prot · GI09108 · 1995-05-18 00:00:00 — Vi anser också att förslaget om månganya platser på en gång ger en ryckighet som inte ärbra för vare sig de studerande eller högskolorna.Förslaget skapar trots utskottets ingripande enpuckel, som vi inte tror att det är möjligt att klara medbibehållen kvalitet för studenterna och med rimligakrav på högskolesystemets elasticitet.Folkpartiet ser positivt på att regeringen nu preci-serat att utökningen skall vara långsiktig och minsttreårig, men vi har hävdat att de som får enplats också måste kunna få ta en examen. Detta bordefå gälla även Sommaruniversitetet, som av de männi-skor som planerar på litet och som harlånga sommarsemestrar skulle kunna utnyttjas förerhållande av en examen.Vi har i reservationerna nr 18 och 28 föreslagit enminskning av hastigheten i utökningen för att ge hög-skolorna en rimlig chans och att i stället samtligasatsningar görs permanenta. Jag yrkar bifall till reser-vation 18.Det är bra att utskottet gör ett tillkännagivandesom aktualiserar det som sägs i högskoleförordningenom underrepresenterat kön vid urval av utbildningar.Men var det verkligen behövligt? Det stadgas ju fak-tiskt om detta i högskoleförordningen.För att gå in på ett litet sidospår kan jag inte låtabli att kommentera motion och reser-vation om avgiftsfri högskola. Vi har en sådan, ochsåvitt jag vet har ingen tänkt föra in något annat.Men får det att låta så enkelt - omhögskolan fortsätter att garanterat vara avgiftsfri,försvinner den sociala snedrekryteringen. Så enkelt ärdet inte. Vi måste diskutera också de övriga ochmycket mer betydelsefulla faktorerna i bakgrundentill den sociala snedrekryteringen, t.ex. föräldrayrke-nas betydelse, utbildningsnivån i hemmet, omhänder-tagandet i och mötet med skolan från allra första da-gen redan i förskolan. Jag tycker att det säger oss attvi behöver höja utbildningsnivån för alla. Hela skol-gången är betydelsefull.Vad gäller nya högskolor, som berörs i våra mo-tioner nr 5, 10 och 57, har jag i motsats till AndreasCarlgren den uppfattningen att har en in-frastruktur för kunskap, med kvalitet i högsätet. Det ärmot den bakgrunden de nya mindre och medelstorahögskolorna, som jag föredrar att kalla de nya högsko-lorna, har etablerats och successivt har byggts ut. Dehar också successivt stärkts när det gäller de kvali-tetskriterier som man hårt måste hålla fast vid.All högskoleutbildning vilar på vetenskaplig grundmed förankring i forskning, men det är inte självklartatt landet har resurser som medger att alla högskoleor-ter har en egen forskningsorganisation. Det är kanskeinte heller nödvändigt, om man kan bli bättre på attsamarbeta och ta vara på varandras kompetenser medömsesidig respekt.Successiv utveckling i samarbete med universite-ten måste bygga på respekt för varandras villkor ochsärart. Jag tycker faktiskt att universiteten ofta sättersig på sina höga hästar och pekar med hela handen istället för att bjuda in till samarbete. Jag tycker ocksåatt de är dåliga på att se grundutbildningarna vid denya högskolorna som en för samhället gemensamresurs och använda dem liksom på att anstränga sigför att lotsa dessa utbildningar in i forskarutbildningoch vidare in i en vetenskaplig utveckling.Vi har i vår reservation 10 framhållit att vi tyckeratt det behövs någon sorts strategisk plan för hur vårthögskolesystem skall byggas ut, varvid man användersig av de erfarenheter som vi har av de nya högsko-lornas uppbyggnad i och och somdessutom tar hänsyn till den tekniska utvecklingenoch funderar litet på de visuella möjligheterna i fram-tiden.Nya högskolor står ofta för den förnyelse som lan-det behöver. Många har en bredareriksrekrytering än universiteten. De samarbetar ocksåpå ett mycket naturligt sätt med sin omgivning. Deanvänder IT i undervisning och forskning, och de ärbra på att bygga nätverk.Trots att de på alla de här områdena är bra, tyckerjag att man kan uppfatta att de saknar självförtroende.Det verkar som om hela deras status och framtidhänger på om de har