prot · GJ0932 · 1995-12-06 00:00:00 — Redan då hade det vål-dets stabilitet som hade präglat Öst- och Centraleuro-pa ersatts av den osäkra ochsvårförutsägbara säkerhetspolitiska gråzon som vifortfarande kan se mellan och Öster-sjön.Det är det stora perspektivet och de ganska småskillnaderna som vi kan se mellan 1992 och 1995.Men det har också hänt saker som bör fåoss att tänka till och som bör få oss att ta orden omsäkerhetspolitisk kontrollstation på allvar. Det gällerdatumen och . Den17 november blev det ju klart för t.o.m. den blindebedömaren att inte längre håller, attRyssland inte har för avsikt att följa det. Under höstenhar en politisk situation i tyvärr spelats upp,där militäristiska, storrysknationalistiska och gam-melkommunistiska krafter förstärkt sin position.Under perioden och fram till nu harfaktiskt vår säkerhet, utan att det militära hotet pånågot sätt ökat, om att den politiska osäkerhetenkommer att förbli en avgörande faktor i den ryskautvecklingen blivit allt klarare för oss. Dessutom harTjetjenien invaderats. har många andra ryska ledare ändrat sina uppfatt-ningar om t.ex. ryskt medlemskap i . Sedan dentiden har många ryska politiker börjat låta alltmer somVladimir Zjirinovskij gjorde då när han betraktadessom en ensam galning. Stämningsförändringarna ärfaktiskt ganska betydande. Det anser jag också skallleda till att man ställer krav i konkret handling när detgäller utformningen av vårt försvar.Om regeringens konkreta förslag kan man sägamycket. Man kan säga ömsom vin och ömsom vatten,även om den senare produkten enligt min uppfattningdominerar blandningen. Kort sagt, med regeringensförslag blir försvaret för litet, för dåligt och får feluppgifter. Låt mig börja med uppgifterna.Med utgångspunkter skall försvaretvara ett försvar. Två av huvuduppgifterna för försva-ret skall vara de som regeringen anser som viktiga, enuppfattning som även utskottet delar, nämligen attförsvaret skall kunna försvara vårt land mot väpnatangrepp och att värna vår territoriella integritet. Deandra två huvuduppgifterna som regeringen anger ochsom utskottets majoritet godkänner är viktiga uppgif-ter för det svenska försvaret, men inte på samma nivåsom försvaret av vårt land.Internationella insatser är en viktig uppgift. Menså länge som vi inte ingår i ett fungerande säkerhets-system, där vi också kan vara säkra på att få hjälputifrån, kan dessa uppgifter inte höjas upp till sammanivå och till samma dignitet som värnet av vårt land.Försvaret mot nationella påfrestningar och katastroferi fredstid kan enligt vår uppfattning inte jämställasmed försvaret av vårt land, därför att de är fullständigtväsensskilda. Ett väpnat angrepp mot byggerpå en medveten och noga planerad vilja att förgöraoch förstöra vår frihet och omintetgöra vår självstän-dighet. Nationella katastrofer må vara hur otäcka somhelst och få stora och allvarliga konsekvenser, men debygger snarare på den mänskliga faktorn och påslumpens skördar än denna medvetna strävan att för-göra vår självständighet.Dessa båda nya huvuduppgifter har föga uppmärk-sammats i debatten, vilket jag tycker är synd. Jagtycker att det är fel att regeringen grundar sina be-dömningar kring dessa och kring det som man be-tecknar som det vidgade säkerhetsbegreppet, somenligt min uppfattning inte är någon nyhet.För oss som jobbat länge med dessa frågor - jagarbetade själv i mitt partis ungdomsförbund i börjanav - är detta en självklarhet, att fred ochfrihet är odelbara saker, att demokrati och marknad-sekonomi var en förutsättning för fred i , att viinte kunde acceptera det sovjetiska förtrycket och attvi var tvungna att motverka den fredsrörelse som pådet begynnande försökte underminerademokratiernas försvarsvilja och på det sättet öppnamöjligheterna för despoti och acceptans av diktatu-rerna och deras samhällssystem. Självklart kräver engemensam säkerhet demokrati och marknadsekonomi,vilket i sin tur leder till en politisk och social stabilitetsom minskar riskerna för krig. Det vidgade