prot · GJ0927 · 1995-11-22 00:00:00 — Sedan måste massor av resurseroch stöd sättas in för dem som har smittats av hiv.Man skall stödja narkomaner, hjälpa dem och stärkaderas självkänsla så att de kan ta sig ur det träsk somde har hamnat i. Man gör det inte med den eftergi-venhet och slapphet som det här faktiskt signalerarom.Anf. 135 () replikFru talman! Som jag sade blir det en annan ut-formning när också kopplas in. Dåarbetar man på ett helt annat sätt.Jag har inte hört att det skulle vara några storaproblem där nere. Hade vi hört det hade vi aldrigkommit in på den här frågan.Vi kan inte säga att det här har haft några negativakonsekvenser. Problemet, som jag ser det, är att vikanske inte fullt ut har sett de positiva effekternaheller. Låt oss nu på ett bättre och mer metodiskt sättfölja den här frågan så attvi kan utvärdera det hela och vet vad vi talar om.Ute i kan det också vara intressant att sehur vi i handskas med den här typen av pro-blem. Vi kan inte jämföra narkomanvårdeller hur vi handskas med hiv och aids och andraländer i . Även där må vi säga att vi kanske haren bättre kontroll över det hela.Anf. 136 ()Fru talman! Att behandla frågan om utbytesverk-samhet med rena sprutor till narkotikamissbrukareunder rubriken är enligt min meningnågot missvisande. Vi skall inte glömma vad den härfrågan egentligen ytterst handlar om, nämligen om ettförsök att begränsa det mycket farliga och mycketsmittsamma hivviruset. Det handlar om ett val. Det ärhäri, fru talman, som risken ligger, nämligen i avväg-ningen mellan de två, låt oss säga, onda ting somnarkotikamissbruk och hiv innebär. Det handlar omen mycket svår etisk avvägning. Det är också mycketsvårt att på rent praktiska grunder veta hur det här slårmed tanke på det lilla underlag som finns i form avdet försök som pågår i och Lund.Jag har själv från början varit mycket tveksam tillprojektet. Jag upplever stora svårigheter med attverkligen ta ställning till hur detta skall hanterasframöver.Jag resonerar så här: När vi nu har påbörjat det härförsöket, trots alla invändningar som ursprungligenfanns emot det, tycker jag att det är rimligt att manförsöker få ut något av det. Det har vi tyvärr inte gjorthitintills. Det verkar på den redovisning som Social-styrelsen gjort som att det inte inneburit någontingvare sig åt det ena eller åt det andra hållet - varkennär det gäller minskningen av hivspridningen eller närdet gäller narkotikamissbruket. Därför måste manfråga sig varför man inte kunnat få svar på några avde frågor som ställdes inför försöket. En förklaring är,såvitt jag kunnat läsa mig till av de rapporter somkommit ut, att försöket inte bedrivits på ett tillräckligtbra sätt. Det har inte bedrivits på ett sådant sätt hade kunnat få svaren.Då är naturligtvis frågan: Skall vi med det i baga-get säga att vi avbryter allt därför att det inte gick,eller skall vi i stället säga att vi skall försöka förbättraverksamheten, göra en bra utvärdering, försöka få ettbättre samarbete mellan och sjukvårdenför att på så sätt få ut någonting av försöket innan detavslutas? Försöket har ändå pågått ganska länge.Mot denna bakgrund tycker jag att det vore rimligtatt fortsätta med försöket. Min uppfattning är att denhär försöksverksamheten naturligtvis måste avslutasså småningom. Vad det skall leda till är den storafrågan. Skall det leda till det som också föreslagit, nämligen enpermanentning av verksamheten? Det har vi definitivtinte underlag för efter det här försöket. Vad vi nubehöver är att få klarhet i om en sådan här verksamhetkan permanentas. Med det här underlaget kan vi integöra det.Den enda slutsats som kan dras av försöket hitin-tills är att det bästa är att avveckla verksamheten heltoch hållet. Men skall vi göra det på ett så bristfälligtunderlag? Min bedömning är den att vi inte skall göradet, utan vi måste tillse att försöket får fortgå på ettsådant sätt och i sådana former att man kan få ettrimligt besked om huruvida det här är bra eller dåligt.Att det handlar om en etiskt svår fråga och en mycketsvår avvägning mellan två onda ting är det inget tvivelom. Som sade förut handlar detom en sjukdom med dödlig utgång i av fallen.Det handlar om narkotikamissbruk som naturligtvis isig är fasansfullt men som det ändå ytterst finns botmot i många fall.Den här avvägningen är naturligtvis oerhört svår,som allt måste göras för att förhindrahivsmittan och hivspridningen. Detta är ett så allvar-ligt problem att man inte kan låta bli att göra det.Därför får vi acceptera även valet mellan två ondating.