prot · GI0995 · 1995-04-26 00:00:00 — Fem-årsplanerna gick över varje hänsyn.Den andra viktiga slutsatsen är att nolltillväxt inteär särskilt bra för miljön. Central- och Östeuropauppfyllde mycket högt ställda krav på nolltillväxt,t.o.m. Det ledde inte alls till någonbättre miljö. Tvärtom kan vi se just hur tillväxten harett betydande kvalitativt innehåll, kanske mycketstörre än vad vi normalt uppfattar. Mycket av kritikenmot miljöförstöringen har kommit att associeras medkritiken mot tillväxten. I vardet precis tvärtom. Nolltillväxten, bristen på tillväxtoch bristen på utveckling, var en av de främsta orsa-kerna till att det gick så illa för miljön.Man kan fråga sig varför de här systemen fanns sålänge. Det fanns i och drygt40 år i . Ja, själva grundmoti-vet var ju det sociala. Det fanns en föreställning omatt man med ett förtryck men också med ett socialis-tiskt system skulle uppnå goda sociala förhållanden,sociala framsteg. Även på det här området ses miss-lyckandet kanske allra tydligast.Pensionerna var låga. Sjukvården var med västligamått urusel, barnadödligheten hög och medellivsläng-den låg. Man var t.o.m. rädd för att gå till sjukhusen.Jag har själv besökt många sjukhus i Central- ochÖsteuropa, och jag får säga att standarden var på ennivå som kan associeras till u-länderna.Man hade en hög arbetslöshet, även om den for-mella arbetslösheten var noll. Det stod i konstitutio-nen att alla skulle vara tillförsäkrade arbete. varman inte det, utan man var tillförsäkrad en anställ-ning. Det beräknas att ungefär 30, 40 eller avbefolkningen inte arbetade i sin anställning utan hadeett formellt arbete, i praktiken en form av arbetslös-hetsersättning.Utbildningen var förbluffande låg - ungefär fyraår kortare i genomsnitt än i väst.Behandlingen av handikappade - också samhälletsolycksbarn - var brutal.Allt detta var egentligen motivet för att hela dettasystem skulle finnas. Det skulle nämligen vara socialtbra. Man skulle göra stora eftergifter på andra avsamhällslivets områden, men man skulle åtminstoneuppnå det socialt goda. På det här området misslycka-des systemen extra mycket.Slutsatsen är tydlig: man kan inte skapa en socia-listisk välfärdsstat. Det går inte. Det har gjorts försök,för stora delar av mänskligheten , ochdet har blivit fiasko.Nu är länderna i en enorm omvandling, och det ärenorma spänningar inom länderna. Det är spänningarmellan det nya och det gamla. De som kommer in iden nya marknadsekonomin har en enorm tillväxt -mycket snabbare än vad statistiken utvisar, eftersomden har en tendens att bara registrera det synliga ochdet inrapporterade. Om det under femårsplanernas tidvar så att man ljög om allting i syfte att överdrivaprestationer och produktion, är förhållandet nu detomvända. För att slippa skatt och annat tiger man ommycket, och mycket sker svart eller grått.Den del som förändras växer snabbt. Det är enenorm stor standardökning för de människor somkommer in i det nya. Problemen har de som finns i detgamla, både i de statliga företagen, kolchoserna m.m.,som arbetar där eller inte arbetar men finns där. Deser sin standard sjunka och ser naturligtvis också denstora klyftan mellan dem och det framväxande nya.Det gäller inte minst pensionärerna, som har tjänatihop till sin standard under det gamla systemet. Dekan ju inte leva om sitt liv, utan de är fångade i dennafattigdomsfälla.Här är det viktigt att inse att det behövs ett socialtsystemskifte, i lika hög grad som det vi normalt för-knippar med ekonomin som sådan.De östeuropeiska systemen var egentligen en formav brukssamhällen, i den meningen att bruket skullesköta allting. Den sociala tryggheten var förknippadmed arbetsplatsen. hade väl förläst sig påbrukssamhället, och det kom att bli en mycket ålder-domlig struktur i hela systemet vad gällde det sociala.Här gäller det att man går över till ett västligt,kapitalistiskt eller vad man skall kalla det, socialför-säkringssystem, genom att se till att frikoppla densociala tryggheten från arbetet, så att den socialaservicen och stödet inriktas på individen och inte påarbetsplatsen.Väldigt mycket av det sociala stödet finns fortfa-rande kvar i öst. Man satsade inte litet på det sociala.Man satsade enormt mycket, men man satsade fel.