prot · GJ0933 · 1995-12-07 00:00:00 — Det är ingen tvekan om att framstegeni internationellt samarbete har gått mycket snabbaremellan brottslingar av olika slag än mellan poliskårer-na i de olika medlemsländerna.Det är därför förvånansvärt att regeringen är sånegativ till att föra över de delar av polissamarbetetsom rör kampen mot internationell brottslighet till detvanliga regelsystemet i den s.k. första pelaren, varsfrågor liknar dessa. I stället tycks regeringen slå vaktom att bibehålla det nuvarande systemet med allasvetorätt. En direkt fråga till Europaministern blir:Varför?Det största inrikespolitiska problemet i vårt landoch många andra länder är arbetslösheten och denbristande förmågan att förbättra förutsättningarna förskapandet av nya jobb. Problemets allvar och svårig-hetsgrad talar för att en mängd olika åtgärder måstesättas in och på alla de nivåer som är tillgängliga föratt massarbetslösheten skall kunna knäckas. Vi ärdärför positiva till att regeringen driver sysselsätt-ningsfrågorna på EU-nivån. Vi är däremot mycketnegativa till det regeringen gör inom landet och tilldet mycket svaga sysselsättningsprogram som rege-ringen skickat till Bryssel.Fru talman! Det finns många viktiga sakfrågorsom har beröring med EU-nivån. En central frågagäller hur medborgarna i vårt land skall kunna fåmesta möjliga insyn i och inflytande över de beslutsom fattas på EU-nivån. Dessa frågor är för oss libe-raler klassiska. En fråga handlar om närhetspricipenoch om hur denna skall kunna förstärkas i program-met. En annan fråga handlar om öppenheten, någotsom regeringen glädjande nog driver. En tredje frågahandlar om kontrollen från de nationella parlamentensoch EU-parlametets sida.Fru talman! I regeringens skrivelse finns det flerapunkter som vi instämmer i. Förutom det som redannämnts gäller det förstås sådant som betoningen avvikten av frihandel och av stark disciplin vad gällerstatsskulden.Det är beklagligt att regeringen inte vill åstad-komma mer vad gäller exempelvis möjligheten tillgemensamma golv för miljöskatter, ett förbättratpolissamarbete och en förstärkt näringsprincip.När det gäller den största frågan av dem alla, un-derlättandet av östutvidgningen, är det vår förhopp-ning att den om så behövs kom-mer att sätta den före de övriga frågorna. Vi i Folk-partiet liberalerna kommer under alla förhållanden attgöra det.Anf. 5 ()Fru talman! Jag uppskattar att såkraftfullt markerade att arbetslösheten är ett av EU:sstörsta problem. Det har ju förts en debatt om detdetta inom unionen i tre, fyra . Det har före-kommit rapporter och beslut har fattats, men arbets-lösheten har fortsatt öka.Ett projekt som skulle minska arbetslösheten varden inre marknaden. I själva verket ökade arbetslöshe-ten. Förslagen från om att halveraarbetslösheten fram , om att införa obliga-tioner för att finansiera projekt och om att sänka rän-tan har redan avvisats av ministerrådet. Egentligen harinte ett enda förslag kunnat genomförasmot den europeiska högerns vilja. Jag önskar rege-ringen lycka till i de här resonemangen, men proble-men är jättestora.De elva kritiska svenska EU-parlametarikerna iStrasbourg får ibland höra att de är anti-européer. Föross på vänsterkanten, som en gång i världen anklaga-des för anti-sovjetism, väcker sådana uttalandenegendomliga känslor. Inte bara EU-kritiker inser attdet gamla folkstyret är slut på de politikområden somi dag ligger under EU:s kompetens. Normsystemetligger i princip fast vilken riksdag som än väljs. Par-laments- och presidentval får alltmer sin karaktär avatt man med hjälp av marknadsföringskonsulter for-mulerar slagord och budskap som lockar ett maximaltantal väljare så att kandidater skall kunna sitta kvareller erövra nya maktpositioner. Den i verklighetenförda politiken blir dock ungefär likartad oavsettvilka partikonstellationer som har majoritet. Dettauppfattas som att det har blivit en sport för partier ochpolitiker att lura folk. Frukterna av detta system skör-dar man i . har vi också skör-dat