prot · GI0995 · 1995-04-26 00:00:00 — Det är avstor betydelse för polisens kartläggning och bekämp-ning av brottsligheten i samhället. Därmed skullemöjligheten till snabba ingripanden förbättras betyd-ligt. kan en 15-åring som grips av polisen ha ettsynbart rent förflutet, medan han i själva verket kanha gjort sig skyldig till ett flertal brott.Förutom att en registrering ger polisen och andrarättsvårdande myndigheter en klarare bild av dengripne ger den också möjlighet att framställa merrättvisande statistik över brott som begås av minder-åriga. Att så kan ske är naturligtvis av stor betydelsedå åtgärder mot ungdomsbrottsligheten diskuteras.Det är av stor betydelse för unga människors ut-veckling att de redan på ett tidigt stadium i livet fårlära sig att ta ansvar för sitt handlande. Ett lämpligtsätt att tydliggöra konsekvenserna av ett visst hand-lande är att låta unga som begår brott konfronterasmed följderna av vad de gjort. Detta kan ske genomatt de t.ex. träffar dem som drabbats av deras brottoch försöker gottgöra eventuella skador.På har man tillämpatett system med familjegruppskonferenser. I en sådankonferens deltar, förutom en av staten utsedd samord-nare, en socialtjänsteman, en polisman, den minder-årige förövaren, föräldrarna och andra närståendesamt brottsoffret om denne vill. Vid konferensen gårman igenom vad den unge förövaren har gjort sigskyldig till. Han skall be offret om ursäkt, och manskall gemensamt fastställa hur han skall gottgöraskadan, t.ex. genom arbete eller skadestånd. måste nå enighet mellan alla be-rörda parter. Om så inte sker går målet vidare tilldomstol.Vi moderater anser att det nyzeeländska systemetär mycket intressant och bör kunna vara modell för ettliknande system i . I detta sammanhang vill viockså erinra om att den borgerliga regeringen gavRiksåklagaren i uppdrag att utarbeta en modell för hurmedlingsverksamhet skall kunna bedrivas. Dennaredovisning har ännu inte avgivits, och då menar vifrån moderat sida att det är lämpligt att Riksåklaga-rens uppdrag kompletteras så att även familjegrupp-skonferenser kan användas i Sverige.Avslutningsvis vill jag ge ett kort svar till BarbroWesterholm på den fråga som ställdes för flera tim-mar sedan, då jag inte hade rätt att svara.Barbro undrade hur någon kundeställa sig bakom idé om att hindra ungdo-mar från att befinna sig ute . För mig ärdet mycket enkelt. För mig är det självklart att föräld-rarna skall ha rätt och skyldighet att säga nej till attbarnen är ute på stan sena kvällar. För mig är detdärför också självklart att vi måste skapa ett regelsys-tem, som ger stöd åt föräldrarna så att de har kraftbakom orden när de säger att barnen skall vara hem-ma på kvällen.Anf. 73 ()replikHerr talman! För mig rimmade inte det där medutegångsförbud med krav på sänkt in-köpsålder när det gäller alkohol. Men vi skall inteförlänga debatten om det.Gun tog upp föräldrarna och skolan menhoppade över ett viktigt led, nämligen barnomsorgen.Det är i barnomsorgen som man kan identifiera risk-barnen. Barnomsorgen behöver bättre utbildning ochbättre instrument för att kunna hjälpa de här barnen påolika sätt. Flera undersökningar har visat det. Jagtycker att man skall sätta in mycket av sin kraft på denhär åldersgruppen.Gun anser att unga lagbrytare skall re-gistreras. Jag anser snarare att man skall försöka un-derlätta samarbetet mellan , skolan ochpolisen. Här finns alltså en del av de spärrar som jagtalade om förut. Det är viktigare än att hålla på medregistrering.Anf. 74 () replikHerr talman! Jag hoppas att att det inte var en heltäckande redovisning avmina tankar som jag gav, bl.a. beroende på att detfinns en tidsgräns. Att jag inte tog upp barnomsorgenberodde på att ytterligare moderata representanterkommer att tala om andra väsentliga delar.Däremot skulle jag gärna vilja ytterligare kom-mentera frågan om registrering och underlättande avsamarbete i stort. Jag kan nämna för att som justitieminister tog vi frånJustitiedepartementets sida initiativ till