prot · GJ0939 · 1995-12-15 00:00:00 — Av det förstnämnda skälet bör ini-tiativet bibehållas som det av sistnämndaskäl finns anledning för att fatta beslut om en ordning motsva-rande den tidigare ungdomspraktiken.Anf. 84 ()Herr talman! av socialdemokra-tiskt regeringsinnehav kan man för hela arbetsmark-naden summera: fler arbetslösa, var åttonde vuxenutanför reguljär arbetsmarknad, fler långtidsarbetslö-sa. För ungdomarnas del innebär det att är utan jobb. Av arbetslösaungdomar har mer än var tredje en långtidsarbetslös-het. Regeringens stolta proklamation om att ingen ungmänniska skulle vara arbetslös ekarihåligt. Hela det scenariot har ju fallit platt till mar-ken.Herr talman! För drygt sedan förde vi endebatt här i kammaren som jag bedömde som onödig,därför att regeringen inte hade lyssnat in situationen.Folkpartiet m.fl. hade då varit med om att justera ochstärka lönebidragen. är vi här igen. Ämnet är vis-serligen ett annat. Då gällde det de arbetshandikappa-de, nu är det ungdomsarbetslösheten vi debatterar.Även den här gången hade det varit bra om rege-ringen hade tagit fasta på den allvarliga situationen.Det betänkande vi nu har uppe till behandling är ju ettkvitto på att regeringen har brustit i politiskt ansvaroch insikt om det här området. Det ärende som nuförs fram i kammaren i form av ett enigt utskottsini-tiativ innebär att ledamöterna från såväl Socialdemo-kraterna som alla oppositionspartier har ställt sigbakom och i den här frågan kört över regeringen.Läget är utomordentligt allvarligt. Till saken hörockså att vi, när vi nu har lämnat ett yttrande till fi-nansutskottet - som vi skall diskutera - harpåtalat brister i förslaget till ändringar av bestämmel-ser i arbetslöshetsförsäkringen, som regeringen ladefram i samband med tillväxtpropositionen.Då inställer sig frågan: Var finns regeringen? Mandeltar inte i debatten, och det är väl inte alltid attbegära. Men vad gör regeringen? Där brister detoerhört. Därför har känt sig föranlåten att tainitiativ. Frågan är befogad: Vad gör regeringen åtden arbetslöshet som man i opposition påstod att mansnabbt skulle häva, så att den öppna arbetslöshetenunder detta år skulle vara ?Statistiken visar att 330 000 människor är arbets-lösa. Det är inte . Det är öppenarbetslöshet. De långtidsarbetslösa är fler den härnovembermånaden än . Med tanke påde 143 000 ungdomar som står utanför den ordinariearbetsmarknaden är det väldigt höga tal.Vi kan också konstatera att varslen ökar. Det ärnära en tredjedel fler varsel i november månad 1995än vad det var . De nyanmälda platser-na är färre. Det ser alltså dystert ut trots att vi haft,och fortfarande har, högkonjunktur på många områ-den.Det här har arbetsmarknadsutskottet tagit fasta på.Vi säger i betänkandet att vi ser väldigt allvarligt påarbetsmarknadssituationen för ungdomar. Vi hadeannars ställt oss bakom regeringens proklamation fråni våras att alla ungdomar skulle vara iarbete, utbildning eller aktiv arbetsmarknadspolitiskåtgärd inom 100 dagars arbetslöshetsperiod. kon-staterar vi att det är en tredjedel i den aktuella ung-domsgruppen som faktiskt har drabbats av långtidsar-betslöshet.Vi kan inte acceptera en sådan utveckling utan attstatsmakterna reagerar. Statsmakten i detta fall skallinte tydas som regeringen, därför att den har intereagerat, utan som arbetsmarknadsutskottet. Giss-ningsvis kommer även att instämma i det.Det är viktigt att bryta den negativa trenden när detgäller ungdomarnas situation på arbetsmarknaden.Den bedömning som man skall göra - ungdomarskall undantas från kravet på att ha en anställning närde börjar provtjänstgöring - måste medge undantagfrån bestämmelsen om att API för ungdom under 25år får beviljas endast om den följs av en anställningsom varar . Sedan lägger vi till att rege-ringen nogsamt bör följa denna fråga.Vi har i det särskilda yttrandet från ,och kds sagt att vi finner situationen alarme-rande. Vi menar också att regeringen, när det utfärdasbestämmelser för denna förordning, skall