prot · GI0969 · 1995-03-08 00:00:00 — Som exempelkan vi ta den breda pensionsuppgörelsen. Den kantjäna som utgångspunkt för hur vi bör tänka. Rotandeti teknik och detaljer fick stå tillbaka till förmån för enlångsiktigt genomgripande förändring av pensionssys-temet. Pensionsuppgörelsen mellan fyrklöverrege-ringen och socialdemokraterna ger oss i allt väsentligtett bra och hållbart pensionssystem.Det som gjordes på pensionsområdet bör stå mo-dell för andra områden, t.ex. på arbetslivsområdet. Vimåste skapa en arbetslivsförsäkring som inkluderarersättning vid arbetslöshet, sjukdom och arbetsskada.Det finns skäl att även inkludera förtidspensionering iett sådant system. Det är motsatt väg mot den somregeringen valde när den rev upp den allmän-na arbetslöshetsförsäkringen.Regeringen riktar nu besparingar mot barnfamil-jer. Många av barnfamiljerna lever med smala eko-nomiska marginaler. Minskat barnbidrag är enligt vårtsätt att se en kortsiktig och felaktig lösning. Jag vill istället se en bred enighet om en familjepolitisk re-form. alternativ är i det fallet ett barnkonto -beskattat och lika för alla barn i åldern 0-6 år.Jag vill fråga finansutskottets ordförande och ock-så finansministern, som senare skall delta i debatten,om de är intresserade av att inleda ett arbete för attskapa hållbara strukturreformer inom dessa områden.Den typen av strukturåtgärder och strukturreformerborde också vara bärande inslag i ett vägvinnandekommande konvergensprogram.I linje med strukturreformen, där rättvisa och val-frihet skall sättas i förgrunden, borde vi också prövaen kassabegränsning på den offentliga sektorn. Detmåste bli stopp för utgiftsökningen. Detta instrumentvar aktuellt , men fick då en ut-formning som hade anledning att kritisera,eftersom det främst var inriktat på löneutveckling. Jagtycker att vi måste söka efter ett system där vi sätterett tak för myndigheters utgifter men formar det så attdet ger frihet att göra fördelningspolitiska priorite-ringar mellan individen, hushåll och region.Fru talman! ekonomiska situation som viupplever den i dessa dramatiska dagar, med fallandekronkurs och stigande räntor, motiverar att vi sökerefter det politiska handslaget och långsiktiga lösning-ar. är för litet och problemen är för stora föratt vi skall fastna i politisk pajkastning om vem sombär skuldbördan när det gäller dagens problem. Desom dignar under räntebördan, står utanför arbets-marknaden eller har svårt att få hushållskassan atträcka till kräver att vi söker efter det som enar i ställetför att prioritera det som skiljer.Avslutningsvis, fru talman, vill jag säga att jagvidhåller de reservationer till betänkandet som Cen-tern har undertecknat, men av praktiska skäl och förtids vinnande kommer jag bara att yrka bifall till re-servationerna 1 och 26.Anf. 4 ()Fru talman! Det finns två bilder av den svenskaekonomin . Den ena är positiv. Det är exportin-dustrin som visar vägen där. Det går som tåget i ex-porten. De gör rekordvinster, och de investerar ochökar antalet jobb.Den andra bilden är mycket negativ. Den gällerutlandets bedömning av den svenska ekonomin. Ut-landets förtroende är nu noll. Det syns i rekordsvagkrona och höjda räntor.Det borde finnas en möjlighet att utnyttja dennaplussida - det som går bra i ekonomin - till att för-bättra och stärka . Men regeringen och GöranPersson har i stället minskat förtroendet för landetgenom att välja fel samarbetspartner i ochfel politik. Man har höjt skatterna på företagande såatt det blir färre jobb. Man har för få och felaktigabesparingar. Man har rivit upp beslutet om karensda-gen och andra viktiga strukturella reformer, och manvill nu spendera som inte finns påRAS. Det är några exempel på misstagen.Göran har åkt runt i världen för att försö-ka förklara hur bra den svenska ekonomin egentligengår, men han har alldeles uppenbart misslyckats meddetta och mycket snabbt blivit överkörd av internatio-nella placerare som flyr den svenska kronan. fårman nog säga att är i ett roderlöst tillstånd. Vidriver