en översyn avsekretessreglerna, med utgångspunkt från en belys-ning av regler som lägger hinder i vägen för att vi påbästa sätt skall kunna hjälpa de unga. Som till fick en ny regering ,och jag har alltså inte haft möjlighet att närmare ta delav detta. Jag vet dessutom att rapporten blev någotförsenad. Jag ser samma problem där som BarbroWesterholm.Intresset av att göra vissa uppluckringar när detgäller sekretessreglerna förutsätter ju också att detfinns ett material som icke skall vara sekretessbelagt.I grunden även för resonemangligger alltså att det måste finnas möjligheter att göravissa typer av registreringar.Anf. 75 ()replikHerr talman! Hela frågan om sekretess mellan oli-ka yrkeskategorier är naturligtvis väldigt knepig. Menvi måste ändå arbeta från utgångspunkten att göra detväl, att skapa de bästa möjligheterna för den personsom det gäller. Det är bra att utredningen kommerfram, och vi får se hur vi skall hantera den sedan.När det gäller barnomsorgen får vi se vad somkommer fram i debatten. Jag tycker att barnomsorgenär mycket viktig; den är ett stöd för de barn som harbesvärliga hemförhållanden, genom att de där harnågon annan vuxen att knyta an till. Det var därför jagville understryka det ledet redan här.Anf. 76 () replikHerr talman! Jag vill bara göra en kort kommen-tar. För mig är det viktigt att markera att barnomsorginte bara omfattar den offentliga omsorgen. Alla somkommer i kontakt med småbarn - i tjänsteställning,som granne eller vad det nu är - har ett ansvar för attvåga reagera mot missförhållanden.Anf. 77 ()Herr talman! Den allmänna välfärdspolitiken är enviktig grund för kriminalpolitiken. En stor del av densociala välfärdspolitiken har betydande brottsföre-byggande effekter. Därför är också vår förmåga attutveckla och garantera välfärdspolitiken av avgörandebetydelse för hur framgångsrika vi blir i att motverkaoch förhindra brottslighet.Den svenska välfärdspolitiken har säkerligen bi-dragit till att hålla brottsnivån relativt låg i Sverigeom man jämför internationellt. Det svenska samhällethar inte förlorat kontrollen över vissa stadsdelar istorstäderna, vilket tyvärr är fallet i många andraländer. Därför har vi större möjlighet än många andraländer att på ett aktivt och kanske framgångsrikt sättmotverka och minska brottsligheten.En hög brottsnivå försämrar människors livskvali-tet och bidrar till att många känner sig otrygga. Ut-sattheten för brott och upplevelsen av otrygghet ärojämnt fördelade och drabbar ofta människor medsämre ekonomiska och sociala möjligheter. Den eko-nomiska krisen och dess konsekvenser i form av ar-betslöshet, social utslagning och ökat missbruk utgörett allvarligt hot när det gäller att aktivt komma åtbrottsutvecklingen.Sverige är fortfarande i många avseenden ettklassamhälle. Tydligast märks detta i storstäderna.Här har stora grupper det ekonomiskt bra. De bor braoch har rika möjligheter till utveckling både i arbetetoch på fritiden.Men storstaden är också en annan bild, med ned-slitna bostadsområden, utslagning, misär, ensamhetoch utanförskap. Där finns barn som far illa i hemmetoch i skolan. Där finns många människor som befin-ner sig i en utsatt situation. Segregationen i storstä-derna bidrar till att befästa de sociala, ekonomiska,kulturella och utbildningsmässiga skillnaderna mellanmänniskor och skapar en grogrund för kriminalitet.Därför är också insatser för att motverka segregatio-nen ett mål i sig, men också viktigt av kriminalpolitis-ka skäl.För att vi skall kunna vända utvecklingen krävsbl.a. en samlad och uthållig strategi för integrationoch för åtgärder mot segregationen. En rad organisa-tioner liksom enskilda individer kan och bör aktivtengagera sig i arbetet för att bryta utvecklingen. Detinnebär också att vi kan åstadkomma verksammaåtgärder mot brottsligheten.Jag hälsar med stor tillfredsställelse att regeringenhar tillsatt en särskild utredning för att behandla frå-gorna om segregationen i storstadsområdena. Vi kan,som socialministern anförde, förvänta