egna forskningsresurser och somderas utbildningar inte dög utan sådana. Om igen: Allhögskoleutbyggnad skall vila på vetenskaplig grund,men det betyder inte att alla högskolor måste ha egnaforskningsresurser. Resurserna måste byggas upp iden takt som samhället ekonomiskt, kvalitativt ochpersonellt förmår upprätthålla med fortsatta striktakvalitetskrav. Annars gör vi oss själva en björntjänst.Jag yrkar bifall till reservation 57.Fru talman! Jag vill avsluta med att säga några ordom doktorandtjänsterna, som behandlas dels i betän-kande nr 15, dels i betänkande nr 13. Jag vill i an-slutning till det yrka bifall till reservation 1 vid betän-kandet UbU13.Jag trodde inte mina ögon när jag läste förslagetatt en socialdemokratisk regering när vi äntligen varframme vid att avskaffa utbildningsbidrag backar ochåterigen öppnar för denna möjlighet. Jag trodde fak-tiskt inte det. Man har hållit på med detta , alltsedan var utbildningsmi-nister, och man har - med utskottet i taktmed utvecklingen - flyttat fram positionerna. Jagmenar att den markering som görs av att man,visserligen under en övergångstid, accepterar detta ärfel signal, herr minister.Fru talman! Jag har på grund av dålig planeringvisserligen en och en halv sida kvar av mitt manu-skript, men jag vill nu avslutningsvis peka på att jagvad gäller betänkande UbU15 yrkat bifall till reserva-tionerna nr 18 och 57 och vad gäller betänkandeUbU13 till reservation 1. Vi står självklart ocksåbakom de övriga reservationer som vi är med på.Anf. 4 () replikFru talman! Jag vill bara svara på den fråga somMargitta ställde till mig. Jag menar att fyrklö-verregeringen gjorde mycket viktiga vägval. När detgäller det som jag framhållit om att vi behöver enbättre infrastruktur för kunskap, inte minst genomsatsningar på de mindre och medelstora högskolorna,vill jag säga att det också där gjordes viktiga, men intetillräckliga, framsteg.Jag menar därför att vi nu skall gå vidare och delskraftfullt utveckla de mindre och medelstora högsko-lorna, dels skapa nya universitet i är att göra till ledande kunskapsnation.Jag vill också säga att det inte räcker med att rege-ringen gör rätt vägval. Vad jag beskrev var att landetskall göra vägvalet. Då måste man mobilisera dels entillräckligt stark politisk samling, dels ett tillräckligtstarkt stöd bland alla dem som är verksamma i Ut-bildnings-sverige. Det är där jag konstaterar att varesig eller Socialdemokraterna räcker tillför den uppgiften, eftersom de söker strid.Jag menar att - och jag utgår från att detockså gäller - skall ta på sig den mycketviktiga uppgiften att genom samling också skapakonsekvens. Det är vad behöver, inte minstUtbildnings-sverige. Annars blir det ryckighet ochslängighet, och det är inte bra.Anf. 5 () replikFru talman! och jag har tydligenlitet olika uppfattning om vad själva ordet "vägval"betyder. Vi är överens om att vi är inne på en väg somleder till ökad kunskap och ökat innehåll. Vägvalet ärgjort, vilket vi tydligen är överens om, och vad vi nudiskuterar är hur vi skall göra vägarna i det valet såbra som möjligt.Jag delar uppfattning att detbehövs en samsyn. Jag tycker att vi i stortsett har haft en samsyn i utskottet, och vi skall nuåtergå till det och se denna väg som det viktigaste.Sedan får vi försöka hitta lösningar som vi alla sålångt som möjligt kan ställa oss bakom. Utskottet ärtydligen helt överens om målet, om jag har förstått deträtt.Anf. 6 ()Fru talman! Det är ett väldigt mastigt betänkandesom vi har att ta ställning till här , men jag skallförsöka dels fatta mig så kort jag kan, dels hitta någotslags struktur på det här.Jag vill börja med att säga någonting om Vänster-partiets principiella inställning till högre utbildning.Högskolan bidrar genom både utbildning ochforskning till landets utveckling och välstånd, menden har också viktiga uppgifter som bärare av kultu-rella och demokratiska värden. Vi tycker alltså att detfrån många synpunkter är viktigt att nu göra en of-fensiv satsning på högre utbildning, bl.a. för