prot · GI09112 · 1995-05-31 00:00:00 — Jag anser också att det är märkligt att maninte utarbetade en affärsidé för vad staten ville medsitt ägarskap.När det gäller anklagelserna i Volvo-Renault-affären, dels för att den borgerliga regeringen vissteför mycket och dels för att man visste för litet, tyckerjag att slutsatsen blir att det ibland är bäst att låtastorföretagen sköta sig själva.Jag tycker att den socialdemokratiska regeringenhar anklagats helt i onödan vad gäller metoderna attnominera ämbetsmän till höga EU-poster. Man följerju ett välkänt mönster, t.ex. tillämpat av Moderaternanär de överraskade de flesta med utnämningen avSveriges representant i EES övervakningsorgan, vårdittills högsta EU-ämbetsman.Den borgerliga regeringen övertog rutiner förupphandling av konsulter, rutiner som präglats av enannan lag om offentlig upphandling än den som gällernu. Det finns ingen anledning att anmärka på hur t.ex.Per försökt komma till rätta med problemen.Jag tycker att handlade klokt när han påborggården också officiellt medgav att stöttden estniska frihetskampen . Även ompraxis då krävde en dementi från svensk sida, är detingenting att skämmas för. Jag tror att ökad öppenhetär en förutsättning för att förtroendet mellan länderskall öka.Till sist, herr talman! Det finns ingen anledning attanmärka på att utsåg tillstatsråd bara för att är förmögen, likalitet som det finns anledning att anmärka på att densocialdemokratiska regeringen anlitade honom somchefsförhandlare i samband med anslutningen till EU.Anf. 8 ()replikHerr talman! Jag begärde replik med anledning avdet sista tog upp, nämligen dethon sade om . Jag vill nog gärna görakammaren uppmärksam på att det vi har granskat iårets betänkande inte är , utan vad vihar granskat i årets betänkande är statsråds förmögen-hetsförhållanden och vilka konsekvenser detta kan hapå regeringsutövningen.Vår utgångspunkt i den granskningen har gällt 6kap. 9 § andra stycket i regeringsformen. Vi har tidi-gare i utskottsgranskningen mellan partierna varitöverens om att det yttersta formella ansvaret för attstatsråden uppfyller kraven i 6 kap. 9 § andra stycket iregeringsformen ligger hos statsministern.Vi har dessutom varit överens om att statsrådsförmögenhetsinnehav kan medföra intressekonflikteroch att det är nödvändigt att vidta försiktighetsåtgär-der, så att inte allmänhetens förtroende för statsrådenoch regeringsutövningen rubbas.Det är alltså detta som har legat till grund förkonstitutionsutskottets granskning den här gången.Jag märker i debatten att det finns ledamöter somhela tiden hänvisar till , men det ärinte honom personligen som granskningen har gått utpå, utan granskningen har gällt huruvida han bildade sin regering verkligen levde upp tillvad som stadgas i 6 kap. 9 § andra stycket regerings-formen. På den punkten har vi i vår granskningkommit fram till att tog litet för lättvindigtpå den här uppgiften.Jag tänker inte nu fördjupa mig särskilt mycketmer i den här debatten, eftersom frågan kommer upp iett annat sammanhang under dagen.Anf. 9 ()Herr talman! roll är attgranska och vid behov ifrågasätta regeringens ochstatsrådens åtgärder. Det är en nödvändig uppgift i endemokrati, och den bör utövas med konsekvens ochmed strävan efter rimlighet och saklighet i bedöm-ningarna. Jag vill också här rikta ett tack till kansliet,som gör sitt bästa för att utskottet skall klara denuppgiften.Det är allvarligt när KU:s förmåga att fylla dennaroll med innehåll ifrågasätts. Enligt min mening finnsdet fog för mycket av den kritik som har riktats motKU:s, eller majoritetens i KU:s, sätt att arbeta. Med"majoritet" avser jag då inte bara den majoritet somkan förknippas med den för ögonblicket sittande re-geringen. Problemet är mer övergripande och kanbeskrivas på olika sätt.En del har talat om KU som ett forum för person-liga och politiska vendettor. Andra har konstaterat attpartipolitiseringen generellt