prot · GI0989 · 1995-04-18 00:00:00 — Jag får tacka för svaret.Anledningen till att jag har ställt den här frågan äratt jag är väldigt orolig. Jag tycker mig kunna se attmånga av de retursystem som vi har byggt upp i Sve-rige och som har fungerat mycket bra håller på attrasa samman delvis beroende på EU-medlemskapet,vilket skapar nya problem som man inte hade tänktpå.Det handlar mycket om konsumenternas förtroen-de, att de tror på de system som vi har byggt upp. Detförtroendet håller också på att svikta, bl.a. när detgäller glasåtervinning.Jag tycker att det är bra att man vill minska antaletförpackningar och att man vill göra det möjligt attåtervinna på enklare sätt. Men jag blir litet orolig. Iskrivelsen om det svenska arbetet med miljö inom EUtycker jag mig kunna se att det handlar återvinningoch inte så mycket om återanvändning av förpack-ningar. Jag skulle gärna vilja ha ett svar på frågan hurmiljöministern ser på detta. Jag tror att man har detväldigt svårt som konsument om det finns för mångaolika sätt att hantera dessa frågor på. Jag ser framemot ett svar på min fråga.Anf. 23 Miljöminister ()Herr talman! Just när det gäller glas tycker jag attretursystem och återanvändning är mycket viktigt. Jaganser alltså att det skall vara ett system som priorite-ras, för att svara konkret på fråga.Anf. 24 ()Herr talman! Då vill jag fråga vilka metoder mil-jöministern i så fall tänker använda. Det finns ju olikasätt, dels detta att konsumenten får pengar för pant,dels att det införs hårdare regler. Miljöministern pra-tade mycket om producentansvaret, och jag vill frågaom det är det hon tänker använda och om hon kan senågon risk i att det i så fall blir för många olika retur-system på marknaden. Jag tror att det hindrar konsu-menten att stimuleras att återanvända dessa produkter.Anf. 25 Miljöminister ()Herr talman! Jag tror att man får gå flera vägar.Producentansvaret är en del. Men när det gäller retur-system och återanvändning har vi också en möjlighet.Tidigare använde man t.ex. ekonomiska styrmedel fördetta, som sedan förändrades. Vi har möjligheten attgå via konsumentupplysning och konsumentinforma-tion. Jag tror alltså att man får använda flera olikasystem.Det är naturligtvis också viktigt att vi fortsättervårt arbete inom EU.Anf. 26 ()Herr talman! Då vill jag ställa en sista fråga: Hurfortsätter vi arbetet inom EU?Anf. 27 Miljöminister ()Herr talman! När det gäller arbetet inom EU fort-sätter vi arbetet för att se till att vår syn på förpack-ningar - som vi för övrigt delar med flera andra län-der - också skall genomsyra EU:s förpackningsdirek-tiv. Vi kommer att ha en hea-ring på om förpackningar och vadEU:s förpackningsdirektiv innebär.Anf. 28 ()Herr talman! Jag får tacka för svaret och bara sägaatt jag tror att jag återkommer i den här frågan, därföratt den är väldigt stor och viktig.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1994/95:425 omfördelningen av polisresurser mellan länenAnf. 29 Justitieminister ()Herr talman! har, mot bakgrundav fördelningen av polisväsendets resurser mellanlänen, frågat mig om jag är beredd att medverka omprövning av gällande fördelningsprinciper ochatt införa en kontrollstation där effekterna av föränd-ringarna bedöms med hänsyn till samtliga omständig-heter som bör ligga till grund för fördelning av polis-resurserna mellan länen.Fördelningen av polisväsendets medel mellan lä-nen är en uppgift för . Rikspolissty-relsen har vid fördelningen av medel ett stort ansvarför att tillgängliga medel används så att all polisverk-samhet fungerar. Till sin hjälp har Rikspolisstyrelsenen fördelningsmodell som har arbetats fram inompolisväsendet och som i allt väsentligt vunnit allmänacceptans i polisorganisationen.Fördelningsmodellen bygger i första hand påfolkmängden i länen. Skälet till detta är att det pålänsnivå finns ett starkt samband mellan antalet an-mälda brott och antalet invånare. Detta konstateradepolisen när den på uppdrag av regeringen arbetadefram