att mötade behov och krav på kompetens och flexibilitet somkommer att ställas på arbetskraften i en alltmer avan-cerad verkstadsindustri och en kvalificerad tjänstesek-tor.Den satsning vi vill göra skall i huvudsak inriktasmot mindre och medelstora högskolor. Vi vill göra ensatsning som inte enbart är en engångsföreteelse. Vihar visserligen ställt oss bakom regeringens förslag på17 500 nya utbildningsplatser, främst av arbetsmark-nadspolitiska skäl men också av utbildningspolitiskaskäl. Men det är viktigt att betona att vi också villpermanenta 3 000 av de platser som skall finnas inomnaturvetenskap och teknik och 2 000 av de platsersom skall finnas inom främst humaniora och sam-hällsvetenskap.Vi vill också permanenta verksamheten medsommaruniversitet/sommarhögskola med 20 000platser. Vi tror att det under det rådande arbetsmark-nadsläget är viktigt att studenter, som ofta numera intehar möjlighet till sommararbete, kan få studera underhela året.Sommaruniversitetet är ett mycket flexibelt sys-tem, som också kan göra det möjligt för fler att ta delav högre utbildning. Vi anser alltså att sommaruni-versitetet medvetet skall medverka till att bryta densociala snedrekryteringen, som pra-tade om, och på så sätt stimulera fler ungdomar attsöka högre utbildning. Vi skulle gärna se att en lång-siktig modell för sommaruniversiteten utarbetas.Allt detta ser vi som led i en långsiktig strategi fören kraftig utbyggnad av den högre utbildningen.Vi vet också att det för högskolorna är viktigt medförutsägbarhet och att kvaliteten på så sätt kan säkrasoch planeringen inte blir ryckig. Därför tycker vi attregeringen redan nu borde ha gett tydliga signaler omvad som kommer att gälla för framtiden, inte bara detnärmaste budgetåret. Det skulle ha underlättat arbetetför högskolorna i högsta grad. En så här kraftig ex-pansion är naturligtvis inte problemfri; den ställermycket stora krav på högskolorna. Men genom kon-takter med företrädare för högskolorna har jag förståttatt de är beredda att ta eventuella olägenheter för attbidra till att få ner arbetslösheten.Återigen menar jag att fler utbildningsplatser inomhögskolan är en av många nödvändiga åtgärder för attvi skall kunna lösa de strukturella problemenpå arbetsmarknaden. Kompetenshöjande utbildning ärnämligen en investering mot arbetslöshet. Det är inomde kunskapsintensiva verksamheterna som jobben istor utsträckning kommer att finnas.För min personliga del tycker jag att det finnsstarka skäl för att i ännu högre grad överföra medelfrån till Utbildnings-departementet.Den utbildningssatsning som kommer att görasmed arbetsmarknadspolitiska medel, de s.k. , är mycket intressant och kan ge betydelse-fulla erfarenheter och kunskaper. Man har inte tidiga-re i någon högre grad prövat att använda sig av hög-skolan som arbetsmarknadspolitiskt instrument, ochjag tycker att det är värt att pröva.Det är därför oerhört viktigt att vi också noggrantföljer upp vad som kommer att hända ,dvs. efter första antagningstillfället, för att vi skallkunna få en så fullständig bild som möjligt. Jag tänkerdå på studenternas ålder, kön, utbildningsbakgrund,arbetslivserfarenhet och om de är tjänstlediga för attstudera eller om de tidigare varit arbetslösa. En sådanutvärdering kommer också att göras, enligt vårt mo-tionsförslag.Vi har också föreslagit och utbildningsutskottethar tillstyrkt att antagningarna skall spridas ut på treolika tillfällen. Vi tror att det är bra, därför att det blirlitet lugnare. Framför allt hinner man med behörig-hetskompletteringar, och det är viktigt, inte minst förkvinnorna.Majoriteten i utskottet har också ställt sig bakomförslaget om positiv särbehandling av kvinnor i urva-let vid antagningen till utbildningsplatserna i teknikoch naturvetenskap. Det är också bra. Det ligger väl ilinje med det jämställdhetsarbete som pågår inomhögskolan.I ett sammanhang har vi gjort en annan bedömningän majoriteten i utskottet, och det gäller det framtidabehovet av lärare. Man får nu möjlighet att