oss en radförslag från den utredningen som kan bidra till attvända utvecklingen.Herr talman! Våra kunskaper om olika socialafaktorers betydelse för brottsligheten måste självfalletvara utgångspunkten för det brottsförebyggande arbe-tet. Det är ett arbete som bör inriktas på att förhindranyrekryteringen av unga brottslingar. Insatserna börsärskilt inriktas på de mycket unga, redan före ton-åren. Det gäller att stärka de ungas självkontroll ochutveckla de sociala band som kan hjälpa till att avhål-la dem från brottslighet.Familjens roll är naturligtvis central. Föräldrarnahar det primära ansvaret för sina barn, och det är ettansvar som självklart också inbegriper att förebyggaoch förhindra att deras barn begår brott.Föräldrarnas kontakt med sina barn, insyn i derasliv och deras känslomässiga relationer och kommuni-kation är avgörande också ur ett brottsförebyggandeperspektiv.Ansvaret för barnen får inte sluta vid den egnafamiljen. Även samhällets institutioner - förskola,skola och fritidshem - har ett ansvar för ungdomarnasuppväxtförhållanden.En del föräldrar behöver stöd för att klara sin för-äldraroll. Avsaknaden av goda familjeförhållandenmåste kompenseras. Barn och ungdomar som gjort sigskyldiga till brott tillhör ofta den grupp som har störstbehov av stöd och hjälp.Barn och ungdomar behöver stabila vuxenkontak-ter, någon att känna tillit till och förtroende för. Närfamiljen inte räcker till eller rentav saknas behövs ettextra skyddsnät.Därför är det en huvuduppgift även i ekonomiskthårda tider att slå vakt om barn- och ungdomsverk-samhet. I då många barn och ungdomar saknarhållbara vuxenkontakter är det särskilt angeläget attsådana kontaktytor mellan barnen och vuxenvärldenerbjuds.Fritidsgårdar, kommunala musikskolor, idrotts-platser, sportanläggningar, bibliotek och liknandemötesplatser har här en viktig roll. Naturligtvis harskolan en central roll när det gäller att etablera godakontakter mellan vuxna och barn.Flera talare har varit inne på frågan om att en radmyndigheter har ett gemensamt ansvar för att ge barnoch ungdomar goda uppväxtförhållanden och före-bygga brott. En särställning i det arbetet intar natur-ligtvis Polisen, sociala myndigheter och verksamheteni skolan, men också en rad andra organisationer ärinblandade. Det är viktigt att vi utvecklar samverkanoch samarbetet mellan rättsväsendet, sociala myndig-heter och skolan.Gun berörde Brottsförebyggande rådetsuppdrag att ta fram en nationell brottsförebyggandestrategi. En sådan strategi kommer att presenteras frånBrottsförebyggande rådet . Det är regering-ens avsikt att lägga fram en proposition förriksdagen om det brottsförebyggande arbetet sombåde innehåller åtgärder på kort och lång sikt.I årets budgetproposition har regeringen föreslagitatt avsätts för lokalt brotts-förebyggande arbete. Jag menar att ambitionen börvara att bygga upp en brottsförebyggande fond somkan stimulera det lokala brottsförebyggande arbetet -en fond som får möjligheter att disponeraungefär 100 miljoner kronor.På det viset kan vi stimulera fram en utveckling ikommunerna med samverkan mellan myndigheternaoch med framtagandet av lokala brottsförebyggandeprogram vid särskilt de utsatta delarna av storstads-områdena.Herr talman! Jag skall inte ta upp den diskussionom polisfrågorna som i och för sig kunde föranletts avGun framförande. Jag vill bara göra konsta-terandet att det inte finns några delade meningar mel-lan partierna i när det gäller synen på Poli-sen och dess omdaning till närpolisorganisation. Detär ett enigt ställningstagande från justitieutskottet närdet gäller hur Polisen skall arbeta i framtiden.Det finns delade meningar i andra avseenden, menjag skulle vilja göra konstaterandet att jag faktiskt troratt de besparingar och rationaliseringar som har ålagtspolisväsendet har tvingat fram en snabbare takt närdet gäller närpolisorganisationen. Det strukturarbetethar en central betydelse för det brottsförebyggandearbetet. Den omdaningen bör påskyndas.Herr talman! Vi hade en