prot · GI0969 · 1995-03-08 00:00:00 — Det rörsig om kvinnor med ett starkt engagemang för atthjälpa små och utstötta människor i samhället. Dessakvinnor har ett starkt engagemang för att kvinnofridoch skall uppnås.Mot bakgrund av detta är det märkligt att man fö-reslår en besparing just på det område som gällerkvinnoorganisationerna. Jag är övertygad om att varjekrona som satsas på detta område ger mångdubbelttillbaka.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottets hem-ställan och således avslag på de reservationer som harfogats till betänkandet.Anf. 127 () replikHerr talman! Jag delar upp-fattning när det gäller behovet av att stödja kvinnoor-ganisationer, att vi inte skall minska deras anslag. Detär en väldigt viktig grupp. Kvinnoorganisationernasarbete är också viktigt för det fortsattta jämställdhet-sarbetet i landet.Jag delar också uppfattning attjämställdheten är ett prioriterat område. Visst är dettrevligt, bra och önskvärt med varannan damernas,med kvinnliga chefer och med alla genombrott somsker. Men dessa genombrott omfattar ju bara ettmindre antal av kvinnorna i samhället. Den storagruppen kvinnor som finns ute på arbetsplatserna ochi arbetslivet kommer nog aldrig att bli vare sig chefereller riksdagsmän. Där ökar förtrycket och diskrimi-neringen och där växer lönegapen. Det fungerar så attkvinnor förkortar sin arbetstid medan männen jobbarmer. För mig är detta en mycket viktig jämställdhets-fråga, att komma till rätta med det stora flertalet kvin-nors arbetsvillkor ute på arbetsmarknaden. Det hand-lar om att ekonomiskt kunna överleva, om att minskalönegapet och om att ge varje människa rätt och möj-lighet att försörja sig själv. Där har jag återigen samma åsikt.Min fråga blir då: Varför kan inte socialdemokra-terna ställa upp på förslag att förstärkaJämO så att vi får ett aktivt redskap för kartläggning,uppföljning och bearbetning, särskilt som er egenjämställdhetsminister har lyft fram frågorna om ar-betsvärdering.Anf. 128 () re-plikHerr talman! Att vi får varannan damernas påchefsbefattningar och i politiska organ gör inte att viautomatiskt får jämställdhet. Men när det finns kvin-nor på dessa poster kan de påverka förhållandena förkvinnor som är anställda t.ex. i offentlig sektor ellerpå andra ställen.Det absolut viktigaste för jämställdheten är attkvinnor och män har ett jobb som de kan försörja sigpå. Det är grunden.Att vi inte tillstyrker ökat anslag till JämO berordelvis på att JämO faktiskt fick utökade resurser un-der det förra budgetåret och också på att situationenser ut som den gör. Alla områden har fått vidkännasbesparingar utom just detta område.Anf. 129 () replikHerr talman! Det känns bra att jag och KristinaZakrisson är eniga om målet. Men om man menarallvar med att detta är ett prioriterat område måsteman också satsa på det. Man måste skapa redskapen. Isynnerhet när vi ser denna lönediskriminering därlönegapen på arbetsmarknaden ökar räcker det intemed att säga att vi inte orkar satsa mer för att åtgärdadetta och att vi måste vänta tills vi får bättre ekonomi,eller hur jag nu skall uppfatta har själv haft möjlighet att ta del av alla de lö-nepolitiska program som finns på arbetsmarknaden,både på fackliga sidan och på arbetsgivarsidan. Jaghar sett att man där har inskrivit mål om lika lön förlika arbete. Jag vet att dessa program har funnits i tioår eller mer och att ingenting har hänt. Vi måste alltsåaktivt börja att arbeta med denna förnedrande dis-kriminering av svenska kvinnor som kvarstår och somtenderar att öka på den svenska arbetsmarknaden. Dåkrävs det också ekonomiska resurser. Menar manallvar med att detta är ett prioriterat område, då kanman inte vänta.Anf. 130 () re-plikHerr talman! Om vi hade obegränsade resurserskulle man kunna tilldela pengar till alla områden somman vill stödja. Jag är trots det inte övertygad om attökade resurser alltid ger ett önskat resultat. Det räckerinte med att ge ökade resurser till JämO. Det finns såmycket annat som vi måste göra för att uppnå