prot · GJ0935 · 1995-12-11 00:00:00 — Om man skall kritisera densvenska asylpolitiken - och det kan man göra - skallkritiken riktas hitåt och aldrig mot en enskild flykting.Vi är faktiskt alla lika. De är politikerna som skallkritiseras och inga andra.Vad skall man då göra? Det finns många förslag.Statsrådet tar upp en del i sitt svar. Visst är det bramed information, men jag tror, om jag skall se krasstekonomiskt på det, att om vi inte får en positiv eko-nomisk utveckling i det här landet lär problemen beståunder lång tid.Statsrådet anser att jag har fel när jag säger attmedierna har fokuserat för mycket på detta. Jag trorinte det. är det inte så att medlemmar i ellernazister förekommer ofta i medierna, men de före-kommer som objekt i olika debattprogram i en om-fattning som de absolut icke är värda. Under harvi nonchalerat dem. De har blivit sekter. finns detrisk att många tycker att det är en fascinerande verk-samhet och dras till den genom att det finns ett spän-ningsmoment.Ett fel som jag också tycker att medierna gör är attnär man misstänker att brott är begångna med rasis-tisk bakgrund slår man upp det mycket stort. När detsedan kommer fram att det var ett vanligt brott blir detbara några få rader eller inga alls. Då frågar folk sigvad som egentligen är sant. Jag tycker att mediernahar ett stort ansvar här.Fru talman! skulle jag vilja fråga statsrå-det: Anser statsrådet att det är någon skillnad på att bliutsatt för brott beroende på ras, religion eller åsikter?Tänker statsrådet även förbjuda bärandet av hamma-ren och skäran? I den ideologins namn har det faktisktskett fruktansvärda tragedier.Anf. 14 Justitieminister ()Fru talman! I lagstiftningen har vi angett att vissabrott som begås med bl.a. rasistiska förtecken skallanses vara grövre brott. I den lagstiftningen finnspreciserat hur vi ser på ett brott som har särskildamotiv för sig.Jag anser att man måste utreda frågan om vilkasymboler som skall kunna förbjudas enligt den nyalagstiftningen. Det gäller vilka kriterier som skallläggas till grund för möjligheterna till beslut. Som jagsade i mitt svar menar jag att det inte kan bli fråganom ett generellt förbud mot politiska symboler. Det ärandra kriterier som måste till. Låt en utredning kom-ma med ett förslag om vilka de skall vara!Anf. 15 ()Fru talman! Jag är tacksam även för det här svaret.Det visar att statsrådet inser att detta kan innebäraenorma gränsdragningsproblem. Jag tror att det ärbättre att vi får den insikten här i att den sombär en nazistisk symbol bör nonchaleras eller behand-las som pestsmittad. Om vi får den insikten kommerdet inte att vara så attraktivt att söka sig till dessaextrema organisationer.Jag ställde några frågor till statsrådet som hon de-finitivt inte svarade på. Nazismen har åstadkommitenorma tragedier. Det är vi alla överens om. Det är enav de mest människofientliga ideologier som någonsinhar existerat.Men, fru talman, i dåvarande Sov-jetunionen skedde massakrer på människor på grundav deras åsikter och inte på grund av deras ras ellerreligion. Det antal människor som då avdagatogs vardess värre än större än de som nazisterna massakrera-de.Fru talman! finns det,om än bara i mindre form, partier eller sekter kvar iSverige som rosar det system som och upp i det gamla . Vad anserstatsrådet om att man med en symbol visar att mantillhör en organisation som kanske har som politisktmål att införa det stalinistiska systemet i ? Bördet också ingå i den flora av politiska åsikter som börförbjudas?Anf. 16 Justitieminister ()Fru talman! Jag tänker inte diskutera vilken änd-ring av förbudet mot politiska uniformer som vi börinrikta oss på. Jag vill bara markera att det finns ettbehov av att föra vidare den lagstiftning vi har mot attmänniskor blir utsatta för kränkningar på grund avras, hudfärg, nationalitet, etniskt ursprung eller tros-bekännelse. Det är inom den ramen som jag anser attvi skall se till att den lagstiftning som vi har blir såheltäckande som