har gått för långt. KU äringet vanligt utskott. Det skall, åtminstone i gransk-ningsarbetet, vara det utskott som är minst partipoliti-serat, men det framstår just i samband med gransk-ningsarbetet som det mest partipolitiserade i helariksdagen. Vi har redan fått illustrationer av detta idagens debatt.Det inger naturligtvis inte förtroende när parti A:sledamöter aldrig skriver under på kritik mot statsrådfrån andra partier än parti B och alltid finner att stats-råd från det egna partiet uppträtt föredömligt. Detinger inte heller förtroende när parti B:s ledamötergör precis likadant, fast tvärtom. Om detta mönsterskall vara det normala, behövs inte KU-granskningenalls. Det räcker i så fall med en stämpeldyna ellermöjligen två.Jag vill inte med detta påstå att vissa partier alltiduppträder mindre rekommendabelt än andra. Det voreatt förvandla ett allvarligt problem just till en frågaom partipolitisering. Därför tror jag inte heller att detär någon som helst lösning på problemet att - somWidar har framkastat - låta mindre partierbli överrepresenterade i KU. Det finns ingen garantiför att jag och andra som företräder partier som förögonblicket är mindre än vi tycker att vi skulle varaskulle uppträda mer oväldigt än andra. Vad det i stäl-let gäller är att skapa en starkare känsla hos alla KU-ledamöter för att de åtminstone i granskningsarbetethar hela uppdrag.I stället för att ge vissa partier en starkare ställningi KU skulle man möjligen kunna se över formerna förhur ledamöterna över lag utses. Utan att här läggafram något förslag vill jag påminna om det systemsom tillämpas när man utser tryckfrihetsjury - den enaparten har då rätt att protestera mot ett visst antaljuryledamöter.Kanske är det här svårt att tillämpa i ,men kanske kunde man tänka sig ett annorlunda no-mineringsförfarande just vad gäller KU eller för dendel av KU:s arbete som gäller just granskningen, isyfte att tillförsäkra sig ett aktivt stöd av större delenav riksdagen.En annan tanke som har kastats fram är att en sär-skild granskningsnämnd inrättas och att denna t.ex.skulle kunna förbereda delar av granskningsarbetet.Jag tycker också att de synpunkter som BirgerHagård utvecklade i fråga om det betygssystem sominte finns men som ändå uppfattas som ett betygssys-tem är tänkvärda.Herr talman! Jag, och skall senare återkomma till mina och Folk-partiet liberalernas synpunkter på några av de konkre-ta ärenden som har varit uppe till granskning . Jagvill nu bara lämna några övergripande kommentarer.Kurt har försökt framställa åretsgranskningsbetänkande som en enda lång vidräkningmed regeringen , för att inte säga med förutva-rande statsministern själv. Jag accepterar inte att desynpunkter som vi har framfört från sidautnyttjas i något slags kampanj av . Att två eller flera partier i en viss fråga hamnarpå samma ståndpunkt betyder inte automatiskt att manhar samma syften eller utgångspunkter.När det gäller det s.k. har vi alla haftatt utgå från regeringsformen, där det stadgas att utri-kesärenden av större vikt skall föredras i . Man kan alltid diskutera när ett ärende är såbeskaffat att det blir av större vikt, men även reser-vanterna från Moderata samlingspartiet uttrycker sigju så att de inte helt utesluter tanken att detta brevskulle kunna vara av det slag som regeringsformensäger borde föredras i Utrikesnämnden.