prot · GI0969 · 1995-03-08 00:00:00 — Jag har redan harangerat Per-OlaEriksson för detta. Jag gör det gärna en gång till.Som jag uppfattade det tog han mera konkret uppen diskussion om utgiftstak, utgiftsramar. Det är nå-gonting som den nya budgetprocessen kommer attföra in i den politiska debatten. Jag har ingentingemot att , tillsammans med ,starta en sådan diskussion. Det är klart disciplineran-de för den ekonomiska politiken och kan väl passa in idiskussionerna kring hur vi skall ta ansvar exempelvisför konvergens.Jag har registrerat vad har sagt.Jag har tagit det till mig. Jag har ingenting emot attunder fortsätta att träffa Center-partiet för vidare diskussioner. Då skulle vi kanskeockså kunna ta upp den mycket svåra fråga som reg-leringen av de kommunala utjämningssystemen repre-senterar.Anf. 73 () replikFru talman! Jag har med intresse lyssnat på GöranPerssons beskrivning av branden över världsekono-min, den enorma turbulens som återkommande drab-bar land efter land. Den drabbar inte bara länder.Också företag drabbas illa och går i konkurs.Det här visar att någonting har hänt med den in-ternationella finans- och valutamarknaden, att vi in-ternationellt sett har ett system i obalans, att det be-hövs bättre spelregler och att det finns skäl även förSveriges regering att agera, framför allt inom Europe-iska unionen men också i övriga internationella sam-manhang.Från sida har vi lagt fram förslag omatt regeringen helt enkelt skall ges i uppdrag att ta uppden här typen av frågor på dagordningen i internatio-nella sammanhang. Vi har särskilt pekat på vikten aven bättre genomlysning, att det i högre grad än i dagskall synas vem som skickar vad och hur mycket. sker detta under mycket slutna förhållanden. Detär en stor skillnad jämfört med aktiemarknaden. Därkan man faktiskt följa och se precis vad som görs ochvem som gör vad. Det skapar också möjligheter förrimligare handlingar.Vi har också till diskussion fört upp en tänkbaravgift för överföringar av finanskapital över gränser.Detta har flera vänt sig emot i debatten . Men detär någonting som måste diskuteras i detta samman-hang. Det finns ju åtminstone principiellt en sådanmöjlighet.Det vore intressant att av finansministern få vetavad som händer. anförande tydde jupå att socialdemokraterna ändå tänker litet grand idessa banor. Vad gör regeringen internationellt? Vil-ken diskussion för man? Kan vi förvänta oss att det pånågot sätt upprättas bättre spelregler? Vilken är i såfall regeringens politik i det sammanhanget?Anf. 74 Finansminister ()Fru talman! Som jag sade i tidigare inlägg är detinte den här frågan som jag just ägnar all tid ochkraft åt, även om jag skulle vilja göra det. Jag delarnämligen upprördhet över det som vi nu seröver världen. Det måste finnas ett politiskt svar. Detsvaret kan jag bara se växa fram i ett internationelltsammanhang.En liten, skuldsatt nation klarar inte av att ensamgöra någonting i detta avseende. Däremot har vi till-gång till internationella forum. själv pekarpå Europeiska unionen. Det tycker jag är bra. Jag villockså peka på det arbete som harbedrivit i sin kommission för att utveckla FN-organen. Där förs exempelvis ett resonemang om ettekonomiskt säkerhetsråd, om en ytterligare samverkanoch om en förbättring av arbetet inom IMF ochVärldsbanken. Diskussionerna förs i huvudsak utifråndet perspektivet.Jag tror också att , om han följde vad somsades i medierna , kunde notera att dethär var en av de frågor som stod högt upp på dagord-ningen när de europeiska socialdemokraterna träffa-des i . gjorde enmycket kraftfull markering kring hur han såg på denhär utvecklingen. Jag tror att vi kommer att drivadebatten i den typen av organ. Jag har inga idéerom hur detta skulle gå till rent konkret. Jag kommernaturligtvis att ta del av samtalet och diskussionen,och när vi har funderat vidare och dragit slutsatser avvad som har hänt skall jag faktiskt ta upp ett samtalmed övriga kolleger i . Även partiinternationa-ler, som vi väl alla på ett eller annat