Över halva budget - den som antogs ivår av den nya duman - gällde egentligen socialasatsningar. Det är bara det att man satsar så in i hel-skota fel - ursäkta uttrycket. Man satsar på subven-tioner till kolchoser och till statliga företag. Det ärden vägen man vill garantera den sociala stabiliteten, istället för att bygga upp den efter den typ vi har,nämligen direkt stöd till individen.Därför är det som står i propositionen fel. I övrigttycker jag att den innehåller en del förtjänstfulla sa-ker, men man försöker ge bilden av att det inte satsassocialt. Det görs, men det satsas fel.Det sociala system som finns där borta skall intebibehållas. Det är lika viktigt att byta detta som attbyta system vad gäller den direkta produktionen avvaror och tjänster, dvs. det som vi normalt associerarmed näringsliv.Det är viktigt att komma ihåg att det är väldigskillnad på det stöd man ger för att hjälpa Central-och att utvecklas och det stöd man ger tillu-länder. De central- och östeuropeiska länderna äregentligen underutvecklade industriländer. De har enstruktur som påminner om industriländernas rentstatistiskt. Industrisektorn är stor. Jordbrukssektorn ärvisserligen inte så liten som den normalt är i väst, menden är i alla fall betydligt mindre än vad den är i u-länderna.Det är inte ett strukturfel i den meningen, dvs. vadgäller den traditionella utvecklingsstrategin. Dethandlar om en felutveckling inom ramen för en in-dustriell utveckling. Därför går mycket av västs stödtill att se till att dessa strukturer förbättras och att derätta incitamenten kommer till.Vi skall inte från väst subventionera verksamhetsom under ett antal decennier varit subventionerad aven statsmakt och som producerat fel saker till fel pris- ofta i en kvalitet som gjort att ingen har kunnatanvända dem när de väl producerats.Det västliga stödet bör delvis inriktas på att byggaupp rättsstaterna. Dessa stater har varit överlastade avmånga uppgifter. De har tagit på sig nästan alla upp-gifter och vanskött alla. Statsmakten i dessa länder,som är så korrumperad och i ett sådant vanrykte,måste ändå bygga upp rättsstaten. Att garantera rätten,lagen, och se till att den verkligen efterföljs kan en-bart staten göra. Vi ser tydligt att det är ett enormtproblem i praktiskt taget alla länder.Just att hjälpa till med att bygga upp rättsstaten ären central del i det offentliga stödet.En annan del är att bygga upp suveräniteten ochåterskapa de nygamla länderna i . Det ärnaturligtvis särskilt viktigt från en svensk och nordiskhorisont. Suveränitetsstödet har varit unikt lyckosamti sin inriktning. Jag är glad att det fortsätter enligt detförslag som nu skall ta ställning till.Ett tredje område är miljön. Det är lätt hänt attmånga miljösatsningar kommer längre ned i priorite-ringsordningen när man gör systemskiftet. De gjordesinte tidigare, så det handlar inte om att man bryter dentidigare traditionen.Det är angeläget för länderna själva, men det harnaturligtvis ett visst egoistisk syfte för oss i väst, föross i , att satsa just på miljösidan. Kärntekni-ken för att förbättra reaktorsäkerheten är naturligtvisen oerhört central del. För del gäller detnärområdet.En annan sak är vattenreningen och luftreningen.Det gäller inte minst - detta hav som vitillsammans delar mellan oss och de andra.När det gäller biståndet och stödet till omvandlingi är det viktigt att hålla ut ettantal år. Det har innevarande år en volym på närmare1,4 miljarder om man räknar in alla dess olika delar.En viss del av miljösatsningarna har sin grund isvensk miljö, men satsningarna görs likväl i Central-och Östeuropa.Jag noterar att förslaget innebär en ganska kraftigneddragning av det bilaterala stödet både vad gällermiljön och andra områden. Det kompenseras delvis avdet ökade stöd