prot · GI0969 · 1995-03-08 00:00:00 — Har man på något settnedvärderat miljömålet, eller är det bara ett förbise-ende att man inte har tagit upp dessa frågor?Jag tror att de kommer att bli allt viktigare framöverså fort de akuta kriserna ger med sig. Man kan intelösa de långsiktiga ekonomiska problemen om maninte får en verklig långsiktigt hållbar utveckling. Dåmåste det vara ett centralt mål även i finanspolitiken.Eller hur?Anf. 51 () replikHerr talman! Vi har inte alls förbisett detta. Viskriver i själva verket t.ex. att enligt utskottets meningbör ekonomiska styrmedel användas i större ut-sträckning inom miljöpolitiken. Skatteväxling bördärvidlag kunna bli ett effektivt medel.I morgon på vårt sammanträde kommer vi att taupp frågan om gröna räkenskaper. Det är inte alls såatt miljöfrågorna är förbisedda. Detta är en oerhörtviktig framtidsfråga även i den ekonomiska politiken.Anf. 52 Finansminister ()Herr talman! Jag skall börja med att tacka fi-nansutskottet för en bra behandling av regeringensbudgetproposition. har sett till att detallra mesta av det som finns i budgeten också kommeratt tas igenom . Det är viktigt att peka pådetta. När vi behandlade den stora ekonomisk-politiska propositionen - den var en direktuppföljning av valrörelsen - kunde jag också säga attfinansutskottet hade sett till att besluten togs hem.Det finns alltså i riksdag en beredskapoch en majoritet för att vidta de åtgärder som är nöd-vändiga för att sanera statsfinanserna. Vi har en rege-ring som får igenom sina förslag i . Det ärviktigt.Läget är farligt. Situationen är dramatisk. har vi nåtts av nya rapporter om deninternationella ekonomiska utvecklingen. har , och Danmarkkraftigt höjt sina räntor för att försvara sina intressenoch för att motverka den turbulens som just nu gårsom en brand genom världsekonomin.Detta påverkar mer än många andra ländereftersom är i en situation där vi har ett lågtförtroende i omvärldens ögon. Vi har fördärvat för-troendet när det gäller vår förmåga att hantera statsfi-nanserna. Att återigen förvärva det förtroendet kan tatid.Detta förtroende har blivit fördärvat därför att vihar bakom oss en exempellös utveckling av statsfi-nansiellt förfall. Det finns inget annat land som kanuppvisa motsvarigheten. Den enorma tillväxten avstatsskulden, den enorma tillväxten av budgetunder-skottet och den enorma ökningen av arbetslöshetenhar försatt i en situation då vi drabbas krafti-gare än andra när den typ av världsbrand som rasarträffar oss.Det finns inga enkla vägar ur detta dilemma. Detfinns ingen enda väg ur detta dilemma. Det fanns desom trodde det . Det var ett av bekym-ren. Vi kommer att krona för krona, real krona förkrona, få ta oss ner i underskott. Det kommer att fåske med hjälp av besparingar, troligen ytterligarebesparingar utöver vad som aviserats, med hjälp av deskattehöjningar som ekonomin tål och med vård avden tillväxt som gör att kakan trots de två första re-striktionerna ändå måste växa. Det är ingen enkel väg.Det är ingen lätt balansgång, men vi måste gå den.Trots svårigheterna och bekymren finns det an-ledning att ge djup åt diskussionen genom att ocksåerinra om de styrkor som finns i den svenska ekono-min. Den reala ekonomins utveckling är något annatän det som avspeglas i den finansiella oron. Den si-tuation som vi nu befinner oss i, de trender vi ser ochde prognoser vi kunde dra ut före den senaste veckansvåldsamma oro talade om sjunkande arbetslöshet,stigande produktion, stigande investeringar, förbättra-de statsfinanser och ett kraftigt överskott i bytesbalan-sen. Detta finns på tillgångssidan i den reala ekono-min. Låt oss inte glömma bort detta! Men det svepspå något sätt åt sidan, inte bara i debatten utan också imänniskors vardag, till följd av att den finansiellaosäkerheten, den finansiella ekonomins oerhördaturbulens bortser från detta och slår rakt in med fullkraft.Jag vill varna för att tro att den situation vi nuupplever är en specifik svensk situation. Vi drabbashårdare, men