möjligt för att vi skall komma åt dentypen av beteenden som innebär ett angrepp på och enkränkning av människor.Anf. 17 ()Fru talman! Om man blir medlem i en organisa-tion som kan kännetecknas av någon av de egenskapersom statsrådet räknade upp skulle man hamna underden här lagen och riskera att bli fälld.Men frågan om den som blir förföljd för sinaåsikter svarar inte statsrådet på. Det kan vara ett parti,en grupp eller en sekt som har en politik som i ex-tremfallet vill ta död på personer som inte sympatise-rar med en viss åsikt. Det innebär att de enskildapartier - som dess bättre är små i - somhar gamla , som mördade drygt30 miljoner människor , som sitt politis-ka ideal enligt statsrådet inte lär omfattas av den härlagstiftningen. De kommer opåtalat och utan att poli-ser och åklagare kan angripa att få fortsätta med sinverksamhet.Fru talman! Som avslutning måste jag säga att jaginte helt inser konsekvensen i statsrådets uttalanden.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1995/96:31 om föräldraut-bildningAnf. 18 Statsrådet ()Fru talman! har frågat soci-alministern om vilka åtgärder regeringen vidtar medanledning av tillkännagivande rörandeföräldrautbildning. Arbetet inom regeringen är såfördelat att det är jag som skall besvara frågan.Föräldrautbildning bedrivs framför allt i lands-tingen i anslutning till arbetet på mödravårdscentra-lerna. Också på barnavårdscentralerna ges viss föräld-rautbildning. Inriktningen på verksamheten liksomtäckningsgraden varierar mellan landstingen.Vissa studieförbund har föräldrakurser, och inombarnomsorgen och skolan finns olika former av för-äldraverksamhet.Någon lagstiftning som reglerar verksamhetenfinns inte. Verksamheten beror i stället på lokalabeslut.I början av 1980-talet arbetade en statlig utredning- Barnomsorgsgruppen - med frågan om föräldraut-bildning. Utredningen beskrev hur en föräldrautbild-ning kunde organiseras. Den skisserade också innehålloch arbetsmetoder. Med ledning av utredningensbetänkanden byggdes föräldrautbildning upp i prak-tiskt taget alla landsting.På senare år har medvetenheten ökat om att deblivande pappornas situation behöver uppmärksam-mas särskilt inom ramen för föräldrautbildningen.Sedan våren 1994 genomför därför Socialdepartemen-tet i samverkan med försöks-verksamhet med att bilda särskilda pappagrupper.Syftet är att stärka männen i rollen som blivande ellernybliven pappa. är målet att alla mödra-vårdscentraler skall kunna erbjuda blivande pappormöjlighet att delta i en pappagrupp.Det har gått så sedan föräldrautbild-ningen senast utreddes att det åter finns anledning attuppmärksamma frågan. I enlighet med riksdagensönskemål kommer regeringen att ge ettuppdrag angående föräldrautbildningen. Det gäller attpröva hur föräldrautbildningen kan stödjas och ut-vecklas; hur metoderna kan göras bättre och hur be-rörda personalgrupper kan utbildas så att de kan hjäl-pa föräldrarna på ett bra sätt. I uppdraget bör ocksåligga att lyfta fram goda exempel och sprida kunska-per till nytta för den lokala verksamheten.Sammanfattningsvis vill jag svara interpellantenatt ett uppdrag om föräldrautbildning förbereds inomSocialdepartementet. Formerna för uppdraget är ännuinte klara.Anf. 19 ()Fru talman! Först ber jag att få tacka statsrådetHedborg för svaret i en fråga som, det måste jag säga,ligger mig mycket varmt om hjärtat.I ekonomiskt kärva tider är det lätt att nedpriorite-ra den här typen av förebyggande insatser. Någotsådant vore enligt min uppfattning mycket olyckligt.Samhällsutvecklingen är sådan att föräldrautbildningblir allt nödvändigare. Den bör därför ges mycket högprioritet.Kraven på föräldrarna ökar i vårt ständigt förän-derliga samhälle. Stora omflyttningar har fått till följdatt de naturliga banden till hembygden och till släktoch vänner har lösts upp. Rötter har klippts av, ochnya har haft svårt att växa i främmande miljöer.Många familjer har därför blivit isolerade och kännersig ensamma och utsatta