År 1991 skrev dåvarande statsministern ett brev till under . Den gången fann både , Centernsoch ledamöter i KU - jag var inte medsjälv - att detta brev borde ha blivit föremål föröverläggning i . Socialdemokraternafann den gången att allt hade varit i sin ordning ochatt inget skäl till kritik fanns.När liberalernas ledamöter i KU dennagång hävdar att borde ha diskuterats iUtrikesnämnden är det inte i avsikten att i störstaallmänhet komma åt eller den förra rege-ringen, vars allmänna handlag med utrikesfrågornaoch i synnerhet dem som har gällt och Bal-tikum vi finner mer förtroendeingivande än den nuva-rande regeringens, utan endast att visa konsekvens iförhållande till den uppfattning som vi uttryckte sedan.Som framgått av pressen var de moderata ledamö-terna i KU mycket nära att instämma i dessa synpunk-ter. Vid presskonferensen om KU:s granskningsbe-tänkande påpekade jag själv, utan att jag hörde någraprotester, att det var fråga om en mycket lång enigskrivning i sakfrågan och att egentligen endast slutsat-sen eller sammanfattningen avvek.Vi har sedan fått veta att den moderata reservatio-nen avses täcka en större del av texten än vad somframgick av det material som då hade offentliggjorts.Även med kännedom om den upplysningen kvarstårdock mitt intryck att meningsskiljaktigheten i sak inteär så oerhört stor.När förtjust konstaterar attockså och har synpunkter på dethär brevet borde han fundera över sin egen trovärdig-het. Den hade varit betydligt större, om han själv1991 hade förmått uttrycka samma synpunkter påIngvar brev till . Det gjor-de han nu inte.Det vore bra om i denna de-batt klargjorde, om det går, varför det som var fel1994 var rätt 1991.Också när det gäller brev till KU medanledning av de olika uppgifter som spredsav kring Volvo-Renault-affärenförefaller vilja få det att framståsom om liberalerna och helt delarSocialdemokraternas synsätt och motiv. I själva ver-ket har vi så att säga i den materiella sakfrågan, denom påståenden, betydande förstå-else för den irritation som drev när hanskrev brevet till KU. Inte desto mindre tycker jag attdessa välmotiverade synpunkter borde ha framförts påett annat sätt.KU:s integritet är naturligtvis en känslig sak ochmåste så vara för att vi inte skall glida in i en praxismed skrivelser från än det ena, än det andra statsrådet.Men dessa två aspekter av ett och samma problem-komplex måste hållas isär, även om den som försökergöra det givetvis utsätter sig för vissa risker.På dessa två punkter har vi tillhört en majoritet iKU som haft synpunkter på agerande. Påandra punkter tillhör vi den minoritet som finner attkritiken är obefogad och just ett uttryck för den formav överdriven partipolitisering av KU:s arbete som nuifrågasatts, jag höll på att säga överallt utanför dettahus.Det mest anmärkningsvärda är den kritik som rik-tas mot att Bildt utsåg till statsrådutan att ta hänsyn till dennes speciella förmögenhets-förhållanden och den uppmärksamhet som dessa kun-de skapa. "Försiktighetsåtgärder" hette det i enreplik från . Jag undrar vad CarlBildt egentligen skulle ha gjort om det inte var just attlåta bli att utse är detta för slags inställning till människoroch till politiska förtroendeuppdrag? Skulle en personvara diskvalificerad på förhand från en statsrådspost,trots att inget jäv kan påvisas och trots att ingen kritiki sak mot den aktuella personen antytts men baradärför att han eller hon är förmögen? Vilken typ avsamhälle får vi, om en persons duglighet för en upp-gift inte längre skall få vara avgörande när befattning-en tillsätts?Herr talman! I ytterligare några frågor ingår Folk-partiet i en majoritet tillsammans med flera partier,bl.a. Reserva-tioner har där avgivits från helt andra håll. Det hand-lar i första hand om de punkter som gäller EU-information. Jag skall inte nu fördjupa mig i dettautan bara konstatera att jag nog får det intrycket attdet knappast hade varit möjligt att något material frånregeringen inte skulle ha KU-anmälts av de mestinbitna på nej-sidan. Allt var fel i det som regeringengjorde i dessa frågor, eftersom allt skulle vara fel. Detär ett slags överdriven partipolitisering, om än i enspeciell form.Herr talman! Om kritiken mot konstitutionsutskot-tet fortsätter blir det enligt min uppfattning nödvän-digt att se över både granskningens former och for-merna för utseende av ledamöter, och det kommer dåatt handla om hela den politiska processens anseende.Det vore allvarligt om vi skulle hamna i det läget,men