som en liten eka i ett stormigt hav. vet uppenbarligen inte vad han skall göra.Hittills har han lyckats parkera i världensB-lag i fråga om växelkurs och räntor. Kronan harfallit som en sten. Ecuindex låg i går över 130. kostar mer än och . Räntorna harsedan förra sommaren inte bara hållit sig kvar på enalldeles för hög nivå, utan de har ytterligare rakat ihöjden under den senaste tidens oro. I går var desvenska obligationsräntorna 385 punkter högre än detyska.För mindre än två veckor sedan, fru talman, skrevde borgerliga partierna i den gemensamma reservatio-nen till dagens betänkande att finansplanens ekono-miska politik saknar säkerhetsmarginaler och har högrisknivå. Vi fortsatte: "Det går inte att bortse ifrån atthändelser kan inträffa i omvärlden som kraftigt för-ändrar de ekonomiska förutsättningarna". Vi har ty-värr fått alldeles, alldeles för rätt.På dessa har kronan sjunkit med ca 25öre mot D-marken. Räntemarginalen har ökat med 65punkter mot . Det är precis motsatsen tillfinansplanens prognoser, där kronan skulle bli starka-re och räntorna sjunka i förhållande till de tyska.Jag var i i går. De har också problem medsin ekonomi med arbetslöshet och budgetunderskott.Men i utvecklas både växelkurs och räntormycket mera positivt än i . Den finska markenhar nästan gått tillbaka till den nivå som den hade närden började flyta, dvs. att den har stärkts mycketkraftigt . De finska räntorna är klartlägre än de svenska. Ett av skälen är att de har genom-fört och fortsätter att genomföra rejäla utgiftsminsk-ningar och besparingar för att minska budgetunder-skottet och få ordning på sin statsskuld. De har redanfrån början lägre nivå på de offentliga utgifterna änvad vi har i , men de har ändå förstått att det ärutgifterna man måste minska och inte skatterna manskall öka. Därför är också det internationella förtro-endet för den finska ekonomin mycket mera stabilt.De får tillbaka detta i positiv utveckling av den finskavalutan och räntorna till fördel för de finska hushål-len.Göran har inte lyckats skapa något förtro-ende för sin politik. I själva verket har tyvärr misstro-endet i stället ökat. Den svenska ekonomin är nu merasårbar . Det går inte att försöka skyllaifrån sig detta på den internationella oron. Den inter-nationella oron skulle inte ha så dramatiskt negativaeffekter på om inte obalanserna i varså stora och den ekonomiska politiken så fel.Allt fler bedömare har insett att den budgetsa-nering som i så hög grad bygger på höjda skatter ärfelaktig. Ännu värre blir det när regeringen ocksåriver upp viktiga strukturella reformer på arbetsmark-naden - a-kassan, arbetsrätten - river upp en struktu-rell reform i sjukförsäkringen och alltså vill slopa deninförda karensdagen och dessutom ökar upplåningenmed det konstiga RAS-förslaget.Det faktum att räknar fel fast åt rätthåll - upplåningen blir nog kortsiktigt något bättre änvad finansplanen redovisar - hjälper inte ett endadugg. Människor är så medvetna om att effekterna pålängre sikt är sämre. Den Perssonska budget-saneringsplanen förutsätter nästan evig tillväxt, ochalla vet att konjunkturer går litet upp och ned. Efteruppgång kommer nedgång. En internationell dämp-ning kommer nog. Det finns många som tror att detblir omkring 1997. Då finns det väldigt stor risk attstatsskulden och budgetunderskottet exploderar iSverige. Det beror faktiskt på att de åtgärder somSocialdemokraterna nu genomför innebär att budge-ten blir mer och mer känslig för konjunkturutveck-lingen. När konjunkturen går bra blir utslaget ganskastort, och när konjunkturen går dåligt blir det negativautslaget ganska stort. Det beror på att man har höjtbåde andelen skatter och andelen utgifter i relation tillvad de borde vara. Enligt finansplanen är skattekvo-ten . Utgifterna ligger påungefär om man räknar i andel av hela ekono-mins storlek. Med dagens förutsättningar - dagensräntenivåer och kronkurs - skulle det bli ännu värre.Om man har så hög skattekvot tappar man väldigtmycket pengar i statsbudgeten när