prot · GI0995 · 1995-04-26 00:00:00 — De trådsmala kvinnorna ochde muskulösa männen skapar konstlade könsroller. Vihar ju tidigare hört talas om hjälpmedel för att bliännu mer konstlad. Reklamen tenderar dessutom attbli alltmer sexualiserad. Vuxna män och kvinnor klärut sig till barn. Den här typen av reklam har en stormarknad i , medan den faktiskt är förbjuden iNorge. Här måste vi göra något.Jag är mycket orolig, herr talman, över attvåldsinslagen i vanlig spelfilm och i television ökar.Våra attityder förskjuts , så att vi accepterarallt grövre sexualiserat våld mot kvinnor och barn.Våldet mot kvinnor speglar den obalans som råderi maktförhållandet mellan könen. Våldet i samhälletökar. Stödet till de utsatta grupperna måste därmedöka.Riksorganisationen för kvinnojourer i ,ROKS, är en stor folkrörelse med 133 kvinnojoureroch ca 10 000 enskilda medlemmar. Rörelsen behöverutökad ekonomisk hjälp för att klara behovet av råd-givning och stöd till de utsatta kvinnorna. Därför villvi att avsätter ytterligare . Iutskottet är man positivt inställd till kvinnojourernaoch anser att deras arbete med att bistå kvinnor somutsatts för misshandel och sexuella övergrepp är vik-tigt. Men man menar att bidragets storlek redan harökat . Därför anser man att nivån nu är denrätta. Men anledningen till att medelstilldelningenökat är ju att våldet mot kvinnor ökat. Vi kan inte seatt den kurvan har brutits, utan snarare tvärtom. Vål-det ökar, och då måste ju också medelstilldelningenöka.Kunskapen i samhället om sexualiserat våld är mycket större än . Det har resul-terat i ett allt större tryck på Riksorganisationenskansli och på de lokala jourerna. De skulle kunnagöra så oändligt mycket mer om de fick den extramiljonen. är risken stor för att de som arbetarmed de utsatta bränner ut sig.Vill vi ha en förändring, vill vi ha slut på mänssexuella våld mot kvinnor och barn, så är ytterligareen miljon kronor till ROKS en droppe i havet. Härkrävs politisk vilja att synliggöra konsekvenser avförtryck och konkreta förslag till förändring av fun-damentala orättvisor, exempelvis lönediskriminering.Attityder kan förändras.Vi får se om den stora kvinnorepresentationen iriksdagen har en gemensam vilja till förändrade atti-tyder.Anf. 151 ()Herr talman! Ledamöter, ni som sitter på läktarenoch alla ni som tittar på i kabel-TV!Pengarna tryter. Därför har vi inte råd att satsa påbarnfamiljerna, men vi gör vårt bästa. Detta harmånga politiker sagt här . Vi vill inte dra ned,men vi måste. Vi vill inte försämra det socialaskyddsnätet, vi vill inte göra neddragningar för kom-munerna, men vi måste.Ont om pengar, sade . Men, kära le-damöter, ni som tittar på kabel-TV och ni däruppe påläktaren, det här är ju faktiskt struntprat och ingetannat. Ni vet väl att i denna kammarekommer en majoritet att sitta och rösta för 55,8 mil-jarder till nybeställningar av militära medel. 55,8miljarder!Den totala besparingen i kompletteringsproposi-tionen var 3,6 miljarder. finns det pengar.Ibland finns det väldigt mycket pengar, och iblandfinns det inga pengar. Då måste man ju ställa sigfrågan: Vad är hotet mot och det svenskasamhället ? Rör det sig om det militära hoteteller det sociala hotet? Finner man att det handlar omdet militära hotet, så kanske man skall satsa 55,8miljarder på nybeställningar . Uppfattar man att det sociala hotet är detstörsta hotet i , så känns denna prioriteringfullständigt befängd.Politik är att vilja är det någon som har sagt.Ingela sade dessutom: Det är när vi måsteprioritera bort något som vi prövas. Härväljer vi bort sociala bitar och satsar på militära va-pen, ledningscentraler, nya u-båtar, flundror och an-nat. Det är att prioritera, att välja.Därför tycker jag att det är tråkigt att så många idenna debatt inte har vågat ta i detta. Visserligen är niallihop socialpolitiker. Men här behövs ett litet vidgatgrepp, för ni som socialpolitiker kommer om tvåveckor att sitta här och rösta ja till 55,8 miljarder