från EU som blir följden av att vi gårin i EU, men likväl är det en neddragning jämfört medinnevarande år.Från moderat håll menar vi att man borde hållakvar den ambitionsnivå man har innevarande år ochsom man byggt upp under de närmast föregåendeåren, och därför har vi också föreslagit ungefär 200miljoner kronor mer till detta. Vi har omprioriteratdenna utgift gentemot andra utgifter i statsbudgeten.Det är nog viktigt att vi håller i stödet till om-vandlingen under några år.En del av dessa länder kommer senare att fasas ut.Polen är ett av mest snabbväxande länder.Estland är möjligen på väg att bli ett sådant. Det är enverksamhet som inte skall pågå i all oändlighet, menjust nu är det viktigt att hålla i stödet.Fru talman! Låt mig avslutningsvis säga ett ord omett uttryck som har använts i propositionen, nämligen"gemensam säkerhet". Det är ett bra uttryck, men detanvänds fel när man hävdar att det på något sätt skullevara en fortsättning av det begrepp som användes sedan.I dag har vi ett helt annat gemensamt säkerhetsbe-grepp. bygger det på föreställningen om nog-grant iakttagande av mänskliga rättigheter, samverkanmellan demokratier och respekt för minoriteter.Det begrepp som myntades i början på 1980-taletinnebar precis motsatsen. Det innehöll faktiskt ettslags accept av att det var diktatur i . Vi hade faktiskt t.o.m. en socialdemokratiskutrikesminister som hävdade att man inte fick kritiserasystemen i utan möjligtvisenskilda händelser.Jag tror att vi skall vara mycket observanta på attden användning av begreppet "gemensam säkerhet"som präglar hela vårt västliga synsätt just innebäratt man strikt iakttar demokratin, de mänskliga rättig-heterna, minoriteternas rättigheter osv.Med detta, fru talman, ber jag att få yrka bifall tillreservation nr 1 i detta betänkande.Anf. 214 ()Fru talman! anser att det samarbetemellan och vi i kvälldiskuterar i anledning av betänkandet är ett mycketviktigt stöd för den demokratiska och ekonomiskautvecklingen i detta område. Det kommer också attpåverka mot en fredlig utveckling i vårt närområdeoch i Europa.Trots en kärv ekonomisk situation de föregåendeåren prioriterade fyrklöverregeringen detta samarbetebl.a. genom att kraftigt höja anslagen under sin rege-ringsperiod. Vi har också sett att det har skett enöversyn av insatserna som till övervägande del hargett positiva omdömen.I det fortsatta samarbetet har regeringen ställt uppfyra mål. Man skall främja en säkerhetsgemenskap,fördjupa demokratins kultur, stödja en socialt hållbarutveckling och stödja en miljömässigt hållbar utveck-ling.Detta stöder , liksom det som fram-förs i propositionen om den strävan har attEstland, och fullt ut skall integrerasmed Europa.Det vi i huvudsak kritiserar i propositionen ärsamarbetet på miljöområdet. Vi vet att behoven påmiljöområdet är enorma, och vi anser att den nuva-rande regeringen inte anslår tillräckligt med resurserjust när det gäller samarbetet på miljöområdet. Detsker de facto en nedskärning jämfört med tidigare.Vi är också kritiska mot att ansvaret för miljö-samarbetet flyttas från till Utri-kesdepartementet. Jag är, herr talman, medveten omatt det är regeringen själv som avgör vilket departe-ment som skall ansvara för vilka ärenden och områ-den, men tycker likväl att skulle kunna haen mening därom.Det står i propositionen att Miljödepartementetoch skall ha en gemensam po-licygrupp. Det övertygar mig inte. Tvärtom är det ettmellansteg som kan fördröja viktiga policybeslut.Därför vill jag redan nu yrka bifall till reservation5, där vi dels berör organisationen, dels anvisar 245miljoner i anslag för just miljöområdet.Centerpartiet har också i sin motion särskilt upp-märksammat behovet av miljöanpassade energisystemoch har därför velat anvisa medel till pro-gram för Öst- och . Den uppfattningendelar utskottet i sak, men vill vänta med den resurstill-försel som behövs till kommande budgetår.Vi vill alltså göra en förstärkning med 100 miljo-ner redan nästa budgetår. Vi tycker att varje fördröj-ning