fördelningsmodellen.Vad gäller storstäderna konstaterades att antaletanmälda brott per invånare där var högre och antaletingripanden fler än i övriga landet. Därför ingår ens.k. storstadsfaktor i fördelningsmodellen för att tahänsyn till storstädernas speciella förhållanden.Utöver storstadsfaktorn fördelas också särskildapengar för ambassadbevakning, tunnelbanebevakning,rytteri, gränskontroll, sjöpolis, internationell flygplats,kärnkraftverk, fjällräddning och förstärkning för olikatyper av sammankomster. Huvuddelen av dessa medelgår till storstäderna.När fördelningsmodellen utarbetades framkom detatt antalet polistjänster per invånare 1990fortfarande visade upp samma skillnader mellan länensom fanns vid förstatligandet och att de skev-heter som då fanns därmed fortfarande var kvar. För-delningsmodellen pekar således på ett behov av om-fördelning av polisens resurser, och den successivaomfördelningen ingår därför som en del i det rationa-liseringsarbete som bedrivs inom polisväsendet.Rikspolisstyrelsen avrapporterar rationaliserings-arbetet till regeringen varje halvår, och den senasterapporten kom . Av denrapporten framgår det att en del län som enligt för-delningsmodellen kommer att få minskade resurserockså kan vara tvungna att minska antalet poliser. Förmånga av de län som får ökade resurser gäller detomvända förhållandet.Västmanlands län är ett av de län som enligt för-delningsmodellen får minskade resurser. Polisen iVästmanlands län har gjort bedömningen att dettamedför att antalet poliser kommer att minska till ca425 . fanns det ca 470 poliser ilänet. bör det uppmärksammas, att för /96 tilldelas enligtRikspolisstyrelsens senaste förslag ca per in-vånare, vilket kan jämföras med län - ett länsom får ökade resurser - som tilldelas ca perinvånare.Av det jag sagt om rationaliseringsarbetetframgår att de kontrollstationer som frågat efter finns. Vad gäller fråganom omprövning tycker jag att det är självklart attmodeller av den här typen skall utvärderas ochomprövas. Jag avser att följa utvecklingen noga.Anf. 30 ()Herr talman! Jag vill tacka justitieministern försvaret. Det är självklart att det från min och västman-länningarnas utgångspunkt i den här frågan inte ärtillfredsställande - det är ofta så när man får svar här ikammaren.Samtidigt måste konstateras att vi befinner oss i enallvarlig ekonomisk situation i , och därföruttalas det ändå från de allra flesta håll en stor förstå-else för besparingsverksamheten och rationaliserings-behovet, för att anpassa kostnaderna totalt sett till dettillgängliga utrymmet.Det som sker i sker , därför att där har begåtts ett mycketomskrivet knivmord och man ofta kan läsa i tidning-arna om slagsmål och besvärligheter, bl.a. i Västerås.Just mot den bakgrunden har jag känt tveksamhetinför att ställa frågan, därför att jag tycker inte att manskall diskutera de långsiktiga polisresurserna utifrånde allra mest aktuella händelserna.Samtidigt måste man konstatera att det är en kraf-tig minskning av polisverksamheten som är förhanden, just genom den här omfördelningen på grundav de skevheter som justitieministern har pekat påkvarstår . Man kan beklaga att vi intetidigare har tagit tag i den här frågan ordentligt. Sam-tidigt konstaterar jag att ingen någonsin har upplevtatt det finns för många poliser, utan det är en tämligenbesvärlig fråga.Den utgångspunkt som polismyndigheten har ochsom jag också känner att det finns anledning att tittapå är den storstadsnärhet som och Sö-dermanland utvisar, alltså närheten till ,och den högre brottslighet som finns i de länen jäm-fört med andra län i riket.Anf. 31 Justitieminister ()Herr talman! Det är riktigt att de städer som liggernära kan känna av närheten till en storstad.Det var därför jag valde att jämföra medUppsala, som ligger ännu närmare . Vidjämförelsen med län ser man vilken skevfördelning av resurserna som fortfarande finns mellande olika länsmyndigheterna. Utöver den skillnad ikronor och invånare som finns mellan och län, vill jag peka på att antalet brottper 1 000 invånare är lika i dessa län. Man kan alltsåinte där söka någon förklaring till att det skulle varaen skillnad i resurserna. 