarna. Jagtror också att man är beredd att betala en skälig kost-nad för den tomt man bor på. Ett av problemen ärnaturligtvis att man som enskild i de här samman-hangen känner sig utlämnad. I det här fallet är detstaten som vill sälja via , och mansätter ett pris.De enda personer som man rimligtvis egentligenkan sälja till är de som har byggt husen. De ursprung-liga byggarna har förvisso dött ut för länge sedan,eftersom de här husen på byggdes förmellan 100 och sedan.Då kan man naturligtvis fundera över marknads-värdet och om man skall ta ut kostnadstäckning och iså fall för vad. Staten har - utifrån de härhistoriska perspektiven - inte haft några kostnader fördetta. Staten uppmuntrade av olika skäl människor attbosätta sig på kronoholmarna. Värdet har skapats avdem som har byggt husen. Staten har inte byggt vägar,dragit in VA och el eller gjort några investeringar.Befolkningen har naturligtvis varit med om att skapadessa värden.Man kan jämföra med andra kronoholmar där detinte finns några hus. Där kan man med all rätt intebygga något, och då skall man inte få lov till det. Mende kronoholmarna saknar värde, åtminstone på mark-nadsmässiga grunder.Finansministern säger att Statens fastighetsverkalltid samråder med och re-spektive länsstyrelser kring dessa frågor. Kan dettolkas så att det jag frågade om - att man skall klar-lägga och se över de här speciella omständigheterna -inryms i det uppdrag som har när detgäller samråd med länsstyrelse och Riksantikvarieäm-betet om man eventuellt skall sälja de här tomterna tillbefolkningen? Det finns de som tvistar om det. Somfinansministern här har berört finns det olika intressen- det kan gälla kulturhistoriska värden, naturvärdenm.m. - som kanske innebär att arrendet skall varaavgörande för upplåtelseformerna framöver.Även om det var så att var enig när mandiskuterade de här frågorna, hade den socialdemokra-tiska gruppen en del synpunkter när det gällde krono-holmarna som handlade om att det bl.a. är viktigt attpermanentboende skulle kunna bo kvar på sina öaroch att en köpare skall kunna påvisa att det är angelä-get att köpa och att inte andra intressen kommer ikläm.Såvitt jag kan förstå, finns det olika intressen i dethär, bl.a. från . Man pekar pådet som hänger ihop med det gemensamma, t.ex.husens karaktär, möjligheter att göra avstyckningaroch annat, där man har bedömt det som angeläget attsamhället äger det. Jag tror att det är rimligt, om jagkan tolka finansministern på det sättet, att man belyserde olika historiska aspekterna, eftersom husen är somde är och har ett riksintresse utifrån historiska ut-gångspunkter. Då kanske man också bör väga in det,om man eventuellt skall fastställa avgifter som byggerpå något slags marknadsvärde.Det är bara att konstatera att det här med markna-den är litet märkligt . Jag har inhämtat uppgifterom att staten via på 60-taleterbjöd sig att sälja den här marken på tillbefolkningen för . Om det är utifrån det viskall betrakta marknadsvärdet med någon rimlig upp-räkning, kanske det hamnar på helt andra nivåer ändet som de har fått erbjudande om, nämligen 19,5miljoner kronor. Det innebär en rad problem, som densocialdemokratiska gruppen pekade på, för bl.a. debofasta.Jag vill nämna att ett av de problem som finns i dehär skärgårdssamhällena är att de håller på att dö ut.Av de ca 140 husen är det ungefär 90 som ägs avättlingar till skutskepparna och fiskarna, som byggdehusen . Man kan naturligtvis önska attdet blir fler bofasta på en ö som , menmänniskor känner oro.Jag undrar om finansministern kan täcka in minfråga, som handlar om detta samråd, och om man kanbelysa de här olika aspekterna när man eventuelltförhandlar om priser.Anf. 131 ()Fru talman! Det var med stort intresse som jag sågfram mot det svar som skulle få påsin interpellation om . Man kanske kansäga att är en rasande liten ö i ett väldigtstort land. Så är det förvisso. Men det är en alldelesspeciell ö. När finansministern i sitt svar hänvisar tillsärskilda skäl, tycker jag att det finns anledning attuppehålla sig just vid det som jag menar med särskil-da skäl.Bohusläns kustsamhällen uppvisar ofta mycket tätbebyggelse. Det är smala vägar mellan husen, därbara enstaka transportfordon kan framföras. På Gull-holmen kan över huvud taget inga transportfordonframföras, inte ens cyklar. Befolkningen är helt ochhållet hänvisad till att bära allt det som de behöver påsmala vägar, stigar och passager mellan husen. Övervikar och sund leder broar, och till de högst