prot · GI09120 · 1995-06-14 00:00:00 — Finansut-skottets majoritet har i allt godtagit den del av statensbudgetförstärkningar som medför försämrade förhål-landen för kommunsektorn och som därmed slår raktmot välfärdens innersta och viktigaste delar. Det är enobepriplig politik med tanke på att den leder till ökadarbetslöshet och omfattande kostnader för staten.Nettobesparingen blir i slutändan mycket liten,och på lång sikt kan detta leda till sämre ekonomi pågrund av att människor varaktigt ställs utanför ar-betsmarknaden.Jag tog upp den här kritiken i riksdagsdebatten om kommunerna men fick då inget som helstbemötande eller svar från regeringspartiet. Kritikenmot nedrustningen och urholkningen av välfärdenssjälva kärnområden bemöttes med största möjligatystnad. Har socialdemokraterna något att säga tillsvenska folket och alla dem som drabbas ?Vi i de gröna är övertygade om attSverige som stat och nation snart kan ta sig ur sinaenorma ekonomiska problem. Men med ett budgetun-derskott som omfattar nästan en fjärdedel av statenssamlade utgifter, med långa räntor som på grund avinternationellt misstroende ligger mer än 4 procenten-heter högre än omvärldens, och med en kolossalstatsskuld vars räntekostnader överstiger vad barnbi-draget, ålderspensionen och sjukpenningen kostarsammantaget krävs det många, både radikala ochlångtgående, åtgärder.I det läget kan man inte, som nu fö-reslår, slå sig till ro och låta utgifterna återigen börjaväxa. Men man kan inte heller, som Moderaternakräver, spara så hårt att välfärden helt enkelt sparasbort.Fru talman! Målen i den ekonomiska politiken ärinte ekonomiska. Det är inte BNP-talet, inflationssiff-ran, ränteprocenten eller skuldkvoten som är målen.Målen måste i stället handla om livskvalitet, socialrättvisa, låg arbetslöshet och en miljömässigt långsik-tigt hållbar utveckling.De ekonomiska nyckeltalen är viktiga som delar ien större verklighet. Det sätt på vilket ekonomin han-teras och hur den utvecklas har stora, ibland enormaåterverkningar på resten av verkligheten. Men verk-ligheten, samhället och livet kan aldrig reduceras tillekonomi.I måndags kunde finansministern presentera Sve-riges första konvergensprogram, dvs. den ekonomiskarapporten till och rådet enligt kra-ven i . Jag hade helst sett att Sve-rige hade stannat utanför EU och Maastrichtfördragetmen svenska folket ville ju annorlunda i folkomröst-ningen i höstas.Folkomröstningen skall respekteras, och följden ärbl.a. att nödvändigheten av ett konvergensprogram haruppstått. Regeringen inbjöd alla oppositionspartier attdelta i ett samarbete om konvergensprogrammet ivåras.Vi har från sida gått in för att arbetaför att vidga det programmet till en bred ekonomisk-politisk programförklaring, så att det inte bara handlarom de fem snäva kriterier som ingår i Maastrichtför-draget. Vi ser den rapporten som ett utmärkt tillfälleatt demonstrera en bredare politisk enighet kringsaneringen av statsfinanserna - den avgörande fråganför att återvinna omvärldens förtroende för svenskekonomi.De fem konvergenskraven om prisökningstakt,statsunderskott, statsskuld, räntenivå och valutastabili-tet måste kompletteras med åtminstone två ytterligarekrav om lägre arbetslöshet och bättre miljö. Den en-sidiga tanken att åstadkomma en snabb ekonomisktillväxt måste ersättas med ett mer verklighetsnärasynsätt. Det gäller i stället att åstadkomma en lång-siktigt hållbar ekonomisk utveckling, med starkt utta-lade sociala och miljömässiga mål.Slutligen, men inte minst, har det för vår del gälltatt göra klart för EU:s kommission och råd att Sverigeinte har fattat beslut om att gå in i den ekonomiskaoch monetära unionen, EMU. Folkomröstningen ihöstas gällde inte EMU. När har klarat kon-vergenskriterierna kan besluta att vi får gåmed, men det är riksdag som skall avgöraom vi gör det eller ej. Helst skulle vi se att det skerefter en folkomröstning.Allt detta - med undantag av folkomröstningskra-vet och en del annat - har vi efter