1994 fanns det i Västmanland1,94 poliser per 1 000 invånare, och i fannsdet 1,61.Det går alltså inte att på sakliga grunder försvaradenna skevhet i fördelningen av polisresurserna överlandet. Det är givetvis svårt för attomhänderta en sådan här neddragning, men jag vill dåpeka på att det finns en hel del kvar att göra i Väst-manland när det gäller rationaliseringar.Rikspolisstyrelsen har lämnat en kommentar tillden redovisning som gjorde i denhalvårsuppföljning som jag nämnde i mitt svar. Därkonstaterar följande:"finner redovis-ning vara så knapphändig, att det med ledning av deninte går att lämna några egentliga kommentarer tillhur rationaliseringsarbetet bedrivs. Framför allt gårdet inte att utläsa vilka åtgärder som planeras för attmöta den besvärliga situationen.- - -Enligt mening måste nu allkraft ägnas åt att intensifiera rationaliseringsarbetet ilänet. Den valda organisationslösningen erbjuderdärvid en stor rationaliseringspotential, som måsteutnyttjas. "Jag konstaterar att man i samman-fattande bedömning hänvisar till att man vid nästaredovisningstillfälle hoppas ha möjligheter att bättreredovisa sitt rationaliseringsarbete.Anf. 32 ()Herr talman! Jag tar fasta på att justitieministern isitt svar säger att hon avser att följa utvecklingen ilänet noga och att hon också skall titta på fördel-ningsmodellen etc. sett i ett litet längre perspektiv. Jagvill gärna understryka att jag ser positivt på det utta-landet.När det sedan gäller situationen i länet är det na-turligtvis inte bara själva poliskåren utan också perso-nalen i övrigt vid polismyndigheten som känner orooch är bekymrade över hur man skall kunna klarasysselsättningen och sin polisuppgift.Men självfallet är det också viktigt att det görs rättavvägning mellan administrativa insatser och depengar som kan avsättas för det som jag brukar kalladet egentliga fältarbetet av polisen. Det är ju att poli-sen syns ute i verkligheten som människorna ändå allra största nyttan av.Jag tar som sagt fasta på att justitieministern avseratt följa utvecklingen och hoppas att vi tillsammanskan lösa problemen.Anf. 33 Justitieminister ()Herr talman! Jag vill passa på tillfället att avslut-ningsvis säga att jag i den senaste rapporten från ra-tionaliseringsarbetet med glädje har konstaterat attflertalet län rapporterar att man inte haft anledning attdra ned på den operativa verksamheten, utan denbedrivs på oförändrad nivå. Det tycker jag är ettglädjande besked som visar att man kan genomförarationaliseringsarbetet utan att det egentliga polisarbe-tet drabbas.Anf. 34 ()Herr talman! Det är självfallet mycket angelägetatt undvika att minska det egentliga polisarbetet. Mankan i media och på annat sätt få del av att, som jagtror, sju väl kvalificerade poliser med lång erfarenhetnu går i pension. Det är i och för sig arbetsgivarensintention att kunna pensionera folk. Jag tror att män-niskor i allmänhet har litet svårt att förstå att detta intetill sist leder till att det egentliga polisarbetet faktisktkommer att minska.Man tvingas konstatera att i fördelningsmodellenmed den omfördelning som den innebär leder tillpåfrestningar för sysselsättningen bland poliser just iVästmanlands län.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1994/95:436 om åtgärdermot våldsskildringarAnf. 35 Justitieminister ()Herr talman! Genom en lagändring som trädde ikraft skärptes maximistraffet förolaga våldsskildring från sex månaders fängelse fängelse. Dessutom straffbelades oaktsamspridning i vissa fall.Tuve Skånberg har frågat vilken verkan lagänd-ringen haft och om den påverkat straffmätningen.Tuve Skånberg har också frågat om jag avser att vidtafler åtgärder mot spridning av våldsskildringar.Frågan om vilken verkan lagändringarna haft ochhur straffmätningen påverkats är svår att besvara.