prot · GI0994 · 1995-04-25 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1994/95:94Tisdagen den 25 aprilKl. 13.30 16.11Det justerade protokollet beräknas utkomma ------------------------------------------------------------------------1 § Debatt med anledning av kompletteringspro-positionenVälkomsthälsningAnf. 1 TALMANNENJag vill hälsa talman och endelegation tjeckiska parlamentariker som är på besöki den svenska hjärtligt välkomna blandåhörarna till dagens debatt.Anf. 2 Finansminister ()Fru talman! Jag vill på regeringens vägnar tillriksdagen överlämna regeringens proposition1994/95:150 med förslag till slutlig reglering av stats-budgeten för /96, den s.k. komplette-ringspropositionen.Fru talman! Den som är satt i skuld är icke fri. Såsade jag vid debatten när vi överlämnade budgetpro-positionen till . Det är ett uttalande och ettuttryck som gäller lika starkt som ,kanske ännu mer understruket av dessa vårmånadershändelser. Vi märker hur en hårt skuldtyngd offentligekonomi utsätts för valutarörelser och ränterörelser, istor utsträckning initierade av vår omvärld, som på-verkar vår ekonomi på ett sätt som vi inte har kunnatförutse. Vi är i den meningen inte fria.Inriktningen är att återigen bli herrar i eget hus, attse till att vi får balans i de offentliga finanserna. Deninriktningen är av avgörande betydelse för dennariksdags möjlighet att långsiktigt påverka välfärds-samhällets utveckling.Skuldsättningen handlar lika mycket om demo-kratins verkningskrets, nationellt oberoende som omhur vi skall formulera och utforma välfärdssamhället.Det är oerhört stora, svåra och viktiga frågor som vihar att hantera om vi återigen skall föra in påen stadig kurs där vi kan ta ansvar fullt ut för de åta-ganden som vi har gentemot äldre, barn och alla demsom är beroende av välfärdssamhället. Vi får aldrigglömma bort detta perspektiv därför att vi det vi nugör, som vi i stor utsträckning tvingas att göra, är avsådant slag att många av oss inte skulle vilja göra det.Men alternativet att inte göra det, att se låneberoendetbita sig fast, är att be om en situation där vi om någraår tvingas göra sådant som är etter värre.Bara den våldsamma kraft som ligger i det senasteårets skuldsättning kommer att representera nästa årränteutgifter för det svenska folket som för varjeskattebetalare, för bara skulduppbyggnad,innebär att man skall betala i räntor för årets under-skott kommande år , , åretdärefter osv. tills vi vänder skuldsättningen och börjarpressa tillbaka våra stora underskott. tapparman perspektivet för de här stora talen, men så kanman formulera årets underskottsdramatik. De 200miljarderna ger när man lånar upp dem 20 miljarder iräntor som ger på varje svensk skattsedel 350kr i merkrav utan att man får någontingför de pengarna, bara ränteutgifter som går till demsom ställt ut lånen.Så kan man inte fortsätta. Det begriper dennariksdag, det begriper regeringen och det svenska fol-ket. Därför är vi nu inne i en period där vi bitvis fårgöra sådant som vi inte alls tycker om att göra mensom vi faktiskt inser är nödvändigt att göra för att tagreppet om de offentliga finanserna.Vi har presenterat ett program från regeringenssida som vi troget följer och där kompletteringspro-positionen är ytterligare en byggsten. Det är enbyggsten som innebär att vi nu kan redovisa ocksåframgångar i saneringen av statsfinanserna. Med da-gens programdel kan vi visa hur vi nu stabiliserar deoffentliga skulderna 1996, än vad somgällde som mål i förra årets valrörelse, tidigareän vad som gällde vid motsvarande diskussion ombudgetpropositionen.Nu stabiliserar vi statsskulden . Det har inteSveriges folk fått gratis. Det är utomordentligt storaingrepp i form av skattehöjningar och besparingarsom har lett fram till en sådan situation. Men det visaratt de offentliga finanserna är på väg i rätt riktningoch att ansträngningarna faktiskt lönar sig.Vi ser också framför oss en situation där de of-fentliga finanserna är i ett sådant tillstånd att vi t.o.m.har inom räckhåll att