tillmilitära investeringar.Herr talman! Det var egentligen intedetta jag skulle prata om, men sinnet rann till när jagsåg debatten på mitt rum. Jag skall egentligen talat omnågot helt annat, om den största framtidsfrågan avalla, gentekniken. Den berör alla människor - alla härinne och alla andra.Det som händer när det gäller genteknik går väl-digt fort. Det som var fantasier blevverklighet . Det som var fantasier för20 år sedan blev verklighet för 10 år sedan.Det som var fantasier är verkligheti dag. Det som är fantasier blir verklighet i mor-gon.Gentekniken i sig är en fullständig revolution, enteknik som styr samhället och som vi medborgare ochpolitiker inte själva kan styra, om vi inte ser till atthela samhället blir involverat i den debatt som pågår,om vi ser till att medborgare inte känner sig överkör-da när det ena experimentet efter det andra har lyckatsoch om vi ser till att medborgarna får vara med i dendebatt som leder till det nya samhället.En moderat landstingspolitiker i harkrävt utredningar om hur mycket landstingen kanspara om man med hjälp av gentekniken sorterar utfoster, dvs. bedriver traditionell rashygien. Det här ärmöjligheter och hot, framför allt hot. Det man avtekniska orsaker inte kunde , det kan mannu. Det här är allvarligt.I sitter det socialdemokrater,moderater och folkpartister och röstar för rätten tillpatent på liv. Det är fråga om svenska socialdemorka-ter, svenska folkpartister och svenska moderater!Socialdemokraterna i hade inte medhåll frånde flesta andra socialdemokrater i EU, men de svens-ka socialdemokraterna röstade för patent på liv, patentpå avkomma.Man kan t.o.m. ta produktpatent på isolerademänskliga celler och gensekvenser. Och det här harsvenska folket över huvud taget inte fått vara med attdebattera!Det går fort, det går svindlande fort. Genteknikenär den största frågan som vi någonsin har ställts inför.I reservation nr 28, vilken jag yrkar bifall till, krä-ver att anslås underden här till en fond där skolor,högskolor, företag, studieförbund - ja, alla - kan sökamedel för att informera och starta debatt om gentek-niken, precis på samma sätt som man en gång startadedebatten när det gällde kärnkraftsomröstningen ellerEU-omröstningen. Men den här frågan är faktisktännu större.Jag vill citera som i en krönika i för sedan skrev så här:"För sen såg jag ?Gensvar´, en soppteaterfö-reställning om genteknik. Det var mycket roligt ochvälspelat. Men när de hisnande farorna och proble-men hade gestaltats, så förklarade det tillkalladeoraklet, Forskaren, att vi nu alla delar ansvaret för vadsom händer med den här tekniken. Och skådespelarnatycktes fromt instämma. Publiken skulle nu fromt tasitt ansvar, det var budskapet. "Hur skall vi som medborgare kunna ta ansvar ominte vi som politiker ser till att debatten förs ut tillhela samhället? De som avslår den här reservationengör det på grund av att de är rädda för debatt ochrädda för information.Anf. 152 ()Herr talman! Jag begärde replik på , men fick veta att jag bara kunde få ordet sistpå talarlistan. Jag fick höra att missadeatt få replik på och fick i ställetreplik på . Jag begriper inte riktigt dethär.Det är av största vikt att man tar dessa patientersproblem på allvar och att man gör det förutsättnings-löst och inte riskerar att fälla fel ko. Jag vill illustrerarisken med att dra förhastade slutsatser om vad det ärsom ligger bakom en patients besvär genom att relate-ra till erfarenheterna från amalgamenheten vid Hud-dinge sjukhus. Där har man undersökt ca 200 patien-ter med misstänkt påverkan från amalgamfyllningar.Man har inte hittat något samband mellan amalgametoch patienternas symtom. Ändå är man positiv tillavveckling av amalgamet, det skall understrykas. Vadman har hittat är människor med järnbrist/anemi ochmed underfunktion av sköldkörteln. T.o.m. människormed cancersjukdomar har återfunnits i denna grupp.Dessa människor har sedan fått adekvat behandling.Man avslutar sin sammanfattning