prot · GI09114 · 1995-06-02 00:00:00 — Jag skall inte ge mig in i någon fas-tighetsskattediskussion här. Jag vill bara konstatera attvi beslutade om höjningen av fastighetsskatten från1,5 till därför att vi ville rädda en massa männi-skor från att få orimliga hyreshöjningar när den bor-gerliga regeringen ville dra in 3 miljarder för just deårgångar som hade det besvärligast. Vi tog alltså in depengarna för att klara hyreskostnaderna för människorsom bodde i de senaste årgångarna.När det gäller bostadspolitik har jag, utifrån detprogram som vi drev i valrörelsen, anledning att varastolt över det som har skett. Det är inte fråga om nå-gon ryckighet, utan om en medveten strävan i bo-stadspolitiken. Det handlade om att vi såg till att mangav förmånliga avskrivningar för industrins byggin-vesteringar. Det handlade om ett ROT-program förejul. Det handlade även om det vi har att behandla här . Även investeringsbidraget var en del av det pro-gram som vi socialdemokrater hade före valet. Detfinns en medveten linje i de här delarna.Vi får naturligtvis se sedan hur framtiden kommeratt gestalta sig när det gäller bostadspolitiken. Menjag hoppas, som vi har sagt tidigare här i kammaren,att vi skall få en bred lösning kring en långsiktighetnär det gäller bostadspolitiken.Anf. 12 INGA () replikHerr talman! Jag upprepar min fråga: Hur trorLennart att en byggnation kan komma i gångmed de här olika kontraproduktiva åtgärderna, somtar ut varandra? Jag förstår inte riktigt hur man skallfå det att gå ihop. Investeringsbidraget är, som jagsade, ett stort resursslöseri med tanke på den effektsom det ger.Anf. 13 () replikHerr talman! Tror att det kommer igång mer verksamhet om man ingenting gör än omman gör någonting?Anf. 14 () replikHerr talman! Jag skulle vilja fråga par saker.Investeringsbidraget skall ju fördelas av Boverketoch länsstyrelserna till delar av vårt land. Som jagsade i mitt anförande behövs det inget anslag i och inte heller på många andra håll i landet,på grund av att vi redan har ett bostadsöverskott ochatt nyproduktionspriserna ligger högt över vad folkkan betala. Det blir alltså en utbyggnad i storstadsom-råden, i attraktiva lägen, av i första hand bostadsrät-ter. Tycker att det här är god social-demokratisk bostadspolitik, att så ensidigt gynna ensådan här boendeform, för människor som troligtviskan betala hyrorna ändå, utan investeringsstödet?Hur skall vi göra med miljonprogrammet? Viväntade oss att det skulle komma någonting om mil-jonprogramsområdena i kompletteringspropositionen.Vi vet hur det ser ut. Vi vet vilka risker förslumningenmedför. Vi vet också att miljonprogramsområdena hargett betydligt större intäkter än vad de kostar i dag.De står alltså för subventionerna av annan byggna-tion.Vi borde göra något åt det här, av rättviseskäl,. Klarar verkligen de kommunalabostadsbolagen att ordna det här på egen hand förframtiden? Måste vi inte vidta sådana här åtgärder föratt klara segregationsproblemen? Jag är nyfiken påvad anser om de sakerna.Anf. 15 () replikHerr talman! Jag vill bara säga att jag tror, liksomOwe , att det är viktigt att vi vårdar det somfinns. Det är bara att konstatera att de stora delarna avbostadsproduktionen redan finns. Det som kommertill framöver blir naturligtvis marginellt i förhållandetill det som redan finns. Det är naturligtvis angelägetatt vårda det. Det paket som vi antog , somhandlar om ROT-program, gäller även . Detfinns ju möjligheter, med hjälp av de satsningar somriksdagen gjorde , att rusta upp, byggaom och fixa till även de områden som berörde.Han har naturligtvis rätt i att det inte finns behovav att bygga nytt överallt i landet. Det finns behov påen rad olika orter. Det här handlar om, som jag harsagt tidigare, att vi måste försöka få i gång det härsnabbt, eftersom det kommer att byggas framöver.Det handlar nu om en tidigareläggning, för att skapajobb inte minst för byggjobbare, om vi skall slippahöra att vi inte gör någonting . Det skulle bli somen propp