konjunkturen viker.Om man har så hög utgiftsandel ökar utgifterna väl-digt mycket när konjunkturen viker. Resultatet blir attunderskottet i budgeten börjar rasa i höjden igen viden konjunkturdämpning. Statsskulden rasar i höjdenfrån en redan alldeles för hög nivå. Denna stora riskoch ökade känslighet för budgeten har tyvärr väldigtmånga människor redan insett. Det ökar deras misstromot Sverige.Den budgetsanering som är pappatill är inte robust. Den innebär ökad konjunkturkäns-lighet och ökad känslighet för kommande svängning-ar. Dessutom innebär den naturligtvis - det har sagtsmånga gånger tidigare - att skatteökningarna och destrukturella misstagen förstör möjligheten till bättretillväxt. De strukturella förändringarna innebär attdynamiken och anpassningsförmågan i ekonominminskar. Då blir det större risk för flaskhalsar. Detblir större spänningar i lönerörelsen. Det finns störrerisk för lönekostnadsökningar som är större än pro-duktivitetsökningen, och det finns större risk för attpriserna börjar stiga mycket mer än i omvärlden ochmer än vad vi själva har sagt. ligger redanotrevligt nära gränsen för inflationsmålet, vilket somallra högst är . Förväntningar på att målet skallöverskridas blir tyvärr allt vanligare och riskerna fördetta blir tyvärr allt större.Riskerna är väldigt stora, och den nuvarande ut-vecklingen är mycket farlig. Den är farlig för jobben,och den är farlig för välfärden. Med hänsyn, fru tal-man, till att det är ärdet faktiskt värt att påpeka att utvecklingen är särskiltfarlig för kvinnornas välfärd. Det är den både kortsik-tigt, på grund av den dåliga rättvisan i de åtgärdersom genomförs - de ger orättvisa fördelningseffektertill nackdel för kvinnorna - men också långsiktigt pågrund av risken för kommande närmast drakoniskaförskräckliga besparingar i framtiden.Utvecklingen är faktiskt också farlig för demokra-tin, eftersom det finns en betydande risk att allt flermedborgare kommer att känna att det politiska syste-met inte kan klara av att leverera det som har lovats.Om denna ränte- och växelkursutveckling skullebestå eller bara mildras ganska långsamt, blir effektenmycket starkt åtstramande på den svenska ekonomin.Både företag och hushåll kommer att bli osäkra, ner-vösa, oroliga och vänta med investeringsbeslut ochkonsumtionsbeslut. Det betyder att tillväxten blirlägre, jobben färre, arbetslösheten högre och statensunderskott blir större. Denna tudelning av ekonomin,där vissa går bra och andra dåligt, skärps ytter-ligare, med värre spänningar i lönerörelsen och störrerisker för inflation som följd.Att exportindustrin skulle få hjälp av denna extraförsvagning av kronkursen hjälper inte eftersom ex-portindustrin redan arbetar mycket nära kapacitets-gränsen. Det som hänt innebär att kraven på den eko-nomiska politiken har skärpts.Regeringen har tyvärr misslyckats med den viktigauppgiften att skapa stabilitet och förtroende. Valet avpolitisk samarbetspartner, och iblandMiljöpartiet, inger inte något förtroende. Det är allde-les uppenbart att det var ett ödesdigert misstag avstatsministern att med hjälp skapa enkonfrontationsministär.Det som behövs är en politisk och en ekono-misk förtroendechock. har pekat på detredan i sin partimotion . Det har bara blivitmera uppenbart . Regeringen måste kortsagt både byta politik och samarbetspartner i riksda-gen. Det finns ett utmärkt tillfälle att göra detta. skall finansutskottet och fåen redovisning av det som kallas för konvergenspro-gram, som i princip visar hur vi skall klara våra oba-lanser och få balans i ekonomin. Det skall inges tillEuropeiska unionen. Detta konvergensprogram måsteverkligen seriöst vara betydligt mera långtgående änfinansplanen i fråga om besparingar och strukturellareformer. Det måste tydligt visa på en långsiktig om-läggning och förändring av den förda politiken.Det måste bygga på besparingar och strukturella re-former som det finns en politisk uppslutning kring iriksdagen. har presenterat en mängd för-slag både på besparingar, lägre skatter för