sätt tillhör, ärlämpliga forum för den här diskussionen.Anf. 75 () replikFru talman! Jag får betrakta det som positivt från regeringens sida nu ser allvarligare på denhär frågan och faktiskt är beredd att åtminstone disku-tera den och kanske utreda den internt i regerings-kansliet, så att man vet vad man har när man går ut.Jag vill också ta upp en annan fråga med finans-ministern innan debatten tar slut. Den gäller de be-sparingar som måste göras för att vi skall klara bud-getbalansen på ett bättre sätt. Det är ju inte balans än.Vi har pekat på en rättvis fördelning. Finansminis-tern har också i sina tidigare replikskiften ett antalgånger tagit upp att man faktiskt borde spara mer påbidragen till hög- och medelinkomsttagare. Man bor-de vara försiktigare med att spara för låginkomstta-garna, som är en nyckelgrupp när det gäller att få uppkonsumtionen och få en ekonomisk återhämtning.Därför har vi lagt fram konkreta förslag när detgäller socialförsäkringssystemen. Ett innebär att manöver en brytpunkt bara skall få halva ersättningen.Den brytpunkten skall läggas så att låginkomsttagarnai praktiken undantas från den besparingen. Dettakonkreta förslag skulle innebära en årlig besparingom 4 miljarder. Det borde vara intressant att diskuteradetta förslag även för socialdemokraterna. Samma sakgäller det konkreta förslag som vi har lagt fram om etthöjt och beskattat barnbidrag. Det skulle få precissamma effekt. De som verkligen har dåliga inkomsterskulle slippa besparingen medan de som tjänar merfår betala mer.Vi måste spara mer. Därom är vi överens. Detvore intressant att få veta finansministerns syn på denhär typen av förslag. Har han någonting emot dem avprincip, eller handlar det bara om en praktisk fråga idet fortsatta arbetet?Anf. 76 Finansminister ()Fru talman! Jag avvisar tanken om ett beskattatbarnbidrag. Jag tror att det skulle ge väldiga margina-leffekter och motverka sitt syfte.Andra förändringar av socialförsäkringarna somavviker från inkomstbortfallsprincipen tror jag att viin i det längsta skall försöka hålla oss ifrån. Däremotsätter jag värde på att söker sig fram medegna uppslag och idéer om besparingar. Det är intesäkert att vi som har en politik som är formad sedanlångt tid tillbaka i alla avseenden har fångat upp all-ting rätt. Därför är inträde i sådana härdiskussioner, där man kommer med konkreta förslagtill besparingar, ett bidrag som åtminstone i debattenkan komma att innebära att vi för positionerna framåt.Jag sätter värde på det även om jag inte delar Miljö-partiets uppfattning när det gäller de konkreta försla-gen.Jag kan glädja med att räntorna, un-der den tid som vi har diskuterat, har fallit ordentligt.Nu ligger de under gårdagens nivå. Dock finns detinga moderata i kammaren som rusar in medden typen av depescher. På något sätt är det signifi-kativt för den här finansdebatten som, fru talman,därmed är avslutad för min del.Anf. 77 BO ()Fru talman! Självfallet är det glädjande varje gångräntorna rör sig neråt. Problemet är när de ligger ochtickar upp och ner på en alldeles för hög genomsnitt-lig nivå.När man lyssnar på får man hörabeklagligt litet av analyser och slutsatser men mycketav beröm av den egna förmågan. Det senare nåddenästan samma höjder som skatteuttaget i Sverige.Göran har ibland kritiserat uttrycket "denenda vägen". Själv tycks han inte ens behöva en väg,utan han står fastlåst i felaktiga och farliga föreställ-ningar. I Aktuellt och i kammaren i dagsade att man, dvs. regeringen, hargenomfört de största spar- och skattehöjarprogram-men i . Ändå drabbas vi så här.Det var något slags uppriktig förvåning över si-tuationen när socialdemokraterna nu har gjort vad detycker är rätt. Varför blir det inte som de skulle vilja?Det beror på att finansministern och statsministernbara ser ett problem i den svenska ekonomin ,dvs. underskottet i de offentliga finanserna.Göran säger här i kammaren och IngvarCarlsson säger bl.a. i en debattartikel i attden reala ekonomin är bra i . Det är en stigan-de produktion, en