prot · GI0979 · 1995-03-24 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1994/95:79Fredagen den 24 marsKl. 9.00 9.41Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckor1 § Meddelande om aktuell debattTredje vice talmannen meddelade att Vänsterpar-tiets riksdagsgrupp framställt önskemål om särskilddebatt om avvisning av bosnier med kroatiska passsamt att talmannen beslutat att en sådan debatt skulleanordnas kl. 9.00. Från Väns-terpartiet skulle delta. Regeringenskulle företrädas av statsrådet från riksdagsgrupp inkomnaskrivelsen hade följande lydelse:Till talmannenJag får härmed hemställa om att en särskild debattanordnas med anledning av inträffad händelse beträf-fande avvisningarna av bosnier med kroatiska pass.Regeringen har i tre vägledande beslut den 16 feb-ruari förklarat att ingen anledning finns att anta attdessa personer (dvs. bosnier med kroatiska pass) inteskulle beredas skydd i . Regeringen förklara-de också att risken för kroatiska medborgare att motsin vilja tvingas delta i väpnade konflikter inte kananses som påtaglig. I beslutet hänvisades till ett brevfrån utrikesminister till ambassa-dör i . I brevet skallförsäkringar ha lämnats att alla kroatiska medborgarekommer att tas emot i oavsett var de tidigarehaft sitt hemvist.Kroatiens flyktingminister professor har på en presskonferens meddelatatt 60 000 bosniska flyktingar skall repatrieras till denbosnisk-kroatiska federationens område tillårets slut. Professor pressekreterare meddelade att den repatriering ocksåinnefattar dem som avvisats från och att dengenomförs bl.a. för att av försvarsskäl öka den bosni-en-kroatiska befolkningens numerär.Dessa nya uppgifter ger anledning till att ifrågasät-ta värdet av de av regeringen åberopade och sekre-tessbelagda garantierna om skydd i . Debosnier med kroatiska pass, som avvisas från Sve-rige till , kommer med stor sannolikhet inteatt kunna undgå att hamna i Bosnien. I det Bosnien tillvilket deklarerat att det är uteslutet att avvisanågon. I det Bosnien från vilket många människor bärmed sig fasansfulla krigsupplevelser och från varsarmé många av de män som skall avvisas deserterat.Frågan är av mycket stor vikt, omkring 5 000 per-soner berörs, och grunderna för regeringsbesluten ärföremål för en omfattande diskussion i hela samhället.Det är av stor vikt att denna fråga blir föremål fördiskussion också i riksdagen.Stockholm den 22 mars 1995Björn Samuelsongruppledare, Vänsterpartiet2 § Meddelande om svar på interpellationTill hade inkommit följande skrivelse:Interpellation 1994/95:80Till riksdagenBeträffande interpellation 1994/95:80 av () om uppföljning av FN:s familje-år får jag meddela att jag inte kan besvara denna inomfyra veckor.Skälet härtill är att har påskuppehållvecka 15 och att inga tillfällen till interpellationssvarär inplanerade samt att Ulla-BrittHagström inte har möjlighet att ta emot svaret den 24april då jag hade planerat att besvara interpellationen.Jag kommer att besvara interpellationen den 24april 1995.Stockholm den 17 mars 1995Anna Hedborg3 § Svar på interpellation 1994/95:74 om gym-nasieval och arbetsmarknadenAnf. 1 Arbetsmarknadsminister ()Herr talman! har i en interpel-lation frågat mig om jag har för avsikt att upprätta ettintensifierat samarbete med utbildningsministern föratt minska snedbalansen mellan elevens val och ar-betsmarknadens behov.Det är en gammal stridsfråga om man skall styraelevernas val av utbildning i gymnasiet så att arbets-marknadens behov av arbetskraft tillfredsställs. Dettaär en fråga som har olika vinklingar både på kort ochlång sikt.Det finns mycket som tyder på att de flesta ung-domar väljer utbildning utifrån sin kunskap om ar-betsmarknaden. Intresset för ekonomisk utbildninghar t.ex. markant sjunkit sedan konjunkturen vände.Detta är då ett kortsiktigt val.För skoltrötta ungdomar kan det allra bästa varaatt utgå från sina omedelbara intressen för att få utnågot av sin gymnasieutbildning. Detta är visserligenockså ett kortsiktigt