kunna redovisa enbudget där vi har en total balans mellan inkomster ochutgifter. Det trodde ingen var möjligt för ett halvårsedan. Det trodde vi inte heller . Vad som nuinträffar i ekonomin är att den underliggande tillväx-ten, styrkan i uppgången, är sådan att allt fler männi-skor kommer i arbete, allt färre blir beroende av bi-dragsgivning, allt fler blir skattebetalare, allt snabbaregår förbättringen av de offentliga finanserna. Detgäller att vårda den utvecklingen på ett sådant sätt attvi inte tar i så mycket att vi knäcker konjunkturupp-gången men passar på att utnyttja konjunk-turuppgången för att nu ta hem den sanering av stats-finanserna som är nödvändig. Gör vi det inte nukommer vi inte att klara det när konjunkturen vänderneråt. Och konjunkturen kommer att vända neråt, detvet vi. Jag vill se de arbetslösa, pensionärer och barn-familjer i ögonen vid det tillfälle, då konjunkturenvänder och påfrestningarna återigen i hushållseko-nomi och samhällsekonomi kommer att visa sig, ochsäga att vi har stabiliserat de offentliga finanserna.Den kärna som finns i välfärdssamhället av trygghetoch solidaritet kan vi nu hävda därför att vi har ord-ning på de offentliga finanserna. Förväxla aldrig da-gens debatt med att det enbart handlar om det näraperspektivet. Det handlar också om att förbereda densituation där vi har att möta nästa konjunkturnedgång.Den skall också klaras.Det program som vi nu redovisar innehåller storaingrepp i de offentliga finanserna. Det är en omfat-tande proposition. Bl.a. finns här engångsvisa finansi-eringar av insatser för att bekämpa arbetslösheten somuppgår till i storleksordningen 23 miljarder kronor.Det får vi in genom att vi tar i anspråk reservationersom har gjorts. Det är alltså anslag som inte har an-vänts som dras in för detta ändamål. Vi höjer utdel-ningskravet på statens bolag och på en del fonder somstaten förfogar över. Vi tidigarelägger förslag om attgöra nedskärningar i trygghetssystemen ochfår på så sätt en finansiering som gör att vi når de 23miljarder kronor som gott och väl, med råge, över-skrider de 17 miljarder som krävs för att finansierakampen mot arbetslösheten. Där ligger engångsvis enöverfinansiering på . I paketet lig-ger också en avgörande skatteförändring, en tidigare-läggning av momsuppbörd.Vi gör varaktiga förstärkningar av statens budget.Vi förstärker saldot och intäkterna, de pengar vi be-höver ta in, med . Det är pengarsom vi delvis använder till att ge tillbaka i form av enmomssänkning men som också utnyttjas för att för-stärka de offentliga finanserna. De 15,7 miljarderkronorna tas in genom att vi förändrar ersättningsreg-lerna i sjukförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringenoch föräldraförsäkringen. De tas in genom att vi görförändringar i läkemedelsförsäkringen. De tas in ge-nom åläggandet gentemot de statliga verksamheterna,att de inte får kompensation för arbetsgivaravgiftenshöjning. Det blir en belastning på ytterligare närmare1 miljard på statens egen verksamhet.Pengarna tas in genom att vi förändrar regelverk iarbetsmarknadspolitiken, så att vi befrämjar rörlighetoch minskar kostnaderna för en arbetsmarknadspolitiksom måste ha minskade kostnader i en konjunktur-uppgång, för att vi rätt skall kunna möta nästa kon-junkturnedgång.Vi höjer en del skatter. Vi förändrar avdragsrättenför pensionsförsäkringar. De av pensionssparar-na som sätter in allra mest pengar får se sina av-dragsmöjligheter begränsade. De vanliga pen-sionsspararna har sitt avdragssystem intakt. Vi görförändringar i företagens rätt till representationsav-drag. Vi lägger extra skatt på kärnkraftsel.Vi höjer skatter med ;pengar som också delvis tas i anspråk för att finansie-ra den medlemsavgift som vi alla varit med och för-klarat oss villiga att finansiera gentemot den europe-iska unionen. Visserligen röstade vi olika i folkom-röstningen, men avgiften skall definitivt betalas. Meddenna proposition och angränsande propositioner ärden notan färdigbetald - 15,7 miljarder i varaktigafinansieringar.Ovanpå