så här: I flera fallställdes andra specifika diagnoser. De flesta patientervar nöjda med den utredning som genomfördes och debesked som lämnades.Jag vill understryka att amalgamenheten vidHuddinge sjukhus gör ett väldigt viktigt jobb för atthjälpa dessa patienter med oklara symtom och medokänd orsak bakom deras hälsoproblem.Anf. 153 ()Herr talman! För tids vinnande vid voteringen avstår jag från att yrka bifall till reservatio-nerna 7 och 11 i betänkande 13. Jag yrkar alltså bifallbara till reservationerna 1 och 5.Anf. 154 ()Herr talman! Jag begärde inte ordet med anled-ning av inlägg, utan det hade jaggjort innan.Jag delar uppfattningen att man skall behandla pa-tienterna förutsättningslöst. Jag har mött så mångamänniskor under deras sjukdomsperioder, som harfått olika diagnoser och olika behandlingar, men ing-enting har hjälpt. Sedan har man kommit fram till attdet kan vara påverkan av amalgam. En patient hadeförhöjd kvicksilverhalt i blodet. Efter en mödosamkamp har hon kommit tillbaka efter amalgamsanering.Det finns alltså en lång rad sådana exempel.I samband med undersökningen vid Huddingesjukhus sade man att det också fanns andra förkla-ringar. Men det är ju självklart, och det sade jag ocksåtidigare i debatten. Det är ingen som påstår att diffusasymtom bara beror på kvicksliverförgiftning. Det harjag aldrig påstått, och jag har inte heller hört någonannan som har sagt det. Det blir så lätt förenklingar idebatten, men det är ju inte fråga om det.När det gäller den här undersökningen var detväldigt många som hade bytt ut sina fyllningar fast deinte hade några problem, så det var väldigt svårt attgöra en ordentlig undersökning. Den var inte hellersärskilt vetenskaplig. Om man dömer ut andra under-sökningar kan man också döma ut den eller granskaden kritiskt.Anledningen till att jag begärde ordet var för attjag ville fortsätta diskussionen om amalgam. Dethandlar om forskning och beprövad erfarenhet. Detgäller det som sade om att de som arbe-tar på amalgamenheten i - som vi vet liggerlitet grand i fejd med amalgamenheten i ,vilket är mycket tråkigt, men det beror nog inte påamalgamenheten i - inte har publicerat siginternationellt. Såvitt jag känner till arbetar de oerhörtmycket med att hjälpa patienterna, och det tycker jagär värt all respekt. Just detta skall inte vändas emotenheten i . Det finns lång rad internationellaartiklar publicerade som också är kritiska.Anf. 155 ()Herr talman! tog upp riskenmed förenklingar. Den är sannerligen aktuell när detgäller just synen på riskvärderingar. Som jag sade hör det till de svåraste frågeställningar en risk-värderare kan ha.När det kommer in en patient med misstänkt lä-kemedelsbiverkan har man att se om det föreligger ettsamband eller inte. Som regel finns det inte ett full-ständigt vetenskapligt underlag. Det kan ta många åratt få fram ett sådant. Då måste man alltså fatta beslutpå grundval av det underlag som man har och som ärofullständigt. Man får då väga in vilka konsekvenseren indragning av det aktuella preparatet medför. I defall där man misstänker att problemet har uppstått ärdet kanske inte så stora svårigheter, men för alla andrasom använder preparatet utan bekymmer kan det varadet. Man måste fråga sig om det finns något ersätt-ningsmedel som man vet lika mycket om, som är likariskfritt eller riskfriare.Det här är ett väldigt svårt ställningstagande varjegång. Det ligger mycket tankemöda och vånda bak-om.Anf. 156 ()replikHerr talman! Det är naturligtvis väldigt viktigt varje gång gör en riskbedömning och värderar desymtom som en person har. Då är det viktigt att manarbetar med att få fram ordentliga diagnosmetoder.Men det har inte funnits något intresse från forskning-en och från myndigheterna att verkligen se till att detkommer fram ordentliga diagnosmetoder. Jag förståratt det är svårt. Men även när det gäller den fråga somvi nu diskuterar är det viktigt att man får fram di-agnosmetoder, och det är det som man