val. Det kan dock vara bättre fördem att komplettera en gymnasieutbildning efteråtoch trivas med sina studier medan de är i skolan.Vissa utbildningar tycks aldrig sjunka i popularitetoavsett arbetsmarknadens utseende, som t.ex. frisör-utbildningen.På lång sikt påverkar ungdomarnas gymnasievalinte bara deras egen framtid utan också landets fram-tid. Jag kan hålla med om att det är för få ungdomarsom har verkstadsteknisk eller teknisk utbildning.Men jag tror inte att en styrd intagning till mindrepopulära program skulle leda till att vi t.ex. får flerverkstadstekniker. Jag tror att det skulle kunna ledatill fler avhopp från studierna om eleverna inte kännersig motiverade för den utbildning de kommit in på.Vi måste också ställa oss frågan: Kan det finnasandra utvecklingsområden för export änindustrin? Jag tror att det fortfarande finns en storrationaliseringspotential inom svensk industri och attbehovet av fler anställda inte kommer att öka markantden . Jag tror också att skolan och ar-betslivet måste tillmötesgå eleverna i större utsträck-ning.En viktig del i regeringens arbetsmarknadspolitikär den stora investeringen i utbildning. En orsak tillarbetslöshet är bristande utbildning och kompetens,och det är därför vi satsar de stora resurserna inomutbildningsområdet. Ungdomar bör också uppmuntrasatt söka en högskoleutbildning, eftersom en sådanöppnar för ytterligare alternativ på arbetsmarknaden.Regeringen föreslår i årets budgetproposition, för år1995/96, nära 90 000 extra platser inom den reguljärautbildningen att betalas med arbetsmarknadspolitiskamedel. Av dessa är 9 000 högskoleplatser inom områ-det teknik och naturvetenskap, där också de studeran-de som uppmuntran till studier kan erhålla särskiltstudiestöd om de uppfyller kraven för sådant. Ytterli-gare 65 000 platser föreslås dessutom tillkomma inomarbetsmarknadsutbildningen.Regeringens förslag att kommunerna skall ha an-svar både för utbildning och arbetsmarknadspolitiskaåtgärder för ungdomar är ocksåett led i strategin att utbildning skall leda till arbete.Så visst skall gymnasieskolan ha koppling till ar-betsmarknaden. Men vi måste lämna gamla hjulspåroch försöka utveckla både utbildning och arbetsmark-nad så att de förändras och bidrar både till välståndoch välbefinnande. Detta är frågor som är viktigasåväl för mig som arbetsmarknadsminister som förskolministern, utbildningsministern och näringsminis-tern.Jag vet att skolministern anser att elevernas vikan-de intresse för industriprogrammet bör tas på allvar.Därför kommer en arbetsgrupp tillsättasinom med uppdrag dels attanalysera orsakerna till att intresset för industripro-grammet är så dåligt, dels att föreslå eventuella för-ändringar beträffande innehåll, organisation och kon-struktion av industriprogrammet. Representanter förarbetsmarknadens parter kommer att inbjudas tillarbetsgruppen.Anf. 2 ()Herr talman! Jag vill tacka för svaret på min inter-pellation om balans mellan gymnasieval och arbets-marknadens möjligheter. Tyvärr finns det nog ingetkonstruktivt nytänkande i svaret. Detta är dock ingenfråga som är upphov till någon konflikt mellan depolitiska blocken. Snarare tycker jag att vi tillsam-mans måste sätta in alla krafter för att ungdomarna såtidigt som möjligt skall komma rätt. Man kan säga attungdomarna i dagens samhälle både har unika chanseroch befinner sig i en omöjlig situation. Det finns delsstora möjligheter på IT-området för ungdom ,dels intressanta internationella möjligheter. Men mot-polen är att arbetslösheten lurar bakom hörnet.Aldrig någonsin har det väl diskuterats, tänkts utåtgärder och satsats så mycket som för att få buktmed arbetslösheten. Ändå sitter våra ungdomar i enmycket svår situation. När jag som 40-talist utbildademig till t.ex. akademiker visste jag att det fanns ettarbete att få. Samhället går igenom olika faser. För70-talisternas del talas det om k-samhället - kunskap,kompetens, kreativitet, kommunikation och kultur.Den svenska ungdomen är inriktad på