när det gäller föräldrarollen.Det är inte lika naturligt som förr att frågamormor eller farmor till råds eller att be grannen elleren god vän att titta till barnen när det behövs. Dennabrist på gemenskap är en mycket olycklig utvecklingför individen, men faktiskt också för hela samhället.Vår tid präglas dessutom av arbetslöshet och dåligekonomi, vilket förorsakar ytterligare påfrestningar påföräldrarna. Nya separationer hör också till vardagen.Föräldrar går skilda vägar, och de ensamstående för-äldrarna blir allt fler. Många barn växer upp utanpappa eller någon annan manlig förebild i sin närhet,och familjer med dina barn, mina barn och våra barnblir vanligare.Arbetslivet har blivit skilt från familjelivet. Kon-flikter uppstår då vardagen skall räcka till både förarbete och för hem och familj, Ja, det är inte lätt idagens samhälle att vara förälder med det stora ansvarsom det innebär att ge barnen en harmonisk och trygguppväxt!Föräldrautbildningen skulle kunna vara ett mycketstörre stöd i den svåra föräldrarollen än vad den i dagär. Även jämställdhetsaspekterna måste tas till vara.Det är också nödvändigt att papparollen stärks, som vinyss hörde.Det har i undersökningar påvisats att många av depojkar som hamnar i kriminalitet eller som tar tillvåldshandlingar är just de som vuxit upp utan enmanlig förebild. En annan anledning till att ungdomarsöker sig till de extrema grupper som står för mycketav det skrämmande våldet i dagens samhälle tycksvara ungdomarnas sökande efter gemenskap ochidentitet. Just de sakerna, gemenskap och identitet,har på grund av samhällsutvecklingen satts på undan-tag.Föräldrautbildningen behövs, men den måste ut-vecklas och utvidgas så att den återkommer fleragånger under livet. Föräldrautbildning finns sedanbörjan av 80-talet vid barnavårdscentraler och inommödravården, precis som statsrådet sade. Där ger den,förutom grundläggande kunskaper om barns utveck-ling och behov, också möjligheter till utbyte av erfa-renheter och till kontakter. Möjligheterna att knytasociala kontakter är faktiskt otroligt viktiga!Erfarenheterna från dem som deltagit i för-äldragrupper har varit mycket positiva. Men enligtSocialstyrelsens rapport 94:4, Barns villkor i föränd-ringstider, erbjuds, tyvärr, inte föräldrautbildning vidalla barnavårdscentraler. I hela landet erbjöd avsamtliga BVC-enheter alla nyblivna föräldrar att deltai föräldragrupper. Största andelen BVC-enheter medsådan verksamhet fanns i glesbygds- och landsbygds-kommuner - respektive . Minsta andelenfanns i storstäderna, där av BVC-enheterna erbjöd sådan här verksamhet.Jag tycker inte att detta är acceptabelt. Det är juinte minst i de stora städerna som isoleringen ochensamheten oftast är som störst. Verksamheten måstevidgas till att omfatta alla BVC-enheter. Dessutommåste den utvecklas.Barnomsorgsgruppen, som arbetade med fråganunder 70-talet, ansåg att föräldrautbildning måsteåterkomma med jämna mellanrum under ett barnshela uppväxttid. Jag delar den uppfattningen till fullooch vill påminna om vad jag inledningsvis sade: Dettablir allt viktigare på grund av de förändringar somsamhället genomgått och fortfarande genomgår.Varför måste arbetet med att utveckla och utvidgaverksamheten ta en sådan tid? Ingenting har hänt . Med somunderlag borde något förslag ha hunnit komma framunder , menar jag. Svaret från statsrådetkänns därför ganska tunt, och det påstådda förbere-dandet av något slags uppdrag känns så svävande.Nog har väl statsrådet ändå några idéer om hur manskall gå vidare i det här arbetet. Jag vore tacksam omjag kunde få det litet utförligare beskrivet.Anf. 20 Statsrådet ()Fru talman! och jag är allde-les överens om hur viktigt det är med förebyggandeinsatser och hur svårt detta är - särskilt när det blirtrångt i ekonomi och verksamhet, och så är det ju nupå många håll. Så mycket viktigare är det då att manockså står fast vid det förebyggande arbetet - inteminst, förstås, när det gäller barnen, som ändå repre-senterar