dem i när vi hade EU-parlamentsval ochfolk vägrade att gå och rösta.Det är dessa grundläggande, konstitutionella EU-problem regeringskonferensen borde ägna sig åt. Hurskall man bära sig åt för att Europasamarbetet skallkunna få en någorlunda demokratisk legitimitet? Hurskall man kunna undvika att EU av vissa karakterise-ras som ett nytt mjukis-Sovjet? I den föreliggandeskrivelsen berörs legitimitetsproblemet, men någrarejäla tag är det enligt min mening inte fråga om.Kravet på öppenhet är ett steg i rätt riktning, menvarför nämns inte meddelarfriheten i skrivelsen? Enoffentlighetsprincip måste också innebära diarieföringav inkomna handlingar till EU:s institutioner. Dettagäller exempelvis lobbygruppernas inlagor. Skulle detdessutom till varje förslag fogas en förteckning övervilka inlagor som finns i ärendet och över vilka sområdfrågats, så skulle politiker få mer likvärdiga möj-ligheter jämfört med byråkrater att granska beslutsun-derlagen.Förslag till nya regler borde översättas tillde officiella språken. Förekomsten av ett förslag bor-de också kungöras i varje medlemsstat, kanske ett parmånader före det verkliga beslutet. Då skulle detfinnas tid och möjlighet till en vettig nationell bered-ning i fackutskott och för ett remissförfarande. Vidarekan de nationella parlamenten ges initiativet i EU-relaterade frågor och naturligtvis också när det gälleratt välja kommissionärer.Ett borttagande av artikel 235 skulle innebära attunionen inte lika lätt som själv skulle kunna tabeslut om att utvidga sina befogenheter. Varför verkarinte för borttagande av artikel 235? Varförverkar inte för en utträdesrätt utan bara för enuteslutningsrätt? Varför tycks acceptera attvapenexportpolitiken förs över från medlemsstaternatill unionen?På s. 22 i skrivelsen sägs att fäster särskildvikt vid att regelverket tolkas och tillämpas på ettenhetligt sätt, men när det gäller den största frågan avalla, en gemensam valuta och centralbank, förbehållersig att ha en egen tolkning.Vill vi i att traktaterna skall tolkas enhet-ligt borde vi faktiskt begära ett juridiskt hållbart un-dantag för att kunna avstå från tredje steget i EMU.Nu skapas intrycket att de EMU-troende i Sverigeanser sig ha sådan majoritet att det inte finns någonrisk för ett nej i . Den allmänna opinionenkan få intrycket att det verkligen föreligger ett frittval.Inför folkomröstningen om EU-medlemskapetfick vi intrycket att vi då inte skulle ta ställning tillEMU-frågan. Den skulle ju tas komma upp på rege-ringskonferensen. slår man på s. 14 fast att EMUinte blir ett ämne för konferensen. Undra på att mångakänner sig lurade!Utredningen om EMU har lyfts bort från 96-kommittén, den kommitté som skulle stimulera debat-ten i olika frågor. Detta ger ökade möjligheter föransvariga politiker att hänvisa till utredning och attglida undan debatt. Det aviseras inte heller att det blirfråga om någon folkomröstning om att avskaffa densvenska valutan.Vad gäller den gemensamma utrikes- och säker-hetspolitiken slår man fast att alliansfrihetbestår, och det är bra. Men förklarar mansig vara beredd att acceptera majoritetsbeslut i frågormed begränsad räckvidd. Varför inte utnyttja de möj-ligheter som redan finns om att enigt besluta om att tamajoritetsbeslut i enskilda frågor?Regeringen förklarar sig också vara beredd attdelta i fredsbefrämjande uppdrag som VEU verkstäl-ler på uppdrag av EU. Fredsbevarande och fredsfram-tvingande åtgärder måste grunda sig på FN-beslutinnan deltar, men när det gäller fredsbefräm-jande uppdrag är tydligen berett att agerautanför FN:s ram. Anser regeringen att vi tillsammansmed VEU exempelvis skall kunna delta i väpnadeaktioner utanför EU:s territorium utan FN-beslut somgrund?Det finns många frågor att ställa med anledning avdenna skrivelse, och vi återkommer till dem undermotionstiden.Anf. 6 ()Fru talman! Först vill jag uttrycka min uppfattningatt det bra att vi nu fått en skrivelse med motionsrätttill . Det är faktiskt bra att den kommer närden gör så att vi får förlängd