belägnahusen branta och smala trappor. Det är klart att dettaär särskilda skäl.Man kan fråga: Vad är det då som är unikt? Var-för gör man inget åt detta, när de där ute har valtdenna boendemiljö, med de kulturintressen som detfinns anledning att behålla? De har t.o.m. i en före-ning köpt ett gammalt hus, och i det finns en genuingammal boende- och livsmiljö, med fiske- och hus-hållsredskap, med möbler och inredningstextilier,med en speciell bohuslänsk arkitektur. Det står nusom ett riktmärke för hur de vill att ön utvecklas ochhur de vill att den speciella kulturmiljön bevaras därute.Det finns ingen affär och inget postkontor påGullholmen, utan det finns på en närliggande ö.Det är helt uppenbart att det kulturhistoriska in-tresse som de har burit i generationer, som LennartNilsson påpekade, har inneburit praktiska och eko-nomiska uppoffringar, vilket gör att man skulle kunnaframhålla särskilda skäl, i all synnerhet som detta harett allmänt intresse för länet och för landskapet.Fru talman! Det framgår säkert av det jag har sagtatt inte minst genom ekonomiska uppoffringar hardessa människor i generationer värnat om den allmäntunika miljö som finns där ute. Då frågar man sig: Kandet vara rimligt att kräver dessaboende på per kvadratmetermark, dvs. bara den mark som huset står på, intetomtmarken?Jag gjorde en jämförelse med , och detvisade sig att kostnaden per bostadsyta skulle blihögre här än i New York.Nu kan det naturligtvis sägas att den här krono-holmsutredningen ger sådana direktiv att de bud somnu är lämnade inte blir ianspråktagna eller att maninte träffar avtal på den nivån. Men jag tror att fi-nansministern förstår mig när jag säger att männi-skorna där ute är oroliga, när ett statligt verk kommeroch ger dem ett erbjudande som de inte ser någonmöjlighet att klara. De tio åretruntboende där ute ärsamtliga pensionärer. hade tagit framuppgiften att 90 av de 140 som bor där har bott där iflera generationer.Jag vill alltså understryka det krav som ställs i in-terpellationen från , att det krävs enmycket ingående utredning och analys innan manvidtar några åtgärder åt det håll som skisseras i propå.Anf. 132 ()Fru talman! Jag hade i likhet med att finansministern i sitt svar skulle ge ettklartecken till att klarlägga ytterligare de alldelesspeciella omständigheter som gäller för husägarna påGullholmen och . Hur skall hävdvunnen rättbeaktas?På en punkt är jag överens med finansministern,och det är att historik och rättsförhållan-den i allt väsentligt är parallella med förhållandena påKäringön. Men den pågående processen där pekar påatt man inte i grunden utrett vad hävdvunnen rättinnebär.De nuvarande riktlinjerna anger dels att avgifteroch försäljning skall vara marknadsanpassade och gefull kostnadstäckning, dels att särskild hänsyn skalltas till yrkesfisket. Hur gör man detta? Vilken hjälpkan exempelvis ges till personer som drar sig framekonomiskt på kustnära fiske och bebor dessa öar,när marken de bor på skall marknadsanpassas?Statens fastighetsverk förvaltar och skallreglera förhållandena på kronoholmarna, som saknaravtal, med sikte på att ta bort den hävdvunna rätten attnyttja marken vederlagsfritt. Borde inte detta speci-alutredas ytterligare för både och Kä-ringön? Det finns nu 10 personer fastboende på Gull-holmen och 50 på . Skall dessa kunna bokvar?Utöver fastighetsskattehöjningen, som blir en tungbörda på dessa öar, skall arrende, i vissa fall tomt-rättskostnader och markförsäljning ha marknadspri-ser. Risken är överhängande att de åretruntboendedrivs bort när deras hävdvunna rätt försvinner. Dåsker en utarmning av den kulturella miljön.Husen kommer att vara kvar, men traditionsbärar-na kan försvinna. Därför vill jag fråga finansminis-tern: Är det ändå inte möjligt att staten gör en nyöversyn för att klarlägga de speciella omständighetersom gäller husägandet på och ?