det allra självklaraste området där det före-byggande arbetet är rätta modellen och metoden,vilket egentligen alla inser.Det är också alldeles riktigt att många föräldrar ärensamma och utsatta liksom att det kan finns särskildagrupper med alldeles speciella behov. Visst är detönskvärt med allmänna föräldrautbildningar. Dessautvecklas trots allt också i anslutning till mödra-vårdscentraler och barnavårdscentraler.Det går litet i vågor här när det gäller var de kraft-fulla insatserna görs. tycks det finnas en koncent-ration till mödravårdscentraler där det görs en hel delganska intressanta insatser och där man också i rätt såhög grad lyckas fånga in nyblivna pappor. En intres-sant, och kanske i och för sig litet sorglig, siffra här äratt papporna försvinner redan på barnavårdscentralen.Men på många mödravårdscentraler hittar man fak-tiskt också pappor.Det finns olika former av verksamhet som kännsmycket inspirerande och angelägen och där man medhjälp av samhällets resurser borde kunna sprida ex-emplen för att inspirera andra att arbeta på sammasätt.I och på t.ex. satsar man påsamlevnadsfrågor i anslutning till utbildning av bli-vande föräldrar. Situationen i familjen påverkas justarkt av att det kommer ett barn. Inte minst för att drain pappan i en familj är det viktigt att de här frågornadiskuteras på ett tidigt stadium.Försäkringskassan i arbetar aktivt för attfå papporna att utnyttja sin rätt att ta ut sin föräldra-försäkring för att bli riktiga pappor. Det finns ocksåandra exempel. Med pengar harnågra kommuner en riktad pappautbildning för attalltså söka upp just pappor.Det här är exempel på något som är ganska nyttoch ganska viktigt och som borde kunna utvecklas tillnågot mycket bredare. Det tål att tänka på exakt hurden inspirationen skall kunna spridas till att gälla alltfler. Den tiden är kanske ändå förbi då huvudinsatsenhär handlar om att lagstifta om en bestämd form, utandet här är väl ett alldeles självklart område där tusenblommor behöver blomma. Det är viktigt att ta tag ide lokala behoven och den lokala miljö som männi-skor lever i och att försöka utveckla former för ut-bildning som inte bara finns där utan som också lock-ar just vissa människor på en plats att delta i sådan härutbildning.Därför kan jag inte alldeles konkret säga vadett sådant här uppdrag skall innebära. Men jag kansäga att jag tror att det är väldigt viktigt att hitta sättatt stödja väldigt många olika former av utbildning.Jag tycker också att det är viktigt att det finnsstödjande verksamhet för föräldrar till barn i mångaolika åldrar och situationer. Jag tror också att detkommer att visa sig viktigt ju äldre barnen blir attföräldrar till barn med särskilda behov får möjligheteratt träffa varandra. Det är också ett sätt att stärka enmycket viktig gemenskap och skapa ett stöd för för-äldrar som är utsatta på ett särskilt sätt, t.ex. har barnmed särskilda handikapp eller särskilda former avproblem.Detta är en helt annan form av nätverksbyggeridär det kanske mindre handlar om att samhällets or-gan och personal skall vara motorn i verksamheten.Det är också viktigt att ge exempel på hur man kanarbeta med och stödja denna typ av nätverksbyggeriför att ge den spridning.Jag tror som sagt vi kan vara överens om att det ärviktigt att arbeta med olika modeller och medel ochförsöka se till att det sprids kunskap om sådan härverksamhet av gott slag så att det inspirerar till meraktivitet på området.Anf. 21 ()Fru talman! Jag är överens med statsrådet om attdet är väldigt viktigt med alla olika typer av det vi nukallar föräldrautbildning, att de får möjlighet att ut-vecklas och att vi också skall hjälpa till att spridakunskap om dem.Men jag anser att det här är så otroligt viktigt attdet måste komma signaler från regeringen ut till olikamyndigheter, till kommuner och landsting m.m. föratt alla skall inse att detta faktiskt måste prioriteras.Enligt min uppfattning har onödig tid nu förspillts;vid där här laget