vinnläggasig om att man får en hög rationalitet och smidighet iden hantering som nödvändigtvis måste finnas i dendagliga verksamheten. Vi har pekat på att man bör tatill vara väldigt mycket av de positiva erfarenheternafrån ungdomspraktiken under den förra regeringsperi-oden.Nu tror jag, om jag skall gissa varför det har varitså trögt från regeringshåll att använda sig av en godåtgärd, att orsakerna är ideologiskt, och kanske ocksåi andra avseenden, betingade hämningar som man har.Man vill helt enkelt inte erkänna att det fanns ord-ningar under den förra regeringsperioden som varframgångsrika. Både i betänkandet och i debat-ten har man påvisat att väldigt många kunde nyttiggö-ras i ungdomspraktiken. Den ledde dessutom ofta anställning.Jag vill alltså, herr talman, yrka bifall till hemstäl-lan i betänkandet. Min förhoppning är att regeringenagerar snabbt när det gäller att förändra förordningenså att det kan gå ut besked till länsarbetsnämnder ocharbetsförmedlingar om att en ny ordning nu gäller ochatt detta kan bli ungdomar till glädje. Det finns knap-past något som är allvarligare än att unga människorgår långa perioder utan meningsfull sysselsättning.Det är och vårt ansvar att se till att vi görvårt yttersta för att förhindra det.Anf. 85 HANS ()Herr talman! Jag vill först yrka bifall till hemstäl-lan i utskottets betänkande, som alltså är ett initiativsom innebär ev viss uppmjukning av regelverket närdet gäller arbetsplatsintroduktion.Jag vill också slå fast att det här är ett misslyckan-de. Det är en del av misslyckandet när det gäller ar-betsmarknadspolitiken. Arbetslösheten har bitit , och det drabbar naturligtvis också ungdomar påett sätt som man kanske inte skulle kunnat ana baraför sedan.Ändå är det på det sättet, och det säger jag gärnatill mina borgerliga kolleger här, att den öppna arbets-lösheten var högre , väsentligt högre.Den totala mängden människor utanför ordinariearbetsmarknad var väsentligt högre, ungefär 30 000.Men det är klart, konjunkturläget är mycket , och vi borde ha kommit mycket längre. Att vi harungefär 25 000 som har passerat hundradagarsgränsenär ju faktiskt ett direkt svek mot ungdomsgrupperna.Tittar man noggrannare efter skall man finna att vihar en rundgångsproblematik också bland ungdom.Många ungdomar har varit inskrivna och gått i öppenarbetslöshet eller olika former av åtgärder i flera årnu, och det är väl det värsta sättet att starta sitt liv.Det tycker jag är utgångspunkten, och jag tror att allaär överens om detta. Det är ett misslyckande och ettnederlag för vårt samhälle. Våra unga medborgare gesinte en rimlig chans när de ställs utanför möjlighetenatt försörja sig.Det har diskuterats mycket varför ungdomsarbets-lösheten är hög. Man har pratat om att lönenivån ärför hög. Man har pratat om att anställningstrygghetenär för god; var inne på detta. Det hargjorts ett flertal undersökningar, och mycket forsk-ning har ägnats den tanken. Man har tänkt: Se där harvi nog resultat - det är bara att sänka lönerna ochförsämra anställningstryggheten så löser sig det här.All sådan forskning visar att det inte handlar omdetta. Det är egentligen ganska enkelt. När vi har haftett efterfrågeras, när det inte efterfrågas arbetskraftoch man har en grupp som är ny på arbetsmarknaden,som kommer och knackar på dörren, så är det klart attden gruppen drabbas. När specifikt den gruppen be-står av människor som inte tidigare egentligen har haftjobb, utan är utan erfarenhet när det är erfarenhet somalltmer efterfrågas, är det självklart att den gruppensitter illa till.Ungdomspraktiken talas det väldigt gott om. Densläpptes in som en sistahandslösning. upp-repade gång efter annan att detta är en sistahandsmöj-lighet. Det dröjde inte länge innan den var första-handsmöjligheten. 