diskussion omvåldet i vårt samhälle. Jag tänker bara kort beröra denfrågan.Eftersom den som själv utsatts för våld som barnlöper större risk att använda våld som vuxen måstekampen mot våld börja i mycket tidig ålder. Inteminst är de ideal som förmedlas i filmer, radio ochTV viktiga för hur barn uppfattar spelreglerna i sam-hället. Föräldrarna har en viktig roll i att skydda bar-nen från grova våldsskildringar och motverka denvåldsförhärligande syn som förmedlas via medierna.Kampen mot våldet måste ske på olika plan.Statsmakterna kan bidra med lagstiftning, ekonomisktstöd och andra åtgärder. Men de insatserna har trotsallt relativt begränsade effekter. De insatser som harstörst effekt är de som åstadkoms av medborgare -grupper och enskilda personer. Eftersom ett viktigtinslag för att komma till rätta med våldsbrottslighetenär att påverka människors attityder till våld fyller detfolkliga engagemanget, särskilt på lokal nivå, en cen-tral roll. Vi måste bort från våldet som konfliktlös-ningsmetod.En fråga som har stor betydelse när det gäller attmotverka våldsbrotten är drogpolitiken. En aktiv ochrestriktiv drogpolitik utgör därför en viktig del i ettsamlat program för att förebygga våldsbrott.Den ojämförligt vanligaste drogen i samband medbrott är alkoholen. Av de personer som grips förvåldsbrott är alkoholpåverkade. Av manligaoffer för polisanmält våld är alkoholpåverkade.Men även narkotika förekommer i en stor del avbrottsligheten. Missbruk av anabola steroider miss-tänks vara en bakomliggande faktor vid vissa vålds-brott.Missbruk av alkohol och narkotika har ofta singrund i sociala missförhållanden, i problem inomfamiljen, i skolan, på arbetsplatsen, i ensamhet ochrotlöshet och hårda storstadsmiljöer. När arbetslöshe-ten är hög och de sociala skillnaderna stora riskerarockså missbruksproblemen att bli omfattande.Därför är den allmänna välfärdspolitiken också pådetta område, med en kamp mot arbetslösheten ochmot den sociala utslagningen, ett omistligt led i kam-pen mot drogmissbruket.Herr talman! Eftersom narkotikapolitiken speladeen viss roll under morgonens och förmiddagens debattom våldet vill jag göra en deklaration och ett ställ-ningstagande när det gäller narkotikamissbruket.Narkotikamissbruket är ett allvarligt samhälls-problem, och vi måste motverka det med kraft. Jagtycker att det har varit väldigt glädjande att det harfunnits en bred politisk enighet i riksdag omen restriktiv narkotikapolitik. Den enigheten finns intepolitiskt ute i i övrigt.Jag tror att det är oerhört viktigt att vi slår vakt omden sammanhållna narkotikapolitik som har varitrelativt framgångsrik i , nämligen förebyggan-de åtgärder, en utvecklad vård och behandling samtett restriktivt straff- och kontrollsystem.Det är först om vi har möjlighet att upprätthållaalla dessa tre fundament - förebyggande arbete, vårdoch behandling och en restriktiv straff- och kontroll-politik - som vi kan vara framgångsrika i kampen motnarkotika. Brister det i något avseende på dennapunkt, i något av fundamenten, rasar också möjlighe-terna att motverka narkotikamissbruket.Det finns tecken som tyder på att missbruketökar. Det är därför dags för oss att skärpa vaksamhe-ten och kampen mot narkotika. Det finns som jagberörde tyvärr också anledning att känna mycket starkoro för de tendenser till liberalisering i fråga om nar-kotika som förekommer här och var ute i Europa.Mycket talar för att misslyckandena vad gällersysselsättnings- och välfärdspolitiken delvis går handi hand med en liberalisering av synen på narkotikaoch narkotikamissbruket ute i vissa länder i Europa.Vi skall inte ge avkall på vår mycket restriktivahållning till narkotika. Vi skall gemensamt - här haralla politiska partier ett ansvar - såväl inom ramen förEU-samarbetet som nationellt aktivt arbeta mot dekrafter som verkar för en liberalisering av narkotika-politiken.Jag tycker som sagt att det är oerhört glädjande attsamtliga partier i står bakom den restriktivanarkotikapolitiken. Låt oss ta vara på den