prot · GI0970 · 1995-03-09 00:00:00 — Jag är mycket stolt över det min farfar engång i tiden uträttade i arbetarrörelsen. Jag vet att denunder den tid när industrialismen bröt igenom i Sveri-ge spelade en viktig roll för att förbättra villkoren fördem som annars hade mycket svåra villkor. Det kanvara bra att ha den grunden.Men man kan komma i en situation där det som engång var nödvändigt och viktigt blir så mycket att detblir övertungt för de enskilda människor som social-demokratin egentligen enligt sin grundinställning villsätta i centrum. Jag tycker mig uppfatta det när IngvarCarlsson talar om de två viktiga förändringar han ser.Den ena är vi helt överens om. Innehållet kan all-tid diskuteras, men det är självklart att vi måste inseatt vi inte kan isolera oss. Vi lever i en värld, vi lever iEuropa. Vi måste delta i bägge avseendena. Men närIngvar talar om decentralisering är det imycket en decentralisering till kommuner, till kom-mundelar och i viss mån till organisationer som kan taöver ett större ansvar.Med den överstora välfärdsstat vi fått är det förmig en fråga om att decentralisera till de enskildamänniskor som har så mycket inom sig, på sammasätt som beskrev, en entusiasm somfinns, som inte får ersättas av eller ses i samband meden uppgivenhet. Den skall utnyttjas, få spridning. Detär den decentraliseringen som jag ser som en oerhörtviktig uppgift för den enskilda individen.I det sammanhanget gäller det också att klara ar-betslöshetsproblemet. Om man känner otrygghet blirman uppgiven. Den fördelningspolitiskt viktigastefrågan måste ändå vara att försöka bidra till attskapa förutsättningar för nya jobb. Jag skulle vilja attstatsministern utvecklade sin syn på hur man skall fåfram de nya jobben. I ett medellångt perspektiv görregeringen de bedömningarna att vi i slutet av 90-taletskall leva med en arbetslöshet på , en halvmiljon människor plus andra som är dolt arbetslösa.Det skapar inte entusiasm.Hur skall man bära sig åt för att de människor somdriver dagens företag och funderar på att starta mor-gondagens faktiskt gör det, att de expanderar ochskapar nya jobb? Då kommer vi in på frågor omskattepolitik, då kommer vi in på frågor om hurtjänstesektorn i bred bemärkelse skall kunna expande-ra. Det är där jag tycker att man inte har några somhelst svar, knappast ens frågor, från den regeringIngvar leder.Anf. 7 Statsminister ()Herr talman! Först vill jag säga att jag tycker attdet är positivt att vi i riksdag ger oss tid attföra också en så här mer principiell debatt. Jag tror attden ibland för många lyssnare ger mer än den vanligadagspolitiska debatten.Till vill jag säga att psykologinnaturligtvis har en stor betydelse. Hur man som poli-tiker uttrycker sig och hur man agerar, det praktiskaexemplet, har en väldigt stor betydelse. Vi kan kom-ma med aldrig så bra reformer, men om människornaupplever att det är reformer ovanifrån som tvingas pådem så har reformerna ändå startats väldigt dåligt.Vid den socialdemokratiska partikongressen ihöstas tog jag upp en debatt som ligger väldigt näraeller som kanske är exakt den som upp här, nämligen att det gäller att återupprätta dengamla arbetarmoralen. Med det avsåg jag att när vi nuhar skapat dessa väldigt fina system för trygghet vidarbetslöshet, sjukdom och arbetsskada är det oerhörtviktigt att de inte missbrukas. Sker det, misskrediterarman systemet som sådant. Då ger man ett myckettungt och farligt vapen till dem som är motståndaretill den typ av samhälle som vi vill leva i - ett samhäl-le som bygger på solidaritet och jämlikhet.Jag anser att det är ett oerhört stort värde i att levai ett samhälle där inkomstskillnaderna, klasskillnader-na och de sociala motsättningarna är begränsade. Vikan aldrig komma dithän att det råder en exakt jäm-likhet, men det är ett egenvärde att inte klyftorna ärför stora. Det upplevde jag som det kanske viktigastebeskedet till oss politiker val. Det var ettideologiskt besked att man vill leva i ett sådant sam-hälle med