förhandlingar medregeringen fått med i konvergensprogrammet. Vi hardärför kunnat ställa oss bakom det.Jag vill därmed svara på frågaom vad vi har fått med. Han kan jämföra det utkastsom vi såg med det som blev resultateti måndags. Det är många betydande skillnader iskrivningarna. Vi har lyckats jämställa sysselsätt-ningsmålet och miljömålet med de andra fem konver-genskriterierna för del, och det är mycketviktigt.Det är utmärkt att även och kds harställt sig bakom programmet. Jag beklagar att Väns-terpartiet inte klarar det - det beror väl på att man inteär beredd att spara och förstärka statens budget likamycket.Det hade emellertid varit ännu bättre om konver-gensprogrammet i sig diskuterades och beslutades avriksdagen. Så är inte fallet, utan det är nu regeringensjälv som fattar beslutet. Det beklagar jag.Jag vill också beklaga att regeringen inte var be-redd att gå in i seriösa diskussioner tidigare när detgällde kompletteringspropositionen. Då hade vi medstörsta sannolikhet haft en betydligt bättre ekonomiskpolitik att ta ställning till i dag.Från sida har vi inte mindre än 33olika reservationer fogade till betänkandet. Hade vivunnit gehör för den politik som redovisas i kon-vergensprogrammet också i detta betänkande frånfinansutskottet, hade reservationerna naturligtvisblivit betydligt färre.Vi anser att besparingarna som görs slår alltförhårt mot socialt utsatta grupper, låginkomsttagare, u-hjälp, vård, omsorg, skola och miljöarbetet. I ställetborde betydligt större besparingar göras på det militä-ra försvaret, på motorvägsbyggen, på bidrag i olikaformer till relativt välbeställda personer och företag.Vi i föreslår på det sättet att ytterligare 8miljarder kronor tas hem i besparingar under /96.Dessutom klarar vi av att sänka både arbetsgivar-avgifterna och matmomsen. Det bekostar vi i huvud-sak genom höjda miljö- och energiskatter. Det ingåralltså i en skatteväxling. Nettoförbättringen jämförtmed regeringens budgetförslag är ivårt förslag.Skälen till att vi går längre i budgetsaneringen änregeringen och majoriteten här i är flera.För det första gör vi inte en lika optimistisk be-dömning av den inhemska konsumtionens utveckling.Vi tror att sparandet kommer att fortsätta att varahögt. Människorna kan inte, som förr, lita lika mycketpå farbror staten som ekonomisk garant på åldernshöst, när man får barn eller när man blir sjuk ellerarbetslös. tenderar boendet att bli dyrare,beroende både på det höga ränteläget och på ned-dragningar av olika subventioner. Med fortsatt högtsparande blir det också en lägre inhemsk konsumtionoch en långsammare ekonomisk återhämtning.För det andra vill vi ha en bättre säkerhetsmargi-nal, eftersom nästa lågkonjunktur sannolikt väntar omhörnet. Regeringen, liksom majoriteten i ,har räknat på en långsiktig trend utan konjunkturer -vilket i sig kan ha en viss poäng. Men risken är up-penbart den att man därigenom skapar en alltför op-timistisk bild.För det tredje bör budgetsaneringen gå så snabbtsom möjligt för att på så sätt minska de sammanlagdaförlusterna för stat och samhälle så mycket som möj-ligt. De beror på att räntorna på statsskulden ökar ochäter oss ur boet. Det beror också på att omvärldensmisstroende ger alltför höga räntor och svag valuta.Vi framförde den här kritiken , dåregeringen lade fram sin ursprungliga finansplan ochbudgetpropositionen /96. Kompletteringspro-positionen innebar betydande förbättringar, genom atten rad förstärkningar i budgeten tidigarelades ochkompletterades med nya. I vårt motförslag till rege-ringens förslag krävde vi en nettobudgetför-stärkning på ytterligare 10 miljarder, men kan vialltså nöja oss med 5 miljarder.I konvergensprogrammet slås dessutom fast attbudgetförstärkningar på totalt 16 miljarder för åren1997 och 1998 måste göras för att få budgeten i ba-lans. Därtill utlovas en minskning av statsskulden med50 miljarder genom utförsäljning av bl.a. Securumoch Retriva. Genom dessa åtgärder har regeringenstegvis närmat sig våra