att främjanäringslivets och jobbens expansion och strukturellareformer för att öka ekonomins förmåga till anpass-ning och flexibilitet och minska risken för inflation.Vi kommer att stå fast vid dessa förslag även omsocialdemokraterna ansluter sig. Regeringen måstefaktiskt seriöst överväga detta och sedan konkret följaupp ett sådant nytt och mera långtgående konver-gensprogram i kompletteringspropositionen i april.Fru talman! Jag inser att det är prestigemässigtsvårt för att erkänna att han harfört fel politik. Men läget är nu så allvarligt och fi-nansministern så uppenbart villrådig att han rimligensitter på sin kammare och överväger alla alternativoch möjligheter extra noga. Det är bra om han tar signågra timmar och funderar på detta.På en punkt finns det inte särskilt många timmarkvar över huvud taget. Det gäller RAS. Det är någrafå timmar kvar innan kommer att ha fattatett alldeles galet beslut. En ansvarsfull finansministerskulle ta chansen och de timmmar respittid som finnsoch säga: Vi avstår från RAS. Vi ändrar oss och röstarbort denna ofinansierade utgift på 7 miljarder kronor.Det är faktiskt för del bara att stå fastvid vad han sade i kammaren . Det var i endebatt om skatteväxling och möjligheten att sänkaskatteuttaget på exempelvis arbete. Jag citerar frånGöran anförande: "Skall man sänka de in-komsterna skall de ersättas med någonting som ärlångsiktigt stabilt. Det är en utgångspunkt som jaginte kan vika ifrån i ett läge när vi har 200, kanske240 miljarder kronor i löpande underskott att hante-ra ---. Något annat kommer ni inte att få höra frånmig ---." Så sade förraåret. måste leva upp till dessa ordoch rösta nej. Han måste föreslå att socialdemokrater-na tar tillbaka förslaget om RAS.Fru talman! Jag vill också fråga omen mycket märklig passus i majoritetstexten i dagensbetänkande. Där står nämligen att om vi hade haft enstramare finanspolitik - mera åtstramning - underbl.a. , hade det varit lättareatt möta de svåra problemen sedan. Vi skulle alltså hastramat åt mera. Ett par tre meningar längre ner klagasdet tvärtom på att politiken var för stram och bidrogtill att hämma, begränsa den inhemska efterfrågan.Det är ganska motsägelsefullt. Jag vill veta: Var poli-tiken för stram eller var den för litet stram?Sedan säger socialdemokraterna, i samma stycke,att den inhemska åtstramningen och de penningpoli-tiska åtgärderna ledde till depression ochmassarbetslöshet. Det låter ju ganska dåligt. Är detverkligen socialdemokraternas uppriktiga mening attkronförsvaret och krisuppgörelsernamellan regeringen och socialdemokraterna var fel?Tycker att frivilligt skulle havalt en devalveringspolitik? Jag tror att det hade varitförödande för Sverige.I dagens har den socialdemokra-tiska gruppledaren också börjatdelta i den ekonomiska debatten. Han har sagt att hantycker att skall ta initiativ till en internationellomsättningsskatt på handeln på derivatmarknaden.Frågan har varit uppe i utskottet. I betänkandet tarsocialdemokraterna avstånd från en sådan tanke på etti mitt tycke mycket klokt sätt. Jag tror att det vore heltförödande och det skulle starkt skada anse-ende och öka omvärldens misstro mot omSven Hulterströms tankar blev regeringens politik.Jag vill fråga och för den delen ocksåGöran om socialdemokraterna står fast vidfinansutskottets avståndstagande från en sådan om-sättningsskatt.Fru talman! Jag står givetvis bakom alla reserva-tioner som jag har undertecknat, men för tids vinnan-de yrkar jag bifall enbart till reservationerna 1, 5 och27.Anf. 5 () replikFru talman! oroar sig med all rätt förden ränteuppgång som har varit. Jag tycker att honinte gjorde saken full rättvisa. Det kan bero på att honinte har hört vad som hände , närmarknaden öppnade. Då steg femårsräntan med 15punkter, till . Sexmånadersräntan gick uppnästan lika mycket, med 11 punkter till . Detkan vara bra även för finansministern att fundera överi avvaktan på hans inlägg.Anf. 6 () replikFru talman! Jag får tacka för de se-naste nyheterna. Det bara illustrerar ytterligare detutomordentligt allvarliga i dagens situation. Det ärfaktiskt så allvarligt att inte har råd attvara villrådig särskilt länge till. Detta skadar möjlig-heterna att få fram jobb. Det skadar våra möjligheteratt bevara och utveckla välfärden och levnadsstandar-den över huvud taget för människor i . Tidenbörjar rinna ut , . 