dessa mycket strama finanspolitiska insat-ser lägger vi nu också ett nytt perspektiv. Vi ser nu attvi har statsfinanserna under kontroll. Vi vet att vi harhaft det en gång tidigare, efter 80-talets stora sane-ring. Sedan gick det oss ur händerna igen. säger viatt det inte får inträffa en gång till. När vi nu med såmycket möda och så många svåra beslut har tagitgreppet, låt oss då se till så att inte greppet tappas.Därför är det viktigt att vi nu introducerar ett tak förde offentliga utgifterna. införs en sådanordning att vi vet att vi kan ha en kontroll på utgifts-utvecklingen i hela den offentliga sektorn. Det är lättatt säga, men det är svårt att göra. Icke desto mindreär det ett arbete som måste genomföras, om vi nuskall vara trovärdiga i vår förmåga att hantera deförbättringar vi har uppnått. har gjort det föreoss. Danskarna har gjort det, norrmännen har gjortdet. Vi skall göra det också.I detta sammanhang skall det också ses som na-turligt att vi nu genomför en stor omreglering av denkommunala ekonomin. Ett nytt inkomst- och utjäm-ningssystem presenteras i propositionen. I och medpropositionen genomförs också ett särskilt riktat stödtill , med tanke på de svårigheterden kommunen har mött. Det framförs också en lös-ning av kommuns bekymmer. Det är en pro-blembild som många av oss har sett växa fram undermånga år. Den löses nu i och med propositionen.I propositionen finns också ett krav på balanse-ringstvång i kommunerna. Det innebär, enkelt ut-tryckt, en beställning av ett lagarbete som syftar tillatt kommunerna inte skall glida ut på det sluttandeplan som innebär att man i ekonomiskt kärva tiderbörjar låna till driften. fårinte lösas på ett sådant sätt att bördan skjuts över påkommuner och landsting och att, när den väl liggerdär, lösningen på den nivån kommer att vara att manstartar samma hemska lånekarusell som staten försattsig i men är på väg att ta sig ur. Det får inte inträffaatt det avlöses av motsvarande förfall kommunalt ochregionalt. Därför införs balanseringstvång i kommuna-la och landstingskommunala budgetar.Som en säkerhetsåtgärd i händelse av att kommuninte kan infria åtagande mot det finansiella systemetinförs också en möjlighet, enligt norsk alternativtfinsk modell, att tvångsförvalta kommunala medel.Allt detta ligger i propositionen, och mycket där-till. Det är huvudpunkterna. Parallellt med dennaproposition presenteras en proposition som syftar tillatt förbättra sysselsättningen, som redovisa i . Regeringen arbe-tar nu med de två arbetsuppgifter som är av avgöran-de betydelse för landets utveckling: att ta greppet omstatsfinanserna och pressa tillbaka arbets-lösheten.Vår statsminister deklarerade vid regeringens till-träde att regeringen skulle vara en samarbetsregering.Denna proposition är utarbetad i nära samarbete medCenterpartiet, de angränsande propositionerna omregionalpolitiken och sysselsättningspolitiken likaså.Det har varit konstruktivt och givande. Det ger stabili-tet och styrka. Det ger klara besked till denna riksdag,till svenska folket och till omvärlden, att bakom dessaförslag står en bred majoritet med en mycket kraftfullfolklig förankring. Det behövs när man skall fatta såhär svåra beslut. De svåra besluten skall fattas, därföratt vi långsiktigt skall klara att garantera det välfärds-samhälle som en så stor majoritet av svenska folkethar lärt sig att uppskatta och värdera.(Applåder)Anf. 3 BO ()Fru talman! Fler än en halv miljon människor sak-nar arbete . Många gör det tillba-ka. Det är en tragedi för dem som drabbas och enbelastning för alla andra.Räntorna i är orimligt höga. Det minskarhushållens konsumtionsutrymme och gör investering-ar i nya jobb dyrare; det blir färre jobb. Det är risk för att inflationsbrasan tar fart igen.De optimistiska kalkyler som medsin sedvanliga blygsamhet presenterar ändrarinte bilden. Regeringen bedömer att uppemot en halvmiljon människor är arbetslösa fortfarande år 2000.De stora ingrepp för en stund sedanberömde sig för leder sammantaget till en