borde det åtminstone ha funnits för-slag till hur föräldrautbildning skulle kunna utvecklasvid alla BVC-enheter. Detta tycker jag är enormtviktigt. Vi har sett av utredning attdet tyvärr är alldeles för många BVC-enheter som intehar det här.Jag har ett exempel från på hur viktigtdetta är. Vid en barnavårdscentral samarbetade därbarnmorska och polis gentemot kända barnmisshand-lare och lyckades tack vare det få ned antalet miss-handelsfall till hälften. Det tycker jag visar på hurviktigt det är att detta finns vid alla barnavårdscentra-ler.Sedan anser jag också att man nu helt enkelt måstekomma med formerna för hur föräldrautbildning skallkunna bedrivas när barnen är i högre åldrar, dvs. harlämnat spädbarnsstadiet.För övrigt tycker jag att man kanske borde funderapå om inte ordet föräldrautbildning borde bytas ut. Jagär inte säker på att det ger rätt signaler till människor.Det handlar ju väldigt mycket om utbyte av erfarenhe-ter, att knyta kontakter osv., även om viss expertisnaturligtvis också är nödvändig.Jag har funderat litet grand på att vi har såmånga arbetslösa unga föräldrar. Varför skulle vi intekunna ta till vara för någonting så värdefulltsom föräldrautbildning?Hur ser statsrådet på möjligheterna att på någotsätt utnyttja arbetsmarknadsinsatser för det här ända-målet? Vi skulle kunna jämföra med ALU, arbets-livsutveckling. Föräldrar kunde få träffas i föräldragrupper och diskutera dethär med normer och regler, etik och moral. Vi behö-ver faktiskt återupprätta normsystemet igen i det härsamhället.Statsrådet talade om att sådan här verksamhetfinns när det gäller samlevnad, men det är ju inombarnavårdscentralernas ram. Jag tror att det ävenbehövs för föräldrar med barn som har kommit litethögre upp i åldrarna. Att diskutera kärlek låter kanskebanalt. Jag tror dock att det är nödvändigt, eftersomdet rymmer så många olika dimensioner.Egentligen har ju föräldrarna ansvaret för att föraallt detta vidare till sina barn. Men det är ju inte så lättmed den samhällsutveckling vi har. Jag tycker att vimåste hjälpa till även med det. Hur ser statsrådet pådetta?Anf. 22 Statsrådet ()Fru talman! Jag tror att detta med att fundera påbegreppen är en ganska konstruktiv tanke. En av in-satserna från centralt håll skulle kunna vara att mindretala i termer av föräldrautbildning, som låter litetpaternalistiskt i dessa tider, för den verksamhet som viegentligen tänker på när det gäller förebyggande arbe-te för att stärka föräldrar och deras relationer, inbör-des och till barnen.Så visst kan vi vara överens om att utlysa en täv-ling om ett bättre uttryckssätt. Jag tror att det skullekunna göra en hel del nytta. Jag tror också att vi dåbättre skulle kunna fånga in ganska mycket som redangörs och som kanske behöver bli tydliggjort för attkunna förmedlas vidare som inspiration och idéer idet arbete som görs på andra håll.Jag tror nämligen att det trots allt inte är så svårtatt inspirera till insatser, som ibland kan vara ganskasmå, för att få i gång verksamhet på det här området.Folkhälsoarbete bedrivs i ökad utsträckning på detlokala planet, mycket i kommunernas regi och oftamed landstingsmedverkan. Det här hör ganska natur-ligt dit när man på en ort börjar fundera över hur manskall nå exempelvis utsatta barn eller komma in till-räckligt tidigt för att skapa stödjande miljöer när detgäller ensamma mammor etc.Med rätt form av diskussion kring det här med bå-de förebyggande arbete och barn tror jag att idéernakommer nästan av sig själva. Är det någonting somgör kommunalpolitiker till kommunalpolitiker så ärdet ofta att de vill skapa så goda förhållanden sommöjligt för barnen. Det brukar vara en av de riktigtstarka drivkrafterna när det gäller att gå in i kommu-nalpolitiken.Det är alltså mycket viktigt att få upp medvetenhe-ten om hur mycket som egentligen kan göras och medhur litet. En mängd olika stödinsatser behöver göraspå det här området beroende på vad man har för pro-blem på den lokala orten, och