7 ()Fru talman! Jag skall börja med att yrka bifall tillreservationerna 2, 16 och 28.Det är , och det kan finnas anled-ning också för oss män att fundera på en del på vaddet betyder. Jag satt och läste två olika saker.Det första var ett brev från en kvinna som jag träffadei lördags. Hon kommer från utanför Göte-borg, och hon beskrev situationen för sig själv ochsina arbetskamrater. Hon arbetar på ett laboratoriumsom laboratorieassistent. Hon berättade bl.a. om engod vän, jag tror hon var , som hadetröttnat på sin karl. Men hon hade en lön som lågstrax och klarade inte avekonomiskt att överge honom, så hon tvingades stan-na kvar. Jag tror att vi män kan behöva fundera en delöver hur stort värde det ligger i att kunna försörja sigsjälv på en inkomst. Jag tror också att många av ossbehöver fundera på hur vi skulle kunna klara upp vårteget vardagsliv om vi blev övergivna av våra kvinnor.Jag läste också en annan sak. Det var i en av våra större morgontidningar. Han skrevom att man nu kunde börja tala om att tillhörC-laget. Vi hörde prata om B-laget, beroende på att ränteskillnaden gentemotTyskland nu har växt ytterligare. Det är litet märkligtatt höra just från en kvinna, att man så ensidigt värde-rar olika länder efter räntenivå, inflation och sådant.Jag skulle vilja nämna en annan siffra för AnneWibble. Det är frågan om kvinnors förvärvsfrekvens iolika länder, alltså andelen kvinnor som förvärvsarbe-tar. Siffran för ligger på . Siffran förTyskland ligger på . Vilket är viktigast, AnneWibble, andelen kvinnor som förvärvsarbetar ellerinflationens nivå i de olika länderna?I ett annat land, , dit en del av våra f.d. le-damöter av denna riksdag numera har dragit, är det34 % av kvinnorna som förvärvsarbetar. I ,som sade vackra saker om, ligger ar-betslösheten på ungefär det dubbla eller mer jämförtmed vad vi har i . Det är också en viktig faktorom man skall bedöma Finland.Regeringen har en budgetsaneringsplan. Vi stöder den planen till stora delar. Men, GöranPersson, vi saknar en annan sak - en långsiktig planmot arbetslösheten.Anne har rätt i att det behövs en uthålligtillväxt. Men det räcker inte, utan det krävs ocksåstrukturella reformer. Såvitt jag kan förstå, finns dettvå sorters strukturella reformer som vi måste ägnaoss åt och fundera över. Den första reformen gällerarbetstiderna. Vi måste hitta en väg mot en jämnarefördelning av arbetstiderna, med sikte på sex timmarsarbetsdag. Det måste finnas en förståelse inom rege-ringen för att detta är den enda huvudmetoden för attklara oss från massarbetslöshetens samhälle. Denandra reformen, som är väl så viktig, gäller skatte-växling och miljöomställning. Regeringen måste börjata de här två sakerna på allvar.Anne talade också om faran för demokra-tin. Det finns verkligen anledning att fundera överdemokratin , när en ung man kunde spe-kulera bort ett antal miljarder på Tokyobörsen. Detleder sedan till dramatiska förändringar i svensk eko-nomi och påverkar hela vår debatt i osv.Det finns en grundläggande anledning att funderaöver vad detta system av valutaspekulation innebärför vår demokrati.Jag visste inte tidigare att hadeskrivit om detta, och jag välkomnar det verkligenmycket starkt. Jag hoppas att röstarför den reservation som jag och frånMiljöpartiet har avgivit och som handlar just om attSverige skall verka för en internationell omsättnings-skatt. Eftersom har en betydelsefullposition i den socialdemokratiska riksdagsgruppen,kanske man rent av vågar räkna med ett brett stöd fördenna reservation.Marknaden är högsta visdom på många av deborgerliga ledarsidorna. Man kan fundera litet bakåt ihistorien, t.ex. vad marknaden sade ,. Det var de dagarna då