som jag uppfattar situationen är risken för dettaganska stor. Jag kommer senare att återkomma tillenskilda delfrågor.Anf. 10 ()replikHerr talman! Jag tycker att det är litet grötmyndigtav en ledamot som har suttit i inågra månader att gå ut med tvärsäkra ståndpunkterom hur arbetet i skall bedrivas.Håkan hade i och för sig varit en farligmotståndare, om kunskaperna om KU hade stått väl iproportion till självsäkerheten, men så är ju ingalundafallet. Jag tror nog att när det gällerKU:s arbetssätt skulle tjäna oerhört mycket på attsänka tonläget något.Jag måste när det gäller brevet till berätta för att han tyvärr på denpunkten har helt fel. Det var inte så att socialdemokra-terna i bara sade att det intefanns anledning att ha några synpunkter på IngvarCarlssons brev till . Jag skulle nogrekommendera att se efter i hand-lingarna vad som egentligen sades. UtrikesministernSten sade att det hade varit en fördel omIngvar brev hade föredragits i , och socialdemokra-tiska grupp hade precis samma uppfattning.Håkan är alltså egentligen ganska dåligtinformerad om vad som sades från den socialdemo-kratiska sidan när det gäller brev tillSaddam . Jag tycker faktiskt att skulle tjäna på att se igenom de berörda hand-lingarna ytterligare någon gång.Anf. 11 () replikHerr talman! Det är visserligen sant att jag inte harsuttit i som , men jag är inte alldeles övertygad om attdet nödvändigtvis är till nackdel. Det kan också varaså att man, om man sitter mycket länge i ett utskott,kommer in i ett slags rutin där man reagerar reflex-mässigt på annat än de sakförhållanden som man haratt granska, t.ex. partifärgen på de statsråd som detråkar vara fråga om.Jag väntade på substansen i det som KurtOve sade om grötmyndighet osv., och denkom fram i samband med brevet tillSaddam . Den operativa meningen, det somhela utlåtandet från Socialdemokraterna och Vänster-partiet landar på, är att någon kritik mot regeringeninte är befogad. Jag tycker att detta är tydligt nog.Man gjorde en annan bedömning av detta brev än vadman har gjort av det brev som är aktuellt.Detta betyder inte att dessa brev är alldeles iden-tiska vad gäller graden av komplikation i förhållandetill regeringsformen osv. Man kan diskutera mycketlänge och försöka göra olika nyanseringar av vadolika formuleringar i breven och i utlåtandena frånutskottet den gången och egentligen betyder. Förallmänheten tror jag att detta praktiskt taget enbartskulle framstå som hårklyverier.Vad det är fråga om är att vi här har två tämligenlikartade situationer, där socialdemokraterna 1991tyckte att allt var i sin ordning och 1994 tycker att detär precis tvärtom.Anf. 12 ()replikHerr talman! Nej, , det är inte felatt det kommer in nytt blod i konstitutionsutskottet.Men när man är ny i - om manhar suttit där - bör man nog vara liteödmjuk inför uppgiften.Jag har förvisso suttit i konstitutions-utskottet, men jag har blivit allt ödmjukare införuppgiften ju som har gått. Det hade varitsnyggt om det hade satt sin prägel ävenpå är riktigt som säger att manskall skilja mellan äpplen och päron. Man skall skiljaagnarna från vetet, som det heter. Han kom själv in påatt det fanns en viss skillnad mellan brevet till Sad-dam och brev till Jeltsin. Det ärhelt riktigt.Det brev som gällde hade tidiga-re i ett frågesvar behandlats av utrikesminister . Det som är det intressanta i det samman-hanget är att brevet som sedermerasände till hade det innehåll somutrikesministern hade redovisat i kammaren i ett frå-gesvar. Det är det som är intressant. Det var alltsåingen skillnad mellan Mellanösternpolitiken i brevetoch den Mellanösternpolitik som hadeuttalat. Det är det som är skillnaden.Folkpartiet och Socialdemokraterna står bakomsamma skrivning i när det gällerkritik av . Jag tycker att det är litet konstigtatt vill framställa det på det sättet attdet skulle vara en hederligare kritik från Folkpartietssida är från Socialdemokraternas