även andra drabbas. Att tro att vi skall taoss ur denna situation genom att gå före alla andraoch genom att först tala om hur världsekonominsproblem skall lösas och världsbranden släckas ärnaturligtvis att använda den här diskussionen förinrikespolitiska syften.Vi har utomordentligt hög beredskap, och kommeratt ha hög beredskap för att vidtade åtgärder som är nödvändiga. Men de skall vidtasnär vi är säkra på att de ger effekt, och de skall vidtasmot bakgrund av att de skall passa in i den ekono-misk-politiska strategi som väljarna i det svenskavalet har gett klartecken för. Det är en politik sombygger på rättvis fördelning och nationellt ansvarsta-gande. Detta är oerhört viktigt.Även om det reses krav om att man omedelbartskall agera från dem som tror sig veta bättre och sitterinne med alla lösningar krävs det nu styrkan och mo-det att avvakta rätt tillfälle att vidta åtgärder. Detgäller att förhålla sig kylig och inte rusa i väg. Det ärviktigt att skapa en så bred samling som möjligt.Jag hade inte haft för avsikt att gå in i någontung partipolitiskt polemik. Jag tycker inte att ansva-ret för landet ger utrymme för detta. Men när jag harlyssnat på och vill jaggöra klart för dessa högerrepresentanter i att den nuvarande regeringen och socialde-mokratin inte kommer att torka på sig den smet dekokade ihop i regeringsställning bara för att samlanationen i detta krisläge.Det är beklämmande att höra den förra finansmi-nistern stå här och undervisa kammaren om vad somskall göras och vad som borde ha gjorts. Hon lämnadekanslihuset och lämnade efter sigen statsskuld på , löpandeunderskott på och massarbets-löshet - det tog hon nämligen inte med sig när hongick. Det är ett facit av ett regeringsinnehav som är avsådant slag att det är svårt att tänka sig att man femmånader efteråt skall kunna stå i ett nationellt krislägeoch göra anspråk på att sitta inne med lösningar påalla problem. Vi ser där möjligen ett uttryck för Folk-partiets kris mer än för kris.Lars började sitt anförande med att säga- jag kan knyta an till den retoriska finessen - att detför rådde optimism och framtidstro iSverige. Han åberopade några SCB-mätningar omhushållens uppfattning om den ekonomiska utveck-lingen.För ett år sedan började räntorna klättra uppåt,. hade vi en regeringsom hade abdikerat. hade vi en rege-ring som sysslade med brofrågan. Den ekonomiskapolitiken havererade någonstans ute i Öresund.Det känner vi till. Jag vill inte riva i det. Men trormoderaterna att de, med det ansvar de har för detmoras vi nu sitter i, bara kan skaka av sig efter femmånader och gå vidare i våldsam attack på den rege-ring som försöker ta oss ur krisen genom att höjaskatter och spara på ett sätt som saknar motstycke iomfattning i ? Om tror att deskall få en så lätt resa i detta nationella krisläge ochanvända valutaoro och ränteoro för den typen avbillig partipolitisk retorik, då skall han veta att social-demokratin kommer att säga ifrån. Vi torkar inte påoss den smet och kokadeihop i regeringsställning. Vi lämnar den åt sidan.Däremot vill jag ge ett handslag till , , och fördebattinlägg som visar att det finnsfler partier vid sidan om socialdemokratin som i dettakrisläge är beredda att sätta nationens intressen förepartiets.Jag var tyvärr ute när levererade vänlighe-terna om min person. Låt mig kvittera dem genom attsäga att jag sätter stort värde på som de-battör. Låt oss mötas också i en praktisk konkret poli-tisk gärning, där vi försöker att ta ansvar för hur viskall hantera det statsfinansiella läget.Ser man på finansutskottets betänkande är det ensak som slår en. Det är därför jag pekar på vikten avdetta handslag. Det är att det nav som svensk politiksnurrar omkring är socialdemokratin. Titta exempel-vis på oppositionens olika skatteförslag. Jag recense-rar dem inte. Jag lämnar det åt sidan. Jag bara konsta-terar att den opposition som är företrädd i riksdagenvad gäller ena halvan av den ekonomiska politiken -skattepolitiken - levererar