90 000, som sade,fraktades över, fördes bort, ur den verkliga arbets-marknadspolitiken till den kanske mest lågkvalitativa.Det är därför både AMS och nästan alla forskare somhar uttalat sig om det här, inklusive den senaste ochkanske bästa experten på ungdomsarbetslöshet som vihar, , har varnat för den typen av åt-gärd.Vi kan också se hur väldigt många i ungdom-spraktik hamnade i mycket små verksamheter där detvar lätt att göra bruk av arbetskraften direkt. Mankunde jobba i t.ex. kiosker, hotell och restaurang.Men det var väldigt litet av den sektor som alla visäger skall vara framtidssektorn som kräver kompe-tens och utveckling och som kan vara inkörsporten tillett verkligt arbetsliv för många ungdomar.Dessutom var ersättningen dålig, och samhälletstod för hela ersättningen. Vi upplevde att ungdom-spraktiken mer och mer förvandlades till det ordinariesättet att provanställa ungdomar. Samhället fick alltsåbetala en provanställning som inte ens var en anställ-ning. Man hade en mycket oklar relation till det verk-liga arbetet och till arbetskamraterna, ingen delaktig-het i facklig gemenskap och ingen riktig lön, utan ettbidrag vid sidan av från samhället. Det förvånar migatt när det gäller arbetsmarknadspoliti-ken med sådan kraft försvarar det bidragsträsk sominnebär att ingenting kan ske annat än genom att sta-ten öser in gratispengar till företagen.Jag tycker att vi skall erkänna att vi har ett system-fel på arbetsmarknaden. När vi har en konjunkturned-gång och det inte efterfrågas tillräckligt med arbets-kraft, ja då kommer det generation på generation ut urskolorna - de unga människorna - och de får inteplats.Arbetslivet i erbjuder inga reella praktik-platser. Jag har talat för obligatoriska praktikplatser,så att det ingår i arbetslivet och i näringslivet att ställapraktikplatser till förfogande. Sedan får man allt efter-som man tittar på olika branscher och konjunkturlä-gen avropa ett nödvändigt antal praktikplatser frånlänsarbetsnämndernas eller arbetsförmedlingarnassida.Dra in de fackliga organisationerna och arbetsgi-varparterna! Låt dem skriva praktikavtal, utbildnings-avtal, kompetensavtal och ungdomsplatsavtal!När det var som allra värst tog defackliga organisationerna initiativ, och det blev en delavtal, på Almegaområdet med Industrifacket och påverkstadsindustrins område med Metall. Det har integivit någonting. Man gick in med lägre löner. Mangick in med en idé om kompetensutveckling med godhandledning och olika praktikarbeten. Fackförening-arna på företagen var mycket positiva. Jag tror att det är två eller tre personer som harfått pröva på sådana praktikplatser. Jag tycker attdetta är nättupp skandalöst.Den här frågan vetter också litet åt den fråga somdiskuteras alltmer, nämligen behovet av en bättreövergång mellan skola och arbetsliv. Vi har ibland,liksom flera andra, talat om det i termer av lärlings-utbildning, lärlingskap. Det viktiga med det är attsamhället, staten, har sitt intresse, att utbildningsenhe-terna har sitt intresse i kommunerna, att arbetsgivarnaoch de fackliga organisationerna har sitt intresse. Detblir naturligt att starta ett arbetsliv på det sättet. Jagtycker att det bör kunna ske så som har skett tidigare iSverige på många företag, nämligen i form av kort-tidsanställningar, som kan vara ettåriga eller tvååri-ga - eller hur praktiken eller utbildningen harvarit.Det är bedrövligt att arbetslivet inte har kunnatfungera, som det faktiskt gör på en del andra håll. Desom har tittat på lärlingssystemen i vet vil-ken mängd praktikplatser som där ställs till förfogan-de. Det är inte nödvändigt att vi inför ett helt lärlings-system, med alla dess komplikationer när det gällerutbildningspolitiken, för att få fram den rimliga intro-duktionen i arbetslivet. Men det krävs socialt ansvaroch ett samarbetsklimat. Jag fattar inte att vi inte kanfå det på svensk arbetsmarknad, för att klara ungdo-marnas introduktion.Vänsterpartiet har länge varnat för den här situa-tionen. Vi sade att de här problemen skulle uppstå,inte bara med ungdomarna utan generellt, när vi ivåras fattade beslutet om arbetsmarknadspolitiken ochden ekonomiska politiken. Vi föreslog särskilda insat-ser för ungdomar, med otraditionella medel. Manskulle