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan.Anf. 137 ()Fru talman! En kommentar till är naturligtvis svårt att värdera projekt där det ibotten kan ligga olika etiska värderingar hos dem somvärderar.Vi kan konstatera att det har gjorts tre värderingar:en av experter, en avInternationella parlamentariker mot aids, som harkommit till en slutsats, och sedan Socialstyrelsensutvärdering, där man kommit till en annan slutsats.När det här programmet har drivits är detmin förhoppning att en helt oberoende grupp får vär-dera programmet, gärna med både svenska och inter-nationella experter, för att vi skall få kloka slutsatserpå basen av fakta.Anf. 138 ()Fru talman! Just det förhållandet att man medsamma mål i sikte, med samma syn på narkotikapoli-tiken och med samma restriktiva hållning i narkotik-afrågan kan komma till rakt motsatta uppfattningarom huruvida försöket skall permanentas eller avveck-las visar ytterst att försöket i sig inte har gett svar påde frågor som vi har ställt. ochFolkpartiet har kommit fram till att man bör kunnapermanenta verksamheten, och harkommit fram till att man bör avveckla densamma,med precis samma grunduppfattning att det skall varaen restriktivitet i narkotikapolitiken. Detta visar attförsöket inte har gett några svar.Därför har vi kommit fram till den ståndpunktenatt så länge vi inte fått något svar bör vi inte avbrytaförsöket när det nu en gång har påbörjats. Hur dethade sett ut om det inte hade påbörjats vågar jaginte säga, för situationen är något annorlunda nu änvad den var när försöket påbörjades.Anf. 139 ()Fru talman! Det finns en avgörande skillnad ossemellan. liberalerna ser till en framtid förde sämst ställda i samhället, dem som är fast i ettnarkotikamissbruk. Vi vill att de inte skall drabbas aven hundraprocentigt dödlig sjukdom. Vi väger detmot signaler om olika saker vars effekter vi inte harfått belagda. Där finns en skillnad som är ideologisk.Anf. 140 ()Fru talman! Jag har mycket stor respekt för BarbroWesterholms uppfattning i den här frågan såväl som imånga andra. Jag har inte alls på något sätt motsattmig den. Men den ståndpunkten har intekommit fram till efter det här försöket. Det har nikommit fram till på andra grunder. Det är inte försö-ket i sig som har lett er fram till detta ställningstagan-de, utan en åsikt som ligger i botten.Frågan för oss som är mindre övertygade än ni,som redan har den inställningen att det här är detriktiga, är om försöket skall gå vidare.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutSoU3 AlkoholfrågorMom. 1 (inriktningen av alkoholpolitiken)1. utskottet2. 1 (m)Votering:228 röster för utskottet73 röster för res. 148 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 142 s, 20 c, 21 fp, 18 v, 14 mp, 13kdsFör res. 1: 73 mFrånvarande: 19 s, 7 m, 7 c, 5 fp, 4 v, 4 mp, 2 kdsMom. 13 (åldersgränser)1. utskottet2. 7 (v, kds)Votering:216 röster för utskottet23 röster för res. 764 avstod46 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 142 s, 13 m, 20 c, 19 fp, 8 v, 14 mpFör res. 7: 1 c, 1 fp, 8 v, 13 kdsAvstod: 60 m, 1 fp, 3 vFrånvarande: 19 s, 7 m, 6 c, 5 fp, 3 v, 4 mp, 2 kdsBeatrice anmälde att hon avsett att avstå från attrösta med markerats ha röstat ja.Mom. 16 (administrativa ingripanden)1. utskottet2. 