som går ur flaskan , och det detskulle bli överhettning. Vi kan alltså få i gång nypro-duktionen , om än i begränsad skala, för att undvikadet som kan inträffa om ingenting görs.Anf. 16 () replikHerr talman! Jag tror nog att den marginella ny-byggnation som pratar om har möj-lighet att komma i gång ändå, men det gäller männi-skor som har betalningsmöjligheter.Den satsning som pratade omnyss är naturligtvis bra, men den är inte alls tillräcklignär det gäller miljonprogramsområdena. Vi anser måste se över hela boendemiljön. Det räckeralltså inte bara att rusta bostäder, utan det gäller attskapa goda boendemiljöer, så att alla kategorier avmänniskor vill komma tillbaka till det här boendet.Det gäller ju, precis som sade, att påett bra sätt värna och vårda det som redan är byggt.Det måste vara vår huvuduppgift. Därför tycker jagatt vi skulle ha använt de 2 miljarderna på ett annatsätt, som har föreslagit.Anf. 17 () replikHerr talman! Jag vill bara kommentera det OweHellberg sade om dem som har råd att betala. Detkommer naturligtvis alltid att finnas bostadsområdensom finner både köpare och hyresgäster, oavsett vaddet kostar. Men när jag pratar om nyproduktionhandlar det inte enbart om dem. Vi är medvetna omatt människor i vårt land blir allt äldre, och det finnsbehov av att bygga bostäder inte minst för äldremänniskor, för att det skall skapas en större rörlighetpå bostadsmarknaden. Just i den gruppen är det intesäkert att det handlar om välbärgade människor, utandet kan vara vanliga pensionärer som skulle behövaha ett bra boende men kanske inte klarar det ,just beroende på att kostnaderna är för höga.Jag är därför helt övertygad om att investeringsbi-draget kommer att bidra till en produktion som inne-bär att kan byggas fler bostäder även för dem som intehar det gott ställt.Anf. 18 ()Herr talman! I detta betänkande behandlas inves-teringsbidrag för bostäder samt ett program för miljö-investeringar. Medel för dessa anvisas från anslagetArbetsmarknadspolitiska åtgärder. Bostadsutskottethar också föreslagit hur man på bästa sätt nyttjar an-slagen.Under den förra mandatperioden var det på Cen-terns initiativ som det satsades nära 5 miljarder kro-nor för att stimulera ombyggnadsverksamheten ochför att bevara byggkapacitet. Att satsa på ombyggna-tion var viktigt bl.a. från miljösynpunkt, men ocksåmotiverat i en lågkonjunktur för att undvika att nöd-vändig och värdefull kapacitet skulle försvinna urbyggbranschen.Det var också på initiativ som riksdageninförde en skattereduktion för arbetskostnader i sam-band med reparationer av bostäder, s.k. ROT-avdrag,som gällde . Den åtgärden slogmycket väl ut, såväl från sysselsättningssynpunkt sommed tanke på det stora antal ombyggnationer somgjordes. Den nuvarande regeringen har fortsatt anslåmedel till statligt stöd för underhåll, reparation ochombyggnad. Efterfrågan är fortfarande stor, och totalthar för båda perioderna flera hundra tusen lägenheterbyggts om.Vi vet alla att det knappast byggs några nyasmåhus eller lägenheter. Vi vet också att det inomnågra få år blir bostadsbrist i vissa områden. långsiktsprognos för bostadsbyggandetfram beräknas att ca 30 000 lägenheterårligen efterfrågas.Den nuvarande höga räntenivån är dock en starktåterhållande faktor för bostadsbyggandet. För attavhjälpa detta föreslås nu ett tillfälligt investeringsbi-drag som skall stimulera till en tidigareläggning avnya byggprojekt. Förslaget är en överenskommelsemellan Socialdemokraterna och Centern.Som sagts tidigare föreslås reglerna för stödet bliså enkla som möjligt, nämligen att bidrag skall utgåmed av bidragsunderlaget för det reguljäranybyggnadsstödet. Ansökningar skall inlämnas senastden och projektet vara färdigställt tillden 1 juli 1997.När det gäller programmet för miljöinvesteringarhar utskottet tidigare gjort tillkännagivanden i betän-kandet BoU18 beträffande inom vilka områden det ärangeläget med stödinsatser. Då var inte finansieringenklar. angav då i ett särskilt yttrande att