med att införa miljöanpassade energisystem i dehär områdena, inte minst när vi ser att koldioxidut-släppen ständigt ökar, är olycklig. Därför yrkar jagbifall till reservation 10.Ett stort samarbetsområde som berörs i betänkan-det gäller kärnkraftverk och kärnsäkerhet. Vi har i tvågemensamma reservationer med , och betonat att inga som helst insat-ser på miljöområdet i Öst- och fårinnebära att kärnkraftenergiproduktionen ökar eller startar nya kärnkraftverk eller färdigställer t.ex.det kärnkraftverk som planeras vid den slovakiska-österrikiska gränsen. Vår reservation bygger på dengrundläggande uppfattning som vi har, att kärnkraftenskall avvecklas och inte utvecklas. Det skall ocksåvara en ledstjärna för vårt biståndsarbete på miljöom-rådet.Jag yrkar bifall till reservationerna 7 och 9.Anf. 215 ()Herr talman! ställer sig i allt väsentligtbakom de förslag som läggs fram i propositionen ochi betänkandet. samarbete med de nya demo-kratierna i Öst- och är, som vi ser detoch som vi alla är överens om, en av hörnstenarna ivår utrikespolitik.Jag vill emellertid ta upp några aspekter på denbakomliggande analysen av förhållandena och ut-vecklingen i Öst- . Vi har där en reser-vation och även ett särskilt yttrande från Folkpartietssida. Jag tror att den bakomliggande analysen är rättviktig för förståelsen för och förhållningssättet till detvi skall hantera.I vårt särskilda yttrande berör vi de skrivningarsom finns i betänkandet kring gemensam säkerhet. Låtmig slå fast att kommunismens och planekonominsfall var en stor seger för folken i Central- och Östeu-ropa. Det var inte väst som besegrade öst. Det var östsom bröt samman på grund av systemets oförmåga attöverleva. Det var folken i öst som vann sin frihet.Skrivningarna i betänkandet är därför inte alldelesgivna. I själva verket tryckte staterna i väst in i detsista väldigt hårt på stabilitetsaspekterna. Man hadekontakt med och satsade på herrar som Gierek, , och ända tills samman-brottet var fullständigt.I själva verket var det - jag harsjälv sett det - MR-rörelser och t.o.m. fredsrörelsen iväst som mest klart och entydigt satsade på demokra-tirörelserna i . Ängslan och tveksamhetpräglade väldigt länge västs förhållningssätt. I någonmån fortsätter det än i dag.Det utskottet skriver om systemskifte, synen påmarknadsekonomi och hastigheten med vilken dessaförändringar borde ske tycker jag att det finns anled-ning att uppmärksamma. Utskottet skriver att mark-nadsekonomin innebär begränsningar. Vi som lever ien marknadsekonomi har naturligtvis klart för ossvilka svagheterna är. Men i det här sammanhanget närdet gäller utvecklingen av de nya demokratierna i Öst-och är ett sådant konstaterande full-ständigt onödigt. Det är alldeles uppenbart så att detär kommunismen, planekonomin och diktaturen somär orsaken även till de missförhållanden som finns i de nya demokratierna.Allt detta ledde till ekonomiskt, socialt, ekologisktkaos, civilt vakuum och i väldigt stor utsträckningredan före systemets fall till svart ekonomi. Allt dettaär sådant som de nya demokratierna har ärvt och somfinns kvar och präglar mycket av förhållandena, ävenefter det att förändringar har vidtagits. Det är såledesinte systemskiftet som är orsaken till de stora ochsvåra problem av social och annan karaktär sompräglar många av dessa stater. Det är inte hastigheteneller brådskan i systemskiftet som är orsaken. Dessaproblem är minst lika stora, eller större, i de fornakommuniststater där man har kommit väldigt liten bitpå vägen när det gäller förändringar. I alla stater, äveni dem som har kommit längst, finns följderna av detgamla systemet fortfarande kvar och spelar en storroll när det gäller attityder och förhållningssätt hosmänniskor och i strukturer i samhället. Det är såledesalldeles klart, som vi ser det, att det gäller att satsafullt ut på fullt genomförd demokrati och marknadse-konomi. Det tillsammans med en uppbyggnad av ettcivilt samhälle, fria civila strukturer som aldrig fun-nits i den forma kommuniststaterna, kan