Ändringarna skedde som flera andra åtgär-der vidtogs för att motverka våldsskildringar i filmoch videogram. Dessutom tillämpas bestämmelsen omolaga våldsskildring relativt sällan av domstolarna,vilket gör att det är svårt att dra några slutsatser omdomstolarnas praxis. Som exempel kan nämnas att1992 dömdes fyra personer för olaga våldsskildringsom huvudbrott. förekom ingen sådan dom.Frågan om insatser för att motverka våldsskild-ringar har debatterats livligt , och enmängd åtgärder har också vidtagits. Förutom denstraffskärpning och den utvidgning av det straffbaraområdet, som jag nämnde inledningsvis, har fleraandra insatser gjorts. Som exempel på sådana insatserkan nämnas att 1990 inrättades Våldsskildringsrådetsom bl.a. har till uppgift att bekämpa otillåtna vålds-skildringar. En annan uppgift som rådet har är attsamordna myndigheternas åtgärder mot skadligaverkningar av våldshandlingar i rörliga bilder.Statens biografbyrå fick 1991 förstärkta resurserför inspektion och kontroll på videogrammarknaden.Alla som yrkesmässigt säljer eller hyr ut videogramskall registreras hos biografbyrån. Yttrandefrihets-grundlagen, som trädde i kraft , harockså påverkat hanteringen av frågan om våldsskild-ringar. Flera av de åtgärder som nämnts fallerfrämst inom ansvarsområde.Regeringen uppdrog åt Justitie-kanslern att utreda behovet av åtgärder rörande be-stämmelserna om olaga våldsskildring. Redovisningen avsågfrämst s.k. våldspornografi. Justitiekanslern uttaladeatt han inte hade någon grund för att föreslå någraförfattningsändringar. Han pekade dock på vissajämkningar som kunde behöva övervägas. Han uttala-de att frågan borde övervägas ytterligare när erfaren-heterna av rättspraxis blivit större. Justitiekanslernunderströk att han var medveten om att det kan varaen skyldighet för honom att underrätta regeringen ombehov av regelförändringar.Det pågår ett arbete inom rege-ringskansliet med att i skriftlig form sammanställa dekunskaper som finns när det gäller våldsskildringar,de regler som gäller och de insatser som görs.Jag kommer att noga följa utvecklingen på områ-det och det arbete som pågår inom departementenliksom Justitiekanslerns arbete med den praktiskatillämpningen. Jag avser inte att initieranågra ändringar i bestämmelsen om olaga våldsskild-ring men kommer att ompröva detta ställningstagandeom det visar sig erforderligt.Anf. 36 SKÅNBERG (kds)Herr talman! Jag tackar justitieministern för sva-ret.I svaret säger justitieministern att det bara är rela-tivt sällan som bestämmelsen om olaga våldsskildringtillämpas. Justitieministern säger att dömdesfyra personer för olaga våldsskildring som huvudbrottoch att ingen dom förekom 1993. Därav gör jag tolk-ningen att lagskärpningen inte haft någon effekt ochatt utdömandet av straff inte har förändrats. Delarjustitieministern den tolkningen?Avslutningsvis säger justitieministern att hon, omdet visar sig erforderligt, kommer att ompröva sittställningstagande att inte initiera någraändringar. Vad är det mer som behövs för att justi-tieministern skall reagera? Vad är det erforderligasom ytterligare skall tillkomma? Vilken typ av grovafilmer skall visas för att det skall bli så illa att justi-tieministern reagerar?Justitieministern säger också att hon noga kommeratt följa utvecklingen på området. Man kan fråga sig,och jag gör det , om justitieministern inte enbartbör följa utvecklingen utan också aktivt påverka den?Anf. 37 Justitieminister ()Herr talman! Huruvida straffskärpningen haft nå-gon effekt eller inte är svårt att säga. Det är ju intebara domstolarnas beslut som utgör en effekt. Vi fårväl förmoda att den preventiva effekten har haft denstörsta betydelsen, men det vet vi ingenting om.Underlaget är alldeles för litet för att man skallkunna göra några bedömningar. Straffskärpningenledde också till en annan praxis . Vi behö-ver avvakta flera domslut.I övrigt undrar jag över det som Skånbergunderförstått men inte riktigt uttalat tar upp i sinafrågor. Därför måste jag nog svara