ett rörligt livmed stark betoning av utbildning och arbete. Under-sökningar visar också att ungdomar högt värderarfamiljen och hemmiljön.Vad gäller yrket läste jag från att det viktiga inte är att bli någotfint, utan att göra något intressant. Det är också intres-sant att titta på ungdomars drömmar om yrken. Det senaste jag läste varatt männens önskeyrken var företagsledare, civilin-genjör, arkitekt, polis och byggnadsarbetare. Förkvinnorna var det resebyråtjänsteman, journalist,konstnär, artist och polis. Vi har inte nått fram till ettjämställt tänkande vad gäller yrken, kan jag konstate-ra.Min interpellation har föranletts av den låga an-sökningsfrekvensen till industriprogram och omvård-nadsprogram. Jag inser att utbildningen i sig måste haprioritet i valet, med breda möjligheter från gymna-sieskolans ram. Jag inser att eleven själv måste stude-ra efter intresse och sin egen syn på kapacitet. Vi harockså misslyckats med att i den grad vi villt.ex. styra flickor till tekniska utbildningar. Men jagser också faran.När , mitt hemlän, hade ut-bildningen för barn- och ungdomsprogrammet fannsdrygt 60 intagningsplatser . Det täckte ungefärbehovet av möjliga arbetstillfällen i länet. När kom-munerna tog över barn- och fritidsprogrammet blevdet drygt 300 platser i länet. Visserligen har fritidssi-dan kommit till, men i sådana här fall utbildar vi in-tresserade och godtrogna ungdomar till en tidig ar-betslöshet.Kommunerna bygger enligt de siffror jag redovisati interpellationen alltmer upp gymnasieutbildningenefter elevernas förstaval. Så skall det vara, men det fårenligt min mening inte ske oberoende av möjlighetenatt få jobb på arbetsmarknaden. Det är därför jagefterlyser ett intimt samarbete mellan arbetsmark-nadsministern och utbildningsministern. Skolminis-tern skall givetvis också vara med, eftersom det berörgymnasieskolorna. Jag missade att skriva det i mininterpellation.Det visar sig också att medelåldern vid komvux-utbildningen sjunker drastiskt. Vi måste också sesamhällsekonomiskt på detta. Har vi råd att till hundraprocent tillgodose elevernas förstaval för att sedandirekt ge en komvuxutbildning för dem som tänkerom eller som inte får ett arbete, då skulle också jagtycka att det är en idealisk lösning. Men så är intefallet.Vi sitter i en mycket svår arbetsmarknadspolitisksituation. Därför måste vi tillsammans minska snedba-lansen mellan elevernas val och arbetsmarknadensbehov. För att vi skall klara det måste forskningen ihögsta grad vara en tillgång.Herr talman! Vi kristdemokrater önskar också in-rätta ett nationellt företagarprogram i gymnasieskolan.Skall vårt land ha någon chans att hålla sig kvar somindustrination? Ansökningsfrekvensen till industri-programmet är oroväckande. Därför tackar jag ar-betsmarknadsministern för att han i svaret sade att enutredning skall komma till stånd på detta område. Detär mycket värdefullt att en utredning görs. Som ettmellanstick kan jag säga att vi kristdemokrater harönskat att programmet skall byta namn till teknikpro-grammet så att det låter litet mer attraktivt för ung-domar. Det räcker faktiskt inte med de friskolor somhar växt upp på detta område inom gymnasievärlden.Jag tror att kommunerna måste samarbeta mermed företagen på orten och att kopplingar måste gö-ras. Jag tror också att man måste tänka på den nyayrkeshögskolan. Hur skall den se ut ? Skallden bygga på universitetens kunskapssyn eller påerfarenhetsbaserad praktisk kunskap från näringslivet?Tyvärr fick jag inget svar av minister närjag ställde den frågan vid frågestunden i kammaren.En utredning skulle nämligen presenteras inom kort.Det är i sig mycket positivt, men jag tycker inte att detär ett tillräckligt skäl för att en minister i en fråge-stund inte skall kunna ge svar på en enda fråga. Gi-vetvis ser jag också, som arbetsmarknadsministerngör, andra utvecklingsområden än industrin.Jag vill avsluta med att säga att den största utma-ningen måste vara att göra de flesta yrken möjliga attutvecklas