sökagrundskolelärarutbildning med hjälp av det s.k. NT-svux. Men vi tycker att man borde utsträcka de plat-serna till att också gälla lärare på gymnasieskolan. Vitror att det fram kommer att vara enbrist även på gymnasielärare. Det är stora pen-sionsavgångar och ett ökat antal gymnasieelever.Vi har alltså en mängd olika reservationer omhögre utbildning, och de rör främst ett ökat antal fastautbildningsplatser. Jag står givetvis bakom våra reser-vationer, både dem som vi är ensamma om och demsom vi har tillsammans med andra partier, men jagyrkar inte bifall till dem.Jag skulle också i samband med detta vilja kom-mentera litet av det som sade om denavgiftsfria högskolan. Det är klart att jag är medvetenom att den i princip är avgiftsfri, men så är det medmånga saker, särskilt , när vi har hamnat i ett kärvtekonomiskt läge. beklagade de ned-skärningar som vi tvingas göra inom grundutbildning-en, och det gör jag också. Men det kan då lätt smygasig in olika typer av avgifter, som försvårar för stu-denterna. Jag tror givetvis inte att det här är den endalösningen på det stora problemet med den socialasnedrekryteringen, men jag tror att man alltid måstevara uppmärksam på sådana här saker. Vi vet att detfinns ett faktiskt samband mellan social snedrekryte-ring och avgifter och mellan social snedrekryteringoch studiestödets utformning.Låt oss därför tillsammans bevaka de här frågorna,så att vi äntligen kan få en ändring till stånd inomhögskolorna.Jag skulle också vilja säga litet om forskningen.Det är viktigt att ligger på frontlinjen då detgäller teknisk utveckling och forskning, och då menarvi också grundforskningen.Vi vill som en del av vår forskningspolitik, liksom påandra områden, betona också jämställdhetsperspekti-vet. Det är viktigt att kvinnornas andel av forskarna isamhället kommer i nivå med männens. Det medförfaktiskt en kvalitativ förstärkning, eftersom kvinnorofta formulerar andra frågor och väljer andra forsk-ningsmetoder än sina manliga kolleger. Av särskildvikt är att kvinnoforskningen framgent försäkras till-räckliga resurser.Jag tycker att de forskningsstiftelser som inrätta-des under den förra regeringen, med kapital från lön-tagarfonderna motsvarande nästan 20 miljarder kro-nor, har inneburit en hel del negativt. Vi i den härförsamlingen har nämligen inte längre inflytande överen mycket stor och viktig del av forskningsresurserna.Jag ser det här som ett demokratiskt problem. Där-för stöder vi regeringens försök att under mandatperi-oden återerövra det demokratiska inflytandet överdessa forskningssatsningar så att stiftelserna blir öpp-na för insyn både från stat och från allmänhet.Vi vet att arbetet med att få en förändring till stånddelvis har mött mycket hårt motstånd från stiftelser-nas sida. Jag vill inte säga att det gäller alla fall, mendet förekommer. har utbildningsministern uttalaten viss optimism om att frågan skall kunna lösasunder sommaren så att ett konstruktivt samarbetemellan forskningsråd och stiftelser kan inledas.Jag kan inte avgöra hur pass realistiskt det kan va-ra, men en sak vet vi: Stiftelserna har enklar inriktning mot tillämpad forskning. Om man frånsamhällets sida inte lyckas styra över stiftelseanslagenäven till andra områden riskerar vi att balansen mellanden fria grundforskningen och den tillämpade forsk-ningen rubbas. Det gäller i synnerhet nu när regering-en kraftigt vill skära ned anslagen till fakulteterna ochforskningsråden.