solidaritet, med en politik som ger förut-sättning för frihet för många människor, inte bara förett fåtal.Detta för mig över till . Jag tror alltsåpå ett samhälle, där vi i stor utsträckning löser pro-blem genom att angripa dem tillsammans.Bo Lundgren säger att vi skall decentralisera tillenskilda människor. Javisst, det är den enskilda män-niskan som skall fatta besluten om hur han och honvill forma sina liv. Men vi vet ju i praktiken, och jagvet av egen erfarenhet, att man som enskild står sigväldigt slätt om den finansiella styrkan tillåts varaväldigt stark eller t.o.m. nästan allenarådande. Vibehöver alltså olika åtgärder av solidarisk samverkanför att skapa tryggheten och friheten.Poängen i den grundläggande fråga som WidarAndersson har ställt är om det alltid måste ske genomkommunala beslut eller eller statlig verk-samhet. Nej, det behövs inte. Men på vissa grundläg-gande områden måste det ändå vara politiska beslutsom garanterar den enskilde en medborgarrätt.Jag ser det dessutom som en väldig fördel på sko-lans område, för att vara konkret, att barn med olikabakgrund - metallarbetarens son och direktörensdotter, invandrarbarn och det barn som är fött i Sveri-ge med ursprungligen svenska föräldrar - kommertillsammans och lär av varandra. Jag ser ett egenvärdei detta.Jag ser en risk i den skolpolitik som Bo Lundgrenvar med om att föra att vi får en segregering inomskolväsendet som det blir nästan hopplöst att göranågonting åt . De länder som har använts sig avde politiska system som företräder visarjust att man får ett samhälle med alltmer ökade skill-nader i stället för ett samhälle där människorna kom-mer närmare varandra. Här tror jag att den ideologis-ka skillnaden går mellan och mig åena sidan och å den andra.Jag skall inte nu tala för mycket om företagsamhe-ten. Det kan vi diskutera i andra sammanhang. Menjag vill ändå konstatera att när jag träffar småföreta-gare och frågar vad som är deras problem, får jagväldigt sällan höra att det är skatterna. Deras problemär efterfrågan på deras produkter. Skälet till att 50 000företag gick i konkurs under de gångna tre åren var jui stor utsträckning att efterfrågan på deras produktervar otillfredsställande.Det andra problemet är möjligheten att låna. Ban-kerna kräver både livrem och hängslen.Det tredje problemet är naturligtvis det som justnu är oroande, och som har varit det länge, nämligendet höga ränteläget.Jag tror att det är åtgärder mot detta som är heltavgörande för om småföretagaren skall kunna expan-dera och medverka till att nyanställa.Anf. 8 ()Herr talman! I mitt inledningsanförande tog jagupp hur viktigt det är att vi för en debatt i hela sam-hället och i riksdag om vilken bild vi har avdet samhälle som växer fram, hur det skall se utoch att vi låter detta påverka de beslut som vi fattar idag.Ingvar nämnde i sitt svar att risken för attvi - vi i vid mening - lätt blir systemets fångar genomatt vi nu har byggt upp starka institutioner, vanor ochtraditioner som oerhört mycket bygger på nationalsta-tens sätt att fungera. Det avspeglar sig i verk, myn-digheter och beslutsordningar, vars makt och betydel-se kommer att klinga av oerhört sakta.Jag vill också ta upp en annan sak om detta medsystemets fångar. Jag håller med om att det är viktigtmed en fungerande maktfördelning i samhället, menjag vet inte hur stor betydelse det har att vi tillhörolika generationer.Jag kan ta ett konkret exempel. Jag känner väldigtmånga som är aktiva inom friskolorna. Några av demjag har träffat är i mina ögon ute efter att tjäna pengar,och det måste ju staten se till att bromsa. Men de allraflesta är människor som förverkligar sina livsdröm-mar utan en fundering på att tjäna en krona. Tvärtomhar de flesta sänkt sina löner för att kunna arbeta pådetta pedagogiska sätt, t.ex. inom ochWaldorf. Det kan också vara så, att de t.o.m. har pro-testerat mot att någon skola som är bra läggs ned. Detkan vara på många olika sätt. Att då gå omkring meden bild i huvudet - jag påstår inte att