innebära attde här staterna tar sig upp på fötter. Det leder intemed automatik till, men är absolut en förutsättningför, både socialt och ekologiskt hållbar utveckling.Herr talman! Därför är det i intresse attså snart möjligt integrera de nya demokratierna i deneuropeiska gemenskapen. Det är viktigt för demokra-tin och stabiliteten i de här staterna och i Europa.Därför välkomnar vi från också en ut-vidgning av säkerhetsstrukturer. Det sägsofta att vi inte får skapa några nya gränser eller del-ningar av . Men att säga nej till förändringarinnebär att man permanentar de gamla gränserna ochuppdelningarna när det gäller säkerhetspoli-tiska gränser. Det innebär inte ökad säkerhet.Herr talman! Från sida sluter vi uppbakom och tycker att det är väsentligt med priorite-ringen av samarbetet med ivårt närområde. Vi har dock fått glädjande nog gehöri utskottet för några synpunkter när det gäller andrastater som vi har framfört i vår motion. Vi har pekatframför allt på , en av de stater där det tagitväldigt innan man har påbörjat en förändring.Men efter parlaments- och presidentvalen harUkraina slagit in på en ny kurs. Det är viktigt - Uk-raina ligger också i vårt närområde - att se till attsatsa på , som är en säkerhetspolitisk nyckel-stat i den framtida europeiska säkerhetsstrukturen ochen stat med vilken faktiskt har ganska mångagamla historiska band.Två andra stater som vi nämnt och där utskottetockså har slutit upp är och idet . Det är alldeles givet att detforna , som befinner sig i krig, inte kan tasupp i det här sammanhanget även om det behöverstöd. Men , som redan från början lyckadesstanna utanför konflikten efter sitt korta befrielsekrig,är en stat som i allt väsentligt i karaktär ochgeografiskt sammanfaller med de övriga vichegrads-staterna och därför bör behandlas därefter.Makedonien är en stat som också lyckats hålla sigutanför de våldsamheter som äger rum i det fornaJugoslavien men är utsatt för inte minst Greklandsstrypgrepp och konsekvenserna av FN-blockaden motSerbien. är därför i stort behov av stödoch samarbete för att kunna upprätthålla stabiliteten.Därför är det välkommet att utskottet har instämt ivåra synpunkter.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 2 ochi övrigt till utskottets hemställan.Anf. 216 ()Herr talman! sade att man intekan bygga en socialistisk välfärdsstat i Central- ochÖsteuropa. har fortsatt med att sägaatt det inte är systemskiftet i Öst- och Centraleuropasom är orsaken till problemen, utan det gamla syste-met med planekonomi, kommandoekonomi.Jag är beredd att delvis instämma i det man härhar sagt. Man har definitivt inte kunnat bygga ettsocialistiskt välfärdssystem i Öst- och Centraleuropa.Det är inte de stora systemförändringarna som ärgrunden till problemen. Där är vi helt överens. Det ärgamla felaktigt uppbyggda system som är orsaken.Därmed inte sagt att det inte skulle kunna gå att byggaett socialistiskt välfärdssystem i något annat land. Detbör vara fullt möjligt. Det som framför allt har präglatde gamla kommandoekonomierna - förutom att detinte varit särskilt hög tillväxt, inte ekologiskt gynn-sam, och inte heller har det gynnat jämställdheten i såstor utsträckning - är det demokratiska underskottet.Människors inflytande över sin vardag har inte funge-rat. Deras ringa inflytande på högre nivåer över vilkaledare som valts och hur ledarna har styrt är det storaproblemet.Det är intressant att notera att det, när vi diskute-rar biståndet och samarbetet med Central- och Östeu-ropa och det som tas upp i det här betänkandet,över lag väldigt mycket handlar om säkerhetsfrågor.Det är svårt att undvika, därför att har vi iSverige huvudsakligen pratat om och sett på Rysslandsom det stora hotet. Det är ju det som i väldigt storutsträckning har motiverat att vårt försvar har satsatöver avflera år bakåt i tiden.Vårt försvar har byggt på rädslan för/hotet av ettanfall från öst. Men vi kan se på vad vi hargjort sedan befrielsen kom i Öst- och ,när människorna själva - precis