jäm-ställdhet.Det är som säger arbetsmarkna-dens parters ansvar att komma till rätta med detta.Under våren 1996 kommer regeringen att lägga framen särskild jämställdhetsproposition. Det är också endel utredningar på gång. Vi avvaktar även resultat.Jag tror inte alls att man kan vänta på bättre tideroch säga att avsätter vi ytterligare 2 miljo-ner och då fixar vi det här. Man måste jobba inommånga områden. Även om vi tilldelade JämO 2 miljo-ner tror jag inte att detta skulle ge resultat . Detfinns så mycket annat som måste göras.Anf. 131 () re-plikHerr talman! I den allmänpolitiska debatten förnågra veckor sedan hävdade en partikamrat till Kristi-na att svenska kvinnor är världens friastekvinnor. Fria från vadå? kan man fråga sig.I mångt och mycket har kvinnorna blivit mindreberoende av sina män. Men de har då i stället blivittotalt beroende av den offentliga sektorn för sin för-sörjning och för att få bidrag i och med att många intehar en sådan lön att de kan leva på den.På 1995 beskriver man i Ex-pressen svenska kvinnors situation. Var tredje mam-ma har inte haft en ledig dag ,står det på första sidan. Artikeln inne i tidningen harrubriken: Hur länge skall vi orka?Det har hänt mycket sedan i väglöst land vandrade omkring i början av1900-talet. Men utvecklingen har inte bara varit posi-tiv för kvinnorna. Den har skett till ett väldigt högtpris. Kvinnor mår inte så bra som de skulle kunnagöra. De har inte den livskvalitet som de skulle kunnaha.Vi moderater ser många av de problem somsvenska kvinnor har som ett av det socialistiska sys-temet skapat problem. Socialismen ser bara kvinnoroch män som delar av ett kollektiv underkastat dentraditionella produktionens krav. I det socialistiskasvenska samhället har man också monopoliserat kvin-nornas arbetsmarknad i stor utsträckning. Det är enoförskämdhet mot kvinnor att påstå att den offentligasektorn skulle vara en förutsättning för kvinnornasförvärvsarbete.Det jobb som många kvinnor gör inom vård, om-sorg och utbildning är arbetsuppgifter som behövsoch som kommer att behövas i ännu större utsträck-ning. Det är bara det att arbetet måste organiseras ochfinansieras på ett annat sätt, eftersom det nu i dessakrisdagar har visat sig att de system som vi har skapatoch låst in kvinnorna i inte är långsiktigt ekonomiskthållbara.Anf. 132 () re-plikHerr talman! Jag blir litet snopen när man säger attdet är en oförskämdhet att påstå att offentliga sektornär en förutsättning för kvinnors möjligheter till arbete.Den är ju naturligtvis också en förutsättning för mäns- både kvinnors och mäns - möjligheter till arbete.Bl.a. barnomsorgen ingår i den offentliga sektorn. Detsom kvinnorna tidigare gjorde obetalt - vårdadegamla och anhöriga - görs nu i offentlig sektor, somvi tillsammans är med och betalar för. Det möjliggöratt kvinnorna kan gå ut och få ett förvärvsarbete ochdärmed försörja sig själva. Det är en frihet som kvin-nor i har, att kunna välja vilket liv de vill levaoch inte vara beroende av någon annan.Christel sade också att det är ett högtpris som kvinnorna har fått betala. Det kan jag hållamed om. Många män har också fått betala ett högtpris. Arbetslösheten är ett högt pris som många i dagbetalar för att samhället ser ut som det gör. Vad detsedan beror på kan vi återkomma till.Sedan sade att kvinnorna ärberoende av offentlig sektor för att få bidrag. Jagmåste erkänna att jag inte riktigt förstod vad detskulle innebära. Vad jag menar är att den offentligasektorn möjliggör för kvinnorna att arbeta och försör-ja sig själva, och det är det absolut viktigaste för attde skall känna frihet.Anf. 133 () re-plikHerr talman! Jag undrar vilken rättvisa och jäm-ställdhet anser ligga i att män kanvälja arbetsgivare på en fri arbetsmarknad, medanuppemot av kvinnorna i vårt land är hänvisadetill en enda arbetsgivare, nämligen till den offentligasektorn - till kommuner eller landsting. Det är inte såatt vi alla hjälps åt och betalar för de tjänsterna. Nu-mera är det så att vi alla lånar till dem.I min förra