statsministerngör det men det kanske finns andra som gör det - attde som startar friskolor är några tjockmagade patronerfrån som vill tjäna pengar på undervisning,är också ett sätt att vara systemets fånge, vilket jagtror är djupt olyckligt. Jag vill inte med ett ord smuts-kasta den offentliga skolan, för alla skolor är ju of-fentliga, eftersom det är sammanhållna skolor sombetalas med samma skattepengar. Det handlar baraom att pengarna skall användas på bästa möjliga sätt.Jag tror att en sak som är lika viktigt som elektri-fieringen av landsbygden eller den allmänna skolplik-ten, när den en gång genomfördes och de satsningarsom har gjorts där, är att vi skall försöka att se till attalla människor, oavsett var de är födda - i ett miss-brukarhem eller ett diplomathem - skall ha tillträdetill livets möjligheter och samma chanser.Lika viktig som elektrifieringen är, och som dengamla skolplikten var, är utbildningspolitiken i dag.Jag ser att klyftan växer alltmer mellan dem som harlätt för att lära och dem som känner att de sjunkerlängre och längre bakåt. Här tror jag att det är bråt-tom.Utbildningens mål och innehåll kan vara en av defolkliga sammanhållande dygderna. Därför tycker jagatt det vore synd om vi skulle fastna i en diskussiondär vi sätter oss på tvären mot dessa entusiaster ifriskolor, många andra skolor, ungdomsföreningar,föreningar och kyrkor där man gör stora insatser. Detvore olyckligt, inte bara för socialdemokratin utanockså för politiken.Anf. 9 BO ()Herr talman! I likhet med tyckerockså jag att den här typen av diskussioner är ganskastimulerande och intressanta. Det var därför jag und-vek diskussionen om vad som har orsakat den eko-nomiska krisen, vilket man kan föra långa diskussio-ner om.Om man skall kunna frigöra alla de positiva kraf-ter som finns hos de många människorna i Sverigetror jag att det är farligt att vara alltför fastlåst i gamlaföreställningar. Det som bekymrar mig litet grand ärden kontrast jag ser i diskussionen inom socialdemo-kratin just i dag.Som själv sade är han, med sinautgångspunkter, sin uppväxt och mycket annat, fast iatt vi i stor utsträckning löser problem genom att göradet tillsammans. Ja, finns det problem som måstelösas tillsammans, vilket det ju finns, så skall vi göradet. Det kan vara obligatoriskt ibland och frivilligtibland. Men det allra bästa är ju att människor ochfamiljer blir så starka att de inte får några problemöver huvud taget. Jag tycker att merifrågasätter det som är gamla föreställningar.Ingvar säger indirekt att han till skillnadfrån mig företräder frihet till många och inte bara tillett fåtal. Men jag skulle aldrig ha jobbat politiskt , om jag skulle ha jobbat för ett fåtal människor.Men det som är paradoxen för mig är att vi har ettsystem i , där de flesta betalar så mycket iskatter och avgifter att de i realiteten är hänvisade tillatt välja vård, omsorg och skola som godkänns av denpolitiska sektorn, medan de som tjänar mycket alltidhar råd att välja precis vad de vill. Att ha en valfrihetför ett fåtal kan ju inte rimma med det som egentligenär socialdemokratiska värderingar.Vad vi strävade efter under de gångna tre åren varju att öppna möjligheterna för alla att välja. När detgäller skolpengen kan man diskutera utformningen,men det var valfriheten som var ambitionen och detbakomliggande syftet. Det handlade också om att fådynamik och intresse genom vårdnadsbidrag, - kon-struktionen kan man återigen diskutera - husläkarsys-tem och mycket annat. Detta var ambitionen ochmålsättningen. Vi borde väl diskutera hur vi skallkunna ge alla denna frihet att välja i stället för att bararyggmärgsmässigt säga att vi löser det gemensamt iden politiska sektorn, för det skapar ju också problem.När det slutligen gäller företagsamheten sade Ing-var att företagen säger att de har svårighetermed att låna. Det beror ju på att de är hänvisade tilllån, därför att det är svårt att få fram det egna kapitalsom beskattas så mycket hårdare än det lånade kapita-let.Vi