10 (fp)Votering:267 röster för utskottet38 röster för res. 1044 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 143 s, 74 m, 21 c, 2 v, 14 mp, 13kdsFör res. 10: 21 fp, 17 vFrånvarande: 18 s, 6 m, 6 c, 5 fp, 3 v, 4 mp, 2 kdsEva och (båda s) anmälde attde avsett att avstå från att rösta men markerats haröstat ja.Mom. 21 (försäljning av folköl)1. utskottet2. 13 (c, v, kds)Votering:233 röster för utskottet70 röster för res. 133 avstod43 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 140 s, 74 m, 18 fp, 1 vFör res. 13: 1 s, 21 c, 3 fp, 18 v, 14 mp, 13 kdsAvstod: 2 s, 1 cFrånvarande: 18 s, 6 m, 5 c, 5 fp, 3 v, 4 mp, 2 kdsKarl-Göran Biörsmark (fp) anmälde att han avsett attrösta ja men markerats ha röstat nej.Mom. 24 (minibarer)1. utskottet2. 17 (v)Votering:Kammaren biföll utskottets hemställan genom upp-resning.Övriga momentKammaren biföll utskottets hemställan.SoU5 NarkotikafrågorMom. 1 (försöksverksamhet med utbyte av sprutoroch kanyler till narkotikamissbrukare)1. utskottet2. 1 (m)3. res. 2 (fp)4. res. 3 (mp)Förberedande votering 1:18 röster för res. 215 röster för res. 3271 avstod45 frånvarandeKammaren biträdde res. 2.Förberedande votering 2:77 röster för res. 119 röster för res. 2209 avstod44 frånvarandeKammaren biträdde res. 1.Huvudvotering:191 röster för utskottet77 röster för res.138 avstod43 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 143 s, 19 c, 18 v, 11 kdsFör res.1: 74 m, 2 c, 1 kdsAvstod: 1 c, 21 fp, 1 v, 14 mp, 1 kdsFrånvarande: 18 s, 6 m, 5 c, 5 fp, 3 v, 4 mp, 2 kdsMom. 2 (inriktningen av narkotikapolitiken)1. utskottet2. 4 (kds)Votering:290 röster för utskottet13 röster för res. 446 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 141 s, 74 m, 22 c, 20 fp, 19 v, 14mpFör res. 4: 13 kdsFrånvarande: 20 s, 6 m, 5 c, 6 fp, 3 v, 4 mp, 2 kdsMom. 4 ()1. utskottet2. 5 (kds)Votering:293 röster för utskottet13 röster för res. 543 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 143 s, 74 m, 22 c, 21 fp, 19 v, 14mpFör res. 5: 13 kdsFrånvarande: 18 s, 6 m, 5 c, 5 fp, 3 v, 4 mp, 2 kdsMom. 5 (kartläggning av narkotikamissbruket)1. utskottet2. 6 (v)Votering:286 röster för utskottet19 röster för res. 644 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 142 s, 74 m, 22 c, 21 fp, 14 mp, 13kdsFör res. 6: 19 vFrånvarande: 19 s, 6 m, 5 c, 5 fp, 3 v, 4 mp, 2 kdsÖvriga momentKammaren biföll utskottets hemställan.Beslut om samlad voteringPå förslag av talmannen medgav kammaren attutbildningsutskottets betänkanden UbU1 och UbU2fick avgöras i ett sammanhang efter avslutad debatt.21 § Val av skolform för utvecklingsstördabarn, m.m.FöredrogsUtbildningsutskottets betänkande 1995/96:UbU1Val av skolform för utvecklingsstörda barn, m.m.(prop. 1994/95:212)Anf. 141 (m)Fru talman! Frågan om val av skolform för ut-vecklingsstörda barn har diskuterats . Underden förra mandatperioden, när valfrihetsfrågorna togmånga steg framåt, växte också en opinion blandföräldrar med utvecklingsstörda barn för ökat infly-tande när det gäller barnens skolgång. Inte minstSocialdemokraterna, då i opposition, drev frågan omföräldrars rätt att välja grundskola eller särskola hårt.Jag skall gärna erkänna att jag tyckte att det var enbesvärlig debatt. Det tyckte jag inte därför att detfinns olika uppfattningar i sakfrågan och att fråganengagerar, utan därför att det är så oerhört viktigt attdet blir riktigt bra för dessa elever. Det är komplice-rade beslut hur man än vänder och vrider på det.Att välja skola och att välja skolform är inte sam-ma sak. Särskolan finns ju till för en tydligt definieradelevgrupp. Därtill kommer att bedömningen av i vil-ken skolform ett utvecklingsstört barn får bäst utbild-ning är komplicerad. Det ställer krav på stora kunska-per om det enskilda barnet, om handikappet somsådant och om olika skolformers mål, krav och ar-betssätt.Detta är inte ett argument emot att föräldrar fattarbeslut om skolform - absolut inte - men det är ettargument för de kunskaper och erfarenheter som deprofessionella i skolan har. Det är avvägningen mel-lan