arbetar mycketmed på amalgamenheten i . Det är självklartatt det arbetet måste går framåt.Vi talade om beprövad erfarenhet och rapporter.Det gäller både tandläkare och läkare som har arbetatmed diagnos, sanering och behandling under mångaår. De har mestadels långa köer och därför har dekanske inte kraft att göra en i vetenskaplig meningriktig rapport. Däremot finns det rapporter från demsom har arbetat väldigt mycket med patienterna. Jagvill påstå att också detta borde betraktas som beprö-vad erfarenhet, eftersom de har en sådan mångårigerfarenhet av detta arbete.Det finns en del omdömen om sådana här rappor-ter. Bl.a. sades det att dessa läkare hade behandlatsina patienter väl. Det är också en lättsinnighet frånden andra sidan att uttrycka sig på det sättet. Dåskulle man ju kunna tro att alla andra läkare ochtandläkare behandlade sina patienter illa, och det ärväl ingen som tror att det är på det viset.Anf. 157 ()replikHerr talman! Vi är överens om att det behövssatsningar på forskning. medverkadeockså till att få fram ett antal miljoner för några årsedan till den här forskningen.Problemet är bara att det här är forskning somkräver forskare kunniga i epidemiologi och hur manarbetar med riskforskning. Vi har mycket ont omsådana i . Det är bara att beklaga att den härtypen av forskning inte har kommit i gång på det sättsom vi hade önskat.Det hade varit mycket bra att ha studiersom visar vad det är som de patienter som har de härbesvären från munhålan har gemensamt och vad somskiljer dem från patienter som har amalgamfyllningarmen inte har några besvär. Då skulle vi kanske hakunnat få fram vad som ligger bakom många av dehär patienternas bekymmer.Anf. 158 ()replikHerr talman! Jag vill hänvisa till Bo Holmbergsom sade att det viktigaste av allt är attpatienterna blir bra. Det måste vara målet med sjuk-vården över huvud taget, att förebygga och bota sjuk-domar. Sedan kan vi strida litet ibland om forskningoch annat, men ser vi att patienter blir bra tycker jagatt det är skäl nog att också använda metoderna, attfortsätta att arbeta på det sättet och öka det arbetet såatt människor verkligen blir bra. Det handlar inte baraom sanering. Det handlar om rehabilitering och dethandlar även om andra behandlingsmetoder.Anf. 159 ()Herr talman! sade tidigare i har så mycket att göra med att hjälpapatienter att man inte hunnit publicera sig. Eftersomjag är kliniker själv är jag den siste att ringakta denkliniska erfarenheten och dess betydelse. Men man fårändå inte låta tanken leda vill på det här området.Om vi inte bedriver reproducerbar forskning vet vifaktiskt inte om vi hjälper patienterna. Då arbetar mani blindo, tror sig hjälpa utan att ha belägg för att mangör det. Det är inte acceptabelt, menar jag. Har vi vidett akademiskt centrum avdelat personer för forskninginom ett mycket svårgripbart område - där det finnsbristande resurser, som framhålls här - kan vi intesäga att vi från början är så övertygade om att vi hjäl-per patienter med det vi gör att vi inte bryr oss om attlägga upp en forskning som är reproducerbar och somkan publiceras. Det kan vi inte göra. Det kravet måstevi ha.Det är svårigheter med de diagnosmetoder somMarianne sade att man just i arbe-tar med. Men det är också det som är problemet. Dehar diagnosmetoder, som de behandlar utifrån, sominte är verifierade och som inte har kunnat påvisasställa de diagnoser som man säger att de gör. Det blirdå inte fråga om ett vetenskapligt experiment. Det blirbara experiment på patienter och inte någon säkerhjälp.Jag tycker att man skall vara försiktig med att sägaatt man bara experimenterar och att man inte ensbelägger det man gör så att det kan föras till ett veten-skapligt experiment.Anf. 160 ()Herr talman! Vi är väl överens om att det här är ettstort folkhälsoproblem, för det finns många sjukdo-mar som har diffusa symtom och som är svåra attdiagnostisera.Jag menar naturligtvis också att forskare skallpublicera sig. Det är klart att