sjunkande arbetslöshet, minskandeunderskott och en bra bytesbalans. höjer vi skatteroch sparar. sade att underskottet tasner krona för krona.Det är just i detta avseende som man begår ettmisstag. Det är nämligen skillnad mellan en krona itillväxtdämpande skattehöjningar och en krona i pro-duktivitetshöjande besparingar. Om man inte förstårdet resonemanget - som jag skall utveckla något -borde man ändå inse att problemet, i ett läge när deoffentliga utgifterna motsvarar av densamlade svenska produktionen och skatterna ungefär50 %, inte är för låga skatter utan för stora utgifter.Det finns två uppgifter som är väsentliga för denekonomiska politiken . Det är att man sanerar deoffentliga finanserna och att man skapar förutsätt-ningar för tillräckligt många nya jobb i den privatasektorn för att långtidsarbetslösheten skall kunnaelimineras. Beklagligtvis inser inte ochinte heller att dessa bägge uppgifter ärvarandras förutsättningar. Den ena förutsätter denandra. Budgetsaneringen är en förutsättning för lägreräntor som i sin tur förbättrar förutsättningarna förinvesteringar och nya jobb. Att skapa förutsättningarför nya jobb också i andra avseenden leder till mins-kande underskott, eftersom kostnaden för arbetslöshe-ten blir lägre och inkomsterna av förvärvsarbete ochföretagande högre.I det här läget, med de här bägge uppgifterna, gårSocialdemokraterna i regeringsställning in med 55miljarder kronor i höjda skatter, 36 000 miljoner i nyaskatter och höjda skatter på arbete, 12 000 miljonervad gäller kapital, framför allt just det riskkapital somär grunden för varje nytt jobb.Man kan låna kapital i banker som komplementtill det man själv satsar, men i grunden för varje före-tag som skall expandera och varje företag som skallstarta krävs ett eget kapital. Det må vara stort eller detmå vara litet, men det krävs ändå ett eget kapital, ochdet är just det egna kapitalet som får dubbel skatt, ochdärmed försämras förutsättningarna för skapandet avjobb.Till detta kommer regleringar på arbetsmarkna-den, som åter kväver rörligheten och förmågan attutnyttja möjligheterna att få jobb och som ger sämreförutsättningar för högre utbildning och forskning.De här skattehöjningarna försämrar alltså förut-sättningarna för tillväxt och nya jobb och därmedförutsättningarna för budgetsanering. Det är dennabristande insikt, plus det faktum att omfattningen avde samlade budgetförstärkningarna inte är tillräckligtstor, som är skälet till bristande förtroende, svag valu-ta, höga räntor och den utsatta position vi i nuhar fått när det blåser i vår omvärld.Göran klagade på att de finansiella mark-naderna bortser från den reala ekonomin. Men nej, detär det de inte gör. De ser problemen. De har den in-sikt som regeringen saknar. Och vad är de finansiellamarknaderna? Är det några aktörer som gör bedöm-ningar i största allmänhet och som är orättvisa motJan och ?Nej, de finansiella marknaderna är egentligen stå-larbetaren i i , som sparar inför sinpensionering, placerar pengarna hos någon som förhans räkning skall se till att det blir en bra avkastningmed en vettig säkerhet. Det är socialarbetaren i Mal-mö, som befinner sig i samma situation, som inser attvi i fortsättningen kanske måste spara litet mer själva,eftersom de löften som lämnades om att politiker skulle lösa allt åt oss inte höll.Också hon, socialarbetaren i , vill naturligtvisha en bra avkastning, och hon vill ha en så stor säker-het som möjligt för sina besparingar.Människor i deras situation lämnar därför sina be-sparingar till banker och fonder runt om i världen, ochde i sin tur skall placera besparingarna med utgångs-punkten bra avkastning och så liten risk som möjligt.Sverige upplevs i det sammanhanget som ett problem.Det går kanske tillfälligt att få en bra avkastning, menrisken upplevs som alltför stor. Där är problemet, ochdet har bortsett från.Det är beklagligt att finansministerns långa anfö-rande tidigare i debatten inte innehöll den formen avanalys av vad behöver. Vi måste se till att fåen