har skapat ett system där det är svårt att få framde pengar som behövs för de nya jobben. Det är enkortsiktigt viktig uppgift att ta bort den extra beskatt-ningen på det egna kapitalet, för då blir det inga pro-blem med det lånade heller.Anf. 10 Statsminister ()Herr talman! De småföretagare som jag åberoparträffade jag i mycket stor utsträckning under denborgerliga regeringsperioden, då utfor-made skattepolitiken. Den löste inte deras finansie-ringsproblem.Men viktigare ändå är en annan diskussionmed . Han säger att människor skall varaså starka att de inte får de problem som gör att sam-verkan är nödvändig. Men och jag somär friska, glada och debattpigga just nu kan ju när vigår ut från denna kammare råka ut för något som i grunden förändrarvåra liv. Man kan råka ut för något som gör att manhamnar i rullstol eller inom långvården. Det kan ocksåvara något annat som gör att man, hur stark man änär, inte klarar sig på egen hand.Jag föredrar att leva i ett samhälle där jag betalarrelativt hög skatt och att veta att om något inträffar såär jag inte utlämnad. Det är för mig en väldig ökningav livskvaliteten.Jag vill inte gå längre , därför att det är mittsista inlägg och inte har möjlighet attsvara. Jag tror i alla fall att det finns en ganska avgö-rande ideologisk skillnad mellan socialdemokratinoch Moderaterna.Jag vill använda de sista minuterna till att säganågra ord om skolan. Jag är inte alls emot alternativpedagogik. Redan som utbildningsminister i slutet av60-talet och sade jag att vi skullepröva och satsa på och waldorfsko-lor. Men det jag är orolig för är något helt annat,nämligen att den gemensamma sammanhållna svens-ka skolan skall gå förlorad.Jag tror att det är viktigt att muslimska barn går iskolan tillsammans med barn som har en trooch att finsktalande barn finns i samma skola somsvensktalande barn. Det gäller också barn från olikasamhällsgrupper. Det vill jag inte ge upp för att skapaalternativa skolor.Jag kan tänka mig att mycket av det som WidarAndersson är ute efter mycket väl går att förena medden syn på skolan som jag här har redovisat, dvs. ställer krav på att det inte skall vara en segrege-rad skola. Man skall kunna använda och ta vara påentusiasmen hos lärare, elever och föräldrar för attskapa alternativ. Men det skall göras på ett sådant sättatt det i grunden gagnar ett demokratiskt samhälle.Jag är orolig för att det, om vi splittrar upp oss förmycket och detta skall , blir väl-digt sent och väldigt svårt.Överläggningen var härmed avslutad.2 § Svar på interpellationerna 1994/95:56 och58 om TjetjenienAnf. 11 Utrikesminister ()Herr talman! och båda frågat mig vilka bidrag den svenska rege-ringen avser lämna till en varaktig fred i Tjetjeniensamt vilka humanitära insatser som kan bli aktuellabilateralt respektive inom EU:s ram. De frågar ocksåvilka åtgärder regeringen kommer att vidta för attstödja de demokratiska krafterna i Ryssland.Jag väljer att besvara båda interpellationerna i ettsammanhang.Kriget i är en brutal påminnelse om attdemokratiska och civiliserade metoder för konflikt-lösning ännu inte har några fasta traditioner i Ryss-land. Den metod den ryska ledningen valt gentemotutbrytarregimen i betraktar vi som ett åter-fall i gamla, våldspräglade reaktionsmönster.Den har vid ett flertal tillfällenframhållit för att vi inte anser sådana meto-der acceptabla i ett civiliserat samhälle. Vi har för-dömt övervåldet och de grova kränkningarna avmänskliga rättigheter och internationell humanitärrätt.Vi understödjer aktivt de internationella insatsersom görs främst inom ramen för Organisationen försäkerhet och samarbete i , , för att mildracivilbefolkningens lidande och förhindra nya kränk-ningar av de mänskliga rättigheterna i ochför att främja en demokratisk utveckling. harerbjudit att ställa expertis till förfogande i de interna-tionella missioner som sänds till konfliktområdet.Inom både EU och har intagit enframskjuten position vad gäller att mana till en fredliglösning. Ett eldupphör