Även EU:s ramprogram gynnar till övervägandedel den tillämpade forskningen, vilket ytterligareförstärker obalansen. har regeringen tillsatt enutredning med uppdrag att se över det svenska syste-met för resurstilldelning till forskning. i uppdrag att "belysa eventuella balansförskjut-ningar mellan inomvetenskapligt motiverad och mål-inriktad forskning, liksom orsakerna härtill".Vi menar dock att det är fel att skära ned fakul-tetsanslagen och anslagen till forskningsråden innanutredningen slutfört sitt uppdrag och innan diskussio-nerna med forskningsstiftelserna lett till några konkre-ta resultat. Forskningen i sin helhet är en viktig stra-tegisk resurs, och den utgör förutsättningen för såvälsamhällsutvecklingen i stort som den industriellaförnyelsen och tillväxten. Tillräcklig omfattning ochhög kvalitet inom grundforskningen är en förutsätt-ning för utvecklingen av den tillämpade forskningenoch också för forskarutbildningens standard.Därför vill jag yrka bifall till re-servation nr 54, där vi säger att vi vill ge ytterligare88 till forskningsråden. Under förut-sättning att den bifalles yrkar jag också bifall till re-servation nr 56.Jag yrkar också bifall till och Mo-deraternas reservation nr 33 om 157 miljoner kronorför att täcka regeringens föreslagna besparingar påfakultetsanslagen. Om den bifalles yrkar jag ävenbifall till reservation nr 35.Givetvis ställer jag mig också bakom den gemen-samma reservationen från och Miljö-partiet om en utredning av sektorsforskningen i syfteatt föra över medel till forskningsråden.Jag skulle också något litet vilja kommentera fors-karutbildningen. Jag sade förut att den naturligtvisockså är av central betydelse. Om vi skall lyckas attkraftigt bygga ut den högre utbildningen måste viockså se till att vi får många fler forskarutbildade. Debehövs i industrin, men de behövs också inom uni-versitetet - både som lärare och som forskare. Därförtycker vi att vi också här varit konsekventa när vivelat inrätta ytterligare 300 doktorandtjänster utövervad regeringen redan har föreslagit.Däremot funderade vi väldigt mycket på det härmed utbildningsbidraget. Det känns inte bra, men vihar trots det ställt oss bakom det. Vi vet att det är attsänka ambitionerna. Vi vet att doktoranderna faktisktär förtjänta av bättre villkor - ökad social trygghetunder studietiden är oerhört viktigt för dem. Men ivårt nuvarande ekonomiska läge tror jag ändå attutbildningsbidraget kan vara nödvändigt under enövergångsperiod. Det kan ge fler möjlighet att väljaforskarstudier i stället för arbetslöshet, och det tyckervi alltid måste anses som värdefullt. Vi vill också gede studerande möjligheter att överklaga beslut omdoktorandtjänster. Detta har vi motionerat om, och vihar också reserverat oss på den punkten, men jagtänker inte yrka bifall till den reservationen heller. Vivill också införa möjligheter att överklaga beslut omutbildningsbidrag och institutionstjänster.Jag skulle också vilja kommentera det somgäller AT-året för tandläkare. Vi har motionerat omden situation som landets tandläkarstuderande befin-ner sig i. Även detta är faktiskt, tycker jag, en princi-piellt viktig fråga. har alla partier utom Socialde-mokraterna enats om ett särskilt yttrande på denpunkten.Jag tycker att det är olyckligt att studenter inte kanlita på att de premisser som de går in i studierna påhåller . De studenter som görsin nionde termin hade väntat sig att de nu skulle gå utpå ett AT-tjänstgöringsår, men de får nu en tiondetermin som ett påhäng. Det betyder att de hamnar i enganska olycklig situation. Dels får de inte den utbild-ning som de hade förväntat, dels får de ytterligare entermins kostnader för studielån, vilket de inte hellerhade väntat sig, dels förlorar de ett års arbetsinkomst,som de hade förväntat under AT-tjänstgöringen. De ärnu inte heller berättigade till a-kassa när de eventuelltgår ut i arbetslöshet - det är ganska många tandläkaresom gör det . De får också mindre klinisk träning.Däremot får de ytterligare en termins teoretiska studi-er, och innehållet i dem vet vi faktiskt väldigt litet om.Jag hyser vissa tvivel när det gäller kvaliteten påutbildningen under den terminen.Anf. 7 () replikFru talman! Det är bara en sak jag vill kommente-ra, och det gäller det som sade om forskningsstiftelserna. De inrätta-des ju för att skapa mångfald inom forskningen. Jagdelar uppfattning attdet är viktigt att åstadkomma en bättre satsning pågrundutbildningen. Jag sade ju i mitt anförande attSocialdemokraterna och inte minst verka-de ha fått forskningsstiftelserna på hjärnan.Anf. 8 skall gälla