de skall göra. Sådana ärambitionerna också. Att man inte har gjort det berormycket på resursbrist och på att man har haft svårt attfå pengar i inledningen av en process. Även om vitycker att den har hållit på länge är det ändå vad dethandlar om.Men vi vet också att det finns forskarrapporter ochvetenskapliga artiklar som är publicerade internatio-nellt. Det vi bl.a. menade med kravet på en parlamen-tarisk utredning var att man skulle göra en samman-ställning av alla de rön som finns, så att man verkli-gen har ett bättre underlag och ser vad som finnsinternationellt på det här området.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )AjourneringKammaren beslöt att ajournera förhand-lingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.6 § betänkande 1994/95:NU18Näringspolitik (prop. 1994/95:100 delvis).Anf. 161 PER ()Herr talman! Till att börja med vill jag markera attvi självfallet står fast vid alla de reservationer vi harundertecknat. Vi kommer att begära votering ochrösträkning på reservation 1 till betänkandet.Herr talman! Världens mest framgångsrika in-dustrinationer kännetecknas av ett antal saker. Deframgångsrika nationerna har framför allt låga ränte-nivåer, låg inflation. Det har de inte av en tillfällighet,utan som en följd av en långsiktig politik som ledertill lågt risktagande med investeringar i näringsliv ochinom bostadsbyggandet.De har också låga skatter, i synnerhet på arbete,riskkapitalbildning och företagande. De kännetecknasäven av betydande kraftfulla satsningar på utbildning,forskning och utveckling. Man arbetar för stabilaspelregler med stabila valutor utan stora fluktuationer.Ytterligare ett kännetecken är att de står för frihandeloch marknadsekonomi, och att man satsar mycketkraftigt på privat ägande.Herr talman! Jag är dess värre beredd att säga attett antal av dessa de viktigaste framgångsfaktorernaför några av våra främsta industrinationer inte stäm-mer överens med den situation vi har i Sverige.En f.d. socialdemokratisk vice statsminister haruttryckt att den bästa näringspolitiken är en stramfinanspolitik, något som jag är den förste att instämmamed. En stram budget leder till låga räntor och låginflation och därmed även till den stabila valutan. Detär fundamentalt för att våga göra långsiktiga investe-ringar inom företagande och näringsliv, få kvalifice-rade jobb och avancerade investeringar och därmedbra lönenivåer.Det är därför jag beklagar att vi inte har stramhet ibudgeten, det budgetunderskott vi har, den sjunkandevaluta och höga räntenivå som skapar några av deproblemställningar som vi kämpar med inomsvenskt företagande. Den s.k. marknaden, som styrräntenivåer och en hel del av vår valutautveckling, är ipraktiken långivarnas förtroende för hur kungariketSverige skall klara av att stå för sina betalningarframöver.Dess värre är situationen den att vi inte har ett sågott företroende som en del av våra grannländer utandärmed belastas med alltför höga räntor och väl lågvaluta, vilket träffar investeringar och framtidssats-ningar i , jämfört med det som gäller.Det är med visst beklagande som jag noterar attden socialdemokratiska utskottsmajoriteten i dettabetänkande vill rösta ned ett antal av de besparingarsom vi moderater och ett antal av de borgerliga parti-erna har föreslagit. Vi är däremot glada att den soci-aldemokratiska finansministern har tagit upp ett antalav dessa besparingar och yrkar på genomförande avdelar av dem i samband med kompletteringsproposi-tionen, ett något underligt förfarande här i kammarenfrån socialdemokratisk sida.Sverige har en ganska lång väg att vandra föratt få konkurrenskraftiga skatter. Det gäller inte minstriskkapitalförsörjningen. Det är bara att konstatera attvi har en situation där det svenska riskkapitaletbeskattas avsevärt hårdare än vad som gäller utom-lands. Även de utländska investerarna i har enväsentligt lägre skatt på sina svenska investeringar änvad motsvarande svenska investerare har.Vi