är nödvändigt avhumanitära skäl. Detta är ett självklart första steg iprocessen mot en varaktig fredlig lösning. Vi vill ävenfå till stånd en permanent internationell närvaro iområdet för att därigenom bidra till att begränsa vål-det.Vår strävan har varit att budskap till Rys-ka federationen skall vara kraftfullt och dess roll ejbegränsas till de humanitära aspekterna utan äveninbegripa en framträdande roll i en politisk lösning avkonflikten. kontinuerliga ansträngningar gervissa öppningar i denna riktning men måste följas uppaktivt vad gäller internationell närvaro och konkretaåtgärder från sida. Det internationella trycketpå måste upprätthållas.I det mer långsiktiga perspektivet arbetar OSSEför att kunna ta aktiv del i uppbyggnaden av demo-kratiska institutioner och ett fungerande rättssamhälle.Europarådets parlamentariska församling har fattatbeslut om att tills vidare suspendera behandlingen avRysslands ansökan om medlemskap. Regeringenfinner detta steg välmotiverat.Med hänsyn till de grundläggande värderingarsom representerar är det ryska agerandeti dagsläget oförenligt med ett medlemskap i organisa-tionen.Suspenderingen av själva ansökningsprocedurenfår dock inte leda till en isolering av . Stödettill demokratiseringsprocessen måste tvärtom intensi-fieras. Ett avbrott skulle drabba just det vi vill främja- demokratiseringen av . I förlängningen avdenna analys ligger också att vi bör undvika regelrättasanktioner. Kontakter med demokratiska krafter iRyssland ger entydigt vid handen att sådana snarareskulle förstärka de negativa tendenserna i Ryssland.För EU:s interimsavtal med gäller attdetta avtal inte bör undertecknas . Iljuset av de fortsatta stridigheterna i skulleett undertecknande sända fel signal till . VidAllmänna rådets möte var EU-ländernaeniga om detta, som det betonades att pro-cessen mot ett undertecknande bör gå vidare så snartdetta är lämpligt.Herr talman! Vi måste nu noggrant följa den fort-satta utvecklingen på alla områden. En särskild frågaär flyktingarnas rätt att återvända till sina hem.Den har bidragit med9,till de humanitära hjälpinsatsernaoch är en av de största individuella bidragsgivarna tillhumanitära insatser i Tjetjenien.Hjälpen fördelar sig på ett antal internationellahjälporganisationer. FN-systemet - flyktingkommis-sarien, världslivsmedelsprogrammet, WFP, ochUnicef - har fått sammanlagt förinsatser i . Röda korset har erhållit 4 miljo-ner och Médecins sans Frontières och InternationalOrganization for Migration har fått vardera 0,5 miljo-ner kronor har erhållit ca förett hjälparbete i samarbete med den ryska ortodoxakyrkan. Här kan tilläggas att vid sidan av ochandra EU-medlemmars bilaterala biståndsinsatser harEU ställt ca 10 miljoner ecu, ungefär 90 miljonerkronor, till Röda korsets förfogande.Herr talman! Omvandlingen av till endemokrati är långt ifrån avslutad, och processen harutsatts för många störningar och bakslag. Ändå harviktiga framsteg gjorts. Landet har en författningsom uttryckligen garanterar de mänskliga rättigheter-na och stadfäster grundprinciperna för statsmaktensutövning. Vidare har landet hållit allmänna flerparti-val till ett parlament som fungerar. Även underTjetjenienkriget har massmedier kunnat rapporteraöppet och kritiskt. President slog i sitt talden fast att nya parlaments- och presi-dentval skall hållas helt enligt tidtabellen ochnästa år. Det förtjänar att noteras att president gjorde positiva och förpliktande markeringarom behovet av att stärka rättsstaten och individensrättigheter i Ryssland.Allt detta är viktiga steg på vägen mot en demo-kratisk samhällsordning. Men för att demokratin skallfå en solid förankring och kunna motstå nya utma-ningar krävs att de demokratiska institutionerna bådebyggs ut och får inre stadga. Hit hör t.ex. utvecklingenav ett mer stabilt partiväsen. Människorna måsteockså i praktisk handling få möjlighet att lära sig hurdemokrati fungerar till vardags.Regeringen har lämnat sin proposition omsamarbetet med för de