bedömningar och våra krav påbudgetförstärkningar. Det är också själva grundförut-sättningen för att vi har kunnat enas med regeringen ikonvergensprogrammet.Fru talman! Jag skall nu gå in på några särskiltviktiga förslag där vi har reserverat oss till betänkan-det.Vi har sagt bestämt nej till sänkningen av ersätt-ningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen, föräldraför-säkringen och sjukpenningen till . Vi anser attersättningsnivån skall bibehållas för de första144 som man tjänar. För den eventuella del avinkomsten som överstiger föreslår vi attersättningen sänks till hälften, dvs. Det betyderatt vi sparar mer på dem som tjänar mer och minskartrycket på låginkomsttagarna. Med hänsyn till statensdåliga finanser anser vi att det är rimligt attbibehålla de förmånliga villkoren för medel- ochhöginkomsttagarna. Med hänsyn till rimliga krav påsocial rättvisa, risken för ökade kostnader i socialbi-dragssystemet och risken för att ytterligare strypa deninhemska konsumtionen, anser vi att låginkomsttagar-na måste undantas från besparingar i socialförsäk-ringssystemet.Det här ger en större besparing för staten än engenerell sänkning till , dvs. ytterligare ungefär 2miljarder kronor.Jag noterar med viss besvikelse att inget annatparti ännu har stött det här kravet, men vi hoppasfortfarande att insikten om nödvändigheten av den härtypen av besparingar kommer snart. Vi kan inte fort-sätta att sänka generellt.Fru talman! Vi i De gröna kräver nu en sänkningav arbetsgivaravgifterna förnästa budgetår och att kommunerna fårbehålla sina minskade kostnader till följd av detta. Detmotsvarar med god marginal vad höjningen av ege-navgifterna kostar kommunsektorn.Sänkningen av arbetsgivaravgifterna gynnar ocksåbl.a. återvinningsindustri, tjänstesektorn och solupp-gångsbranscher som miljö- och informationstekno-logi. Detta är en viktig del i en grön politik för enlångsiktigt hållbar utveckling och flera jobb. En sådanutveckling förbättrar också skatteunderlaget och bi-drar därmed till en bibehållen välfärdsstat på sikt.Företagande gynnas på ett långsiktigt hållbart sätt.Arbetslösheten måste bekämpas mer aktivt. Vi an-ser inte att det är acceptabelt med de fortsatt högaarbetslöshetsnivåer som majoriteten förutspår förresten av seklet. Skatteväxlingen, dvs. att arbetsgivar-avgifter byts ut mot skatter på energi och miljö, gernya, riktiga jobb. Vi kräver också sänkt normalarbets-tid till i ett första steg. I nästasteg bör en ytterligare sänkning till 35timmar genomföras. Det här ger också åtskilliga nyajobb, främst på kortare sikt. Det är också en viktig ochnu alltmer efterlängtad reform för ökad social rättvisa.Allt fler ekonomiska bedömare instämmer numeramed oss om att de återkommande oroligheterna påpenning- och valutamarknaden bidrar till att hållauppe räntenivån och hålla nere kronkursen. Betydel-sen och omfattningen av dessa spekulativa penning-placeringar illustreras av det faktum att av depengar som passerar den svenska gränsen inte harmed handel att göra. Dessa bristfälligt fungerandemarknader medför ökade kostnader för företag, en-skilda och den offentliga sektorn. Det finns mycketstarka skäl att snabbt se över hur penning- och valu-tamarknaden kan fås att fungera på ett för hela sam-hällsekonomin bättre sätt. Vi har därför krävt att re-geringen skyndsamt tillkallar en parlamentarisktsammansatt kommission, som får till uppgift att seöver penning- och valutamarknadens funktionssätt isyfte att i ett internationellt sammanhang få fram enbättre genomlysning och bättre spelregler än vad somnu gäller.Det är med stor besvikelse jag tvingas notera attalla partier utom avvisar det här försla-get. erkänner dock majoriteten här i riksda-gen att det verkligen är ett problem, vilket i och försig är en framgång jämfört med tidigare debatterunder året. Men varför då inte inse att vi också måstegöra något åt problemet? Majoritetens passiva håll-ning gentemot penning- och valutamarknadens härj-ningar i det svenska