replik sade jag att det inte råder olikauppfattningar mellan oss och Socialdemokraterna omatt de här kvinnornas arbete behövs, och kommer attbehövas. Det har dock visat sig att vi inte kan fortsättaatt finansiera de här arbetsuppgifterna på samma sättsom tidigare.Vi har världens största offentliga sektor. Det i sintur har framtvingat världens högsta skattetryck. Där-med har den svenska ekonomin lamslagits. Det ärdärför som så många företag har slagits ut under desenaste åren och arbetslösheten har rakat i höjden.Tänk om vi, , kunde hjälpas åtmed att skapa en privat tjänstemarknad där kvinnorkunde utföra de här uppgifterna, där det även förkvinnorna fanns alternativ - där kvinnorna hade möj-lighet att välja mellan olika arbetsgivare eller kanskesjälva starta eget, ensamma eller tillsammans medarbetskamrater, och bli arbetsgivare inom hemtjänsteneller barnomsorgen. Varför kan vi inte hjälpas åt medatt skapa mångfald även för kvinnor?Anf. 134 () re-plikHerr talman! Jag måste säga att jag har svårt att sehur valfriheten kan bli större om man lägger ut upp-gifter som utförs inom den offentliga sektornoch dessa i stället sköts privat. Det låter på ChristelAnderberg som att kvinnorna plötsligt får mycketstörre möjligheter att välja.Såvitt jag förstår menar attsamma uppgifter fortfarande skall göras. Kvinnornaskall fortfarande göra samma saker, men de kan fåförmånen att jobba åt en privat entreprenör. Jag harsvårt att se vad det skulle vara för en förmån.Christel säger också att vi integemensamt betalar välfärden och den offentliga sek-torn utan att vi alla lånar till detta. Det skulle jag omjag vore moderat inte säga utan att skämmas. Modera-terna var väl med om att se till att vi fick låna depengar som lånas upp.Så till detta med kvinnors jobb inom offentlig ellerprivat sektor. När man i den s.k. pigdebatten på någotkonstigt sätt fick till det så, att om kvinnor fick startaeget och börja jobba t.ex. i en familj med att skötahem och barn åt en annan kvinna skulle det heltplötsligt vara en fantastisk marknad som öppnade sigför kvinnorna. Det här blir litet konstigt. Jag har svårtatt förstå hur det skulle finansieras. Det skulle alltsåbli billigare än det blir inom den offentliga sektornoch det skulle tydligen också bli bättre. Men jag harinte hört något argument vare sig för att det blir billi-gare eller för att det blir bättre.Jag vidhåller alltså att kvinnorna har uppnått enfrihet, kanske inte frihet att välja arbetsgivare - detberor på vilken utbildning kvinnorna har. En av deattityder som vi skall försöka jobba med är att se tillatt både killar och tjejer väljer utbildningar som inteär traditionellt mans- eller kvinnodominerade. Då harkanske tjejerna också möjlighet att i större utsträck-ning välja arbetsgivare.Anf. 135 ()Herr talman! I morse kunde alla ledamöter på sinabänkar se fotografier på alla kvinnliga ledamöter här iriksdagen - flest jämfört med övriga världen. Menfortfarande är det långt kvar tills det anses vara själv-klart att det skall vara lika många kvinnor och män påalla nivåer och inom alla områden i det svenska sam-hället. Se bara hur det ser ut i fackföreningarnas,bankernas och företagens styrelser samt inte minstinom kyrkan, som vi tidigare diskuterade här.Ännu större är skillnaderna på andra håll i värl-den, vilka just nu delvis behandlas på toppmötet iKöpenhamn. kommer de att behandlas iBeijing. Av tidsskäl håller jag mig till , ävenom det är i dag.Vi har mycket långt kvar till dess att kvinnors ar-bete i den informella sektorn - i hemmet med barnen,med att föra kulturarv och traditioner vidare och medatt hålla ihop familjen och dess sociala nätverk -uppskattas lika mycket som mäns mer spektakulärafritidssysselsättningar.I dag kan vi i en av kvällstidningarna läsa om huransträngda kvinnor numera är. Det gäller särskiltsmåbarnsmammorna. är det långt kvartills vi har delat ansvar och lika villkor hemma bådenär det gäller omsorgen om barnen och när det gällerhemarbetet. Den frågan diskuteras inte så mycket . Jag menar att det är dags att återigen på allvar taupp den debatten och lyfta upp både mäns och kvin-nors ansvar för att det dagliga skall fungera.Ett område där kvinnor gör stora framsteg är före-tagssektorn. Enligt rapporter gäller det i allra högstagrad i glesbygd. Många kvinnor startar framgångsrikaföretag. I är en majoritet av alla nyföretagarekvinnor, och de finns inom alla områden. Det finnsmycket mer att göra här i . Jag lyssnade påKristina . Det verkade vara ganska så fjärranför henne att tänka sig kvinnor som företagare.Vi centerkvinnor menar att kvinnors företagandeär en av nycklarna till framtidens framgångsrika nä-ringsliv. Kvinnors kompetens, kreativitet och företag-samhet är en delvis outnyttjad resurs som vi inte harråd att undvara. Det gäller att göra mera för att skapaett klimat som gynnar kvinnors företagande. Ett ex-empel är de kvinnolån som på ett centerinitiativ inför-des . De har blivit en succé ochmåste få fortsätta längre än vi kan se.När det gäller kvinnorna i politiken har vi kommitlångt, även om många kvinnor upplever att man stöteri det osynliga glastak som består i nätverk mellan demän som har den största makten och som kännersig hotade. Vi kvinnor vill inte föra jämställdhets-kampen mot männen, utan vi vill föra den tillsammansmed männen. Men för att nya skall komma in måste junågra flytta på sig. Män har en mängd nätverk därman sysslar mycket med att matcha fram varandra -nätverk som kvinnor har mycket svårt att tränga ige-nom.Av det skälet och för det fortsatta jämställdhetsar-betet inom de områden som jag nämnt, och även inomflera andra, är kvinnoorganisationerna viktiga när detgäller att lyfta fram kvinnoaspekterna och matchafram kvinnor i olika sammanhang.Men precis som andra folkrörelser står de politis-ka kvinnoorganisationerna inför stora utmaningar ochmåste helt enkelt förändra sin verksamhet för att kun-na gå vidare och fånga de unga kvinnornas intresse.Man är medveten om detta. Jag noterar med tillfreds-ställelse att stöd i fortsättningen skall kunna ges tillutveckling och förnyelse. Jag menar också att de nyakvinnliga nätverk - över partigränser och alla andragränser - som växer fram på många håll är mycketviktiga komplement till de traditionella kvinnoorgani-sationerna. är det kanske den typen av organi-sationer som får den största betydelsen.Herr talman! Jag kan inte låta bli att falla för fres-telsen att något erinra om den förra mandatperiodensjämställdhetsdebatter, där Socialdemokraternas före-trädare på det mest aggressiva sätt attackerade denförra regeringens politik och ansåg den som helhetriktad mot jämställdheten mellan kvinnor och män.Det spelar ingen roll vad som gjordes och vilkaförslag som lades fram, t.ex. om att jämställdhetenskulle beaktas vid alla beslut eller om ökade resursertill JämO, som det här refererats till. Det var heltenkelt motståndet mot alla sorters besparingar somgällde.Ett exempel var att kampen mot inflation sågs somnågot mycket ont. Man saknar också perspektiv uti-från vanliga kvinnors liv. Jag citerar från debatten den4 maj : "I vanliga kvinnors liv gäller att rätten tillarbete är hotad, att rätten att vara sjuk, att få en dräg-lig ersättning om man blir arbetslös, att kunna leva påsin lön och att få del av god vård och omsorg för sinabarn är hotad. "Redan då visste vi att höjd a-kasseersättning intehörde till de s.k. återställarna. Hur det ser ut beträf-fande misslyckande med arbetslöshetenoch med en obegriplig arbetsmarknadspolitik somgynnar män och de föreslagna nivåerna i sjukförsäk-ringen samt med andra besparingar vet vi. Vi har justbeslutat om RAS, som enligt all expertis gynnar mänmest. , liksom då, är den dåliga ekonomin i Sverigedet största hotet mot jämställdheten, jobben, välfärdenoch den offentliga sektorn samt mot kvinnors företa-gande och mot en lön som det går att leva på. Kvinnorär inget särintresse i det avseendet och borde egentli-gen inte heller i något annat avseende vara det.Nu är alltså tongångarna från Socialdemokraternahelt