Är inte detta värt att pröva i stället för att ge svaret tillGullholmsborna att de får föra sin talan vidare i dom-stol?Anf. 133 PER ()Fru talman! Jag skall nu inteupprepa alla de argument som redan har framförtshär. Jag skall se om det kanske finns något som jagkan tillägga.För oss som bor ute i skärgården är rent allmäntpermanentboende en garant för den levande skärgår-den. Utan de människor som bor där året runt får vide ödsliga "timer"-samhällen som vi inte vill ha ochsom är oerhört sårbara.Jag skulle vilja fråga finansministern om vad densärskilda hänsyn som skall tas till yrkesfisket skullekunna innebära. Det talas om försäljningsvillkor påmarknadsmässiga grunder. Vi vet att det är just detsom ger eländet för kustsamhällena med allt dettafritidsboende runtomkring som skapar orimliga nivåerpå priserna.När vi talar om taxeringsvärden var finansminis-tern i ett annat sammanhang inne på att man måstetitta över dem där det finns särskilda omständigheter.Det kanske just här är fråga om särskilda omständig-heter som gör att man måste ta till undantag.Vi skall veta att de husägare som bor året runt oftainte är vad man brukar benämna resursstarka männi-skor. De har inte någon större ork att föra talan idomstol. Därför menar jag att vi av solidariska skälmåste se om det inte går att göra undantag på holmaroch skär.Anf. 134 Finansminister ()Fru talman! Vad gäller nyttjanderättsfrågan är denföremål för avgörande i hovrätten. Jag har därför ingamöjligheter att kommentera den saken så länge måletpågår. Det ligger utanför min konstitutionella ram.I själva sakfrågan i övrigt har jag lyssnat på allafyra interpellanterna. Ni har i stort sett likartad upp-fattning. Ni är bekymrade. När det gäller de tio fast-boende kan jag mycket väl förstå att vi bland dem harpensionärer och kanske också människor i ganska småekonomiska omständigheter. De lever ett rikt liv, menhar inte särskilt mycket pengar. Det är ungefär så detser ut.Sedan finns de 140 andra, som är sommargästeroch som av och till har ganska mycket pengar. Dekanske också lever ett rikt liv, vad vet jag. När statenskall avhända sig egendom på detta sätt är det väldigtsvårt att gå in och göra individuella prövningar. Detblir kantigt, det vi företar oss.Jag har inte särskilt mycket tröst att ge till interpel-lanterna. Vad jag har att rätta mig efter, och vad har att rätta sig efter, är självfallet rikt-linjer som är uppdragna av denna riksdag. Den hartalat om att när staten avhänder sig denna egendomskall det ske på marknadsmässiga villkor.Det är inte alltid som marknaden har rätt. Det ärockså bra att vi alla fyra är överens om den saken. Detfinns lägen då marknaden drar snett. Eller rättare sagt:detta är ett uttryck för att marknaden kanske inte ärden allra bästa fördelaren av tomter. Marknaden styrutifrån den som har kraft att efterfråga, inte utifrånden som har behov av att bo kvar. Vi får väl gemen-samt förena oss mot marknadskrafterna.När jag lyssnar till er får jag ett intryck av ni allafyra helst skulle se att staten inte sålde, utan att det ärarrende som skall gälla, om jag har uppfattat er rätt.Ingen av er kan väl rimligen mena att staten skall gebort eller till mycket lågt pris försälja sådant somsedan ganska snart kan omsättas igen vid försäljningmed betydande vinster? Det är heller inte tanken,hoppas jag.Här har vi ett dilemma. Jag kan direkt deklareranär jag har lyssnat på er att jag inte vet hur vi skalllösa detta för att tillmötesgå det ni uttrycker. Ni hartroligen också gemensamt varit med om att fatta be-slut om den grundläggande principen för hanteringenav den här typen av ärenden.Jag misstänker också att det är en något missvi-sande beskrivning som ger av de prisersom har satts i sammanhanget. Min uppgift är attdessa 19,5 miljoner för de tomter som finns tillgäng-liga skulle ge ett snittpris i storleksordningen 130 000kr per tomt. Det finns ett taxeringsvärde åsatt tomter-na som ligger på per tomt. Om det är rättsatt, vilket vi som alltid när det gäller taxeringsvärdenkan diskutera, motsvarar det i så fall ett försäljning-spris per tomt i storleksordningen 550 000 kr.Där har ni förmögenhetsproblemet i ett nötskal.Men det är ingen tröst för en ensamstående pensionärmed i folkpension. Det finns dåarrendemöjligheten. Arrendet är i sammanhanget satttill någonstans mellan och per tomtoch år. Det är naturligtvis någonting som framstårsom rimligare ur ekonomiskt hänseende.Jag förutsätter, , att Fastighetsver-ket har nära kontakter med riksantikvarien och läns-styrelsen, särskilt i fall som , som ju harsin speciella karaktär. Jag förutsätter det. Det harriksdagen sagt att det skall ha. Allt annat vore natur-ligtvis för dess del att gå förbi var har utta-lat, och det skall det inte göra.Med den reflexionen har jag uttryckt vad jag kän-ner inför frågan. Det är naturligtvis samma som ni, på något sätt hamnar mittemellan. Jag vill baravarna för att det kan leda ganska långt att inleda för-säljningar när man vid prissättning börjar att undantavissa från övriga. Det kan leda fram till en mycketgrannlaga process. Det kanske inte hellerär betjänt av.Fru talman!