trots allt går det att göraen viktig insats med ganska små medel på den lokalanivån.Vi i regeringen försöker på olika sätt lyfta framfrågan om det förebyggande arbetet och om folkhäl-soarbetet. Bl.a. kommer en grupp med flera ministraratt följa frågan, och till nästa budgetproposition skallen barnbilaga utarbetas som skall lyfta fram barnsvillkor och behov av insatser.Jag tror att det här är ett område där det finnsganska stora möjligheter, även i tider med rätt begrän-sade resurser, att göra rätt så mycket som har storbetydelse för unga familjers och barns välfärd.Anf. 23 ()Fru talman! Jag är väldigt glad att statsrådet och jaghar samma uppfattning om hur viktiga de härförebyggande insatserna de facto är. Men jag blir ändålitet orolig över att statsrådet menar att detta är sådantsom man kan klara av alldeles själv ute i kommuner,landsting osv. Jag är alldeles övertygad om att manklarar formerna för det här själv. Idéerna finns nämli-gen redan ute.Men man har inte fått signalen uppifrån att det här ärnågonting som skall prioriteras. Jag är inte ens främ-mande för en lagstiftning som säger att man får omp-rioritera inom den kommunala och landstingskommu-nala budgeten för att få till stånd det vi i brist på annatkallar för föräldrautbildning. Jag tycker att det är braom statsrådet tar detta med sig så att vi får ett bättrenamn på det.Jag har diskuterat detta ute i kommunerna. a.har jag haft ganska många samtal rörande saker somär på gång i . Där arbetar manotroligt mycket med just barn och ungdom, med före-byggande åtgärder, men man ser ingen möjlighet attkomma åt föräldraskapet, föräldrarnas ansvar och rolleftersom det inte finns uttalat att kommunen skallprioritera den delen.Statsrådet sade i sitt förra inlägg igen att det härtål att tänka på. Jag hoppas bara att man inte tänkeralltför . Det finns underlag genom de utredning-ar som har gjort för det som handlarom föräldrautbildningen inom ramen för landstingen,alltså inom barnavårdscentraler och mödrahälsovår-den. Det bör man snabbt kunna bygga vidare. Där-emot har man inte från regeringshåll utvecklat dettaatt föra in en föräldrautbildning i de högre åldersgrup-perna, för föräldrar med äldre barn, som Barnom-sorgsgruppen föreslog. Jag tycker att man nu måsteprioritera detta och komma fram till ställningstagan-de, inte styra och förbjuda tusen blommor att blommamen ändå ge tydliga signaler om att detta är någontingsom skall prioriteras.Anf. 24 Statsrådet ()Fru talman! Det är möjligt att det finns en nyans-skillnad oss emellan på denna punkt. Jag tycker attdessa frågor tillhör de alldeles självklara lokala frå-gorna. Om vi har alldeles självständiga kommuneroch landsting med alldeles självständiga politiker,känner jag mig övertygad om att är det någonting somde faktiskt är ganska duktiga på så är det att hittalösningar som passar dem väl.Sedan är det naturligtvis sant att det kan göra enhel nytta om man från centralt håll lyfter fram frågor-na. Jag har försökt tala om att vi avser att göra detgenom att lämna ett utredningsuppdrag på det härområdet som just skall ha till syfte att lyfta fram dehär frågorna, att hitta former för att stödja, värderaoch visa upp verksamheter som i praktiken kommeratt se olika ut på olika håll, men där det säkert finnsen viktig del som bildar bas och som förekommer sågott som alltid i en kommun eller ett landsting. Manhar någon form av verksamhet knuten till mödravår-den och barnavårdscentraler där ju alla barn föräldrarfinns, även om papporna redan tagit ett steg tillbaka.För att motverka bl.a. detta är det viktigt att finnasmed . Om lokala politiker barafår ögonen på det litar jag på att de vet det bättre ännågra andra.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1995/96:27 om denhögre utbildningens tillväxtAnf. 25 Utbildningsminister ()Fru talman! har ställt sex frågor tillmig angående den högre utbildningens tillväxt medanledning av regeringens förslag i tillväxtpropositio-nen (prop. 1995/96:25).