gör bedömningen att en av de viktigaste fakto-rerna är att vi i får en riskkapitalbeskattningsom är jämförbar med den i omvärlden. Vi måstefullfölja arbetet att bredda riskkapitalmarknaden föratt få fram erforderligt kapital till tillräckligt lågakostnader för att skapa en situation där vi får erfor-derliga investeringar och därmed erforderliga jobb iden sektor som inte belastar skattebetalarna.Av det skälet vill vi starkt påfordra återinförandeav enkelbeskattningen vid aktieutdelningar. Vi ärglada över om man nu är beredd att ta delsteget attgöra det åtminstone för icke-börsnoterade bolag. Menvi vill också peka på den mycket hårda beskattningensom träffar tjänsteföretagen och tjänstesektornoch som gör att denna sektor i inte utvecklaspå det sätt som den gör i en lång rad andra länder iVästeuropa, vilket varit en mycket starkt bidragandeorsak till tillväxten av nya arbetstillfällen.Enligt vår uppfattning finns det - förutom att viskall ha konkurrenskraftiga skatter, konkurrenskrafti-ga räntor, konkurrenskraftig inflation och stabil valuta- främst tre särskilda områden som näringspolitikenskall koncentrera sig på.Det gäller först och främst teknikförnyelse ochsatsningarna på forskning och utbildning. Det är där-för med fortsatt förvåning vi ser på de försök att brytaupp de tekniska forskningsstiftelser som inrättadesunder den förra regeringen. Det var en av Västeuropasstörsta satsningar på industrirelevant teknikförnyelsesom skall öka teknikinnehållet i svenska företag ochsvenska produkter så att vi därmed kan konkurreramed teknikhöjd i stället för med låga löner.Det gäller också satsningarna inom informations-teknologin och på teknikspridning, och inte minstdatorisering av ochdigitalisering av tekniska attachéers rappor-ter och en del av forskningsarbetet för att på detta sättgöra det tillgängligt för en lång rad småföretagareöver hela landet.Vi gör här även noteringen att fortsatta besparing-ar inom utbildningssektorn och forskningssektornriskerar att skapa ett ökande utbildningsunderskott iSverige som än mer leder till att vi konkurrerar medlönenivåer i stället för kompetens och teknikhöjd.Enligt vår uppfattning är det de områdena somframför allt måste vara fredade. Det är där våraframstidssatsningar måste ligga ifall skallbibehållas som ett välfärdsland med goda lönenivåeroch konkurrens på rätt sätt med kompetens och tek-nikhöjd och inte låga löner.Vi menar också att en statlig näringspolitik måstefrämja nyföretagandet och småföretagandet och mins-ka etableringströskeln för många företag. Självfalletär ett införande ånyo efter sex månaders uppehåll avkvittningsrätten vid start av företag positivt. Men detfinns mer att göra här.Vi tycker att det är negativt när man på nytt rörnyföretagar- och kvinnolånen genom koncentration avdessa eller monopoliseringen till . Det är ingentvekan om att det gamla systemet fungerat alldelesutomordentligt väl, gett ca 5 000 nya jobb, skapatväldigt många nya företag och varit mycket kostnad-seffektivt.Vi förstår fortfarande inte varför denna monopoli-sering skall genomföras när det bara drar bort en stordel av de organisationer och olika fristående gruppersom varit med att stötta och driva fram nyföretagande,med viss koncentration på speciellt kvinnligt nyföre-tagande och nyföretagande bland invandrare.Förutom teknikförnyelsen och nyföretagandet ärdet framför allt exportfrämjandet och investerings-främjandet som vi ser som en viktig näringspolitiskinsats. Men det gäller att ha seriositet och långsiktig-het och inte fladdra fram och tillbaka med olika för-slag hela tiden.Det var positivt när en av mina företrädare somnäringsminister inrättade ett första anslag för främ-jande av investeringar i av utländska investe-rare. Vi fortsatte och fullföljde den uppbyggnaden,men vi tycker att det är mindre ansvarsfullt att försökatiodubbla den satsningen under loppet av några må-nader eller veckor utan att egentligen ha en plan förhur detta skall gå till.