svenska fastighets-hajar köpte fastigheter i och för brin-nande livet, därför att det då bedömdes vara den storaframtidsinvesteringen. Det var marknadens logik sedan.Marknaden är inte rationell. Man kan likna denvid en buffelhjord som rusar över prärien och plötsligtbyter kurs och rusar åt ett annat håll. Det är en sortsmasspsykos som utbryter med jämna mellanrum.Kanske man rent av skulle våga jämföra med sim-mande minkar i vattnet. Det är lika svårbedömbartvart de skall ta vägen nästa dag.Vi behöver också vidta åtgärder mot spekulationinom landet. Jag talar alltså inte om att förstöra funge-rande marknader. Vi behöver fungerande marknader,konkurrensmarknader, inte minst inom finanssektornoch bankvärlden.Göran säger i en liten skrift att han avvi-sar det vänsterpartistiska förslaget att vårt ägande iNordbanken skall användas till att minska räntegapet.Göran går ut ur kammaren, men jag kanvända mig till andra socialdemokrater. Han avvisarförslaget med att säga att vi inte skall detaljstyraNordbanken. Det är ingen som har föreslagit att viskall detaljstyra Nordbanken. Vi kan inte beordravissa räntenivåer. Vi kan däremot ta vårt ägaransvaroch säga att vi har en ganska stor statlig bank, och vikan ändå ge allmänna riktlinjer. Vi tycker att vår egenbank skall konkurrera hårdare med de andra storabankerna, bryta upp den bankkartell som faktisktexisterar och se till att det blir en effektiv konkurrens.Vi behöver också vidta kraftfulla åtgärder mot ar-betslösheten. Jag instämmer i den kritik mot RAS-förslaget som vi har hört tidigare. Det är ineffektivt.Vi är inte kritiska av politiska skäl. Vi instämmer iden mycket sakliga och konstruktiva kritik som t.ex.LO har riktat mot förslaget. Det går helt enkelt attanvända oerhört mycket effektiva-re, t.ex. för att stödja kommuner där man tvingasavskeda - inte minst många kvinnor, är där som de här pengarna behövs, till insatsermot den ökande arbetslöshet som hotar i kommu-ner och landsting.Det är också nödvändigt att stödja små företag.Det är oerhört mycket effektivare att stödja små före-tag som anställer långtidsarbetslösa än att skvätta utpengarna även över rika exportföretag, som harså stora vinster att de inte vet var de skall göra avpengarna.Det är också fråga om fördelningen av sanerings-programmet. Vi behöver sanera rikets finanser, mendet måste göras en vettig fördelning. Finansministernoch andra socialdemokrater är ute och talar om att de10 % som utgör de rikaste hushållen står för avbudgetsaneringen . Deras disponiblainkomster får alltså ta av smällen. Man talarockså om att de som har de lägsta inkomsternabara behöver stå för 5-6 %.Den beräkningen kanske är riktig, men det rimligaär naturligtvis att man tittar på den procentuella ande-len minskning för respektive inkomstgrupp. Då visardet sig att de som har de högsta inkomsterna får enminskning av den disponibla inkomsten på ungefär6 %. Det är exakt samma siffra för dem som ligger ibotten. Däremot kommer den välbeställda medelklas-sen, som har i årsinkomst, lindri-gast undan, med en minskning av den disponiblainkomsten på ungefär 4 %.Detta är inte en vettig fördelningsprofil på sane-ringsprogrammet.Det finns två skurkar i det här sammanhanget. Denena skurken är egenavgifterna. Det är ett orättfärdigtsystem. Det är mycket bättre att ha progressiva skatterän egenavgifter. Den andra skurken är återinförandetav grundavdraget vid statlig beskattning. Det är enriktad skattesänkning för folk med ganska hyggligainkomster. Det är inte rimligt att göra detta samtidigtsom egenavgifterna höjs.Jag blev uppringd av några från i , som hade sett Storaschef framträda i . Han lär sitta med iregeringens näringslivsråd. Han hade sagt att det numåste tas rejäla tag, som att sänka bidragen och skärai utgifterna i den offentliga sektorn. Så talar alltså enman som beviljar sig själv och de egna vännerna inäringslivet oerhört höga löner och ofta också extrabonus på de stigande aktiekurserna.Det är det här som skapar den pessimism som LarsTobisson talade om.