kunna jobba med Agenda 21-program i kom-munerna, med miljöinriktning, kulturverksamheteretc. Men vi föreslog också system med obligatoriskapraktikantplatser. Jag tror att det är lösningen. Mendet kräver att man är beredd att ta ett rejält ansvar förungdomarnas yrkesliv.Det förslag som läggs fram innebär, som harsagts tidigare, att regelsystemet bevaras men att manfrån fall till fall, alltefter den enskildes behov, medgermöjlighet att göra avsteg från det obligatoriska kravetpå sex månaders anställning. Det innebär att mankanske inte behöver ha någon anställning eller ha denkortare - det beror på.Hittills har vi gjort liberaliseringar för de allramest utsatta grupperna, nämligen de handikappadeoch invandrarna. På invandrarsidan går API faktisktbättre än förväntat.Jag tycker inte att vi skall utnyttja det här tillkortsiktiga slagsmål mellan partierna, när det handlarom att står utan ett bra system för att introdu-cera ungdomar i arbetslivet och om att de parter somskulle kunna ta ansvaret, som har kompetens menockså resurser, inte tar det ansvaret.Med de orden, herr talman, vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan.Anf. 86 () replikHerr talman! sade försonligt attvi inte skall ha kortsiktiga slagsmål mellan partierna,och det är en bra utgångspunkt.Annars är väl det nya som kan noteras att man frånVänsterpartihåll känner en sådan entusiasm över dentyska lärlingsmodellen. Det finns skäl till det i vissaavseenden; den är ju starkt marknadsorienterad. Detingår väl i den skinnömsning som ge-nomgår. När det går åt rätt håll är det bara att hälsadet med tillfredsställelse.Hans Andersson orerar om hur dålig den svenskaungdomspraktiken var och säger att ersättningen vardålig. Det är väl ingenting mot vad det är . Samhäl-let fick betala, säger retoriskt. Det ärväl ingenting mot de kostnader vi har , när ungdo-mar går långtidsarbetslösa och kanske blir deformera-de för hela livet.Hans Andersson talar för att vi borde ha en ord-ning med skola-arbetsliv-praktik. Jag har ingen in-vändning mot den analysen. Men haringen annan modell. Han säger att det skall avropasoch att det skall vara fackliga avtal. Det vi har sett pådet området är ett misslyckande. Metall och hade ju ett avtal som blev en jättestorflopp; i praktiken kom ingen till anställning.Därför skall vi inte bara ägna oss åt de utopiskamodellerna, som ännu inte har fått markkontakt, utanta fasta på det som lyckades riktigt bra. Jag vill hävdaatt ungdomspraktiken var en god modell; den gavmånga ungdomar jobb. Det var det viktigaste i sam-manhanget.Anf. 87 HANS () replikHerr talman! Jag sade att ungdomspraktiken tillslut nästan utvecklades till en obligatorisk provan-ställning, när den omfattades av 90 000 ungdomar.Det är helt klart belagt att det uppföljningsarbete somarbetsförmedlingarna skulle göra var omöjligt attgenomföra, med de volymer man hade. Det är heltklart att ungdomar placerades på områden där vi frånsamhällets sida inte önskar att de skall placeras, omde skall få en framgångsrik utveckling i sitt yrkeslivpå tillväxtområdet. Det gick tvärtemot det vi pratarom när det gäller tillväxtpolitik osv. Det blev ett sättatt förvara ungdomar, men det var naturligtvis gratisarbetskraft för många arbetsgivare. Därför blev det ettsätt att introducera ungdomar i arbetslivet.Det kan statistiskt avläsas att - det ärolika siffror i olika undersökningar - fick anställning.På samma sätt har det kunnat konstateras att mellan15 och av praktikplatserna har lett till direktaundanträngningseffekter. Om det är någonting manhar varit överens om - såväl i Långtidsutredningenoch AMS som inom forskningen - är det att den härtypen av lågkvalitativ arbetsmarknadspolitisk insats,med undanträngningseffekter och utan större kompe-tenshöjning, inte skall användas annat än som enabsolut sistahandsåtgärd, för att man inte skall blihängande på gärdsgården.Anf. 88 () replikHerr talman! Jag kan hålla med om att det brast iuppföljningen, främst på grund av att det var så storavolymer. Men