sida. Ni vill intekomma åt , men vi skulle alltså vilja göradet. Det är ett tankefel hos på denpunkten.Anf. 13 () replikHerr talman! Det är nästan rörande att höra KurtOve tala om ödmjukhet. Jag reagerade mothans försök att utan vidare bunta ihop ochäven med sitt eget parti - det har skett itidningsintervjuer och liknande - på de punkter där vihar landat på samma ståndpunkter. Jag tycker att detär ganska rimligt att man reagerar mot det, därför attdet är helt uppenbart att förutsättningarna är olika avprecis de skäl vi var inne på i det förra replikskiftet.Vad det handlar om är huruvida man i första handvill försöka vara konsekvent i bedömningen av tämli-gen likartade ärenden mellan olika år, eller om mansnarare förefaller styras av andra hänsyn.Det finns naturligtvis skillnader mellan dessa brev.Det vore löjligt att påstå att de vore identiska. De varriktade till olika personer och tillkom i olika politiskalägen och kan naturligtvis inte exakt jämföras medvarandra. Men politik är faktiskt inte någon exaktvetenskap.Vad det handlar om är att det finns föreskrifter omatt viktiga utrikesfrågor skall vara föremål för över-läggningar i . är det rätt att låtabli det, och ibland är det tydligen fel. Jag tycker skall hålla sig till det som är stadgat, oavsett omregeringen ser ut si eller så.Anf. 14 () replikHerr talman! Jag vill bara rätta till vad som even-tuellt kan vara ett missförstånd.Statsminister uppgav vid utskottsutfrågning-en att skulle ha berörts i Utrikesnämndenden . När vår föredragande tittadenärmare på det visade det sig att intestämde i detta fall. Det var i själva verket den 9 au-gusti.Det skall inte förnekas att det utbröt en viss för-virring när vi moderater först fick höra att brevet överhuvud taget inte omnämnts i den 9september. Däremot klarlades det att frågan väl hadeberörts den 9 augusti.Eftersom brevet överlämnades iMoskva blir frågan följande: Skulle en särskild utri-kesnämnd ha inkallats för detta? Vi nöjde oss heltmed förklaring att brevet var ett led i denlöpande dialogen. Det fanns alltså inte något behov avatt särskilt inkalla ärende.Därmed fanns det enligt vårt förmenande heller ingenanledning till kritik mot statsministern på dennapunkt.Anf. 15 () replikHerr talman! Jag vill bara erinra om att jag i minkommentar när det gäller agerande idenna fråga över huvud taget inte tog upp de olikadatumen för när det ena eller andra hände eller intehände. Det var en mer allmän reflexion.Den grundades på att jag också - jag tror inte attjag på något sätt var ensam om det i utskottet - upp-fattade det hela som att det också från moderat sidafanns en förståelse för att det gick att anse och hävdaatt det som står i regeringsformen om vad som skallgälla för utrikesärenden av större vikt också skullekunna vara tillämpligt på detta brev.I ett skede föreföll det som om det skulle ha gåttav bli eniga om en skrivning kring detta. Sedan drogsig snabbt undan. Jag kan i och för sigbegripa det, men för vår del kändes det faktiskt interimligt att göra det.Jag tror att det är viktigt för respekten för konsti-tutionsutskottets granskningsarbete att man, som jaghar försökt säga förut, gör samma be-dömningar i likartade ärenden år efter år.Anf. 16 () replikHerr talman! Frågan var just om det var ett ärendeav större vikt eller inte. Statsministern gjorde be-dömningen att det inte var ett ärende av större vikt.Det fanns ingen anledning att påstå motsatsen.Man kan också göra följande reflexion: Om dethade varit ett ärende av större vikt hade eller rimligtvis tagit uppfrågan och berört den närmare på utrikesnämndenssammanträde . De brukar inte vara allde-les buskablyga. Men det gjorde de uppenbarligen inte.Anf. 17 () replikHerr talman! Jag har inga kommentarer till vadIngvar och andra gjorde och inte gjorde. Detfår de fundera över själva.Jag tycker att det intressanta är den viktiga prin-cipfråga som gäller hur noga man skall vara med