motionstid. Då kanske vikan få det som var inne på i början,nämligen någon form av folklig förankring. Det kan-ske kan hinna bli en debatt omkring dessa frågor; dendebatt som skall se till att få i gång,även om det är något segt. Det underlättas i alla fallnaturligtvis av att vi nu har får en skrivelse som inne-håller regeringens grundläggande ståndpunkter i frågaom regeringskonferensen.En hel del av skrivelsen läser jag medstigande förvåning. På många områden är det en posi-tiv skrivelse, men tittar man "bakom kulisserna" blirman något mer oroad av vad den egentligen innehål-ler. I vissa fall ser det ut som rena försvarstalet avregeringens ståndpunkter.Utrikes- och säkerhetspolitiken är för mig en av destora viktiga frågorna som finns med i EU-samarbetetoch som också tas upp i skrivelsen. Jag blir faktisktmycket oroad när jag läser skrivningen, och det avflera anledningar. Min uppfattning är att vi nu medsmygande hastighet är på väg att få en gemensamutrikes- och säkerhetspolitik med EU-länderna - dettavar en total omöjlighet under folkomröstningen. Dåjag förde en debatt med uttryckte handet som att vi hade dubbel vetorätt när det gälldeutrikes- och säkerhetspolitiska frågor. Det skullesjälvfallet utnyttjas av regeringen. Vi skulle inte genågot som helst avkall på vår alliansfrihet och neut-ralitet.Men hur ser då verkligheten ut? Ja, med en skall föra talan i utrikespolitiska frågor gemen-samt för unionen, tror jag att det blir mycket svårt atthävda att man är alliansfri och neutral. Man hamnarnaturligtvis i samma utrikespolitiska ställningstagan-den som unionen gör. Utrikes- och säkerhetspolitikenär mycket starkt förknippade med varandra. Det ärändå omvärlden som skall bedöma om vi verkligen ärneutrala och alliansfria.Jag skulle vilja höra hur man tänker utnyttja veto-rätten. När det gäller sådant som rör vitala utrikes-och säkerhetspolitiska intressen skall vetorätten an-vändas. I övrigt är det litet mera vagt uttryckt huruvi-da man tänker använda sig av den. Vapenhandeln ochartikel 223 ligger nu på nationalstaterna. Är detta enfråga där kommer att utnyttja sin vetorätt?Det framgår inte av dokumentet när man tänkeranvända sig av vetorätten. Det är i och för sig förklar-ligt, eftersom det är svårt att hävda vetorätten i enförhandlingssituation. Det skulle kanske vara intres-sant för oss här hemma att få höra vad som är viktigavitala utrikes- och säkerhetspolitiska intressen.Jag hörde en debatt i . Där betraktas observa-törskapet i VEU som en vänthall inför NATO-medlemskapet. Man tyckte att det lät väldigt konstigtnär jag hävdade att vi har behållit vår neutralitet ochalliansfrihet. Omvärlden ifrågasätter nog den väg somregeringen just nu väljer.Det är självklart att vi i anser att ar-betsmarknads- och sysselsättningsfrågorna är en vä-sentlig del i samarbetet. Vi tycker att man borde hatagit med skatteväxling, sänkt arbetstid och ändradeupphandlingsregler så att hänsyn kan tas till miljö-och sysselsättningskrav. Tyvärr har jag hitintills intesett särskilt mycket av vad regeringen egentligen villgöra på sysselsättningsområdet. Hur ställer man sig iden frågan som i förhållande till EMU är så närasammankopplad? Man kan inte lägga sysselsättningeni ett skikt och den ekonomiska politiken i ett annatskikt. Dessa områden måste kopplas samman.I , som jag sitter med i, lyckadesvi inte få fram några dokument i den här frågan. Vivisste inte heller hur vi skulle kunna få fram någotdebattmaterial på området. Detta är ju sorgligt attkonstatera. Det måste vara svårt att vara drivande i enfråga i EU om man inte har något eget material medsig.När det gäller demokrati- och inflytandefrågornaär jag förvånad över att man inte har tagit upp fråganom en utträdesparagraf när man vet att det ireflektionsgruppen har diskuterats en uteslutningspa-ragraf. Med tanke på läget i den svenska opinionenborde det vara självklart att man hävdade just en ut-trädesparagraf.Det är glädjande att det finns ett avsnitt om miljö-frågorna. Jag saknar dock