dessa två vi måste klara.När vi fick en proposition från den socialdemo-kratiska regeringen framgick det att Socialdemokra-terna har fått kalla fötter och inte alls anser attföräldrars rätt att välja skolform för utvecklingsstördabarn är självklar. Något annat skäl för den försöks-verksamhet som man nu föreslår finns naturligtvisinte. Förslaget är inte det Socialdemokraterna taladeom före valet, och jag förstår den besvikelse som inteminst FUB känner över detta.Vi moderater har reserverat oss mot förslaget omförsöksverksamhet. Vi föreslår i stället att föräldrarnautifrån barnets bästa skall välja grundskola ellersärskola. Jag betonar att det gäller barnets bästa, ef-tersom vår uppfattning har sin grund i uppfattningenatt barnets bästa måste vara utgångspunkten.Föräldrarna har huvudansvaret för barnens ut-veckling och fostran, och som de viktigaste personer-na i barnens liv utgår vi också ifrån att de har justdetta för ögonen vid beslut som rör barnen.Denna utgångspunkt, som finns i barnkonventio-nens idéer, är också ett skäl för den reservation som vigör. Det är inte enbart populärt i debatten. Beslut motföräldrarnas vilja måste kunna tas i mycket speciellafall. Vi har uttryckt det som att det skall vara uppen-bart att ett barn inte kan gå i eller att detskall ha visat sig att barnet inte klarar skolgången där.Då skall kommunen kunna fatta ett beslut mot föräld-rarnas vilja.Vi är väl medvetna om att det finns kritik ocksåmot detta, men alternativet är att kommunerna imycket speciella fall tvingas till beslut om omhänder-tagande av barn. Det är varken bra för barn eller för-äldrar.Nu är det lyckligtvis ovanligt att beslut omsärskola fattas mot föräldrars vilja. Särskolan harungefär 8 000 elever. av fem åröverklagade vårdnadshavare till åtta elever de beslutman hade fattat i kommunerna.Om nu föräldrarna får rätten att fatta beslut, somvi föreslår, är den förmåga till samarbete och samsynsom statistiken ger uttryck för givetvis en styrka. Menjag tycker att det i detta sammanhang skall påpekas attdet är viktigt att föräldrar med utvecklingsstörda barntidigt får information om olika alternativ som gällerbarnets skolgång. Det är en förutsättning för att för-äldrarna skall få den information som krävs för beslu-tet.I frågan om föräldrar också skall kunna väljagrundsärskola respektive träningsskola finns en reser-vation i utskottet. Vi moderater anser att det måstevara skolans professionella som avgör hur elevernaskall grupperas inom olika skolformer. Det är enpedagogisk uppgift för lärare och skolledare - inte enfråga för statligt nationellt beslutsfattande. Däremotkan man, vilket utskottet också gör, förorda en över-syn av om uppdelningen inom särskolan igrundsärskola respektive träningsskola är relevant.Till sist vill jag säga att vi moderater har fått gehörför förslaget om en justering av betygen i särskolan.Visserligen anser vi att Socialdemokraternas uppri-vande av betygssystemet i var fel, meneftersom majoriteten glömde bort att göra rimligakonsekvensändringar i särskolan tog vi upp det i vårmoderata motion.Jag är glad över att särskolans elever i framtideninte är de enda som kan ges betyget Icke godkänd. Såhade det varit om utskottet inte hade antagit vårt för-slag. Däremot hade jag önskat fler steg i de betyg someleverna i särskolan skall kunna få, men något får manju ge om man skall få bort de riktigt fula plumparna.Jag yrkar bifall till den moderata reservationen.Anf. 142 ()Fru talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillreservation 2.När det gäller ökat föräldrainflytande över ut-vecklingsstörda barns skolgång slår utskottet fastföljande på s. 6: Utgångspunkten vid beslut om barnsplacering i viss skolform måste vara barnets bästa.Föräldrarna har huvudansvaret för barnets utvecklingoch fostran och känner väl sitt barns totala situation.Föräldrarna bör därför vara de som har de främstaförutsättningarna att kunna agera utifrån barnets bästa.Samtidigt