säkerhets-begreppet är sålunda en självklarhet, och dess vikti-gaste exponent, som många har talat om här , ärsjälvklart det nära samarbetet i Europeiska unionen.Likväl får det tal som omger detta begrepp inte få ossatt bortse från de säkerhetspolitiska realiteterna ochanvändas som ursäkt och förevändning för att minskadet militära försvar som är kärnan i vårsäkerhetspolitik.För att anknyta till det som jag sade om att försva-ret blir för litet, för dåligt och får fel uppgifter vill jagsärskilt nämna några punkter. Försvaret blir för litetför att försvara . Det är ett faktum som fåttflera moderata politiker att under det här året tala omomslagspunkter och nedre gränser för försvarets för-måga. Det är helt uppenbart att det finns sådana grän-ser. Det är lika uppenbart att ingen i den här kamma-ren eller någon annanstans kan säga exakt var dessagränser går. Men att hålla en debatt levande kring vadSverige faktiskt behöver i form av försvar för attkunna upprätthålla den linje i frågan om eget försvareller försvar i allians med andra är otroligt väsentligtockså . Alliansfriheten ställer mycket högakrav på oss själva och vår egen försvarsförmåga. Attstå utanför system av säkerhetsgarantier från andrakräver ett starkt försvar. Det är det som regeringen nuenligt vår uppfattning nu äventyrar med sina, trotsallvarsord och trots försök att mörka detta, drastiskaoch dessutom dåligt underbyggda nedrustningsför-slag.Det som slog mig när jag först läste igenom pro-positionen var det som saknades i regeringens förslag,nämligen stora avvägningar kring hur det skall blimed framtidens personalförsörjning, främst när detgäller pliktpersonalen, men också när det gäller detmateriella innehållet i försvaret.Båda dessa saker är helt avgörande för vilkenkvalitet försvaret kommer att få, och de är också -och det är kanske det allvarligaste inför det beslutsom kammarens majoritet, enligt vad jag erfarit, sena-re har för avsikt att fatta - av avgörande bety-delse för den summa pengar som vi vill avsätta tillförsvaret.Det här bägge "ofullständigheterna" kombinerasmed ganska grovt tillyxade förbandsvolymer ochneddragningar när det gäller den militära försvarsef-fekten, som inte är 4 miljarder utan snarare 7. Dettahar jag i många sammanhang tidigare förklarat. Denfråga som jag ställt mig är: Menar regeringen verkli-gen att skall göra en helhetsavvägning, trotsatt delavvägningar saknas? be-handling av vår partimotion visar att främst Social-demokraterna och saknar varje insikt i justdenna problematik och att de är slaviskt bundna vidden första och hittills enda utrikes- och säkerhetspoli-tiska meningsyttring som är känd från finansminis-tern, den blivande statsministern. Perssondoktrinen,som innebär att besparing är begärd och skall verk-ställas, är nämligen numera huvudlinjen i svenskförsvarspolitik.Perssondoktrinen tar ingen hänsyn till säkerhets-politiken och omvärlden.Perssondoktrinen tar ingen hänsyn till effekternaav besparingarna.Perssondoktrinen fastställdes i den ekonomisk-politiska propositionen och innebär attbesparingen skall genomföras - kosta vad det kostavill och innan konsekvenserna av besparingen kananges annat än mycket rudimentärt.Frågan om konsekvenserna t.o.m. inom det be-gränsade försvar som regeringen och Centerpartietställt sig bakom kvarstår dessutom. När vi fattar be-slut vet vi inte vilken kvalitet vi får. Räckerpengarna till mer än själva flygplanen till flygvapnet?Räcker pengarna till en fortsatt modernisering av12 brigader i armén?En fortsatt mekanisering - något som jag anser ären självklarhet, och jag hoppas att kammarens leda-möter delar min uppfattning - kräver att vi fullföljerde planerna försvarsbeslut på att anskaffa600 och utlösa optionen på ytterligare90 stridsvagnar. Detta räcker till att förse 9 av de12 brigaderna med bra och riktig utrustning. Problemkvarstår alltså utöver det. Frågan är: Räcker regering-ens pengar till det?Samma fråga kan ställas på det området.Vi kan ju inte bara prata om volymen när det