större omfattning på budgetförstärkningarna. Dessakan nämligen kanske räcka till om de förutsättningar,de ifrågasatta förutsättningar skulle slå in som rege-ringen har för sin bedömning av hur svensk ekonomiskall utvecklas. Men om de inte slår in räcker inte deåtgärder som är föreslagna. Det måste finnas margina-ler, så att man får en större säkerhet.Göran talade nu om att avvakta, trots attdet har förekommit kritik från många bedömare, ochdet är farligt. På detta sätt skapas större problem,större turbulens. Det är bra om räntorna har gått nernu. Även om räntorna går ned någon procentenhet,vilket knappast är troligt i den nuvarande situationen,skulle vi fortfarande ha höga räntor. Räntorna är alltså3-4 % högre än vad vi egentligen behöver i svenskpolitik.För att vi skall få marginaler, för att det skallupplevas som trovärdigt att vi kan klara budgetsane-ringen, är det nödvändigt med ytterligare budgetför-stärkningar, och dessa måste naturligtvis utgå fråninsikten att problemet är för stora utgifter och inte förlåga skatter, att det alltså måste bli fråga om bespa-ringar.Förutom dessa ytterligare besparingar krävs att deskattehöjningar på arbete och på kapital som försäm-rar möjligheten för nya jobb och tillväxt undanröjs,vilket fullt ut finansieras genom åtgärder på utgiftssi-dan. Det är självklart.Vi måste också på nytt genomföra de små mennödvändiga förändringar som gör att det blir lättareatt anställa. Att höja skatter höjer kostnaden för attanställa, men även om man minskar kostnaden kan juregelsystem och annat hindra inte minst ungdomarfrån att få jobb. Vi skall inte bygga en mur kring denarbetsmarknad som finns, så att människor som harjobb kan få behålla dem medan de som har förloratjobben eller de som kommer in på arbetsmarkna-den hålls utanför. Vi måste återinföra och utvidga deavregleringar som genomfördes under förra mandat-perioden.Vi måste också öppna nya sektorer. Skall vi uppnåmålet att skapa de mer än 500 000 nya jobb som be-hövs framöver och skall risken förlångtidsarbetslöshet elimineras, så att vi alla kan kän-na att den som går ut i arbetslöshet inte behöver ståutan jobb också , om , om ett åroch , då räcker det inte med satsningar på degamla sektorerna. Då kan vi inte bara tro på industri-sektorn, även om den kan expandera, eller på denservice- och tjänstesektor, vars utveckling är relateradtill industrins expansion och där det säkert finns enhel del potential för nya jobb.Skall vi klara detta måste vi också vara beredda attsäga att det är bättre för de arbetslösa och för demsom kommer nya in på arbetsmarknaden att ha jobbän att vara utlämnade till de offentliga bidrag somman kan få om man inte har någon sysselsättning överhuvud taget. Det är bättre att ha ett jobb.Då skall vi öppna den privata tjänstesektorn, ochdär är skatterna det kanske allra största problemet. Itjänstesektorn hindrar ju skatterna i realiteten varjemöjlighet att skapa nya jobb, oavsett om det rör sigom husmålning, bilreparation eller enklare saker somgräsklippning eller städning.En skattekil, en kil mellan ersättningen som manbetalar och det som den som gör jobbet får ut efterskatt, gör att alternativen att göra det själv, göra detsvart eller att inte göra det alls därför att det är fördyrt existerar och används, och detta gynnar intesvensk ekonomi och dem som blir utan jobb.Det krävs därför åtgärder på skattesidan. Detkrävs att vi är beredda att fundera över inte bara detavdrag för barntillsynskostnader som fanns och som inte bara gav rättvisa, som inte barakunde ge nya jobb utan som också gav ökad effektivi-tet, större möjligheter genom att olika alternativ ställ-des mot varandra, en ökad effektivitet vad gäller an-vändningen av våra totala resurser. Detta kan komp-letteras med avdrag för exempelvis reparationer ibostäder, där ju den svarta sektorn är mycket stor ochdär det också är mycket vanligt att den som behöverfå någonting åtgärdat gör det själv.Vi måste pröva möjligheten att slopa eller sänkamomsen på vissa tjänster. Där