är det naturligt att skolhuvudmannen ärangelägen om att barnet går i den skolform som skol-huvudmannen bedömer vara bäst för barnet. Beslutom skolform bör normalt kunna tas av föräldrar ochskolhuvudman tillsammans.Det är ett mycket viktigt stycke i betänkandet.Centern anser att det är positivt att man har siktetinställt på ett ökat föräldrainflytande när det gäller deutvecklingsstörda barnen och deras skolgång. Detsom vi har svårt att förstå är att försöksverksamhetenenbart skall gälla att föräldrar får rätt att avgöra omderas barn skall tas emot i eller i särsko-lan.Detta gäller inte minst med tanke på att riksdagenår 1994 begärde en översyn av reglerna och ansåg attöversynen borde syfta till att föräldrarna i princip fårdet slutliga avgörandet när det varit omöjligt att nåfram till ett gemensamt ställningstagande i vad gällervalet mellan grundskola och särskola samt inomsärskolan.Vi i anser att föräldrar också borde få rättatt välja inom förskolan. Varför redan nu förutsätta attdet inte skulle fungera? Det är viktigt att myndigför-klara föräldrar som föräldrar. Utskottet skriver attföräldrarna har huvudansvaret för sina barn, givetvismed stöd av expertis när så behövs, vilket säkert ärnödvändigt när det rör sig om utvecklingsstörda barn.Men om man inte som förälder är fullt tilltrodd,hur skall man då kunna ta huvudansvaret? När dennaförsöksverksamhet nu genomförs borde det göras fulltut. Sedan skall den försöksverksamheten i vanligordning utvärderas.Anf. 143 ()Fru talman! Låt mig börja detta anförande med attge ett beröm. Propositionen och betänkandet är ettsteg åt rätt håll. Det hade varit väldigt bra om maninte hade stannat på halva vägen. Jag vill också ge eneloge till socialdemokraterna för att de hade kurageatt gå emot propositionen i betygsfrågan så att vi därkunde få enighet. Det hade varit barockt om man igrundskolan hade tagit bort begreppet inte godkändmen i särskolan haft kvar begreppet otillräckliga kun-skaper.Jag håller med om att detta ärende ärväldigt svårt. Jag hade en illusion om att man skullekunna få en total uppslutning när det gällde möjlighe-ten till val av skola. Men tyvärr måste jag erkänna, frutalman, att även den illusionen kom på skam och harersatts av besvikelse.När jag läser igenom betänkanden och lyssnar tillskilda argument kan jag inte finna någon som helstideologisk grund till varför vi skulle ha olika mening-ar. Varför skall vi förvägra just denna grupp val avskola? Jag måste instämma i den rubrik som fanns påett cirkulärbrev från FUB: Varför?När den här frågan behandlades i en tidigare om-gång uttalade att föräldrarna i princip skallfatta det slutliga avgörandet i valet mellan grundskolaoch särskola men också inom särskolan. Det verkarsom att den nya skolministern struntat i det uppdragsom gav.Visserligen följer propositionen remissvaret frånt.ex. som tycker att just i detta fallskall skolans professionalism och mening gälla.Kommunförbundets ställningstagande upprör mig intespeciellt mycket. Men att vi i utskottet och här ikammaren skall gå på samma linje, och säga att sko-lans vilja är starkare än föräldrarnas rätt, känns feloch upprörande.Som jag har uppfattat min uppgift - nu är jagganska ny som riksdagsledamot - är den att jag somledamot av riksdag skall företräda männi-skorna och inte organisationerna. Alla våra ställnings-taganden, eller ibland brist på ställningstaganden, ärkraftiga signaler till invånarna och till dem som berörsav besluten om vad vi vill, våra åsikter och uppfatt-ningar.Fru talman! Om nu kammarens ledamöter kommeratt följa utskottsmajoritetens förslag ger det en tydligsignal till föräldrar till utvecklingsstörda barn, ensignal med innebörden: Till skillnad från andra för-äldrar anser vi att ni inte har tillräcklig kännedom omera barns bästa. Därför måste vi begränsa er valfrihetoch ert inflytande.Frågan kan tyckas vara liten. Men signalen ärdesto tydligare och kraftigare. Jag tror att vi