gällerytstridsfartyg och ubåtar, utan vi måste också koppladetta intimt till kvaliteten. Vi har ställt oss bakomregeringens bedömning vad gäller antalet på denmarina sidan, under den absoluta förutsättningen attförnyelsen fortsätter.I mars kommer sanningens minut. Först då vet re-geringen och därmed också vad dagensbeslut innebär i denna del. När det gäller en del per-sonella och materiella frågor som jag tidigare pratatom kvarstår frågetecknen till nästa höst.För oss moderater var försvarsbeslutet ettframsynt beslut som stod för förnyelse i motsats tillden förstörelse som FB 95, om man får kalla det så,faktiskt innebär en avsevärd risk för.Inriktningen var ett modernt och flexibelt försvarberett på olika typer av händelseutveckling, ocksåsådan händelseutveckling som inte grundas på denplaneringsförutsättning som utrikesutskottet och för-svarsutskottet gemensamt avvisar - nämligen det somförutsätter att ett väpnat angrepp är en del i en inter-nationell stormaktskonflikt som eskalerar till högnivå. Just sådana bindningar kring exakta scenarionoch angreppsfall - det gäller strategiska situationer -tror jag är till nackdel för försvarsplaneringen. Vibehöver ett flexibelt försvar som kan klara av olikauppgifter i stället för att vara fångna i det kalla krigetsgamla marginaldoktriner och begrepp - t.ex. nordiskstabilitet - som antingen blivit obsoleta eller somförlorat sin relevans.I nu föreliggande betänkande finns det ett sam-manhållet moderat förslag till alternativa beslut sombygger på en annan ekonomisk nivå - utan att för denskull, utifrån det dåliga underlag som finns - exaktbestämma hur mycket pengar försvaret skall få.När det gäller den ekonomiska nivån är det utantvivel så att ett rimligt fullföljande av för-svarsbeslut kräver en ungefärlig nivå motsvarande detbeslutet.Till sist vill jag kommentera några positiva för-ändringar i utskottets betänkande. Det gäller pliktfrå-gorna, ledningssystemet och frågorna om anställdpersonal. Utskottet har ägnat avsevärd tid åt att försö-ka titta framåt och bortse från motsättningarna när detgäller de ekonomiska frågorna och stridskrafternasutformning. Goda förslag har lagts fram som delvismodifierar regeringens.Jag förutsätter, försvarsministern, att regeringennogsamt läser igenom utskottets betänkande och läm-nar de förändringar i sina planeringsanvisningar somdetta kräver, så att myndigheterna efter dagens beslutfår ingångsvärden.Fru talman! Jag yrkar bifall till de moderata reser-vationerna 1, 2 och 10; detta för tids vinnande. Na-turligtvis står jag och övriga moderater i samma ut-sträckning även bakom de andra reservationerna frånoss moderater.Anf. 62 ()Fru talman! I likhet med föregående talare in-stämmer jag vad gäller det vidgade säkerhetsbegrep-pet. Det är mycket glädjande att vi har fått till ståndett vidgat säkerhetsbegrepp där frågor om miljöhotoch om hot mot människors säkerhet har vägts in.Grunden är den säkerhetspolitiska rapport somkom och som på ett förtjänstfullt sätt lyfterfram de faktorer som i minst lika hög grad utgör vårgemensamma säkerhet - eller hot mot säkerhet, sommilitära angrepp.Utrikesministern har lämnat kammaren, menjag vill välkomna det som hon tog upp i sitt anföran-de, nämligen att det inte bara gäller säkerheten i vårtnärområde. som nation är i lika hög gradindraget i och berört av, och skall även agera, frågorom säkerheten runt om i världen. Inbördeskrig i Afri-ka, angrepp på andra stater i , diktatureri osv. är angelägenheter också för ,eftersom de här sakerna innebär ett hot mot den glo-bala säkerheten och för möjligheter att fun-gera som nation.Vidare vill jag instämma i värderingen att Sverigekan göra stora insatser på det internationella området- framför allt inom FN, men även genom vadgäller säkerheten i Europa.Försvarsministern tog upp frågan om minskadeförsvarskostnader och nödvändigheten av att dettagörs i ett europeiskt perspektiv - flera europeiskaländer har ju gått in för kraftigt minskade försvarsan-slag, liksom exempelvis - och det