frågan om en energi- ochkoldioxidskatt och något om hur man ser på den. Dåkan jag också konstatera att det inte längre ser ut attvara så mycket med den miljögaranti som hävdades ifolkomröstningen.Anf. 7 ()Fru talman! Vi kristdemokrater delar en hel del ide uppfattningar som regeringen framför i sin skrivel-se angående . Detta gällerfaktiskt också - liksom för den kristdemokratiskaEPP-gruppen i - en gemensampolitik för ekonomisk tillväxt och sysselsättning, detsom i brukar kallas för en sysselsättningsuni-on. Men bara om det får den inriktning och de verktygsom verkligen ger nya och riktiga jobb. Ett sådantprojekt var ju t.ex. de fem punkter för sysselsättningoch tillväxt som EU:s stats- och regeringschefer enadesig om vid toppmötet i sedan.Tyvärr har regeringen sedan i praktisk politik gått raktemot det som beslutades där. Detta måste verkligenvara en besvärande punkt i regeringens meritlista ikampen för en gemensam finanspolitik.I den skrivelse som läggs på bordpekar regeringen mycket riktigt på att endast om sam-arbetet avser konkreta resultat som bidrar till männi-skors trygghet och välstånd, då kan EU få den för-ankring hos medborgarna som är bristande. Motden bakgrunden är det något outgrundligt att regering-en inte är beredd att ta i anspråk de medel och deverktyg som skulle krävas för att uppnå sådana resul-tat som människor nu faktiskt efterfrågar och där EUskulle kunna leverera lösningar som förbättrade vårvardag. Det är något märkligt att de som talar om ensysselsättningsunion stannar vid ett svagt mellanstat-ligt samarbete utan en förpliktande unionsprocess somnär det t.ex. gäller den inre marknaden och den friarörligheten. Är inte den ekonomiska tillväxten ochjobben lika viktiga som den fria rörligheten?Samma tvehågsenhet gäller på miljösamarbetetsområde, trots de berömmande orden från HelenaNilsson. Men regeringen måste ju utforma en sam-manhängande och tydlig miljöstrategi för Sverigesagerande under regeringskonferensen och i det löpan-de arbetet framöver.Frågan är nu: Hur tänker regeringen hantera frå-gan om miljöskatter? Det gäller t.ex. frågan om mi-niminivåer för koldioxidskatt. Är inte detta, MatsHellström, rätt tillfälle att driva frågorna om en koldi-oxidskatt och om en skatteväxlingsprincip? Krävs detinte majoritetsbeslut på miljöskatteområdet för attäven få med motspänstiga medlemmar?När det gäller de institutionella frågorna har rege-ringen en utgångspunkt som med några undantagdelas av oss kristdemokrater. Utvidgningen av EU tillansökarländerna i , Öst- och Centraleuropaär vår generations största utmaning. skallockså bli motorn i arbetet för ökad öppenhet och för-enkling i hela EU-systemet.Regeringen kommer av skrivelsen att döma attmotsätta sig en omviktning av rösterna i rådet. Det är också bra att man kommer att driva kravetatt varje land skall ha en representant i kommissionen.Men regeringen borde också motsätta sig de planersom finns på att minska antalet ledamöter i parlamen-tet, något som inte tas upp i skrivelsen. Det finns desom hävdar att antalet ledamöter skall minskas till700, vilket alltså bara är dubbelt så många som antaletledamöter i denna kammare. Vi representerar härSveriges 8,5 miljoner invånare. Det vore orimligt omSverige efter en utvidgning av EU skulle represente-ras av kanske färre än tio parlamentariker.När det gäller den gemensamma utrikes- och sä-kerhetspolitiken och samarbetet inom den andra pela-ren stöder vi kristdemokrater i huvudsak regeringensposition. Men vi motsätter oss bestämt att ytterligareett s.k. gemensamt ansikte utåt skall etableras vidsidan av kommissionsordföranden och alla andraansikten, t.ex. utrikeskommissionärernas ansikten somredan finns. Detta skulle ju enbart skapa ökad otyd-lighet och fragmentisering av utrikesansvaret.Fru talman! Men den verkligt tunga kritik som vikristdemokrater har är att regeringen har en alldelesför passiv hållning i samarbetet inom den tredje pela-ren. Tanken att det här arbetet skall fortsätta att varastrikt mellanstatligt