måsteanvända fantasin och försöka att sätta oss in i hur justdessa föräldrar tar emot våra signaler som kommerhär från kammaren i besluten. Det verkar som ommajoriteten har glömt både handikapplagen och LSS,där honnörsorden är delaktighet, inflytande och med-bestämmande. Orden stämmer inte överens med detjag ser nu i betänkandet.Jag kan förstå att majoriteten slår dövörat till förmin argumentation, även om jag försöker att varatydlig. Jag kan i så fall förstärka den genom att citeravad handikappombudsmannen skrev i sitt yttrande.Hon skriver följande: "Förslaget präglas av en syn attdet förekommer föräldrar som inte förstår sina barnsbästa, inte sätter sina barn i första rummet. anser att föräldrarna är de sombäst känner sina barn och vet att de alltid kämpar,ibland en ojämn kamp, för att deras barn som är ut-vecklingsstörda eller har andra funktionshinder ska fåden skolgång som de finner bäst för dem". Det vartydligt.Jag kan fortsätta med att citera en kortare tes somkommer litet längre ner i samma yttrande: "Risken attföräldrarna inte skulle ha sina barns bästa för ögonenanser handikappombudsmannen vara betydligt mindreän risken för att kommunen med hänvisning till bris-tande resurser inte sätter barnets bästa i främsta rum-met." Tydligare än så kan det inte sägas.Om vi låter handikappombudsmannens beskasanning sjunka in i medvetandet, varför och hur kanvi då säga nej till det enkla lilla tillägg att föräldrava-let också skall ske inom särskolans ram? Att kommamed argument om att det påverkar skolans framtidaorganisation, osv. känns både genomskinligt ochfuttigt.Återigen är det signalen och beskedet till föräld-rarna som är det centrala. Antingen tror vi på dessakämpande föräldrar, eller så tror vi mer på skolorga-nisationens kunskap. För mig är valet ganska lätt. Detär föräldrarna som gäller.Om man nu slår dövörat till för vad handi-kappombudsmannen säger, och vad jag har sagt, kanman ändå ställa en fråga till framför allt Socialdemo-kraterna. Den förre socialministern med övertygelse i ett jättejobb för att ta framHandikapputredningen och lagen om stöd och service,LSS. Socialdemokraterna ställde upp glatt och hel-hjärtat för denna politik, och det tycker jag var väldigtbra. Varför vill man inte nu ställa upp på detta lillasteg i rätt riktning och i samma anda? Det är ett litetsteg som betyder så mycket för föräldrarna och är enpositiv signal om tilltro. Varför skall vi inte ge demden tillit, det stöd och den rätt som de behöver ochskall ha?Fru talman! Jag yrkar bifall till reser-vation till betänkande 1 från utbildningsutskottet.Anf. 144 (m) replikFru talman! Vi tycks prata förbi varandra i den härfrågan. Jag delar uppfattning att viinte befinner oss särskilt långt ifrån varandra. Menmed den plädering som har gjort härförstår jag inte varför reserverat sig endastnär det gäller valet inom skolformen och varför manstöder förslaget att det skall vara en försöksverksam-het. Det är det ena problemet jag har när det gäller attförstå Folkpartiet.Det andra är följande. Jag har stor respekt för för-äldrars engagemang. Jag tycker att det är riktigt slåss för föräldrarnas sak. Men jag förstår intemotståndet mot att för barnens bästa ha en reservationeller en utgång.Vi vet att de stentuffa reglerna vid den flexiblaskolstarten har varit besvärliga därför att det dykerupp barn som behöver vänta till, men inte längrefår det.Jag vet inte något fall där man skulle behöva an-vända den brasklapp som arbetsgruppen, som sysslatmed de här frågorna, föreslog. Men jag vill inte ham-na i den situationen att det dyker upp ett fall där skol-huvudmannen tvingas gå in och göra ett omhänderta-gande när det är uppenbart - och det är väldigt tuffaskrivningar här - att ett barn inte klarar av den vanligagrundskolan.Det är inte heller så att kommunerna kan slarvaoch skriva in en massa barn i särskolan i onödan.Definitionen av vem som skall gå i särskolan är gans-ka klar.Jag förstår alltså inte .