samhället är inte särskilt klädsam.Jag är för min del övertygad om att majoriteten avsvenska folket har en annan uppfattning än majorite-ten här i i dag.Jag kan bara vädja till regeringen: eller en annan typ av utredning för att seöver spelreglerna på penning- och valutamarknaden.Ta upp frågeställningarna i EU-samarbetet, i FN och iandra internationella sammanhang. inte skämmas eller känna sig ensam om hanvågar ta upp de här frågorna. Det här är något somdiskuteras alltmer internationellt.Fru talman! Det finns mycket i övrigt att tillägga.En del kommer mina partivänner att ta upp i denföljande debatten; annat får vi återkomma till vidsenare tillfällen.Vi står naturligtvis bakom alla reservationer tillbetänkandet med mig som undertecknare, men jagyrkar särskilt bifall till reservationerna 3, 7 och 137.Anf. 13 () replikFru talman! säger att vi vänsterpar-tister vill slå oss till ro och låta utgifterna öka, mendet var väl ändå litet magstarkt. Vi har ju nu varitöverens med regeringen om saneringsåtgärder. Närdet gäller själva omslutningen är vi överens med re-geringen om saneringsåtgärder på totalt 114 miljarderkronor.Det är riktigt att vi sedan sade nej till att skvätta ut5 miljarder till RAS, men det var faktiskt utgifter. Vihar också sagt nej till de ytterligare 4 miljarder nettosom ligger i kompletteringspropositionen. Jag tyckerfaktiskt, , att det är litet väl häftigt attsäga att vi i och med det har släppt det här med utgift-sökningen. Även med politik minskarfaktiskt de offentliga utgifterna.Min fråga till gällde vilka nyaskrivningar om miljön det finns i konvergenspro-grammet som alltså inte finns i andra regeringsdoku-ment och uttalanden. Det var det min fråga gällde.Naturligtvis är regeringen inte korkad - det är klart attden inte skrev in det här med miljön från början, detmåste den ju på något sätt ha att kunna bjuda på. Menfrågan gäller: Vad är det som är nytt?Till sist vill jag, angående det här med att miljö-målet likställs, be beskriva en konkretsituation där han tror att miljömålet skall kunna gåföre de övriga konvergenskriterierna.Anf. 14 () replikFru talman! uppehåller sig vidhistoria när det gäller budgetförstärkningarna. Jagtycker att har gjort ett bra jobb underhösten, men faktum är att ni nu inte följer med påfortsättningen utan säger att det får räcka. Det är fak-tiskt innebörden av de förslag ni har lagt fram påsenare tid.Det är nog också huvudorsaken till att ni inte stäl-ler upp på det här konvergensprogrammet, som jagnog tror att egentligen skulle viljastödja i övrigt.När det gäller frågan om nya skrivningar om miljöi konvergensprogrammet kan jämföraskrivningarna från med dem som preci-serades . Han kommer då att finna att det ärmånga ändrade skrivningar om detta.Att likställa sysselsättningsmålet och miljömåletmed de fem konvergenskriterierna från Ma-astrichtfördraget blir intressant först i det samman-hanget när riksdag skall bedöma om vi skallgå med i eller inte, och förhoppningsvis ocksåfå fram en folkomröstning om det. Likställdhet inne-bär naturligtvis inte att miljömålet kan gå före deandra kraven, utan vi skall försöka klara alla de härkraven . Det är ju det som är svårigheten.Från sida anser vi att vi inte skall gåmed i . Vi tror att det skulle vara förödande förSverige på . Vi är också övertygade om attbara det här behandlas på ett bra sätt i fortsättningenså kommer vi inte heller att gå med. Det kommernämligen att visa sig att vi klarar bl.a. sysselsättnings-och miljömålen bättre om vi stannar utanför.Anf. 15 () replikFru talman! Återigen vill jag säga till att jag inte har förnekat att det blev nya skrivning-ar jämfört med det utkast vi fick titta på i början avden här förhandlingsprocessen. Men frågan gälleralltså fortfarande vad det är i dessa skrivningar sominte regeringen i andra sammanhang redan har uttalat.Sedan är det fel, , att vi säger nej tillkonvergensprogrammet därför att vi inte är för enbudgetsanering. Det ställningstagandet går i grundenut på att vi