annorlunda. Det är detta dubbla budskap somSocialdemokraterna nu lider av. Det är när orden ochretoriken totalt förändras över tiden som förtroendetför politiken och demokratin urholkas. Inte minstgäller det kvinnorna. De invaggades i falska för-hoppningar och känner sig nu svikna. Socialdemokra-terna har ett stort ansvar där.Herr talman! Vi i har inga reservationerfogade till detta betänkande. Vår motion handlar omsamordning av de stora FN-konferenserna och ombetoningen av kvinnoorganisationernas roll i förbere-delserna och genomförandet av de här konferenserna.Vi kan med tillfredsställelse konstatera att motionen istort sett är tillgodosedd.Men jag vill ändå på den internationellakvinnodagen i all stillsamhet fråga det kan komma sig att den politik som för ett årsedan av hennes partikamrater utmålades som höjdenav kvinnofientlighet nu helt och hållet accepteras.Anf. 136 () replikHerr talman! refererar tillkvinnors ansträngda dagar och ganska tuffa liv medansvar för hem, familj och arbete. Jag kan dela oro. Det är därför harväckt en rad förslag på det här området. Vi talar omsex timmars arbetsdag. Vi har en motion i det härbetänkandet där vi vill ge JämO i uppdrag att utredakonsekvenserna av en sex timmars arbetsdag både närdet gäller lönediskriminering och när det gäller jäm-ställdhet i arbetslivet. Vi anvisar alltså medel för attråda bot på den situation som är inte så som påstår, attdet bara handlar om attitydförändringar. Verklighetenhar ju gett ett facit som visar att män faktisk har högrelön, alltså jobbar de mer. Kvinnor har lägre lön, alltsåäven i familj arbetar kvinnor och tar ändådet utökade ansvaret. Detta är orättfärdigt. Det är enojämlikhet. Det finns konkreta förslag för att åtgärdadetta.Min fråga till blir: Varförställer inte upp på för-slag när vi ändå delar samma oro och har sammainsikt?Anf. 137 ()replikHerr talman! Det är sant att kvinnor har ansträng-da dagar. Det måste man angripa på flera olika sätt,bl.a. med debatter om att dela ansvaret i hemmet, somjag talade om förut. Det tror jag att vi helt enkeltmåste göra. Vi måste lyfta fram det. Det får inte bli såatt kvinnor bara beklagar sig över att de har en såbesvärlig situation. Här gäller det faktiskt att dela pådet arbete som ändå måste utföras i hemmet.När det gäller arbetstiderna har en utredning till-satts som skall utreda konsekvenserna av en arbets-tidsförkortning. Jag satt själv med in den tidigareArbetstidskommittén, där vi mycket noggrant utreddevilka konsekvenser förändringar av arbetstiden skullefå. Det är ingen lätt materia. Det får också en hel deloönskade konsekvenser. Som jag ser det är den bästalösningen att man har så flexibla arbetstider som möj-ligt, så att det går att kombinera vardagen med arbete.Det gäller för både kvinnor och män.Anf. 138 () replikHerr talman! Jag glömde att omnämna imitt anförande från talarstolen, inser jag . Jag tala-de om folkpartister och socialdemokrater som redovi-sar insikter, oro, behovet av förändring och som er-känner att den värld som vi lever i är ojämlik, att detförekommer diskriminering av kvinnor, att kvinnorsliv är tungt men som saknar de konkreta förslagen.Visst vet vi i att arbetstidsförkort-ningen är ett väldigt mångfasetterat ämne. Man kan fåut olika effekter av det. I det betänkande som vi nubehandlar har vi en reservation där vi vill ge ett upp-drag till JämO att belysa frågan i lönediskriminering-sperspektiv, hur det slår i arbetslivet. Att inte kunnaställa upp på en sådan konkret åtgärd tycker jag ärbeklagligt när man har sett konsekvenserna av detarbetsliv som vi har och av kvinnors arbetssituation.Marianne talar mycket om attitydför-ändringar. Jag delar uppfattningen att man skall jobbapå två plan.När jag ser i backspegeln kan jag konstatera attdet i jämställdhetsfrågor myckethandlat om varannan damernas. Det är bra. Det harhandlat mycket om attitydförändringar. Det är ocksåbra. Men vi har inte talat om de konkreta förslagen,om kanske t.o.m. lagreglering mot diskriminering.När vi lämnade