välkomnarjag. Däremot hade jag önskat att försvarsministernskulle vara villig att gå ännu längre. Vi i Vänsterpar-tiet är nämligen övertygade om att ytterligare bespa-ringar kan göras på Försvarsdepartementets område.Fru talman! Sedan till frågan om neutralitetspoliti-ken. Jag understryker att det som framgår av det ge-mensamma betänkandet är oerhört väsentligt, nämli-gen att neutralitet och inställning till denmilitära alliansfriheten kvarstår. Där finns ingen för-ändring.Jag tror att det är väsentligt att vi tar upp fråganom neutraliteten, även om det kommer att fungera i ettförändrat världsläge. Väldigt många debattörer tarfrån tid till annan upp och ifrågasätter detta. Det se-naste angreppet gjordes av i gårda-gens :"Dubbelheten ingår i det som blivit neutralitetenspolitiska kultur. Den kommer att överleva neutralite-ten. Långt efter det att vi slutat vara neutrala kommervi att tänka som om vi vore det." Rubriken är Myste-riet i svensk säkerhetspolitik.Jag tror att vi i samtliga partier har ett starkt in-tresse av att utåt i den offentliga debatten försvara densvenska neutraliteten och nödvändigheten av att detbegreppet består, både som begrepp och i form avverkligt agerande.Av både regeringens proposition och utskottetsbetänkande framgår det att den svenska ambitionsni-vån beträffande deltagande i fredsfrämjande aktivite-ter står fast och skall ökas. Likaså framgår det att delångsiktigt preventiva åtgärderna är ett väsentligtområde för svensk utrikespolitik.Jag vill instämma i detta och menar att vi därmedockså måste visa det jag var inne på tidigare, nämli-gen hur försvarsbudgeten för det militära försvaretkan minska och hur vi i stället kan satsa betydligt merpå fredsfrämjande aktiviteter och på att agera när detgäller preventiva åtgärder.Det som också framgår av betänkandet, och somkan ge anledning till viss oro, är betoningen av hur vigenom ett medlemskap i kan främja säkerheten.Både och har tagitupp de problem som faktiskt föreligger. Jag skall inteupprepa dem, men jag tror att det är oerhört väsentligtatt se att svensk säkerhet och svensk alliansfrihetmycket väl går att förena utan medlemskap i unionen. Jag tror också att det är väsentligt attunderstryka att ett svenskt medlemskap i inteär aktuellt.Där vi i betänkandet talar om både VEU och andrainternationella organisationer menar jag att det ärväsentligt att understryka att möjligheten till medlem-skap och även till observatörsskap i VEU inte bordevara förenlig med svensk neutralitet. VEU utgör ettförsvarssamarbete och syftar på lång sikt till en för-svarsunion.I betänkandet tar man upp frågan om Petersbergs-överenskommelsen , som stadgar att VEUskall kunna ha helt andra uppgifter - av fredlig karak-tär, av preventiv karaktär osv. Men jag menar att detändå är klart fastlagt vad VEU syftar till, och därmedvore det naturligt för att finna andra kanalerför fredliga uppgifter, t.ex. via och via andrainternationella organ.Herr talman! Jag kommer till det som jag sersom det stora problemet i det här betänkandet. Detgäller regeringens och det sammansatta utskottets synpå vapenexporten. Man vill från båda sidor under-stryka hur väsentligt det är med internationellt samar-bete inom försvarsindustrin och hur rimligt det är attstaten söker underlätta försvarsindustrins arbete ochmöjligheter till export. Man talar t.o.m. från regering-ens sida om att aktivt stötta försvarsindustrin vadgäller dess exportansträngningar. Längre fram i be-tänkandet tar man också upp frågan om ett svensktnärmande till WEAG, Western European ArmamentsGroup.I och för sig anbefaller utskottet senare viss för-siktighet i utvecklandet av samarbetet med WEAG.Det välkomnar vi från , men jag menaratt det ändå klart framgår att utskottets majoritet är förett officiellt stöd till exportindustrin och att man ärangelägen om att skapa betingelser för en livskraftigförsvarsindustri. På den punkten har vi i Vänsterpar-tiet kraftiga invändningar. Vi menar att det inte är ettsvenskt intresse att utveckla