är motståndare till hela EMU-processenmed skrivningar om inflations-bekämpningens överhöghet osv.Det förvånar mig utomordentligt mycket att detEU-kritiska ställer upp på hela dettakoncept, som ju faktiskt innebär att man ansluter sigtill något som jag skulle vilja kalla för en konstitutio-nell monetarism. Det handlar om en mycket bestämdideologisk ekonomisk-politisk inställning, där man iprincip säger att inflationsbekämpning är överordnatinte bara bekämpningen av arbetslösheten utan ocksåbekämpningen av miljöskulden.Anf. 16 () replikFru talman! Regeringen har faktiskt inte i andrasammanhang uttalat att man skall likställa miljömåletmed konvergenskriterierna. Detta är första gången detsker, och det är väldigt viktigt - dels för att inte infla-tionsmålet skall bli överordnat de andra målen, delsför att bredda synsättet beträffande ekonomins mål-sättning och ekonomisk tillväxt.Vi har i konvergensprogrammet ändrat jämförtmed ursprungstexterna just när det gäller inriktningenpå den ekonomiska tillväxten så att det handlar om enlångsiktigt hållbar utveckling där man tar ansvar -socialt ansvar, ansvar för sysselsättningen och ansvarför miljön.Det är detta har att följa . Det är Sveri-ges riksdag som bestämmer om detta, och det är oer-hört viktigt att vi står fast vid det och inte gör det somJohan nu är inne på: lägga sig platt för EU,sätta sig bredvid och bara gnälla, i stället för att försö-ka påverka beslutsprocessen - här i , här iriksdagen och också i diskussionerna med kommis-sion och råd.Det är oerhört viktigt att driver ett brakonvergensprogram, bra från vår synpunkt. Annarskan farhågor besannas. Men om manställer sig bredvid lämnar man rummet fritt för deandra att bestämma.Anf. 17 ()Fru talman! slips har ju i ett om-fattande och minnesvärt inslag i Aktuellt häromkväl-len getts en viktig roll i svensk ekonomis utveckling.Låt mig först göra det glädjande konstaterandet attGöran här bär en helt ny slips - detbådar gott, enligt det s.k. slipskriteriet. Låt oss konsta-tera, fru talman, att hushållssparandet uppenbarligenhar börjat minska.Jag antar också att finansministern redan har bör-jat välja bland de tillväxtbefrämjande åtgärder införhöstens tillväxtproposition som vi kristdemokrater harlagt fram i vår motion i denna kammare.Fru talman! Vi kristdemokrater har länge förordaten nationell samling omkring den ekonomiska politi-ken. Vi tror att det fordras ett program med en bredförankring i och hos svenska folket för attta ur den ekonomiska krisen. Detta var för ossden allra viktigaste grunden för att vara med ochförhandla fram ett så bra konvergensprogram somöver huvud taget var möjligt. Vi tror inte heller attvåra väljare och sympatisörer vill vänta med att få nedräntan och arbetslösheten till val, när viånyo har chansen att ta tillbaka regeringsmakten ochföra en helt ny politik. Vi tror att de tycker att det ärbra att detta arbete bedrivs på så bred front som möj-ligt redan nu.Konvergensprogrammet är ett mycket viktigt na-tionellt dokument som har en avgörande betydelse förSveriges möjligheter att väsentligt och varaktigt fåned räntan, stabilisera vår svenska krona och därmedfå ned arbetslösheten och få fart på hela igen.Vi kristdemokrater har dock inte ställt upp för atthjälpa regeringen i första hand. Vi har ställt upp förSveriges konvergensprogram. Vi vill få fart på svens-ka småföretag , vi vill se till att våra arbetslösakommer i jobb så fort som någonsin är möjligt och attSverige klarar kriterierna om lågt budgetunderskott,låg skuldsättning, låg inflation, låg ränta och stabilvaluta. När vi har klarat detta är på fötterigen, och då har vi också en reell valfrihet inför beslu-tet om ett svenskt deltagande i EMU:s tredje fas.Fru talman! frågade hur jag kan varabåde för och emot kompletteringspropositionen. Hurklarar denna akrobatik? Ja, den akrobatiken är inte mer avancerad änatt själv till ganska trodde sigom att klara det konststycket. Det skulle vara möjligtbara hade orkat precisera de 