med en motfråga.Menar Skånberg att det visas filmer med olagavåldsskildring, som utgör ett brott enligt lagstiftning-en och som inte beivras och att det därför behö-ver vidtas åtgärder av något slag? Min andra fråga: Ärdet i så fall genom lagändring som dessa åtgärderskulle behöva vidtas?Anf. 38 SKÅNBERG (kds)Herr talman! Ja, justitieministern, jag menar attlagändringen inte var tillräcklig. Jag menar att när detinte har skett någon förändring i antalet domar - åt-minstone var antalet 1993, och fyra domar ärheller ingen stor förändring - behövs det en ytterliga-re lagskärpning. Den är inte tillräcklig.Vi vet att det visas filmer som inte är lagliga. Vivet att det behöver göras mer för att informera ommöjligheten att anmäla filmer. Jag hade hoppats attjustitieministern inte bara ville följa utvecklingen utanockså aktivt påverka utvecklingen i större utsträck-ning än vad svaret ger vid handen.Anf. 39 Justitieminister ()Herr talman! Jag vet inte vad det är för filmer somTuve Skånberg känner till att man visar och som ärolagliga. Om Skånberg känner till dem, så före-slår jag att det sker en anmälan med en gång. Detstora problemet vi har är att komma åt de filmersom dolt finns och som visas, vilka inte är i enlighetmed lagstiftningen. Svårigheten är att det är ett doltproblem, och vi känner inte till dess omfattning.Vad gäller att påverka situationen beträffande fö-rekomsten av olaga våldsskildringar räknade jag uppett antal åtgärder som vidtogs i samband med densenaste straffskärpningen 1991. Det handlar om attBiografbyrån fick i uppgift att öka tillsynen övervideogrammarknaden, vilket sker genom en regionalorganisation. Det handlar om att stimulera frivilligförhandsgranskning av videogram. Det handlar omobligatorisk registrering av alla som distribuerar ochtillhandahåller denna typ av filmer för privat brukbland allmänheten. Det innebär också en ökad skyl-dighet att lämna pliktexemplar.Detta är en rad åtgärder som har vidtagits för attkomma åt den dolda förekomsten av olaga vålds-skildring. Förhoppningsvis har åtgärderna inneburiten betydligt mindre omfattning av olaga våldsskild-ringar. Men jag upprepar än en gång att om TuveSkånberg känner till att sådana förekommer, så bör enanmälan ske.Anf. 40 SKÅNBERG (kds)Herr talman! Tolkar jag justitieministern rätt omjag säger att hon bara förmodar att det varit en pre-ventiv effekt? Kan jag tolka justitieministern så atthon inte känner till om det finns något dolt, men atthon förmodar att det finns ett stort dolt missbruk ocholagligt användande? Hur vill justitieministern säker-ställa hur stor omfattningen är, och vad vill hon göraåt den?Anf. 41 Justitieminister ()Herr talman! När vi skärper lagstiftningen utgår viifrån att det skall ha en preventiv effekt. Ingen vetmed säkerhet hur stor den effekten är, men det ärgrunden för vår strafflagstiftning. Vi tror att en straff-skärpning innebär en ökad preventiv effekt. Det varockså utgångspunkten vid den straffskärpning somgenomfördes 1991.När det gäller förekomsten av olaga våldsskild-ringar vet vi inte vilken omfattning den har. Det ärdärför vi har tillskapat myndigheter och givit demresurser att undersöka förekomsten av detta.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1994/95:429 om invandrareskunskaper i svenska språketAnf. 42 Statsrådet ()Herr talman! har frågat mig vilka åt-gärder jag avser vidta för att förhindra att elever medinvandrarbakgrund väljer svenska som andraspråk igymnasiet för att få ett högre betyg.Barn som är födda i och som har vuxitupp i svensk språkmiljö har också språkets grundläg-gande struktur med sig redan vid skolstarten. utföra de mest komplicerade grammatiska ope-rationer när de pratar med sina kompisar utan attnågonsin ha läst grammatik. De har insupit ljud ochuttal nästan med modersmjölken. De har just ett mo-dersmål. Det är detta språk skolan utgår ifrån i mo-dersmålsundervisningen.För de barn och ungdomar som har svenska somsitt andra språk är situationen annorlunda. De