olika förslag för åren fram-över. De spänner över skattehöjningar på i storleks-ordningen 9 miljarder mer än i regeringens förslag -- 4 miljarder mer - - ochända ned till 44 miljarder i skattesänkningar - Mode-raterna. Tittar man på den gamla fyrklöverregeringenser man att spännvidden är mellan 4 miljarder mer änregeringen och 44 miljarder mindre än regeringen.Det är nästan 50 miljarder i spännvidd. En sådanskattepolitik kommer aldrig att vara grunden för enekonomisk politik som tar landet ur den ekonomiskakrisen.Socialdemokratin kan däremot samverka överblockgränsen, med och med Miljöpar-tiet för att genomföra de åtgärder som är nödvändigaför att ta landet ur krisen. betänkandeär i den meningen ett slags facit eller bokslut över enhavererad epok. Man försökte naturligtvis åstadkom-ma någonting med fyrpartisamarbetet, men resultatetblev förskräckande.Nu går vi vidare. Jag har gjort oerhörtklart att det som sägs från regeringens sida och frånfinansministerns sida också skall levereras. Om viställer ut beska besked om ytterligare besparingarskall förslagen till . De skall till riksdagenpå ett sådant sätt att man kan anta att de går igenomriksdagen. Ställer vi ut besked om ytterligare skatte-höjningar skall förslagen till , och de skalligenom . Det är slut då den eko-nomiska politiken reducerades till program och pla-ner. Det är allvar nu.Vi har sagt vad vi skall göra. Jag har ,med regeringen bakom mig, gått med de förslagen tillriksdagen - inte ett kommatecken mer eller mindre.Det är en trovärdighetsfråga gentemot en marknadsom har vant sig vid en regeringi som haft lättare att formulera planer ochbedriva seminarieövningar än att hantera statsfinan-serna.Först var det den ekonomisk-politiska propositio-nen : 56 miljarder i saldoförbättringar. Sedanvar det EU-finansieringen. Sedan var det budgetpro-positionen, och kommer kompletteringspropositio-nen. Däremellan ligger och har legat en utomordent-ligt hög beredskap att närhelst så behövs gå till riks-dagen med ytterligare förslag om det handlar om atträdda statsfinanserna och därmed grunden för väl-färdssamhället.Nu kommer KP. I kompletteringspropositionenkommer följande besked att ges: Vi kommer sist ochslutligt, en gång för alla att återigen klara ut hur RASskall finansieras. Jag håller med somganska tydligt pekade på den exploatering som harskett av RAS-förslaget i den partipolitiska debatten.Det har framför allt gällt att förslaget inte skulle varafinansierat. RAS ligger till alla delar inne i det bud-getsaldo som har redovisats. Alla utgifter för RASfinns med.Däremot har jag sagt att vi skall se till så att viskaffar oss de engångsinkomster som RAS engångs-utgifter motsvarar. De inkomsterna skall redovisassenast i kompletteringspropositionen. Vi kommer attredovisa de inkomsterna. Jag kan avslöja för kamma-ren vad det kommer att handla om: Vi har gjort ställ-ningstagandet i regeringen att Nordbanken skall säljasut. För de aktierna kommer vi gott och väl att få deintäkter som behövs under det budgetår som RASverkar utgiftsmässigt, och mer därtill.Till skillnad från andra partier här i kammaren harregeringen i sitt budgetalternativ inte en enda kronaupptagen för privatiseringar /96. Vi bindeross inte vid den pålen. Däremot kan vi tänka oss attprivatisera när vi tycker att det är rätt utifrån andrautgångspunkter. Vi har gjort det ställningstagandetvad gäller Nordbanken. Vi vet att det ger intäkter tillstatskassan som långt, långt överstiger de kostnadersom finns för RAS.Diskussionen är påhittad. Den har varit ett sätt attkomma åt regeringen och inte minst arbetsmark-nadsministern.Idén bakom RAS är att vi skall göra det lätt fördem som vill expandera att anställa en arbetslös i enuppåtgående konjunktur. Vi skall motverka en situa-tion då människor som vill anställa går till grannföre-taget och tar en som redan har jobb. Vi vill motverkaden typen av löneinflation i en uppåtgående konjunk-tur. Det finns goda realekonomiska argument fördetta.Men