i. Vi politiker måste verka för att underlättaungdomars och arbetsmarknadens möjligheter attmötas. Därför är det en stor utmaning för oss attkomma till rätta med att ungdomar i så låg utsträck-ning söker till industri- och energiprogrammen. Detfinns också en befogad oro över hur vården och om-sorgen skall klara sin personalförsörjning ,inte minst inom äldreomsorgen. Det får inte bli ensådan snedvridning att konkurrensen till vissa arbetenblir jättehård medan andra områden saknar arbets-kraft.Anf. 3 ()Herr talman! Jagmåste faktiskt också säga att svaret är ganska tunt.Mitt intryck är att de överläggningar som sker mellanstatsråden i och Arbets-marknadsdepartementet bara sker på regeringssam-manträdena på torsdagarna.Jag tycker att den här frågan är intressant ur prin-cipiell synpunkt. Det handlar naturligtvis om hurmycket man skall tillgodose elevens förstahandsvalkontra arbetslivets behov. Om vi ser på utvecklingen iSverige finner vi att dettainte är ett alldeles enkelt problem. Man kan inte talaom exakt hur den framtida arbetsmarknaden kommeratt se ut.Min grundinställning är att man skall se till attelevernas förstahandsval tillgodoses. Då blir de mermotiverade för studier, och det är naturligtvis viktigt.Men det finns en del förbehåll. Bland de program somfinns i gymnasieskolan finns det en del som ärsvårare och en del som är lättare. Jag har sett att manibland har tagit in elever med ganska dåliga betyg påteoretiska utbildningar. Då får man naturligtvis enstörre avhoppsfrekvens. Därför är det viktigt att manvägleder eleverna i deras val av utbildning.Man kan naturligtvis få ett intryck av att det finnsen snedbalans bara när det gäller de yrkesinriktadeprogrammen i skolan. Det är riktigt att det är för fåsom söker till industriprogrammen. Men den andradelen skall vi inte heller glömma bort, nämligen attdet är för få ungdomar som söker till utbildningen pådet naturvetenskapliga programmet.I interpellationssvaret sägs det att vi måste ha flertekniker framöver. Det måste vi ha; det vet vi om. Detmåste finnas fler människor på arbetsmarknaden somhar kunskap i de naturvetenskapliga ämnena. Manmåste börja tidigt, alltifrån lärarutbildningen tillgrundskolan.Det finns också en obalans när det gäller de yrkes-inriktade programmen. Vi vet att det är för få somsöker till industriprogrammet, vilket naturligtvis påsikt kommer att få allvarliga konsekvenser.Det finns också andra program, t.ex. mediepro-grammet. Efter en sådan utbildning kan det kanskevara svårt att få ett arbete.Vilka krav kommer det framtida arbetslivet attställa? Man kommer att ställa krav på kunskap ispråk, matematik, IT, svenska osv. Därför menar jagatt det är viktigt att ungdomar får en bra grundutbild-ning. Sedan får de specialisera sig antingen i en efter-gymnasial utbildning eller direkt ute på arbetsmark-naden.Ulla-Britt nämner företagsgymnasier.Det är ganska intressant att och ABB har startatföretagsgymnasier. De har ett väldigt bra ansöknings-antal. Det är lätt att rekrytera elever till dessa skolor,trots att eleverna inte får något betalt för sitt arbete.Samtidigt är det en vikande trend vad gäller den van-liga gymnasieskolan.Min tanke är att man naturligtvis måste stimuleraden här typen av utbildningar. Då får företag ocharbetslivet också möjlighet att ta ett större ansvar förutbildningen.Det är också intressant att dessa företagsgymnasi-er förutom att undervisa i yrkesämnena bygger på flertimmar på de teoretiska ämnena jämfört med denoffentliga skolan. Detta görs just för att framtidenkräver det.Vad gör socialdemokraterna? Jo, i den offentligagymnasieskolan skär de i stället ner på timmarna.Internationellt gör man tvärtom. Man ökar tiden pågymnasieskolan, vad gäller både teoretiska ämnen ochyrkesämnen. Socialdemokraterna minskar i ställettiden. Det är alltså helt fel väg att gå.I svaret står man inte för något nytt tänkande. In-om utbildningsområdet, där jag jobbar, kan man intesäga att vare sig eller ärnågra större innovatörer. Däremot