enighetenoch visa den enigheten mot de krafter som ver-kar i annan riktning.Anf. 78 () replikHerr talman! Jag skall inte heller dra igång någonstor debatt om Polisen och besparingarna, men förmig var det ändå självklart att tala om min oro förframtiden med tanke på att Polisen är en viktig pus-selbit i arbetet för att skapa trygghet. Vi har olikauppfattning om möjligheterna. Vi moderater kommeratt fortsätta att slåss för en tillräckligt stor poliskår.Jag begärde replik innan börja-de tala om narkotika. Jag vill gärna ta detta tillfälle iakt att uttrycka min glädje över att jag har noterat attsocialdemokrater nu tänker driva kamp i motliberaliseringsivrare, som ju finns i stor utsträckninginom . Det gläder mig att denna kamp tas uppeftersom socialdemokraterna rimligtvis måste hastörst möjlighet att påverka den egna partigruppen.Det är också min förhoppning att vi inom Sverigenu har befäst den gemensamma grundsyn som kom-mer till uttryck i olika sammanhang. Det finns bara ettmål för den svenska narkotikapolitiken, nämligen ettnarkotikafritt samhälle.Anf. 79 () replikHerr talman! Det är ingen nyhet att vi för den dis-kussionen med våra partivänner i . Vi har helatiden haft en mycket restriktiv inställning till narkoti-kapolitiken, och vi har också på det sätt som vi harmöjlighet till försökt motverka de liberaliseringsten-denser som finns ute i . Det är ingen nyhet.Vi har ett gemensamt ansvar på det här området.En del personer som står nära Moderata samlingspar-tiet förespråkar från stund till annan en liberaliseringav inställningen till narkotika. Om vi skall kunnahävda oss och stå emot dessa krafter är det väldigtangeläget att vi tar vara på den enighet som vi har omnarkotikapolitiken. Jag tror att det är förutsättningenom vi skall kunna stå emot den liberaliseringsvåg somdelvis sköljer över Europa.Anf. 80 () replikHerr talman! Mitt inlägg var mycket seriöst menat.Om vi skall nå framgång i kampen mot narkotikamåste vi bilda en fullständigt enad front.När vi nu vet var våra partier står tycker jag att vikan lämna åt sidan eventuella små giftiga pilar omvad andra människor tycker och tänker.Anf. 81 ()Herr talman! Talet om det en gång så stolta pro-jektet miljonprogrammet har förbytts till en diskus-sion om problemområden, segregation och förfall.Problemet aktualiserades i en moderat rapport i juli1991 som kom litet före sin tid men vars uppgifter nutyvärr har besannats.Vad är segregation? Hur kommer det sig att seg-regationen ökar? Hur kan vi motverka segregationen?Socialförsäkringsutskottet hade en offentligutfrågning om invandrartäta bostadsområden därexperter från olika delar av landet belyste problemen.Som representant för socialförsäkringsutskottet villjag tacka för möjligheten att delta i debatten. Jag villockså vända mig till statsrådet somtyvärr inte är här men som kanske kommer in senare.I har olika statliga och kommunala aktö-rer, regelverk och ekonomiska stödåtgärder starktpåverkat hur bostäder har byggts. De boende självahar sannolikt haft mycket litet att säga till om. Efter-krigstidens bostadsbyggande präglades av moderni-sering och socialt tänkande. Först kombyggandet att präglas av massproduktion, standardi-sering och likriktning.Miljonprogrammets bostäder, som byggdes underen och 1965-1974, dominerades avhyreslägenheter i tätbebyggda höghusområden i stä-dernas utkant. Lägenheterna var av hög kvalitet ochväl materiellt utrustade, medan den fysiska yttermil-jön var synnerligen torftig. Uppsvinget inom bostads-byggandet inträffade med invandringen avcirka en kvarts miljon utländska arbetare. Invandrar-familjerna placerades i dessa höghusområden, som tillstor del ägdes av kommunernas bostadsföretag. Sam-tidigt stimulerades egnahemsbyggandet med statligasubventioner. Genom generösa avdragsregler gavsmedelklassen möjlighet att köpa egnahem till en lågkostnad.Kuusela på har i en rapportfrån visat att kommunerna i högsta grad är med-ansvariga till den boendesegregation som vi har i dag.De har genom sina bostadsföretag