kommer att leda till fortsatt be-svikelse över resultatet av samarbetet, t.ex. när detgäller kampen mot den tunga narkotikabrottsligheten.Där menar vi att det behövs överstatliga verktyg efter-som knarksyndikatens verksamhet är överstatlig. Detär något märkligt att regeringen håller fast vid detta.När det gäller det straffrättsliga och polisiära sam-arbetet tycker vi att kommissionen bör få initiativrätt.Alla andra områden bör i princip kunna flyttas övertill den första pelaren.Den här samarbetsmodellen används t.ex. som jagnämnde när det gäller fri rörlighet för varor ochtjänster. Är det inte lämpligt att de åtgärder som skallkompensera denna fria rörlighet också får sammametoder? Låt vår egen kommissionär, ,få de verktyg som hon själv kräver. Vem, om inteSveriges regering, borde arbeta för detta?Anf. 8 Statsrådet ()Fru talman! Jag delar och Bo Kön-bergs uppfattning om att utvidgningen österut är en avde viktigaste frågorna. Den kräver att vi aktivt ochengagerat agiterar och talar för den och driver denunder arbetets gång. Vi har gjort det. Vi har, tror jagatt man kan säga, genom och insat-ser sett till att staterna i nu har samma möj-ligheter som de andra östeuropeiska länderna att för-handla. Jag delar den uppfattningen, att det är en avde viktigaste frågorna.EU behöver också reformera institutionerna för attmöjliggöra utvidgningen mot öst och syd. Men ännuviktigare för en framgångsrik utvidgning än de insti-tutionella frågorna är förändringar i budgetpolitiken,jordbrukspolitiken och regionalpolitiken. Detta ärviktigt för att utvidgningen skall bli av och kunna skei rimlig tid.Sverige är ett frihandelsland, starkt beroende avomvärlden. Det kräver att den gemensamma markna-den fungerar friktionsfritt, vilket i sin tur kräver attregelverket tolkas lika i hela unionen. Därför behövsdet starka, effektiva och oberoende institutioner. Detligger alltså i vårt intresse att kommissionen har enfortsatt stark roll. Detsamma gäller för revisionsrättenoch domstolen.Regeringen kommer när det gäller de institutionel-la frågorna att försvara - jag kommenterar också detsom har sagts här - de mindre och medelstora länder-nas ställning. Det är självklart att varje land skall harätt att utse en kommissionär och att alla länder fåransvar för ordförandeskap. Den känsliga balans somfinns mellan mindre och stora länder skall inteundermineras. Jag delar uppfattning attdet naturligtvis vore orimligt med ett så begränsatdeltagande av svenska parlamentariker.En annan fråga som inte minst gjort sig påmindhär i vid åtskilliga tillfällen är de mötes-och beslutsprocedurer som finns i EU. Jag delar LarsTobissons uppfattning att det är alltför korta tidermellan den sista förberedelsen och det faktiska beslu-tet. Det gör det svårt för oss och andra som har ettsystem där det nationella parlamentet deltar aktivt ibeslutsprocessen. Arbetsformer och mötesformermåste ändras så att parlamenten bättre kan delta. Jaghar samma uppfattning som där.Jag delar däremot inte uppfattningom att det i och för sig är svårare att få gehör för enaktiv sysselsättningspolitik därför att länderna strävarmot konvergens i EMU. Tvärtom: Genom sänkt ar-betslöshet och ökad sysselsättning ökas också möjlig-heterna för länderna att klara den finansiella stabilite-ten. Det visar inte minst vår egen erfarenhet de senas-te åren. Tvärtemot uppfattning menarjag alltså att en aktiv sysselsättningspolitik på Euro-panivå underlättar också för de länder som aktivtjobbar med att klara sin konvergens.Till vill jag i samma fråga säga att densvenska regeringen förvisso handlar enligt det vi fö-reslår EU och också i den anda som finns när nu sys-selsättningen har kommit på bordet i och Can-nes. Vi har i vårt land skapat 100 000 nya jobb detsenaste året och i just den anda som besluten i Essenoch handlar om.Till vill jag säga att subsidiaritetensäkerligen är någonting som vi har skäl att återkommatill under konferensen och utveckla vidare. Jag trorockså, som , att frågan om dagensbeslutsformer