finan-sieringen måste lösas innan vi tog ställning till pro-grammet.Centern har också i flera motioner vid olika tillfäl-len fört fram behovet av ökat kretsloppstänkande ibyggandet och om åtgärder i riskfyllda inomhusmiljö-er. Det som föreslås uppfyller många sådana krav.Herr talman! Jag yrkar härmed bifall till utskottetshemställan i betänkande BoU21.Anf. 19 PER ()Herr talman! Dagens debatt om jobben utgör påsitt sätt finalen på första arbetsår eftervalet, och i än högre grad finalen på regeringensförsta år vid makten i dess allra mest vitala fråga. Fålöften var ju för Socialdemokraterna så heliga som närpartiet i valrörelsen lovade att klara sys-selsättningen. "Jag är på väg att föra landet ur massarbetslöshe-ten", förklarade följdriktigt också en karsk arbets-marknadsminister redan några månader efter sitt till-träde - dock, redan då, inför en alltmer undrandeallmänhet.Herr talman! vet vi hur det har gått. Sverigeär bokstavligen på väg att fastna i massarbetslösheten.Trots högkonjunkturen sjunker arbetslösheten endastmycket långsamt, t.o.m. långsammare än vad rege-ringens eget arbetsmarknadsverk tidigare hade hop-pats och trott. Allt om allt står en miljon människoroch litet till utanför den ordinarie arbetsmarkna-den.Herr talman! Det är egentligen ännu värre än så.Av den proposition som nu diskuterarframgår att regeringen inte ens själv tror på att denklarar att pressa ned arbetslösheten till acceptablanivåer. I de egna långsiktiga bedömningarna kommerman inte längre ner än till arbetslöshet.Dessa prognoser förutsätter dessutom att allt, bok-stavligen allt, regeringen företar sig skall lyckas till100 %. De senaste årens erfarenheter på arbetsmark-nadsområdet låter antyda att sådana antaganden inte ialla delar är direkt realistiska.Att socialdemokraterna accepterar en arbetslöshetpå på toppen av en högkonjunktur är anmärk-ningsvärt. För enskilda och för samhällsekonomin ärdet tragiskt. Att partiet har misslyckats medatt uppnå sina sysselsättningsambitioner är förvissouppenbart. Men att också själva ambitionerna nuförefaller avvecklade är såvitt jag kan förstå historisktunikt.Herr talman! Jag skall inte spekulera i vad dettakan få för konsekvenser för det socialdemokratiskapartiet som parti. Om sådant kan den intresseradesjälv läsa i eller i andrapartiet närstående publikationer. Här och finns detskäl att notera att initiativen för att främja bättre vill-kor för nya jobb måste komma från andra. Socialde-mokraterna har kapitulerat i fråga om jobben.Att initiativen måste komma från andra under-stryks också av det gångna årets mera konkreta erfa-renheter av arbetsmarknadspolitiken.När den socialdemokratiska regeringen övertogansvaret stod en s.k. förnyelse av arbetsmark-nadspolitiken högt på dagordningen.Tre bärande inslag i denna förnyelse var ett riktatanställningsstöd - RAS -, en ny s.k. ungdomsintro-duktion samt någonting som hade fått namnet arbets-företag. Samtliga dessa tre ingredienser i arbetsmark-nadspolitiken står som snabbresta monu-ment över en feltänkt politik.För att börja med RAS så har denna nya form förstöd till företag blivit det misslyckande som praktiskttaget alla - oräknad - tidigt varna-de för. 20 000 ansökningar om stöd har det, såvitt jagförstår, till slut blivit, jämfört med de över 100 000som arbetsmarknadsministern tidigare utlovade. Hurmånga av dessa 20 000 som i sin tur avser anställ-ningar som inte skulle kommit till stånd annars är detdessutom ingen som vet.De sysselsättningsmässiga effekterna av RAS blirdärmed precis så minimala som man kunde befara.Långsiktigt har RAS gjort betydande skada dels ge-nom att det ytterligare har bidragit till bidragstänkan-de i företagen, dels därför att det ytterligare en bitunderminerar tilltron till en arbetsmarknadspolitikvärd namnet.I en tidningsintervju uttalade sig ar-betsmarknadsministern om RAS-debaclet och be-stämde sig därvid för att skylla problemen på företa-gen. Många skulle nog ha ansett det klädsamt omarbetsmarknadsministern