talas det i svaretlitet grand om långsiktighet och kortsiktighet.Det är klart att man måste ha en långsiktig politik.Det är därför förvånande att man slår sig litet grandför bröstet och t.ex. säger att man skapar fler utbild-ningsplatser på högskolan. Det handlar t.ex. om 9 000högskoleplatser. Man har skapat en gräddfil för vissamänniskor som skall få betalt för sin utbildning me-dan andra ungdomar som läser motsvarande utbild-ning får ta studielån. Det är ganska orättvist. Framförallt är det slöseri med statens resurser.Med tanke på långsiktigheten är det ganska märk-ligt att man skär ner på forskningen i vårt land, An-ders . Socialdemokraterna gör stora bespa-ringar på forskningen. Forskningen är just långsiktig.I svaret talas det om exportindustrin. Hur skall mankunna stimulera export, uppfinningar osv. när manskär ner på forskningen? Det är en fullständigt van-sinnig politik.Man nämner också att kommunerna skall ha detarbetsmarknadspolitiska ansvaret för ungdomar tilldess att de är . Det skall leda till nya jobb. Påvilket sätt skapas nya jobb om kommunerna får an-svaret för att det skall finnas praktikplatser och ut-bildningsplatser? Förklara det för mig! Man har t.ex.tagit bort ungdomspraktiken. Men det skapas intenågra nya jobb bara för att kommunerna får ett an-svar.Den arbetsgrupp som skall titta på industripro-grammet är inte ens tillsatt . Tydligen är anledning-en till det att det inte finns tillräckligt många kvinnor igruppen. Är det viktigare att det finns kvinnor i grup-pen än att få i gång arbetsgruppen?Anf. 4 Arbetsmarknadsminister ()Herr talman! Jag tycket nog att det var ganskalångt från fråga till . Men det är inte jag som bestämmer vad somskall handläggas under interpellationsdebatten. Jagskall försöka besvara de frågor som finns.Jag skall börja med att vända mig till Ulla-BrittHagström. Det är väldigt svårt för oss från den poli-tiska sidan att bedöma hur den framtida arbetsmark-naden kommer att se ut. De historiska erfarenheternaförskräcker. Det är svårt att se hur den framtida ar-betsmarknaden kommer att se ut. En erfarenhet är ju äldre man blir desto mer beskriver den framti-da arbetsmarknaden som den såg ut tidigare. Ungdo-men är den generation som lättast ser den framtidaarbetsmarknaden.Det är egentligen rätt naturligt. Vad ungdomarnaär intresserade av är ju de varor och tjänster som dekommer att handla. Eftersom de flesta jobb skapasgenom efterfrågan bestäms väldigt mycket av denframtida arbetsmarknaden av det intresse som den nyagenerationen visar.Jag tycker att den svenska principen om första-handsvalet är väldigt viktig och att det är något som viskall hålla fast vid. Bästa sättet för oss att funderaöver den framtida arbetsmarknaden är att då och dååka hem för att träffa de unga och se vad de är intres-serade av. Det är ju det som är den framtida arbets-marknaden. Det här kan alltså vara viktigt för oss istudiesyfte.Så till frågan om varför industriprogrammet gårtrögt. Jag tycker att ansvaret väldigt mycket vilar pånäringslivet självt. Det gäller ju att göra arbetet spän-nande och intressant. Där finns det mycket att göra.Jag kan som exempel nämna de utbildningar igymnasieskolan som kopplas till företag. Sådanautbildningar finns både i företagsregi och på enmängd gymnasieskolor på olika orter som är starktkopplade till företag. Tyvärr har företagen under denmycket djupa lågkonjunkturen, depressionen, valt attupphöra med att rekrytera från nämnda program. Dehar varit väldigt kortsiktiga och lutat sig mot ungdom-spraktiken, ALU och andra typer av åtgärder. Vidarehar de trott att man den vägen löser de långsiktigaproblemen.Jag vill varna för den typen av lösningar där sam-hället tar på sig att fixa sådana här saker. Sedan nöjerman sig med detta i det korta perspektivet. Men detleder till att man i det långa perspektivet tappar finautbildningar. Jag har en mängd exempel på det från detre gångna åren, vilka däremot mycketvackert beskriver.Så långt mina synpunkter till