när-maste tre budgetåren. Propositionen demonstrerar denvikt som regeringen tillmäter de pågående reformpro-cesserna och utgör en viktig del av svensk utrikes-och säkerhetspolitik.Utvecklingen i bl.a. är av vital betydelseför och hela framtid. Det är därförangeläget att kraftfullt stödja den reformprocess sompågår. Målsättningen i samarbetet med är attfrämja den fortsatta reformprocessen, demokratise-ringen och stärkandet av rättsstaten samt den socialautvecklingen i landet. I syfte att stärka demokratin iRyssland är insatser och stöd för enskilda organisatio-ner och föreningsverksamhet mycket viktiga. Vi bi-drar med utbildningsinsatser på flera områden bl.a. tilljournalister, en mångfald kontakter mellan samhäll-sinstitutioner i och och inte minst ettlivaktigt vänortssamarbete mellan kommuner.Medlemskapet i EU ger möjlighet att ak-tivt delta i och påverka EU:s östbistånd, som årligenuppgår till ca . I fråga om de över-gripande målsättningarna råder stor överensstämmelsemellan EU:s insatser och de svenska insatserna. Sve-riges aktiva roll i EU:s samarbete med Central- ochÖsteuropa motiveras av viljan att genom ytterligare enkanal - och en betydelsefull sådan - medverka till decentral- och östeuropeiska ländernas utveckling ochdärmed integration i Europa.Jag är övertygad om att demokratiutvecklingen iRyssland gynnas av att landet alltmer engageras i deteuropeiska samarbetet. Utvecklingen i är avcentral betydelse för det europeiska integrationsarbe-tet och framväxten av en ny säkerhetsstruktur. Det ären omdaning som rymmer många faror, men ocksåerbjuder en unik möjlighet att långsiktigt bygga uppett europeiskt samarbete befriat från ideologisk kon-frontation och baserat på demokratiska principer ochrespekt för mänskliga rättigheter.Vår övergripande uppgift i denna historiska om-daning är att så långt som möjligt engagera ,vars geografi och historia är både europeisk och ut-omeuropeisk, i det europeiska nätverket. Vi måsteförmå att kanalisera sina intressen och denkraft landet representerar genom de europeiska insti-tutionerna och inom de europeiska och internationellanormsystemen.Genom att tydligt klargöra vad som krävs för del-tagande i det europeiska samarbetet och samtidigtvälkomna att komma med försöker vi under-lätta närmandet. Processen måste ske stegvis ochkommer att ta tid, men det är viktigt att vi klargör förRyssland att vår önskan är att landet skall integreras idet övriga , inte isoleras.Då , som framställt interpellatio-nen, anmält att hon var förhindrad att närvara vidsammanträdet, medgav förste vice talmannen att JanJennehag i stället fick delta i överläggningen.Anf. 12 ()Herr talman! Ännu pågår kriget i Tjetjenien.Varje dag får vi genom massmedier rapporter om attdet inte är frågan om någon sorts upprensningsaktio-ner, utan det är ett fullständigt krig som fortfarandepågår. Offrens antal är tiotusentals - ingen vet. Ingenkan se något slut på den militära delen av konflikten.Ingen ser någon politisk lösning.Samtidigt pågår ett våld, ett politiskt våld, i Ryss-land. mördades på nytt en le-dande journalist, ansvarig för betydande delar avopinionsbildningen i hela . Utvecklingen hardet glidit in på en mycket oroväckandebana, som skarpt skiljer sig från den fredliga om-vandling som gällde mellan 1985 och 1992.Det finns en stark opinion mot både kriget iTjetjenien och våldet i . Det vet vi från opi-nionsundersökningar, som är ganska pålitliga i dagensRyssland. Kanske uppåt av befolkningen stårhelt främmande för . Vi ser vilka storademonstrationer som har varit i samband med be-gravningen av ett av de senaste offren i Ryssland.Det är en mycket farlig situation för Rysslandsstatsskick som också har kommit fram. Man kan ut-trycka det på det sättet, att den enda möjligheten attgenomföra ett slut på kriget i är att dennuvarande ryska regimen fullständigt struntar i vadbefolkningen i tycker och tänker. Det är denmilitära lösningen. Det innebär också ett mycket svårtslag mot den demokratiska utvecklingen.