den svenska försvarsin-dustrin. Vi vill avveckla svensk försvarsindustri. Vivill inte att engagerar sig i ett internationelltutvecklande av försvarsindustrin i eller någonannanstans.Försvarsindustrin är naturligtvis angelägen om attsäkra sysselsättningen. På den punkten kan jag ocksåförstå regeringen som naturligtvis inte från annan kan lägga ner stora industrier. Men jag me-nar att försvarsindustrin har ett enormt ansvar på dethär området och att den på intet vis - sett till sviktan-de finanser för vapenindustrin världen över - harförsökt leva upp till att ta sitt ansvar och utveckla civilproduktion.Jag var på ett besök på i Karlsko-ga, och till min förfäran såg jag att den utveckling avcivila produkter man ändå har talat om - att utvecklakrockkuddar, att göra om ammunition till civila pro-dukter, att ta fram minröjare osv. - är av en oerhörtliten dimension. Man har inte på allvar satsat här ochförstått att vapenindustrin som sådan bör minska ochatt man i stället bör satsa på civil produktion. Man harhelt enkelt ingen beredskap för detta. Jag menar attvapenindustrin har ett ansvar för alla de människorsom arbetar inom den sektorn och som naturligtvisbehöver ha fortsatt utkomst.En annan fråga som berörs i det betänkande sombara försvarsutskottet står för gäller minor. Jag ärnaturligtvis glad för att man i det här betänkandetlyfter fram hur väsentligt det är att fortsätterde internationella insatser som görs för att få bortminor, för att få ett internationellt förbud och för att fåtill stånd minröjning i de länder som har drabbats ochsom har minor. Vi vet att genom svenskaförhandlare gör ett utomordentligt viktigt och braarbete på det här området.Trots det kvarstår faktum: Vi har kvar minor i detsvenska försvaret. Jag anser att det är en skamfläckför att vi inte har gjort rent hus på det härområdet, när vi agerar utåt.Jag har tidigare haft en diskussion med försvars-ministern om detta och har ännu inte fått klart för mignär vi kan komma till beslut på den här punkten. Jagbeklagar att utrikesministern var tvungen att lämnakammaren, för jag menar att för en utrikesministermed ansvar för de internationella förhandlingarnamåste detta vara ytterst besvärande. Jag hoppas att vidett annat tillfälle få svar från utrikesministern på vadman planerar att göra på det här området.För övrigt anser jag att verksamheten med svenskaminor måste upphöra för att vi skall få inter-nationell trovärdighet.Till slut, herr talman, instämmer jag i Vänsterpar-tiets reservationer, men jag vill särskilt yrka bifall tillreservation 9 om vapenexporten och till reservation15 i försvarsutskottets betänkande om ett internatio-nellt förbud mot s.k. antipersonella minor.Anf. 63 () re-plikHerr talman! Mycket av det som är av så väsensskild karaktär att det skulle taflera dagar av kammarens debattid att reda ut me-ningsskiljaktigheterna.Jag skulle bara vilja ställa ett par frågor till EvaZetterberg och jag förutsätter att hon representerar sittparti. Frågorna gäller hennes utsaga att Vänsterpartietvill avveckla svensk försvarsindustri. Min första frågaär: Stämmer detta? Min andra fråga är: Hur anser EvaZetterberg i så fall att detta kan förenas med kravet påett militärt försvar i även fortsättningsvis ochden anskaffning av vapen som detta försvar i så fallkräver utifrån?Vilken högre moral skulle det alltså innebära attbidra till arbetstillfällen och produktion av förstörel-sebringande materiel i andra länder i stället för attproducera dem här hemma?Anf. 64 () replikHerr talman! Jag trodde att det var en väl kändståndpunkt att hävdar att det går attavveckla svensk försvarsindustri. Däremot ser vinaturligtvis att det inte går att göra det från annan med de konsekvenser det har för sysselsätt-ningen. Vi har lagt upp en långsiktig plan. På fem åranser vi att det skulle vara möjligt att genomföradetta. Det jag beklagar är att försvarsindustrin självinte har tagit tillfället i akt att utveckla alternativ pro-duktion för att ha en beredskap för en sådan föränd-ring.Anf. 