finns restriktioner iform av EU-regler, eftersom man inom EU-områdethar utgått från att detta normalt inte är ett problem. Vimåste därför gentemot EU driva fram en ändring avregelsystemet, så att medlemsländerna inte får skyl-dighet men en möjlighet att sänka eller slopa momsenpå de tjänster där ett borttagande eller en ändring avskattebelastningen inte kommer att innebära en sned-vridning av konkurrensen.Detta har sagt nej till. Han vill inteens driva frågan att de här reglerna inom EU skall tasbort för att skapa möjligheter. När detta väl är gjortkan man ju i och andra länder ta den politiskadebatten om man över huvud taget vill ändra reglerna.Men möjligheten borde vi ändå skaffa oss.Det finns också andra möjligheter att minskaskattekilen på arbete.Det som krävs i för att vi på lång sikt ochstabilt skall slippa utsattheten, turbulensen, de högaräntorna och osäkerheten i fråga om kronan är justtillräckliga budgetförstärkningar - det krävs alltsåytterligare - rätt budgetförstärkningar, inte skattehöj-ningar utan besparingar. Det krävs att vi släpper lossdynamiken i ekonomin och skapar förutsättningar förtillväxt. Då måste vi undanröja de skattehöjningarsom har inneburit en höjning av kostnaden för attanställa personal och kostnaden för satsningar på nyaföretag och expansion i gamla. Vi måste genomföraytterligare avregleringar, och vi måste särskilt inriktaoss på den privata tjänstesektorns möjligheter att genya jobb.Kort Kort sagt, fru talman: måste göra vad somanförs i de moderata reservationerna.Anf. 78 () replikFru talman! Jag vill ställa en fråga till Bo Lund-gren. Jag har studerat den moderata reservation somhandlar om allmänna riktlinjer för budgetregleringen,där man också redovisar sammanställningen av Mo-deraternas budgetalternativ. Man hävdar där att Mo-deraternas förslag innebär en förstärkning av budge-ten med . I de här 7 miljar-derna ingår Avvisade ökade utgifter, motsvarande enbruttosumma på 10,6 miljarder. Såvitt jag förståringår i de 10,6 miljarderna bl.a. RAS-förslaget, dvs.de 7 miljarderna.Man hävdar alltså att det innebär något slags be-sparing att man avvisar detta förslag, som man sam-tidigt hävdar är ofinansierat av Socialdemokraterna.Finansministern har här redovisat hur RAS skallfinansieras, nämligen genom att Nordbanken säljs,och det är väl, om jag har förstått saken rätt, någotsom applåderar. Det är alltså samma sakhär.Det betyder att det därmed försvinner7 miljarder från den siffran. är vi nere i ett mode-rat budgetförslag som totalt sett är något svagare änregeringens förslag. Mot den bakgrunden undrar jaghur och kan kaxa upp sigså oerhört mycket och hävda att man för en starkarebudgetpolitik. I praktiken kommer alla nedskärningarsom föreslår att leda till större ökningarav socialbidragskostnader och andra sådana kostnaderför kommunerna. Totalt sett kommer det alltså att blien betydligt svagare budget med den moderata politi-ken. Men det är för övrigt helt i enlighet med denhistoriska erfarenheten, så det är ju ingenting somförvånar.Anf. 79 BO () replikFru talman! Det är en sak att ochjag och våra partier har skilda värderingar och ut-gångspunkter. Det är en annan sak att göra en seriösekonomisk analys. Det missade sak som vi kan tvista om är det som jag togupp i mitt anförande, nämligen vikten av att genomfö-ra besparingar i utgifter när de stora utgifterna ärproblemet i stället för att höja de skatter som gör atttillväxten blir sämre och budgetsaneringen svårare.Det kan vi alltid tvista om. Utgångspunkten för oss äratt detta ger de lägre räntor som man inte har lyckatsatt uppnå genom de vänsterskattehöjningar som JohanLönnroth och står bakom.När det gäller den konkreta funderingen förstårjag inte hur resonerar. Till att börjamed diskuterar vi /96. Det är viktigtatt komma ihåg, därför att de 7 miljarderna för RASär ju någonting som är avsett att vara tillfälligt. Då ärfrågan hur detta hanteras. Vi säger alltså nej till för-slaget. Men vi kommer naturligtvis att acceptera attNordbanken privatiseras. Det