attsådant som kan tänkas uppfattas som väsentliga utri-kespolitiska frågor verkligen behandlas enligt allakonstens regler.Man kan självfallet göra olika bedömningar avsakinnehållet i olika frågor. Men möjligen är det bätt-re att vara något för försiktig och redovisa något brevför mycket snarare än att redovisa något eller någrabrev för litet, för att undvika att skapa en situation dånågon framtida regering kan tycka att historien gergrönt ljus för att låta bli att ta upp riktigt viktiga ochväsentliga saker i utrikesnämnden.Anf. 18 ()Herr talman! har granskningen framför allthandlat om den borgerliga regeringsperioden. Det ärgivet att det också då mest blir den borgerliga rege-ringen och dess företrädare som får kritik. Den soci-aldemokratiska ministären har ju bara suttit någramånader, och ännu innan granskningsan-mälningar var möjliga att göra.Jag kan försäkra att vi kommer att eftersträva likamannamån när det gäller bedömningen av statsrådensämbetsutövning och regeringens handläggning av sinaärenden.Jag delar i mycket uppfattning,inte minst vad gäller det han sade i sitt första anföran-de om nödvändigheten av att granska makthavarnaoch att granska makten. Jag förstår att man, om manskall vara någon sorts försvarsadvokat för hans agerande, kanske vill tona ned det faktum attKU skall fälla omdömen om statsråden. Det skullegöra den uppgiften något bekvämare. Men icke destomindre tror jag att det är nödvändigt att vi har den typav granskning och omdömen från konstitutionsutskot-tet som vi har.Diskussionen handlar ganska mycket om partipo-litisering eller inte. Detta är en svår och grannlagaavgränsningsfråga som vi inom konstitutionsutskottethar att syssla med. När man som ny ledamot kommerin i arbetet ser man att det är svårt och grannlaga menockså att det faktiskt läggs ner en betydande omsorgpå att hålla sig inom vad som är en bra gräns.Gränserna mellan är inte skarpa. Det står i rege-ringsformens 12 kap. 1 § att vi skall granska statsrå-dens tjänsteutövning och regeringsärendenas hand-läggning. Det står inte att denna granskning enbartskall vara juridisk och formell. Det ligger en spänningoch dynamik i granskningsarbetet just därför att grän-serna inte är helt skarpa.Vi förra årets granskningsdebatt sade Centernsdåvarande representant - en i KUkanske klassisk gestalt, om man nu får beteckna enerfaren man så - att KU inte får förminskas till någotdär man bara tuggar regler, utan att KU och dessgranskning befinner sig i ett gränsland mellan juridik,statsrätt och politik.Det ligger faktiskt en hel del i detta. KU- gransk-ningen gäller politiken. Även om dess ämnen framförallt gäller hur regeringen sköter sitt ämbete och ge-nomför sin politik och inte själva politikens innehållfinner man snart att avgränsningen i varje fall är pro-blematisk och inte helt självklar.Om nu vår granskning till stor del är formell ochjuridisk måste man också se att juridiken faktiskt haren politisk sida. Lagar och regler är tillkomna efterpolitiska beslut. De speglar styrkeförhållandena ochmotsättningarna i samhället även när det råder kon-sensus, dvs. samstämmighet, kring dem.Den förhärskande rättsuppfattningen är föränder-lig och en summa som är influerad av samhällets olikapolitiska och moraliska åskådningar, eller den förtillfället rådande hegemoniska uppfattningen, samtmotsättningar och styrkeförhållanden mellan olikaåskådningar och krafter. Därför är också rättsuppfatt-ningen och rätten föränderlig. Den speglar och un-derstundom påverkar samhällsutvecklingen.Vi utför alltså en granskning av hur regelverkföljs. Men regelverket står inte över samhällets socia-la, ideologiska och kulturella spänningar, konflikteroch utveckling. Därför bjuder granskningsarbetet enspännande dialektik men ställer också krav på osssom granskar att söka bena isär vad som är medel ochinnehåll. När det förekommer uppenbaraformella fel och brister är definitionsproblemen mind-re.