marginellbudgetförstärkning. Det motsvarar möjligen de extraräntekostnader som utvecklingen med-fört på grund av de högre räntorna. Förtroendet förpolitiken finns inte. Därför är räntan fortsatt hög ochkronan fortsatt svag.Dagens kris har sitt ursprung i en utveckling sominleddes , med en snabb offentligutgiftsexpansion, med kraftiga skattehöjningar somändå inte räckte till för att fullt ut betala de växandeoffentliga utgifterna.Vi fick ett trendmässigtväxande underskott i de offentliga finanserna. Detresulterade i en, jämfört med motsvarande länder,svag tillväxt. Enligt regeringensegna bedömningar fortsätter den här utvecklingen.Vår ekonomi utvecklas svagare än vad som sker imotsvarande länder.Det som har inträffat i kan egentligensammanfattas i det korta men mycket farliga konstate-randet att vi inte har fler jobb i de svenska företagen än vad vi hade . Det beskriverganska väl vad som har hänt.Under den förra mandatperioden inledde den bor-gerliga regeringen en omläggning av politiken somsyftade till att återskapa tillväxtkraften genom bl.a.bättre förutsättningar för nya jobb i företagen.När den socialdemokratiska regeringen tillträddeblev det i flera avseenden en återgång till just denpolitik som en gång ledde in i krisen. Visser-ligen visade man - delvis av det tvång som debatten ivalrörelsen medförde - en insikt om att det krävdesåtgärder för att sanera de offentliga finanserna. Denförra mandatperiodens oppositionspolitik drog streck över. Man accepterade vad som var nöd-vändigt och vad som hade gjorts, och man tvingadesockså medge att det krävdes åtgärder. Men omfatt-ningen på dessa åtgärder blev otillräcklig och inrikt-ningen felaktig.Sedan socialdemokraterna kom till regeringsmak-ten har skatten på arbete höjts med ca 36 miljarderkronor. Det motsvarar kostnaden för i storleksord-ningen 150 000 heltidsarbeten. Skatten på investe-ringar i nya jobb har höjts med 12 miljarder kronor.I ett läge när hundratusentals nya jobb måste växafram blir det som en följd av regeringens politik alltsådyrare att anställa och dyrare att investera.Genom dagens kompletteringsproposition föränd-ras inte denna politik. Som vi redan har klarat ut blirdet inga nämnvärda budgetförstärkningar jämfört medi januari, trots den ränteutveckling som vi har haft ochtrots det bristande förtroende som visades den politiksom redan då redovisades. Obalansen i fjor i form av stora skattehöjningaroch alltför begränsade besparingar kvarstår.I kompletteringspropositionen föreslår GöranPersson - och han är t.o.m. stolt över det - ytterligareskattehöjningar som försvagar tillväxtkraften ochförsämrar expansionsmöjligheterna i näringslivet.Momsinbetalningarna tidigareläggs. Det skall ge 8miljarder kronor, alltså som skalltas från de företag som skall investera i de nya job-ben. De skall i stor utsträckning själva finansieradetta, som de blir av med 8 miljarder kro-nor. Och det berömmer sig av.Nya fastighetsskatter, koldioxidskatter och mycketannat - allt skall höjas. Det ger effekter som är nega-tiva för möjligheten att få fram de nya jobben.När skatten på arbete behöver sänkas, då sänks istället momsen på mat! Jag förstår de som reagerarför att besparingarna ger utrymme för en matmoms-sänkning i stället för en sänkning av skatter som germänniskor som är arbetslösa jobb.När man läser kompletteringspropositionen, somvi har haft tillfälle att göra kväll, hittarman ingenting om vilken strategi som regeringenanser sig föra för att åstadkomma fler jobb och högretillväxt. Det är nog så bra med gnetande, men det ståringenting i kompletteringspropositionen om vad somkrävs för att åstadkomma de nya jobben och högretillväxt. Vilken är egentligen regeringens strategi föratt företagen skall kunna anställa?Det kan synas pessimistiskt att bedöma regering-ens kompletteringsproposition på det här viset. Tyvärrär det realistiskt. Men det finns ändå anledning attkonstatera att krisen i svensk ekonomi kan lösas. Detkräver dock en omläggning av politiken. Det krävs attdet blir en tillräcklig