16 miljar-derna och de tillväxtfrämjande åtgärderna.Vi betraktar kompletteringspropositionen som ettpolitiskt faktum. Den kommer att klubbas ige-nom i denna kammare - det är ett faktum, låt vara attdet är beklagligt. Det som möjligtvis skiljer kristde-mokrater från folkpartister och moderater när detgäller konvergensprogrammet är att vi nu säger nej tillatt binda upp oss för ett svenskt deltagande i EU:smonetära union. Vi anser att skall göra allt föratt uppfylla konvergenskriterierna, och därefter skallSveriges riksdag ta ställning till frågan. Vi vet attekonomkåren är delad i fråga om svenskt delta-gande i EU:s monetära union. Vi beklagar självklartatt regeringen inte orkade med de preciseringar sombåde och jag har efterlyst i förhandling-arna.Vi kristdemokrater har som bekant många syn-punkter på regeringens kompletteringsproposition. Vistår bakom inte mindre än 33 reservationer till fi-nansutskottets betänkande nr 20. De gäller inte minstbristen på fördelningspolitiskt riktiga besparingar ochavsaknaden av konkreta tillväxtfrämjande åtgärder. Vioch många konjunkturbedömare ifrågasatta dessutomflera av de antaganden och prognoser som förslagetbygger på. Men glädjande nog har regeringen nu tänktom i vissa avseenden.Det gäller bl.a. att man i konvergensprogrammetsäger att statsskulden skall stabiliseras till 1996 ochatt underskottet i de offentliga finanserna skall varaeliminerat till 1998. Därmed mister ju prognoserna endel av sin faktiska betydelse. Sparbetinget blir med dehär fastlåsta budgetpolitiska målen mer en restpostsom följer av den faktiska ekonomiska utvecklingen.Med dagens nyckeltal krävs ytterligare 16 miljarder ibesparingar. Detta är ett sjumilakliv från komplette-ringspropositionens bedömning att det budgetför-stärkningsprogrammet var tillräckligt.Vi beklagar som sagt att regeringen inte orkademed preciseringen av förstärkningarna och de tillväxt-främjande åtgärderna, som ju är viktiga hinder för attsnabbare få i gång tillväxt och sysselsättning. Menregeringen har genom det framlagda konvergenspro-grammet i många delar faktiskt närmat sig den krist-demokratiska ekonomiska politiken, även om konkre-tiseringarna fortfarande återstår. Jag förutsätter attregeringen kommer att samråda med de partier somstår bakom konvergensprogramet inför preciseringenav de tillkommande budgetförstärkningarna och deuppföljningar halvårsvis av den ekonomiska utveck-lingen som aviseras i programmet.Ett första viktigt steg är nu taget för en mer förtro-endeskapande samling kring svensk ekonomisk poli-tik. Men vi kristdemokrater beklagar att en ännu bre-dare samling ännu inte har kunnat nås.Nästa steg, och en möjlighet för regeringen att vi-sa att man också i konkret politik vill gå mot en be-tydligt kraftfullare tillväxt i företagande och syssel-sättning än , är den proposition för tillväxt somskall läggas fram i höst.Socialdemokraterna gick ju till val på att snabbtoch offensivt pressa ned arbetslösheten. Men det blevju inte riktigt så. Det blev inte en halverad arbetslös-het till 1995. Det blev inga 110 000 nya arbetstillfäl-len när regeringen tryckte på RAS-knappen. Det blevsnarare den pyttelilla tumme på ca 8 000 beslutadejobb när stängde . Det varprecis det som jag och andra företrädare för opposi-tionen förutspådde här ikammaren.Jag tycker faktiskt att det vore klädsamt att kallaett misslyckande för ett misslyckande. Det vore ocksåklokt att lära av misstagen - de finns numera doku-menterade i kompletteringspropositionen och konver-gensprogrammet i form av en fortsatt mycket högarbetslöshet, en arbetslöshet på hög europeisk nivå,ända in . Så kan vi inte ha det.Jag utgår från att de åtgärder som kommer att fö-reslås i tillväxtpropositionen inte bygger på en bud-getfinansierad sysselsättningspolitik av gammal tradi-tionell RAS-karaktär. Det har inte råd med.Nu måste vi våga gå till roten med de hinder somfinns för att tiotusentals enskilda företagare skall vågasatsa, skall våga nyanställa och investera.