kommer när det gäller vad som sker påEuropanivå, nationell nivå, regional nivå osv. Dennafråga kommer att gås igenom på konferensen.Både och tagit upp frågan om vetorätten. Jag skall ge ettklart exempel på vad jag menar med begränsad räck-vidd. Det är självklart att varje land självt definierarvad som är vitala utrikes- och säkerhetspolitiska in-tressen där man icke accepterar att bli överkörd avandra.Anf. 9 TALMANNENDet är någon som har en störande utrustning påhär inne. Var vänlig avlägsna den från kammaren.Anf. 10 Statsrådet ()Fru talman! Det är givetvis varje land självt somdefinierar vad som är vitalt. Det kan ingen annan göraåt en.Vad menar vi då? Jo, vi har haft ett antal frågordär man på enhällighetens basis har varit överens omatt ha ett utrikespolitiskt samarbete i en aktion. Sedankommer man till finansieringen, och då börjar trasslet.Finansiering kan nämligen ligga i den första pelaren,och krävs då ingen enhällighet. Då gällerkvalificerad majoritet, om frågan gäller biståndspeng-ar. Då kommer först debatten om ifall finansieringenskall i första pelaren eller i andra pelaren. Ak-tioner fördröjs och genomförandet trasslas till. Omman är överens om en aktion med enhällighet skallman också med enhällighet kunna bestämma att mangenomför aktionerna på ett enklare sätt. Det är unge-fär så vi ser den frågan. Jag tror inte att det skall be-höva leda till oenighet i Sverige.Regeringen har i denna skrivelse klart uttryckt,, att vi icke avser att bli med-lemmar i VEU och att den militära alliansfrihetenbestår. Det finns alltså inget skäl att i debatten försökaspela på oklarheter på den punkten.En talesman är något som vi inte är särskilt intres-serade av. Tvärtom har vi sagt att detta i så fall måstevara av en begränsad karaktär. Talesmannafunktio-nen, som vi inte ser som angelägen, måste utgå ifrånbeslut som fattas av de ordinarie organen. Det är alltsåhelt fel att påstå att vi skulle vilja befrämja en sådantalesman som i realiteten är en president som det harsagts.Efter att ha läst artikel villjag fråga om är beredd attdementera det som står i artikeln, på de många punk-ter som innehåller direkta felaktigheter. När det gällersysselsättningsförslaget exempelvis säger vi i regeringen inte har stöd för detta ens hos soci-aldemokraterna i . Har inte - detär ju dock en ledamot av parlamentet som har skrivitunder artikeln - uppmärksammat att Europaparlamen-tet med såväl Socialdemokraternas som andra partiersstöd just har uttalat sig för att ett sysselsättningskapi-tel skall införas i fördraget? Jag skulle vilja ha enkommentar från . Är hon be-redd att ta avstånd från det hon skrev i Dagens Nyhe-ter av ?Anf. 11 TALMANNENJag vill understryka att det icke är tillåtet att här ikammaren medföra utrustning som på något sätt kanstöra våra överläggningar.Anf. 12 ()Fru talman! Jag vidhåller att Socialdemokraterna,när de vill göra sin s.k. sysselsättningsunion till enhuvudfråga för regeringskonferensen, riskerar attställa vid sidan av de stora avgörandena. HurMats kan finna stöd för sin linje hos förstår jag inte. Mig förefaller dettamyckna tal mest vara avsett för inhemsk konsumtion.Jag har tidigare påtalat skillnaden mellan ord ochhandling från regeringens sida när det gäller arbets-lösheten och EU. I skrivelsen finns ytterligare exem-pel. Där heter det att EU-länderna måste höja ambi-tionen på detta område. Men syftet med EU:s åt-gärdsprogram, som ju behandlats avmätt av regering-en, är ändå att halvera arbetslösheten. Enligt tillväxt-propositionen förutser regeringen en strukturarbets-löshet i på ännu utan attsätta in några strukturella åtgärder däremot. Hur är detegentligen med ambitionen, ?Iakttagare från andra EU-länder har med enblandning av förvåning och kritik konstaterat att Sve-rige gärna kör i ett eget spår, att väljer frågoroch ståndpunkter där vi har små möjligheter att vinnaframgång.Jag läste en intressant självbekännelse avjordbruksminister . Det var enanspråkslös nyhetsnotis i , men denär värd att uppmärksammas.