65 () re-plikHerr talman! Jag noterar att intesvarar på min fråga. En avveckling av svensk för-svarsindustri innebär att även det väpnade försvarsom föreslår skall finnas i framtidenmåste förses med vapen från andra länder. Vari liggerden högre moralen i att från andra länder köpa devapen som vi behöver till vårt eget försvar? Är detverkligen det menar?Anf. 66 () replikHerr talman! Jag hävdar att det på lång sikt intebehövs någon svensk försvarsindustri. Som jag harsagt till har vi från Vänsterparti-ets sida - inte bara jag personligen - talat om att detär möjligt att göra den avvecklingen under en flerårs-period.Vad gäller det framtida behovet av försvarsmate-riel så länge vi har ett militärt försvar hävdar att svensk försvarsindustri inte behövs,därför att är ett litet land. Vi behöver inte haden högteknologiska utveckling som finns på detområdet. Det är bättre för vårt land att profilera siggenom att ha andra typer av produkter där vi har högkompetens.Om vi kommer till det läget - vilket jag hoppas -att vi inte har kvar någon svensk försvarsindustri, fårvi lov att köpa vapen utifrån. Jag tror att en sådanutveckling är fullt möjlig. Vad jag menar att för-svarsindustrin kan göra är att utveckla civila produk-ter. Det finns ett enormt fält vad gäller exempelvisminröjningsapparater och andra typer av produktersom skulle, om än inte omintetgöra det som krigetskapat, så åtminstone återställa det som kriget harförstört i världen.Anf. 67 ()Herr talman! Jag vill lyfta fram ett par saker somAnnika nämnde i sitt anförande. I Utrikes-departementets rapport nr 132 står detmycket om hotet mot vår gemensamma säkerhet ivärlden. Men det tror man inte när man ser titeln pårapporten , dvs. Där står:"De nya hoten mot vår gemensamma säkerhet ärfrämst kopplade till fattigdomsproblematiken, denfortsatt snabba folkökningen, knappheten på vissaresurser samt förstöringen av natur och miljö. Gemen-samt för denna typ av problem är att de inte kan lösasmed traditionella maktmedel. "De hot som det här talas går inte att förebyggamed militära maktmedel och med traditionell säker-hetspolitik. De måste tacklas på ett helt annat sätt. Jagtror att ett hållbart bistånd och ett gott utvecklings-samarbete är en väg att skapa stabilitet i ett land. Påett annat ställe i rapporten står det: "skallfortsätta att vara ett av de ledande länderna i världennär det gäller bistånd för hållbar utveckling. Detta börbli en av de viktigaste profilfrågorna i svensk utrikes-politik." Utrikesministern betonade också detta.Att biståndet redan använts som instrument isvensk säkerhetspolitik framgår av samarbe-te med . Man anslår pengar1995/96 under titeln .Men beslutade riksdag om ettsamarbetsprogram med intentioner av det här slaget,kunskapsöverföring, samarbete inom högre utbild-ning, forskning, kultur, åtgärder för förbättring avmiljön. Det nu aktuella samarbete som det talas omhandlar om säkerhetsgemenskap, demokratins struk-tur, en socialt hållbar ekonomisk utveckling och enmiljömässigt hållbar utveckling. har ocksåpreciserat vilka de i samarbetet prioriterade områdenaär, alla i vårt närområde. Det gäller speciellt de fram-tida relationerna till , något som många i dagtalat om och som också tar en mycket stor plats iandra europeiska länders säkerhetspolitik.Vi är medlemmar i - för att nu gå från vårt nä-rområde. Eftersom vi är alliansfria och önskar bevaravår neutralitet är vi inte med i VEU, the West Euro-pean Union, , en organisation för försvars-och säkerhetspolitiskt samarbete. Men vi är observa-törer där. Tre av motioner behandlar justobservatörskapet i VEU. Samtliga har yrkanden omatt bör avsäga sig, eftersom vi inte anser attdet går ihop med vår alliansfrihet och neutralitet.Dessutom har observatörskapet en tendens att tänja utsina gränser.I regeringens FN-skrivelse står: "Den västeurope-iska unionen har goda förutsättningar för att tillhan-dahålla personal och resurser för fredsbevarandeoperationer i FN:s regi. Regeringen önskar medverkatill att så sker.