förslaget har blivit ett slagträ. Det har blivitett slagträ just därför att det var omkring detta förslagman kunde ena sig på den borgerliga kanten. Det vardär man hittade något litet utrymme att åtminstonetillfälligt skaffa sig andrum statsfinansiellt.RAS ligger fast. RAS kommer att vara ett viktigtinslag i arbetet för att underlätta en expansion i dennakonjunkturfas. RAS skall icke påverka upplåningsbe-hovet. Det deklarerades redan vid det tillfälle då för-slaget presenterades i januari månad 1995.Vi kommer också i kompletteringspropositionenatt klara ut den kommunala ekonomin. Vi har utjäm-ningsfrågorna. Det är stora och svåra frågor. Vi harfrågan om det skattefinansierade och statsfinansiellautrymmet för kommunerna. Vi har kommunernasmomsfrågor, och vi har också i det sammanhanget attdiskutera hur egenavgifter påverkar skattebasen ikommunerna och i vilken utsträckning vi har råd attkompensera för detta med statsmedel.Vi kommer i KP:n också att se till så att de tappsom har gjorts i behandling av budgetpro-positionen - jag tänker på den jordbrukspolitiskauppgörelsen - finansieras. De skall inte finansierasmed skattehöjningar. Det är en uppgörelse vi har medCenterpartiet. Det är en uppgörelse som jag sättervärde på, och som jag förutsätter kommer att hållahela vägen fram. Det går inte att låna sig fram för attbedriva ens en jordbrukspolitik.Vi kommer också i KP:n att redovisa de uteståen-de frågor som finns vad gäller EU-finansieringen ochde miljarder som skall täckas upp. Kompletterings-propositionen blir på så sätt ytterligare ett viktigt stegför regeringen i arbetet med att hantera det statsfi-nansiella förfallet.Vi agerar lugnt, sakligt och målmedvetet. Vi gördet utifrån en utstakad kurs - en stadig kurs. Vi kantrots detta vara tvungna att göra någonting mer. Detutesluter jag inte. Men att börja svaja och redan 20minuter efter det att börser och valutamarknader haröppnat vara beredda att säga vad somkrävs är inte seriöst, kammarledamöter. är läget såfarligt och så besvärligt att de som finns runt omkringoss skall veta vad vi har bestämt att vi skall göra, ochatt det ligger fast. Om någonting krävs därutöver finnsdet beredskap för att göra detta.Vi skall inte måla in oss i ett hörn och säga att detkrävs 15, 20, 30 eller 40 miljarder för en viss period.Det blir självuppfyllande.Beskedet till omgivningen är att det finns en rege-ring och en riksdagsmajoritet som har fått mandatetav svenska folket att hantera statsfinanserna för attklara just frågan om långsiktig nationell bestämman-derätt. Det är vad det handlar om, att inte låta maktengå från de folkvalda organen ut till marknadens slutnarum, att göra sig fri från skuld. Den som är satt i skuldär icke fri. Det mandatet begärde vi i valrörelsen. Vi kommer att utnyttja det mandatet. Det finnsi det sammanhanget ingen alternativ lösning.Låt mig konstatera att den politiken fortsatt kom-mer att utgå från en rättvis fördelning. En rättvis för-delning är en grundförutsättning för att få en folkliguppslutning omkring en sanering av statsfinanserna.Kanske är det just den rättvisa fördelningspolitikensom skär in i riksdag, där vi nu ser splitt-ringen i den gamla fyrklövern. Hur som helst, denpolitik som skall föras framöver kommer att utgå fråndenna fasta förutsättning.Herr talman! Jag började med att säga att vi har enfarlig situation. Vi har sett fortsattvalutaoro och räntestegringar i . Låt mig slutamed att göra ett positivt konstaterande. Efter dagensdebatt, efter det vi har sett i ,behöver ingen sväva i tvivelsmål om att det finns enriksdagsmajoritet för att vidta nödvändiga åtgärder.Det är ett utomordentligt gott besked till vår omvärld,någonting som skiljer ut och vårt politiskasystem från andra länder som inte har orkat ta i sinskuld och underskottssituation.Herr talman! Jag kan inte yrka bifall till finansut-skottets hemställan. Det skall andra göra. Hade jagkunnat skulle jag ha gjort det. Det är på sitt sätt ytter-ligare en sten i det mödosamma