aktivt understöttkoncentration av nya flyktingar och socialt problem-belastade hushåll till miljonprogramsområdena.Många gånger har det rört sig om ett kortsiktigt tän-kande. Kommunerna har av ekonomiska skäl valt attfylla tomma lägenheter.I dag försöker man hitta en syndabock till miljon-programmet. Välkända arkitekter har utsetts somföregångare. Det är dock viktigt att se ansvariga poli-tikers roll i detta sammanhang. Stadsplanering harunder socialdemokraterna helt och hållet varit enoffentlig angelägenhet.Enligt socialistiska ideal ville man tillrättaläggamänniskors liv genom att bygga nya moderna samhäl-len där alla behov var tillgodosedda. Men man glöm-de bort arbetsplatserna.Bostäderna skulle ägas av samhället, människornaskulle hyra sin bostad som ett led i avståndstagandetfrån mera borgerliga ideal. Människornas beroende avsamhället skulle ytterligare befästas.Planlösningar och bostäders standard skulle ut-formas utifrån experternas ideal, inte utifrån den en-skildes behov och önskan.Massproduktion, tätbebyggda höghusområdenmed halvfabrikat skulle bidra till låga produktions-kostnader och koncentration till de stora byggföreta-gen.Projekteringen av miljonprogrammet har gjortsutifrån politiska ideal, där människans behov av natur,närhet och social gemenskap fullständigt åsidosatts.Herr talman! Jag skall så återgå till de tre frågorjag ställde inledningsvis.Vad är segregation? Segregation har funnits i allasamhällen. Sociala klyftor tar sig alltid uttryck i engeografisk variation. Ju större skillnader mellanmänniskor, desto större åtskillnad.Hur kommer det sig att segregationen ökar?Egentligen är det anmärkningsvärt att vi har en ökan-de segregation i med tanke på den av social-demokraterna utlovade utjämningen av klasskillnader.Är det så att socialdemokraterna lovade för mycket,att socialistiska ideal inte gav önskat resultat, att so-cialistisk politik snarare ökar än minskar de socialaklyftorna? Är det så att förmynderi, misstroende motden enskilde individens egen förmåga snarare knäckerän stärker individens självförtroende? Är det så att närman tar ansvaret från individen för sin egen försörj-ning passiviseras vederbörande? Det som var tänktsom hjälp blev snarare stjälp.Det kravlösa samhället har överlevt sig självt.Facit har vi . Ett av världens rikaste länder har påbara två decennier förvandlats till ett land i snabbutförsbacke.Jämlikhetstanken i socialpolitiken har fokuseratspå grannen eller snarare på standardiserade behov därman inte har utgått från individen. Socialdemokrater-na har fört en politik där målet har varit materielllikhet utan hänsyn tagen till att vi alla är olika och harolika behov och förutsättningar.Det innebär t.ex. att den som är stark och kan kla-ra sig själv har fått samma hjälp till barnomsorg somden som verkligen behöver. Socialdemokratiska idealgrundar sig på att alla skall ha lika hjälp och omsorg,även om behoven är olika. Ett barn som kommer frånen trygg och hel familj har sannolikt betydligt bättreförutsättningar att klara sig på dagis än det barn somkommer från en splittrad familj med sociala problem.Det barnet behöver snarare en trygg hemmiljö med ettfåtal barn och en vuxen. Men ropet har hela tidenskallat: Daghem åt alla! Redan där kanske grundenläggs för en ökad segregation. Den starke blir starka-re, den svage blir svagare.Tryggheten finns i familjen. Finns den inte hosmamma och pappa, så kanske den finns hos farfar,mormor eller moster . Men i den socialdemokra-tiska ivern att göra människor beroende av statensnarare än av anhöriga har tryggheten i den lilla värl-den för många försvunnit.När barnen kommer till skolan förstärks skillna-derna. Där skall också alla barn behandlas lika oavsettförutsättningar. Och inga krav skall ställas. Problemetmed detta är att barn som kommer från en akademi-kermiljö får både krav och hjälp hemifrån - det socia-la arvet. De barn som kommer från en lågutbildadfamilj har inte samma krav och inte heller sammamöjligheter att få hjälp hemma.