har inteden bas i det svenska språket som infödda svenskaelever naturligt har tillägnat sig. De har ett annatspråk i botten som kommer att ge särskilda kvaliteteråt det nya språket svenska när de väl har lärt sig det.De har särskilda livserfarenheter som kommer attberika svenskan.Frågan är hur undervisningen i skolan skall bli såbra som möjligt för dessa elever. De måste få en un-dervisning som tar hänsyn till det språk och de erfa-renheter de faktiskt har. Enkelt uttryckt är principendenna: Om invandrarelever skall få en språkbehärsk-ning som är likvärdig med den som infödda svenskaelever kan få måste deras undervisning vad gäller mål,innehåll och metod ha sin särskilda profil. Här stödjerjag mig på praktiska och teoretiska erfarenheter. Detär bakgrunden till att jag velat återinföra svenska somandraspråk som särskilt ämne och ge det status somreguljär undervisning kontinuerligt integrerad i ele-vernas studiegång.Beatrice Asks fråga är ställd på ett sådant sätt attjag misstänker att hon missuppfattat vad det är fråganom. Svenska som andraspråk är inte "lättare" än mo-dersmålssvenska och därför inte något elever kan läsaför att få ett högre betyg. Det är min uppfattning attkursplanerna i svenska som andraspråk bör utformasså krävande att godkänt betyg i svenska som and-raspråk från gymnasieskolan eller den gymnasialavuxenutbildningen skall kunna ge allmän behörighettill högskolestudier. Kursplanerna bör även kunnautgöra grund för Svenska C. Svenska som andraspråkär alltså inte någon sämre variant av den "riktiga"svenskan utan ett annat ämne. Det är ett ämne somutgår från att människor som inte är födda in i språketmåste lära sig svenska som ett främmande språk.Herr talman! Jag oroar mig i första hand för att in-vandrarelever inte lär sig svenska ordentligt. Det ärinvandrarelevernas bristande kunskaper i svenska somär det stora problemet i sammanhanget. Det är justdärför som jag har valt att återinföra svenska somandraspråk som ett fullvärdigt ämne med egen kurs-plan på alla nivåer i skolsystemet. Jag tänker alltsåinte försöka förhindra att elever med invandrarbak-grund väljer detta ämne i gymnasieskolan. Jag hoppastvärtom att många läser svenska som andraspråk där-för att det ger dem bra möjligheter att lära sig svens-ka.Anf. 43 (m)Herr talman! Låt mig börja med att tacka skolmi-nistern för svaret. Bakgrunden till min fråga är rege-ringens proposition 174. Där föreslås bl.a. att ämnetsvenska som främmande språk skall bli ett kärnämne igymnasiet som kan ersätta eller vara ett alternativ tillämnet svenska. Det skall även vara ett ämne där ele-ven kan få betyg.Skälet till att det föreslås - och citerar jag pro-positionen - är att svenska som andraspråk bör"utgöra ett alternativ till ämnet svenska för elever somhar ett annat första språk än svenska och som ännuinte har nått så långt i sin språkfärdighet i svenska attde obehindrat kan följa undervisningen i ämnetsvenska. "Mycket tydligare än så kan det faktiskt inte sägasatt det handlar om en något enklare kurs eller en lug-nare takt eller en annan uppläggning för dem som inteklarar av undervisningen i ämnet svenska.Då är jag - och det är det som är poängen - litetbekymrad över att de elever som har tagit sig tillgymnasieskolans nationella program och har med siggodkänt i ämnet svenska från frestas attta den enklare vägen i stället för att fortsätta att byggapå sitt språk. Om den misstanken är riktig, och dettror jag, permanentar regeringen med denna åtgärd ettA- och ett B-språk i . Det är precis det vimåste ändra på. Vi har redan ett A- och B-språk.Detta är det stora segregationsbekymret i dag.Jag måste fråga skolministern om det verkligen ärregeringens avsikt att vi inte skall ha samma ambitionvad gäller undervisningen i svenska oavsett vilkethemspråk barnen har. Det handlar ju inte om barnsom kommer från andra länder. Det handlar ofta ombarn som är födda i och har gått på svensktdagis och i svensk grundskola.Anf. 44 Statsrådet ()Herr talman!