hade varit karl för sin hattoch medgivit att det var han som hade fel och kriti-kerna som hade rätt. En regering som vägrar att er-känna det uppenbara kommer nämligen att få svårt attbli tagen på allvar när arbetslöshetsbekämpningen numåste gå vidare.Herr talman! Ungdomsintroduktionen var rege-ringens andra arbetsmarknadspolitiska förnyelse. Ettanställningskrav bands till insatserna för att beredaflera unga kontakt med företag och arbetsmarknad.Resultatet lät inte vänta på sig - återigen blev detsom kritikerna från början hade varnat för. Antaletungdomar som kunde bli delaktiga i de särskildainsatserna minskade lika snabbt som en sten sjunker.Det innebar att färre fick möjlighet att visa för enkommande fast arbetsgivare vad de egentligen gickför. Härigenom förvärrades ungdomsarbetslösheten ionödan.På detta område blev bevisen för misslyckande tillslut så överväldigande att t.o.m. regeringen nu harkastat in handduken. Det är bra att det som för Soci-aldemokraterna var högstavisdom nu har blivit tvärtom. Ännu bättre hade detemellertid varit om regeringen från början hade"öppnat dövörat".Det tredje elementet i regeringens förnyelsepoli-tik, arbetsföretagen, förefaller - gudskelov är manberedd att tillägga - inte ens ha överlevt utrednings-stadiet. För detta skall i ärlighetens namn möjligenarbetsmarknadsministern hyllas. Det är emellertid enkälla till en än mer vidsträckt oro att förslagets upp-hovsman nu har vandrat vidare till europeiska uppgif-ter. Det finns skäl att med stor uppmärksamhet följadet europeiska arbetet för flera jobb från denna spe-ciella utgångspunkt.Herr talman! Arbetsmarknadspolitiken är en del -men bara en del - av förklaringen till att arbetslöshe-ten är onaturligt stor. Att de regeringsförslagsom diskuterar på någrapunkter innebär helt om är mot denna bakgrund väl-kommet.För det första skall den ungdomspraktik som av-skaffades återinföras åtmins-tone delvis.För det andra skall akademikerpraktiken som ock-så avskaffades återinföras,om än under nytt namn.För det tredje sänks ersättningsnivån i a-kassan,efter det att regeringen tidigare i vår utmålat sådantsom utslag av den hemskaste högerpolitik.Herr talman! Tillåt mig att i det senare hänseendetuppriktigt gratulera regeringen för att den rakryggatbestämt sig för att på denna punkt byta ståndpunkt.Jag ber också att för framtiden få anbefalla moderatapartimotioner till läsning. Vi är glada varje gång viser att modet sprider sig.Herr talman! Aldrig så många åsiktsbyten inomarbetsmarknadspolitiken kommer emellertid inte attklara jobben. Jobben kommer inte att kunna uppståmed mindre än att villkoren för som företags-och tillväxtnation förändras i grunden.I dessa avgörande hänseenden finns få, om ensnågra, tecken på att regeringen förstår vad det är somkrävs för att kreativitet och utvecklingsförmåga skallkunna främjas. När regeringen chockhöjdeskatten på företagande, minskade provanställnings-möjligheten och återreglerade arbetsrätten bevisademan - tyvärr - hur litet man har förstått om villkorenför växt.Det är min övertygelse att står införett betydelsefullt val av färdriktning. Skall vårt landkunna klara en ny tids utmaningar, tillväxten och denya jobben måste företagandet som företeelse, livsstiloch kultur ges försteg framför annat. Skatter och lagarmåste prövas bokstavligen mot frågan om de gynnartillväxt av företagande eller motverkar sådant. Detsom inte gynnar tillväxt av företagande måste avveck-las. I annat fall kommer att fortsätta att rut-scha utför - tillväxten förblir låg och arbetslöshetenhög.Att sätta företagandet som motor för ochsom motor för de nya jobben är, herr talman, modera-ternas linje. En sådan linje och bara en sådan kanpressa arbetslösheten under regeringens 10-procentsnivå. Ett fortsatt harvande inom de ramarregeringen anger leder inte till ett acceptabelt resultat,vilket regeringens egna prognoser i dagens debattun-derlag bekräftar.Väljs inte företagsvägen är den ofrånkomliga kon-sekvensen inte bara