omfattning av de åtgärder somkan finansiera statsfinanserna så att förtroende skapas,det förtroende som saknas i dag.Det krävs också en insikt om hur de nya jobbenskall kunna växa fram, och då är det inte , , eller ens CarlBildt eller någon annan i som kan se till attjobben växer fram så att människor som är arbetslösaslipper att vara det i fortsättningen. Det är tusentalsoch åter tusentals människor runt om i , i t.ex.Landskrona - som tydligen besökte - och i , som driver dagens företag ochsom kan tänkas starta morgondagens företag. Det ärdessa människor som måste känna att det är intressantoch stimulerande om det blir lönsamt att starta nyaföretag och expandera gamla. Då måste skatten påarbete sänkas. Överbeskattningen av det riskkapitalsom utgör grunden för varje nytt jobb måste slopas.När det gäller skatten på arbete måste det vara sär-skild inriktning på den tjänstesektor där många av denya jobben kan växa fram, om vi tillåter tjänstesek-torn att expandera. Då måste vi hantera skatteproble-matiken, eftersom skatterna är besvärliga just i tjäns-tesektorn. Där finns alternativen: gör det själv, gör detsvart eller gör det inte alls. Vid alla dessa alternativblir det inga jobb, i vart fall inga redovisade nya jobb.Det krävs en flexibel arbetsmarknad där lönebild-ningen inte stänger ute många unga och där arbetsrät-ten förändras så att fler vågar anställa för att vi fak-tiskt skall få nya jobb.Det krävs en satsning på utbildning och förstärktkompetens på alla nivåer.Detta är några av de åtgärder som är nödvändigaför att få fart på ekonomin och för att få fram de nyajobben.Fru talman! Det finns parlamentariska förutsätt-ningar för den nödvändiga omläggningen av politiken.Ansvaret för att ta till vara denna möjlighet ligger hosregeringen.Anf. 4 ()Fru talman! tar ansvar i politiken. Viär beredda att i samverkan med andra partier föraSverige ut ur den ekonomiska krisen. Ledstjärnan iarbetet med att sanera statens finanser och läggagrunden till lägre räntor och en stark valutakurs äromsorgen om framtidens trygghet, sysselsättning,välfärd och demokrati.Inför 1994 års val poängterade vi från be-hovet av nationell samling för att nedbringa budge-tunderskottet, stabilisera och minska statsskulden.Vi betonade också att vi var beredda att användavår position i det politiska mittfältet för att skapa enbred parlamentarisk förankring av politiken. Vi beto-nade också behovet av breda uppgörelser, dels för attskapa trovärdighet för att de åtgärder som föreslåsförverkligas, dels för att skapa acceptans för svårabeslut hos hela det svenska folket.En allt starkare folkopinion kräver politiskt ledar-skap och långsiktiga lösningar. ekonomiskaproblem löser vi inte genom ett ofruktbart gräl mellanhöger och vänster. Det var därför som jag i finansde-batten förordade att vi söker efter detpolitiska handslaget och långsiktiga lösningar.Sveriges ekonomiska situation motiverar att vi allasöker efter det som förenar i stället för att prioriteradet som skiljer partierna och människorna åt.Den internationella turbulensen på valuta- ochpenningmarknaderna har ytterligare understrukit be-hovet av politisk stabilitet och samarbete. Vi måsteagera med kraft under högkonjunkturen för att ståbättre rustade att möta nästa lågkonjunktur.Om det inte kan formas en majoritet i den härriksdagen för ansvarsfull ekonomisk politik, riskerarSverige att ställas under internationellt förmyndar-skap. Då är vi inte längre herrar i vårt eget hus, någotsom finansministern ansåg nödvändigt. Jag delar hansuppfattning på den punkten.Vår kamp för en sundare samhällsekonomi ochlångsiktig balans i statens finanser är också en kampför vårt lands demokrati.Jag hoppas att ingen i denna kammare eller an-norstädes är okunnig om vem det är som drabbasvärst om statsfinanserna skulle tillåtas förfalla. Det ärde arbetslösa, de sjuka, barn och äldre i behov avomsorg som har allra störst intresse av att statensfinanser bringas i ordning.Det har funnits och finns starka skäl för Center-partiet, som