det spåret - det gjorde vi för ett tiotalår sedan - har vi också sett resultatet: diskriminering-en ökar, lönegapen växer, kvinnors situation på ar-betsmarknaden blir allt tuffare, arbetsskador hittar vihos kvinnor, kvinnor finns inom vissa sektorer avarbetsmarknaden. Vi har alltså fått ett mer och mertudelat samhälle. har en stor del av politi-kerskaran ägnat sig åt att diskutera varannan damer-nas och attityder.Anf. 139 ()replikHerr talman! Det finns många fler yrkanden somhandlar om jämställdhet. behandlar vi anslagettill JämO och anslaget till kvinnoorganisationer. Vihar i en motion, som alla kvinnor i vår riksdagsgruppstår bakom, en lång rad yrkanden som inte behandlas idetta betänkande men som tar upp en lång rad avfrågor som handlar om könsneutral arbetsvärderingosv. När det gäller löneskillnaderna har vi ingen an-nan uppfattning. Jag tror att alla kvinnor är fullstän-digt eniga om att det här är någonting som man heltenkelt måste komma åt. En ordentlig arbetsvärderingoch en lönestatistik som grund är ett av de viktigasteinstrumenten.Arbetsmarknadens parter måste också ta sitt an-svar i detta avseende. har man integjort det. En konsekvens av den dåliga kvinnligarepresentationen i ledningen av de svenska fackligaorganisationerna är att man inte tar frågan om kvin-nors lön och löneskillnader på allvar. Där finns en vägatt gå. Men till grund för detta måste en arbetsvärde-ring och en lönestatistik ligga. Det kommer vi attbehandla senare.Anf. 140 () re-plikHerr talman! undrade om detvar fjärran för mig att tänka mig kvinnor som företa-gare. Det är det inte alls. Vad jag avsåg var detta talar om att kvinnor som jobbar i vård och om-sorg och inom offentlig sektor skall starta eget för detskall bli så mycket bättre. När kvinnor blir företagaremåste det inte vara inom vård och omsorg och intemed motiveringen att det de gör inom offentlig sektordärmed helt plötsligt blir billigare och bättre.Jag ser gärna fler kvinnliga företagare. Vi har ock-så satsat ytterligare medel för att stötta just kvinnligaföretagare.Marianne säger vidare att tongångarnafrån socialdemokraterna är annorlunda än underförra mandatperioden. Det kan jag inte se. Vårt vikti-gaste mål är att se till att alla får arbete. Den politiksom bedrevs under förra mandatperioden gjorde inteprecis att arbetslösheten minskade. Den kritik som vidå hade mot den borgerliga regeringen för deraskvinnofientliga politik kvarstår. Vi har fortfarandesamma kritik. Det visade sig också i valet att man fickbetala priset för den politik som bedrevs.Tongångarna är alltså inte annorlunda. Vi tyckeratt kampen mot arbetslösheten är det viktigaste. Vivärnar den offentliga sektorn när vi gör besparingar.Vi har också sagt att vi får i första hand ta från trans-fereringarna just därför att offentlig sektor betyder såväldigt mycket för välfärden för var och en.Anf. 141 ()replikHerr talman! Jag tackar för beskedet att KristinaZakrisson värnar kvinnors företagande. Jag hoppasverkligen att det är så. Det är självklart inte så attkvinnors företagande bara skall vara inom vård ochomsorg. Det är ju ingen som menar så. Ju större bredddet är på kvinnors företagande, desto bättre. Men detkan naturligtvis också vara inom dessa områden somkvinnor startar ett företag när de har en kompetensoch känner att de kan göra det mycket bättre själva.Jag tror att de flesta av de uppgifter som utförsi offentlig sektor kommer att finnas där i framtidenockså. Men jag tror att det är väldigt viktigt att detfinns alternativ, att det finns de som startar företag, såatt man får en sorts revision och en konkurrenssitua-tion och ser var man kan vara mest effektiv. Där trorjag att många kvinnor har stora förutsättningar, ochäven på många andra områden.Om hade varit här och lyssnatpå de jämställdhetsdebatter som vi hade , skulle hon kanske känna igen litetmer av det som jag sade. Det finns mycket mer attsäga.Den kritik som vi mötte gällde över huvud tagetall typ av besparingar. Insikt om ekonomins villkorfanns egentligen inte.