det hindrar inte att det var ett mycketgott tillskott i en svår situation. Vi får inte glömma attvi hade den svåraste lågkonjunkturen i efterkrigstid.Det var därför som det var helt nödvändigt att hanågot okonventionellt och användbart.Hans Andersson förväxlar ett par saker, när hansäger att ungdomspraktiken blev ett sätt att förvara.Nej, så var det inte alls. En tredjedel av ungdomarnafick jobb. Däremot var ungdomsintroduktionen ikommunal regi mycket av förvaringsverksamhet. Denhar vi i stort sett kommit bort från, och det är mycketviktigt. Ungdomarna behöver jobb, och de behövers.k. riktiga jobb, nämligen främst i enskilt näringsliv.Anf. 89 HANS () replikHerr talman! Jag vädjar till andra partiers repre-sentanter att tänka igenom om det är rimligt att vi påett normalt sätt skall föra en arbetsmarknadspolitiksom till oerhört stora kostnader för in ungdomar iyrkes- och arbetslivet. De länder som har olika formerav i arbetslivet inbyggda praktiksystem, där det finnsavtal mellan parterna och där myndigheterna bidrart.ex. med utbildningssystem, har också relativt lågungdomsarbetslöshet jämfört med den allmänna ar-betslösheten.Vi kan inte förlita oss bara på det samhälleliga bi-dragssystemet, som likt ett skohorn skall skyffla inungdomarna i arbetslivet. Arbetslivet måste ta sittansvar, och då krävs det rejäla partsavtal. Att det harmisslyckats beror på att arbetsgivarparten intehar tagit sitt sociala ansvar. Fackföreningarna kan integärna anställa folk i företagen.Anf. 90 () replikHerr talman! Det vi diskuterar , Hans An-dersson, är hur vi skall få ungdomar i arbete. Vi dis-kuterar ett speciellt utskottsbetänkande. Vi har frånvår sida klart och tydligt sagt att vi inte tror att denhär typen av åtgärder är det som skapar arbete. Vi hartidigare anfört att det behövs sänkta skatter, sänktaarbetsgivaravgifter, bättre företagsvillkor och ettförändrat arbete. Det är våra synpunkter på hur manfår ungdomar i arbete.Men eftersom regeringen, tillsammans medVänsterpartiet, inte är beredd att göra dessa föränd-ringar får vi vidta andra åtgärder under tiden.Man kan konstatera att 90 000 människor var iverksamhet i den tidigare ungdomspraktiken. ärdet 12 000.Hur man än räknar blir skillnaden mellan 90 000och 12 000 lika med 78 000.Om tycker att det är bättre att78 000 ungdomar står helt utanför arbetsmarknadenså må han väl tycka det. För oss är det väsentligare attmänniskor ändå gör någonting än att de går utan sys-selsättning.Han säger att det moderata alternativet är sänktalöner och försämrade arbeten. Det är icke försämradearbeten. Det är att förändra arbetet och ge möjlighetför människor till provanställning, vilket också gerjobb. Vi tror också på att sänkta ungdomslöner kom-mer att innebära fler jobb. Vi har också sett ett antalexempel på att det är så.Vi moderater tycker inte alls, , attdet är bra med bidrag, snarare tvärtom. Men vi tyckerändå att det är bättre med ungdomspraktik, som gerungdomar möjligheter att slippa gå hemma och varaarbetslösa, än med API, som inte ger någonting.Vi är också överens om att API skall förändras såatt den blir mer lik ungdomspraktiken. Det är ävenHans Andersson, med på, om jag förstått honom rätt.Anf. 91 HANS () replikHerr talman! Vi har haft många debatter om hurman får i gång den ordinarie arbetsmarknaden, och vikommer att ha många fler. och jag harhelt olika uppfattningar.När det gäller arbetsmarknadspolitik och hurmycket vi kan klara av att göra för de arbetslösa,inklusive de unga arbetslösa, kan jag bara konstateraatt föreslår väsentligt mind-re summor - pengar som kan användas för att ta handom dem som är värst drabbade, som handikappade,invandrare och ungdomar.Jag har inte sett några kreativa arbetsmarknads-politiska förslag. När vi har kommit med förslag harvi aldrig fått stöd. Det har gällt förslag av okonven-tionell, projektinriktad eller miljömässig typ som kanengagera ungdomar.Det som försvaras är det mest passiva och kravlö-sa, som mest påminner om att bara skyffla i väg