att arbetslösheten kommer attfastna på en hög nivå, utan också att våra samladetillgångar blir knappare. Det ger lägre löner, sämresjukvård, sämre skola och en mindre trygg ålderdom.I fråga om företagandet skramlar regeringspoliti-ken som tomma tunnor. Näringsministern är försvun-nen. Det regeringen gör går åt fel håll.Moderaterna har, herr talman, presenterat sitt pro-gram för att förbättra villkoren för flera, riktiga arbe-ten. Det är ett program i sju punkter som finns utveck-lat i den motion som är vårt alternativ till dagensregeringsförslag.1. Företagen måste kunna växa och fler företagetableras. En tillfredsställande riskkapitalförsörjningmåste tryggas.2. Skattesystemet måste ge goda förutsättningarför arbete och företagande, genom att skatterna sänks.Det gäller särskilt skatten på arbete. Skatten påtjänster utformas så att skattekilarna reduceras.3. Lönebildningen måste främja rekrytering av nyarbetskraft, men också av karriär och arbetsbyten.Arbetsmarknadsparterna bär ett huvudansvar för attåstadkomma en bättre fungerande arbetsmarknad.4. Arbetsmarknaden måste bli en verklig marknad.Dagens arbetsmarknadslagstiftning måste reformerasoch generella möjligheter öppnas för enskilda an-ställningsavtal mellan företag och medarbetare. Beslutbör fattas om en liberalisering av arbets-lagstiftningen.5. Socialförsäkringarna måste ändras så att de be-främjar arbete, men också för att medge nödvändigtskydd när rörligheten på arbetsmarknaden tilltar.Arbetslöshetsförsäkringen skall vara allmän. Möjlig-heten till evig rundgång mellan a-kassa och arbets-marknadsåtgärder bryts.6. Utbildningen måste vara av hög kvalitet. Denbör kunna fortgå under hela yrkeslivet för att främjakompetenstillväxt och rörlighet. Ett system med per-sonliga utbildningskonton introduceras liksom en nyyrkesteknisk utbildning.7. Arbetsmarknadspolitikens effektivitet måstehöjas, bl.a. genom sådana ersättningsregler att ettaktivt arbetssökande främjas. domine-rande ställning inom arbetsmarknadspolitiken sesöver.Detta, herr talman, är vårt program för att skaffaSverige nya arbeten.Just nu är det särskilt viktigt att understryka bety-delsen av en resolut avreglering av arbetsmarknadenoch av sådana skatteförändringar som kan bidra till enkombination av nyindustrialisering och expansion avtjänstejobb. Här, herr talman, behövs inga utredning-ar, utan ett ledarskap som kan ge en ny start.Få gånger är det så uppenbart som i fråga om tjäns-terna att ett riksdagsbeslut får snabba och konkretaeffekter. Varför säger socialdemokraterna nej?Herr talman! Det finns ingen brist på arbetsuppgif-ter i det svenska samhället. När arbetslösheten bitersig fast på orimliga nivåer är detta ett tecken på poli-tiska, och för den delen fackliga, tillkortakommandennär det gäller att skapa förutsättningar för att dessaarbetsuppgifter också skall kunna utföras på en öppenmarknad.Politiken kan inte ordna jobben, det är den dyr-köpta läxan av den s.k. svenska modellen. Däremotkan politiken skapa villkor som leder till att andra kangöra det. Det är denna uppgift politiken nu med allkraft och kompromisslöshet borde ta sig an.Herr talman! Jag ber att få yrka bifall till reserva-tionerna 1 och 6 till arbetsmarknadsutskottets betän-kande och i övrigt understryka att själv-klart står bakom också övriga reservationer med mo-derata namnunderskrifter.Anf. 20 ()Herr talman! Arbetslösheten får aldrig accepteras.Det kan synas vara onödigt att säga det, men erfaren-heten visar att tanken snabbt anpassar sig till nya ochhögre nivåer. står det helt klartatt står inför en svår uppgift när det gällerarbetslösheten.En radikal kursändring måste till inom arbets-marknadspolitiken för att vi skall undvika att hamna ien permanent massarbetslöshet i . Risken föratt det skall ske är dess värre stor. Den uppgång påarbetsmarknaden som vi har sett ver-kar nu vara bruten. Varslen om uppsägningar ökaråterigen temporärt och antalet lediga platser har stag-nerat.Kronkursen och räntorna ligger på