som inne på - gjort sig av med ett system som inte vardemokratiskt.Demokratistödet till exempelvis har un-der uppgått till 300 miljoner kro-nor totalt, och har vi satsatöver på vårt svenska försvar.Under kommande period, som diskuteras i det härbetänkandet, är vi beredda att för demokratistödetsdel satsa på Ryssland.Det skall jämföras med vad vi lägger ned på att ut-veckla JAS, som inte fungerar, eller vad vi lägger nedpå ubåt eller på en rad andra väldigt destruktivasystem inom det svenska försvaret.Under kommande period omfattande ett och etthalvt år satsar vi totalt drygt 1 miljard på bistånd tillÖst- och . Det är väldigt ynkligt i för-hållande till försvarskostnaderna.Vi i har inte heller några storasummor pålagda här, utan det handlar framför allt ommiljöstödet. Vi har lagt på ytterligare 150 miljonerkronor i förhållande till regeringens budget. Fleraandra partier har kunnat satsa mer i sina respektivebudgetar, men jag hoppas att vi åtminstone som enminsta gemensamma nämnare här skall kunna ökasamarbetspengarna till Öst-och med150 miljoner kronor.Jag kan jämföra med , som har an-slagit extrapengar för att ta hand om atomubåtar ochannat avfall på . anslår bara mot-svarande osv. Så här kan manfortsätta med jämförelser.Vad vi i vill är att regeringen åter-kommer med större anslag och ser hur man bredarekan stödja utvecklingen i de här länderna.Den huvudinriktning som tas upp i betänkandetoch som satsar på tycker vi i ärriktig. I stort ansluter vi oss till den. Vi tycker ocksåatt det är väldigt positivt att vi här har fått en samladbild av biståndspengarna till Öst- och ,till skillnad från förut när det varit en uppdelning påen rad områden och när det varit en väldigt svår han-tering. Det har varit mycket svårt att få en överblicköver vad det faktiskt har handlat om.Vidare tror jag att man måste satsa mycket merapå samordning och samarbete mellan enskilda organi-sationer på området och myndigheter. Där har detfunnits stora brister.Jag vill peka på några av de områden som finnsmed här.Jag var inne på demokratistödet. Stödet till folkrö-relserna och uppbyggnaden av rättsstaten ser vi somväldigt väsentliga.Miljösaneringen är av enorm betydelse. I frågaframför allt om , vårt gemensamma hav, kanstora insatser göras.Sedan vill jag peka på sociala projekt som väldigtofta har kommit i skymundan och som definitivt intehar fått några stora pengar. Där har man exempelvisfrån handikapporganisationer och från olika landstingi satsat på kunskapsöverfö-ring till framför allt , men även till Rumänienoch en rad andra länder i , för att billigt ochpå ett mycket effektivt sätt kunna dela med sig averfarenheter och hjälpa till med uppbyggnaden av ettbra och fungerande stöd till människor med handi-kapp. Det gäller exempelvis barn som föräldrarnasjälva tidigare inte har kunnat ta hand om. Det skallde här föräldrarna kunna göra på ett bättre sätt.Vi måste se fler områden på det sociala området -exempelvis prostituerade barn, gatubarn, som i alltstörre utsträckning börjar finnas i flera städer i Cen-tral- och Östeuropa.Jag vill också peka på vänortssamarbetet, som harspelat en stor roll i och som betyder att vi fårkunskaper och nya kontakter. Där vill jag också attsatsningen på sociala områden i större utsträckningkommer in. Det skall inte bara gälla tekniskt bistånd.Dessutom vill jag peka på den forskarflykt somhar tagits upp i flera motioner och som är ett allvarligtproblem. Jag tror att och andra väststatermåste göra mycket mera för att och andraländer i Öst- och skall få behålla kvali-ficerade forskare i stället för att dessa, som ärfallet, försvinner.När det gäller exportkrediterna till hän-visar jag till reservation. Vi menar attdet är orimligt att man redan från början har bestämtatt skall få en liten andel av de här export-krediterna. Det som gör det möjligt för ochför det svenska biståndet att fungera är att man kanbygga upp fungerande exportkrediter. Det är väldigtmärkligt att man just beträffande området Rysslandhar varit så njugg.