gratisarbetskraft, dvs. den gamla ungdomspraktiken, somalla ekonomer oavsett färg, långtidsutredningar ochforskning varnar för. Vi bör se upp med den typen avåtgärder och minimera den, men vi bör också se tillatt ha den som ett absolut sista alternativ.Kent hänvisar till att det var mycket bättreförr. Men om man tittar på AKU-siffrorna ser man attden öppna arbetslösheten för ungdomar mellan 20 och24 år var bortåt . Det är dåligt nu också - jagförsvarar inte regeringen. Siffran är ungefär14 %. Det var alltså värre . Som jag tidigare sade,var det 30 000 fler ungdomar i åldern somstod utanför arbetsmarknaden jämfört med , trots den stora volymen lågkvalitativa insatser.Jag förespråkar aktiv arbetsmarknadspolitik, endel okonventionella åtgärder och ett system med in-byggd praktik som avtalas mellan parterna.Anf. 92 () replikHerr talman! Det hade varit oerhört dåligt om si-tuationen inte hade förbättrats när vi nu har denstörsta högkonjunkturen någonsin under 1900-talethär i landet - under den borgerliga fyrpartiregeringenhade vi en oerhörd lågkonjunktur. Trots det har ar-betslösheten som helhet inte minskat.Eftersom vi inte är överens, ochjag, vill jag säga att de åtgärder som vi förespråkar iden normala politiken skulle leda till lägre arbetslös-het. Vi skall inte diskutera det . Jag vill ändå påpe-ka att de åtgärder vi föreslår för den normala markna-den kommer att leda till fler arbeten. Det är alla över-ens om.När vi nu diskuterar det här nya initiativet, tycker jagmig ändå kunna konstatera att inte ärnöjd med den nuvarande situationen utan vill gå iriktning mot den gamla ungdomspraktiken. Den gavfler ungdomar möjlighet att komma ut i praktik.90 000 ungdomar är i jämförelse med 12 000 ungdo-mar 78 000 fler. Tycker att det ärbättre att 78 000 människor går hemma och inte görnågonting så må han tycka det. För oss är arbetslöshe-ten så pass viktig att vi tycker att det är bättre attungdomar gör någonting än att de bara går hemma.Därför är det här ett förslag åt rätt håll, även om dethade varit ännu bättre att gå över till den gamla ung-domspraktiken. Vi tycker att passiviteten är det värs-ta. Jag är litet förvånad över att intetycks se detta som ett större problem.Anf. 93 HANS () replikHerr talman! Jag ser visst passiviteten och ung-domsarbetslösheten som det värsta problemet, KentOlsson.Därför är vårt överordnade mål för den ekonomis-ka politiken att få i gång folk i arbete och aktivitet.Jag är djupt kritisk mot den här regeringen. Det fram-förde mycket kraftfullt i samband medt.ex. tillväxtpropositionen och i samband medatt kompletteringspropositionen diskuterades i våras.Det jag kunde se var en lägre ambitionsnivå frånModeraterna. Jag var i och för sig inte så förvånad.Men vi skulle ändå möjligen kunna enas om attdet är en systemfråga. Vi har ett stort problem i Sve-rige när det gäller övergång från skola till arbetsliv.Det kan väl inte vara åsikt att det i principskall lösas med någon slags fri dragningsrätt, finansie-rad av staten, i form av gratis arbetskraft. Den funge-rar ibland som provanställning och ibland bara somen tur-och-retur-resa inom ofta helt ovidkommandeområden på arbetsmarknaden.Vi skall tillsammans se till att ungdomarna fasasin på en tillväxtorienterad arbetsmarknad, där deverkligen får lära sig någonting, delta i arbetet ochdras in på samma villkor som människor som arbetar,dvs. vara under avtal.Jag anser att finansieringsansvaret i första handskall ligga inom ramen för arbetslivet och näringsli-vet. Så har man det i , där man lägger nedmycket stora belopp, bortåt , föratt klara av den här mycket viktiga infasningen avungdom i arbetslivet. Om någon tycker att jag därmedhar glidit över åt marknadshållet, så gärna för mig.Det kan vara alldeles utmärkt. Men det är konstrukti-va synpunkter jag vill se och inte partipolitiskt gnäll,. 94 ()Herr talman! Jag trodde ett tag när jag lyssnadepå debatten att jag hade kommit in i fel debatt och attdet var en omfattande arbetsmarknadspolitisk debattsom pågick.