för hela eko-nomin farliga nivåer. De stora förlorarna är alla somstår utan arbete. Man kunde vänta sig att regeringenskulle ta i med krafttag för att bekämpa arbetslöshe-ten. Tyvärr är det inte så, eftersom regeringen i storadelar för en felaktig politik, som leder till att fler ochfler hamnar utanför den ordinarie arbetsmarknaden.Vem minns inte det jättestora mötet här ute påMynttorget, då 30 000 människor eldades av dentidigare oppositionsledaren i ett yvigttal. Han sekonderades av den partipolitiskt lojale LO-chefen. Det var många som trodde på budskapet, ettregeringsskifte till socialdemokratisk ledning skullelösa problemen.Men är det annorlunda. Statsminister vill inte gärna träffa de fackliga ledarna,enligt uppgifter i pressen. LO-chefen är lika diskretsom en legationssekreterare på sin första pryotjänst.Herr talman! Socialdemokraterna är duktiga på attelda massorna. Men den socialdemokratiska regering-en har misslyckats med att häva massarbetslösheten.Minst en halv miljon nya jobb behövs för att ar-betslösheten skall sjunka rejält. Dessa jobb måstedessutom komma inom det privata näringslivet. Förmånga politiker är detta en ny iakttagelse, då helasysselsättningstillväxten harskett i den offentliga sektorn. I den privata sektornfinns det i praktiken inte fler sysselsatta än för 40 årsedan.Jag är förvånad, herr talman, över att regeringenredan har ställt in sig på att arbetslösheten kommer attvara 1998. Det är märkligt med tanke påatt socialdemokraterna i valrörelsen gjorde ett stortnummer just av sin förmåga att ta ned arbetslösheten.Det är farligt att, som synes vara fallet, ge upp.Från sida har vi hävdat att arbetslöshetengår att dra ned med hjälp av en klok och samlad poli-tik för tillväxt, kombinerad med en offensiv arbets-marknadspolitik. Den har alltså inte enbart konjunktu-rella orsaker. För att lösa arbetslöshetsproblemenkrävs också insikt om att arbetsmarknaden genomgårförändringar till följd av att alltmer utvecklastill ett kunskapssamhälle.Herr talman! Alltsedan maktövertagandet i höstashar Socialdemokraterna med stöd av Vänstern, ivrigtpåhejade av LO, genomfört åtgärder som på ett all-varligt sätt försvårat för främst småföretagen att skapanya arbetstillfällen. hävdar att det är i denprivata sektorn som vi nu måste hjälpa fram de nyajobben och som regel i de små företagen.Propositionen heter En effektivare arbetsmark-nadspolitik. Man kan fråga: Vad är en effektivarearbetsmarknadspolitik? Som framgår av utskottsbe-tänkandet skiljer sig meningarna åt.Regeringen gjorde bedömningen att RAS var ef-fektivt samt att det var effektivt att återställa arbetsrättoch arbetslöshetsförsäkring . I dennya propositionen kommer ett lappverk av åt-gärdsändringar och vissa besparingar. I stället för attgå in på varje enskild detalj tänkte jag uppehålla migmer vid några principiella markeringar.När det gäller effektiviteten har jag en del syn-punkter. Det är ju fråga om att främja sysselsättningengenom ett näringsliv som klarar sig självt och expan-derar. Det är också fråga om att hindra långtidsarbets-lösheten från att få fäste.Om man lyckas med dessa båda frågor blir det enlångsiktig effektivitet. Därför är det viktigt att föra enpolitik som främjar näringslivets och särskilt de småföretagens expansion. Hindren för företagande måsteundanröjas.Det är i detta sammanhang man måste bedöma desmå förändringar som den förra regeringen gjorde föratt anpassa arbetsrätten. Dessa innebar steg i rättriktning för småföretagens del. Dessa steg betyddeuppenbarligen nytt hopp och ny framtidstro för före-tagarna.Skattehöjningarna och återställandet av arbetsrät-ten är alltså exempel på att det på ett mycket allvarligtsätt blivit svårare för småföretagen att växa. Syftetmed reformeringen av arbetsrätten, som gjordes avden förra regeringen, var just att göra lagstiftningenflexibel och smidig för både företag och anställda.Socialdemokraterna gjorde i oppposition gällande attreformeringen skulle rasera hela arbetsrätten.