bygge som vi nu ärinne i och som handlar om att åter bygga våra statsfi-nanser starka.Anf. 53 () replikHerr talman! Jag skall börja med att tacka fi-nansministern för en del besked. För det första tyckerjag att det är positivt att finansministern förhåller sigkallsinnig till de panikartade utspelen kring de senastedagarnas valutaoro. Jag tycker också att det är positivtatt finansministern vill ha en bred samverkan tillvänster. Vi har ibland i känt det litetsom att det har funnits en tvekan inför alla dessaskämtteckningar där man målar ut det som att social-demokraterna har fastnat i vänster-bur. Det är inte så. Vi har deltagit i konstruktiva upp-görelser och påverkat politiken. Tyvärr kan jag intehävda att det är vi som har kunnat sätta huvudprägelnpå denna politik. Det hindrar dock inte att vi fortsätteratt kritisera den otillräckliga fördelningsprofilen iregeringens politik.Jag skulle med några ord vilja ta upp RAS ochförsäljningen av Nordbanken. Den kritik som vi riktarmot RAS för dess ineffektivitet är i princip samma typav kritik som exempelvis LO och fackföreningsrörel-sen har riktat mot förslaget. kan interimligen hävda att det är något slags politisk kritikmed borgerligt ideologiska förtecken som kommerfrån LO eller . Det är en saklig kritik.Jag vågar t.o.m. påstå att jag tror att har ganska stor förståelse för denna kritik. Manhar nu bundit sig för detta förslag av alla möjliga skäl,och då är det svårt att backa.Att sälja en bank betyder inte att man kan finansi-era andra saker. Det betyder att man byter ut inkoms-ter från utdelningar från Nordbankens vinster motränteinkomster från de pengar som man får in genomförsäljningen. Det är ingen finansieringsåtgärd attsälja ut statliga tillgångar. Jag tror att man kan hittagott om gamla socialdemokratiska citat som visar attdet är på det sättet.Till sist säger att han inte vill varamed om dessa vidlyftiga förslag om att vara med ochsläcka världsbranden. Vi som hävdar att skalldriva detta har inte någon övertro på att det kan haeffekt på kort sikt. Det har vi inte. Men alla Riksbank-sekonomer och Riksbankschefen, för övrigt f.d. mo-derat politiker, som står tryggt till höger om LarsTobisson, avvisar varje form av åtgärd som t.ex. envalutaskatt. Jag är besviken på att sågodtroget godtar dessa argument.Anf. 54 Finansminister ()Herr talman! Godtroget eller icke - jag kan inte,som , fly från vardagsarbetet och det oerhörttunga och besvärliga när det gäller att hantera delöpande underskotten. Det är klart att det vore roliga-re att sätta sig någonstans med en flaska rödvin ochJohan och diskutera hur man skall lägga enomsättningsskatt på den internationella derivathan-deln. Men det är inte riktigt det som en finansministerkan ägna sig åt just . kan det möjligen.Jag kan det inte. Det innebär inte att jag inte tycker attdet vi upplever är stötande och att det rimligen bör ståhögt upp på internationella foras dagordning. Jag kan,till skillnad från , åka till det kanske mestkraftfulla politiska uttryck vi har fått tillgång till undersenare år, den europeiska unionen, och där, med detsjälvförtroende som en positiv inställning till med-lemskapet representerar, ta upp denna debatt. Därskiljer vi oss faktiskt åt.Det är alltid lätt att kritisera. Jag sätter värde pådet stöd har gett till en del av våraförslag och förvintern. Men visst serman tendenser till att det har varit lättare för Vänster-partiet att vara med på skattehöjningar än på bespa-ringar. Skattehöjningar är väl bästagren. Besparingar är kanske inte den mest framståen-de. När vi kommer till den punkten börjar det fladdralitet. Då är det bekvämare för och andra attge sig ut i en diskussion om hur man skall hantera denstora världsekonomin. Men det är en flykt, bort frånansvar och från det nödvändiga arbete vi mycket välkan ha framför oss att föreslå mer och ytterligare iform av statsfinansiell sanering. Om inte Vänsterpar-tiet tar sig samman litet och börjar vara med också påbesparingarna återfaller man