är orolig över samarbetet i regeringen,men jag kan lova att det fungerar bra. be-höver inte vara speciellt orolig i det avseendet. Viträffas långt oftare än på torsdagar.Vidare är bekymrad över att regeringenger en del möjlighet att få en högskoleplats via ar-betsmarknadspolitiken. Det visar att är litetgammeldags i sitt tänkande.Det var inte utan strid som vi en gång införde ar-betsmarknadsutbildning på utbildningsnivåer underhögskolenivån. Det framtida samhället kommer attvara ett samhälle där väldigt mycket av arbetsmark-nadsutbildningen kommer att ligga på högskolenivå.Undan för undan kommer nämligen gymnasienivånatt vara nivån för den grundutbildning som alla ge-nomgår. Därmed kommer arbetsmarknadsutbildning-en alltmer att riktas mot mer avancerade utbildningar.När efterträdare stårhär är säkert nästan all arbetsmarknadsutbildninghögskoleutbildning. Tiden rinner ifrån.Till sist vill jag säga några ord om kommunernasansvar, en fråga som också tog upp.Min erfarenhet av ganska lång kommunalpolitiskverksamhet är att kommunerna är utomordentligtduktiga på att se till att ungdomar har bra aktiviteteroch bra utbildning. Att vi avlastar Arbetsmarknadssty-relsen en del av det jobb som den nu har för ungamänniskor och lägger ett lokalt ansvar påkommunerna - kommunerna har ju erfarenhet av attjobba tillsammans med och väldigt nära näringslivet -trodde jag inte skulle bekymra . Snararetrodde jag att det skulle glädja honom att vi lägger endel av de resurser som finns hos den stora ar-betsmarknadsstyrelsen på ett lokalt engagemang mel-lan kommuner och näringsliv. Jag hoppas att det bliren fin utveckling.Anf. 5 ()Herr talman! Tala om att styra, arbetsmarknads-minister ! Ni vill t.o.m. styra överde 20-åringar som skulle ha ett jobb till kommunensansvarsområde. Det vill inte vi.Visst styr eleverna själva sina val. Jag har tittat påen undersökning gjord i . Ett antal eleverhar fått frågan om det är betyg, kamrater, föräldrar,löner eller ortens utbildningsutbud som avgör valet.Den enda avvikelsen från att eleverna själva görett fritt val var att elever från glesbygd valde yrkes-förberedande utbildningar i större utsträckning änelever från tätorter. av eleverna sade att dehade påverkats av sina föräldrar. hadeinte bestämt sig för något yrke vid valet till gymnasie-skolan - knappt hälften av dem vet att det finns enarbetsmarknad efter utbildningen. 5 elever ansåg attbästa kompisen påverkat deras val. Praoperiodenpåverkade inte nämnvärt.Denna undersökning visar alltså att eleverna inteär klara över arbetsmarknaden när de gör sitt val.Därför är det viktigt att få i gång t.ex. en företagsut-bildning som ett nationellt program som kan utformasså, att det stimulerar till nya kombinationer som intefinns inom gymnasiet , t.ex. teknik/ekonomi ellerkemi/ekonomi.Ett varierat gymnasieutbud kräver också att teorioch praktik kan varvas. Vi vill ha lärlingssystem ochutbildning i yrkesförberedande ämnen i ökad ut-sträckning i företagsförlagd utbildning eller lärlings-utbildning.Vidare tycker jag att för 1995i sitt scenario om en arbetslöshet på och2,i arbetsmarknadspolitiska åtgärder ären utmaning för oss. står det i den här bo-ken att det blir svårare för ungdomar att få fäste påarbetsmarknaden. Därför är denna fråga viktig.En ljuspunkt är väl ändå att rekryteringsunderlagetför högre utbildning har ökat. Av de elever som gickut gymnasiet 1993 hade ungefär 43 000 gått en hu-vudsakligen studieförberedande gymnasielinje - un-gefär av den totala årskullen.Jag vädjar till och regeringen.Den 15 mars lämnade nämligen en särskild utredare,, ett förslag till hur den europeiskasocialfondens pengar skall användas i . Enligtförslaget skall kompetensutvecklingen ske direkt iföretagen. För att kunna sätta i gång detta skulle före-taget få en utbildningscheck som skulle täcka en delav företagets kostnader exempelvis för produktions-bortfall. I varje län skulle ett regionalt program tasfram av företag, arbetsmarknadens parter och myn-digheter.