är t.o.m. så att jag i vissutsträckning är kritisk till att man inte valde att göradet . Jag ser problem med att kunna få utdet pris som man annars skulle ha fått om man väntari det här avseendet. På det sättet skaffar vi oss sammatillfälliga förstärkning av det offentliga saldot som enprivatisering av Nordbanken innebär, om nu regering-en kommer att genomföra en privatisering. Jag hadegjort det om jag hade haft det ansvaret tillsammansmed den regering som jag satt i. I så fall hade depengarna redan varit intecknade.Kvar står fortfarande skillnaden att vi ändå inteaccepterar RAS. Då är det 7 miljarders skillnad ossemellan.Anf. 80 () replikFru talman! Försäljningen av Nordbanken är juingen reell finansiering av RAS. Det är fråga om attbyta ut vinster från Nordbanken mot räntor på depengar som man får in från en sådan försäljning. Detinnebär alltså ingen reell finansiering.Detta skall betraktas som en kortsiktig åtgärd somsedan upphör. diskuterar vi ju också uthålligaförslag på . Då återkommer jag till att detmoderata förslaget sammantaget är precis lika svagtuthålligt som - t.o.m. något svagare än - regeringensförslag. Ni kan inte hävda dessa luftpengar som nisjälva angriper i de socialdemokratiska förslagen.Anf. 81 BO () replikFru talman! förstår jag inte vad pratar om. En väldigt bra sak för att hantera deproblem vi står inför skulle vara att man om någratimmar beslutade i riskdagen att inte genomföra RAS.Då skulle vi kunna få positiva reaktioner på att vibörjade att ta oss samman när det gäller den delen avförslaget.Jag vill inte vara med att finansiera det som jaginte vill genomföra genom en försäljning av Nord-banken. Men socialdemokraterna har sagt att manskall göra det. Vad jag sade till varatt inför det budgetår som vi nu diskuterar, 1995/96,är vår ambition att man skall sälja Nordbanken. Där-med ligger vi lika oavsett om man vidtar andra åtgär-der. Om vi moderater inte vill försvaga statsbudgetenmed 7 miljarder medan Socialdemokraterna och Mil-jöpartiet vill göra det, ligger vi 7 miljarder bättre tillinför detta budgetår.Sedan är det ju en annan sak med de långsiktigaförändringarna när det gäller såväl skattesänkningarsom de utgiftsneddragningar som är väsentligt störreän skattesänkningarna. Det innebär ett budgetsaldosom är ca 17 miljarder bättre än regeringens 1998.Det är den volym som vi tror erfordras för att manskall få den trovärdighet som behövs. Eftersom detinte rör sig om att höja skatterna utan om att behålladet goda näringsklimat som skapades kan vi dessutom få ned de räntor som be-hövs för att skapa de nya jobben.Anf. 82 () replikFru talman! Det är nu jag läm-nade det spännande och intressanta arbetet i skatteut-skottet. Men när jag lyssnade på härkändes det nästan som att det var i går. Det var medigenkännandets leende som jag hörde honom yttra sig.På den tiden sade att svenskens fri-het hade begränsats till . Med detta menade hanatt det var av de totala inkomsterna som förde-lades över det allmänna och som inte ge-nomgick en sådan fördelning. Sedan medverkade BoLundgren i den borgerliga regeringens politik, ochden ledde till att de offentliga utgifterna blev hela70 % av den samlade ekonomin. Men det föranleddehonom inte till att säga att svenskens frihet hade be-gränsats till . Det var kanske klokt, eftersomsjälva utgångspunkten från början var tokig.Om man har en så oerhörd obalans som vi ficköverta efter er, , och som innebär att deoffentliga utgifterna utgör av vår ekonomi in-klusive transfereringar och socialförsäkringarna ochskatterna är , då är det inte möjligt att genomföraen budgetsanering på ett rimligt sätt utan att röra vidnågonting i skattesystemet. Man kan inte låta skatte-systemet ligga stilla och enbart satsa på nedskärning-ar. Det ger helt felaktiga resultat och en fruktansvärdobalans.Vad vi hörde från var ju en full-ständigt nedgörande kritik av , som juhar nått mycket långt när det gäller skatteförslag. Detvar en svidande kritik av som tog avståndfrån stora delar av er skattepolitik.