bara i det gamla beteen-det, att ha lätt att säga ja till skattehöjningar.Anf. 55 () replikHerr talman! råkar det vara så att jag inte gillarrödvin. Jag har aldrig druckit det. Som träffades vi en gång och drack pilsnerihop. Om det nu är litet högre status i att dricka pils-ner hos finansministern, då säger vi väl det. För lägger jag inte så mycket klassynpunkter på vilkenölsort man dricker, men, strunt samma.Jag begär inte att skall ägna mångaminuter åt detta med valutaskatter. Det är inte hellernågot akut. Vi måste diskutera konkreta och tungaåtgärder, både skatteförändringar och besparingar. Vidarrar inte det minsta, . Vi sitter med iarbetsgruppen och diskuterar sänkt barnbidrag, trotsatt vi tycker att det är tungt att diskutera besparingarpå barnbidraget när vi nu öser ut dessa miljarder tillett ineffektivt RAS-system. Det är riktigt att det ärtufft. Men vi håller fast.Under senare tid har det däremot varit litet svårtatt få besked från regeringen om man är villig att hållafast vid vänsterkursen. Den Stora-chef som uppträddei TV uttalade sig oerhört kraftfullt om att detskulle skäras ner på allting mellan himmel och jord.Han sitter faktiskt i regeringens näringslivsråd. Vi harnog uppfattat det som att man nu har skakat litet infördenna massiva kritik från storfinansen och högern,som naturligtvis inte gillar den vänsterkurs som vigemensamt försökte utforma i höstas.Återigen, : Jag tror att vi skall klaradetta. Vi skall kunna sätta oss ihop och gärna ta medCenterpartiet och . Men fladdra inte ut förlångt åt höger!Anf. 56 Finansminister ()Herr talman! Det är möjligt att det var ovant förLönnroth, men det var faktiskt lättöl vi drack och intepilsner.Om vi nu tittar på diskussionen om höger- ochvänstervridning ser jag inget viktigare vänsterprojektför och riksdag än att ta greppet överstatsfinanserna. Allt vi vill göra i form av utjämningmellan olika grupper i samhället - bra pensioner, bravård, bra utbildning - är beroende av att vi har greppöver statsfinanserna.För en demokratisk vänster, för en socialdemo-krati, är därför ordningen i statsfinanserna överord-nad. Vi måste få ordning i statsfinanserna, annarsklarar vi inte ambitionen i välfärdspolitiken. Sedan ärordningen i statsfinanserna kopplad till våra förut-sättningar och möjligheter att få fler människor attdelta i produktionen, att knäcka massarbetslösheten,som har byggts upp . Det är den andrasidan av politiken. Detta måste samverka. Det är enmycket mödosam väg. Vi kommer att få genomförabesparingar och kanske en och annan skatteförändringtill. Det kommer inte att vara lätt att fatta något avbesluten, men det måste göras. Om vi inte gör detvrids allt ur händerna på oss, och då är välfärdspoliti-ken i grunden hotad.Det finns alltså ingen viktigare uppgift för en so-cialdemokrat än att just nu se till att vi får greppet omdet som är verktyget i samhällsbygget och i statsfi-nanserna. Det är vad det handlar om.Anf. 57 () replikFru talman! Finansministern var glad över bifalleti finansutskottets betänkande till regeringens politik.Han låtsas dock inte om att detta betänkande harhavererat redan innan det antas av , pågrund av de ändrade förutsättningarna. Detta riverbort grunden för den politik som även regeringen harformulerat.Det var inte många besked vi fick. De inskränkersig till att man hoppas kunna få fram pengar när mansäljer Nordbanken i en obestämd framtid.Det imponerar inte på någon. Finansministern hänvi-sar till att man skall återkomma i kompletteringspro-positionen. Som jag sade tidigare, kommer vid detlaget utgiftsbesluten framåt redan attvara fattade. Om man inte skall ta till skattehöjningar,vilket alltid brukar vara lättast för socialister, återståratt dra ned på bidragen till kommunerna - det blir intelätt i den här situationen - eller att ytterligare skära isocialförsäkringarna. Kan beskriva hurhan tänker lägga upp en sådan kompletteringspropo-sition?Det kommer ändå inte att räcka med att vänta påkompletteringspropositionen.