hävdar vikten av en politik som ger allamänniskor grundtrygghet och utvecklingsmöjligheter,att ta ansvar för den ekonomiska politiken. Kortsiktigtkanske vi skulle kunna vinna partipolitiska poängergenom att ställa oss vid sidan och stämma in i kla-gokören över impopulära men nödvändiga åtgärderoch förespegla människor att det finns enkla lösningarpå svåra problem.Men, fru talman, nu är det inte tid för partier attvinna kortsiktiga partipolitiska poänger. är det tidför oss alla, alla som är valda av folk tillriksdagsmandat i , att ta gemensamma tagoch ta ansvar för framtiden.Kompletteringspropositionen som finansministernhar redogjort för har utformats i ett nära samarbetemellan och regeringen efter en överenskom-melse som vi träffade , likaså de nyligenavlämnade propositionerna om arbetsmarknadspoliti-ken och regionalpolitiken. Jag vill därför bekräfta attdet finns en parlamentarisk majoritet för förslagen idessa propositioner. Det innebär inte på något sätt attvi stängt dörren till andra partier.Fru talman! presentera-des fyrpartiregeringens kompletteringsproposition.Den var inte i förväg parlamentariskt förankrad iriksdagen. Det ankom bl.a. på mig, som då var ordfö-rande i finansutskottet, att söka stöd för förslagen ipropositionen hos det sönderfallande Ny demokrati.Jag kan försäkra er: Det var ingen eftersträvansvärduppgift, men den lyckades.Det är med den erfarenheten och med landetsbästa för ögonen som nu medverkar till poli-tisk stabilitet här i . Trots mörka inslag finnsdet ljuspunkter i ekonomin. Budgetunderskottet förinnevarande budgetår minskar jämfört med tidigareberäkningar. En klar förstärkning sker också undernästa budgetår. Budgetsaldot blir bättre, upplånings-behovet blir mindre och beroendet av utländska ban-kirer blir därmed också mindre än vad som tidigarehar antagits.Affärerna med omvärlden går bättre. Svenska fö-retag tar nya marknadsandelar dag för dag. Bytesba-lansen förbättras kraftigt. Enbart förväntas över-skottet i bytesbalansen bli . Dettaär inget som har åstadkommits i en handvändning,utan det är en följd av det som uträttades under denförra mandatperioden, ochgenom uppgången i konjunkturen.Vid sidan av de stora förbättringar som sker iden reala ekonomin, vilka kan avläsas i statistiken förexport och för industriinvesteringar och vinstutveck-ling tar vi nu väsentliga steg i saneringen av statensfinanser. För del har det varit viktigt att hållanere skattekvoten, skapa en rättvis fördelningspolitikoch ge utveckling och livskraft i hela landet.Särskilda åtgärder behöver vidtas för att stärkaoch främja tillväxten i näringslivet och efterfrågan påarbetskraft. Allra viktigast är att statsfinansernafrämjar lägre räntor och stärker tilltron till Sverigesekonomi. Särskilda åtgärder vidtas för att gynna desmå och medelstora företagens möjligheter till ut-veckling, bl.a. genom återinförd kvittningsrätt ochriskkapitalavdrag. är också pådrivande föryttre åtgärder som förbättrar småföretagens arbets-villkor, för det är inom småföretagen som de nöd-vändiga nya jobben måste skapas. Kampen mot ar-betslösheten måste gå vidare.I finansplanen betonas vikten av en uthållig eko-nomisk tillväxt. Kretsloppssamhället ger såväl miljö-vinster som möjlighet till nya företag och nya jobb.Sammantaget är detta en stark kompletteringspro-position. Jämfört med motsvarande proposition för ettår sedan är den minst lika stark - ja, jag vill sträckamig så långt som till att säga att den är starkare. Mennu är möjligheten lika liten som då att genom någottrollerinummer i ett slag undanröja problemen. Detkrävs ett långsiktigt arbete för att åstadkomma denbalans i statens finanser som en bred folklig opinionefterlyser.Splittring mellan partier och regeringsinnehavmed otillräcklig parlamentarisk förankring har längevarit ett huvudproblem i svensk politik. Den insiktenhade vi från , när vi utformadedet valprogram där vi pläderade för nationell samlingsom ett grundläggande ledmotiv.Vi har mötts av en konstruktiv samarbetsviljafrån regeringens sida.