anförande.Anf. 9 () replikMen när jag nu hörde det här inlägget av fick jag i stället intrycket attdet här är en eftergift till . Det är dådesto viktigare att skapa konsekvens i forskningspoli-tiken. Då blir det klara spelregler, och det är därförden samling som jag talade om behövs.Anf. 10 () replikFru talman! Jag kan lugna medatt det inte är en eftergift till , även omdet kunde vara trevligt med eftergifter åt det hålletockså från Socialdemokraternas sida.Vi har varit starkt emot det här. Mångahar faktiskt upplevt det som ganska kränkande att detär just löntagarfondernas pengar som har använts tilldetta. Om man vill ha ett demokratiskt inflytande ochett öppet och genomskinligt samhälle - som AndreasCarlgren i många andra sammanhang säger sig viljaha - finner man det närmast barockt att så mycketpengar har låsts i stiftelseform, vilket nästan omöjlig-gör en sådan insyn både från samhället och från all-mänheten.Anf. 11 ()Fru talman! Den högre utbildningen och forsk-ningen i speglar naturligtvis det svenska sam-hället. Utvecklingen, den för forskning och utbildningså livsavgörande förnyelsen, har skett på samma sättdär som inom andra sektorer. Grunden har varit denekonomiska tillväxten, och det politiken har handlatom har varit fördelningsprincipen: Skall tillväxtenfördelas enligt socialdemokratiskt eller enligt borger-ligt-moderat recept? Dessa olikheter i fördelning servi i form av olikfärgade lager - röda och blå skikt -om vi gräver oss en bit ned i universitetens historia.Den tillämpade forskningen är ett exempel. Denbyggdes ut i takt med samhällets frammarsch ochbehandlar vad den dåvarande regeringen fann vikti-gast. Byggnadsforskning, försvarsforskning, kärn-kraftsforskning, skolforskning, arbetslivsforskning,arbetsmiljöforskning, marknadsforskning, medicinskforskning, social forskning och forskning om närings-liv och teknik, osv. fick sina egna medelsutdelandeinstanser. Varje departement och statligt verk hållersig dessutom med egna medel för tillämpadforskning inom sitt område.Den s.k. tillämpade forskningen har alltså sedan50-talet vuxit steg för steg. Det är svårt att göraen korrekt uppskattning av hur mycket pengar dennaforskningen använder. En grov uppskattning säger attdet kan handla om per år.När tillväxten i svensk ekonomi avstannade, rentav upphörde och t.o.m. minskade, drabbades Sverigeoch naturligtvis utvecklingen av forskning och uni-versitet. I backspegeln ser vi år av socialdemokratisktstyre, där man helt enkelt fortsatte att bygga ut denoffentliga sektorn och de generella bidragssystemensom om det fanns en tillväxt att fördela.Politiken fick ett desperat drag, vilket kanske synstydligast under den senaste, moderatledda mandatpe-rioden, när man försökte skära kraftigt i deoffentliga utgifterna och ge en rejäl nyliberalinjektion mitt under brinnande lågkonjunktur. Svens-ka folket skulle starta eget och börja konkurrera.Universitet och högskolor fick under den förra re-geringen del av den här medicinen. Man slapp dekraftiga nedskärningarna, och det var ju bra. Universi-teten frigjordes från sin statliga förmyndare - det varockså bra. De skulle bli självständiga och i fri konkur-rens öka såväl produktion som kvalitet med hjälp avmarknadskrafterna. Det blev mindre bra. Slarvigt ochutan ordentlig förberedelse genomfördes en snabbre-form i nyliberalismens anda.Man borde ha förberett denna decentralisering ochkonkurrensutsättning av universitet och högskolorbättre, så att de hade fått rimligare förutsättningar attagera enligt de nya spelreglerna. I ivern att släppafåglarna fria ställde man ut burarna men glömde attöppna dörrarna.Hur är det då med våra universitet och högskolordär ute på den fria marknaden? Vilka förändringarbehövs för att de skall kunna klara sig ?Ett universitet leds av en styrelse och ett rektor-sämbete, som av tradition är mycket försiktiga när detgäller att ingripa och styra. Ledningsfunktionen ärsvag.Ett universitet är uppdelat i fakulteter, som i sintur rymmer en mängd små institutioner.