prot · GJ0927 · 1995-11-22 00:00:00 — Vi behöver kanske inte exakt här och nutvista om hur detta skall tolkas i olika sammanhang,men direktiven är alltså inte utfärdade av någon soci-aldemokratisk justitieminister.Jag tycker att gör sig skyldig övertolkning när han säger att eldskriften förStraffsystemkommitténs betänkande är: Släpp fångar-ne loss! Det är inte på det sättet. Straffsystemkommit-tén har tagit fasta på att man skall lägga fram förslagom alternativ till fängelsestraff. Det handlar om alter-nativ som skall anses och uppfattas vara så ingripandeatt de faktiskt kan ersätta fängelsestraffet. Vi hardärför tagit fram samhällstjänsten, och föreslagit attdenna får en självständig ställning i påföljdssystemet.Vi har också föreslagit att försöksverksamheten medelektronisk fotboja skall permanentas och utvidgas såatt det blir ett verksamt inslag när det gäller att hittaeffektiva och pålitliga alternativ till fängelsestraffet.Det är självklart viktigt att allmänheten uppfattardessa straff som så ingripande att de faktiskt kanersätta fängelsestraffet. Det handlar alltså inte omsläppa fångarna loss, och jag skulle vilja varna bådeför den debattekniken och för den omvända, dvs. säger att det är angeläget och viktigt att fängel-sestraffet finns. Det förleder folk till att tro att fängel-sestraffet är mycket mer verksamt än det verkligen är.Den moderata kriminalpolitiska debattekniken harlänge gått ut på detta. Vi minns alla kampanjen mothalvtidsfrigivningen. Avskaffandet av denna skulle junästan lösa de kriminalpolitiska problemen i ,men det har ju inte inträffat.Det är viktigt att varna för dessa enkla resone-mang om straffsystemen och kriminalpolitiken. Detfinns inga enkla patentlösningar att ta till utan detmåste ske en kompromiss, en mix av en rad olikainsatser för att klara detta.När det gäller frågan om resurserna för frivården,som skall ha ansvaret för de alternativa fängelsestraf-fen, vill jag peka på att hela kriminalvårdsbudgeten,eller fängelsebudgeten för att uttrycka det litet enkla-re, ligger på . Av depengarna går till frivården. Res-ten, alltså ungefär sju gånger så mycket, satsas påfängelserna. Vad som föreslås är att man gör enomfördelning. Då blir det, som jag ser det, bättre ochhumanare straff. Det blir också billigare straff. Tillsist skall det, enligt , ocksåresultera i att staten kan spara ungefär 200 miljonerkronor. Det är alltså viktigt att man både satsar påfrivården och flyttar över pengar från den dyra fängel-severksamheten till frivården för att få detta att funge-ra.Herr talman! Med hänsyn till hur debatten har ut-vecklats tyckte jag att det var angeläget att få göra dehär principiella deklarationerna kring kriminalpoliti-ken. Vi får, det kan vi väl vara överens om trots pro-cedurdebatter och annat, förhoppningsvis tillfälle atthär i kammaren återkomma till de här frågorna. Alltberor på vilka förslag regeringen så småningomkommer att lägga fram med anledning av arbete och våra tillkännagivandenmed anledning av revisorers skrivelse.Anf. 85 () replikHerr talman! Jag är övertygad om att tyckte att det var i vällovligt syfte som hanförsökte ta udden av min beskrivning av detta förslagsom nu bokstavligen hotar samhället: Släpp fångarneloss!Jag vill be att ta vara på dettatillfället att inför allt folket, inte bara i - jagutgår från att medierna också har intresse av de härviktiga frågorna - tala om hur många färre intagna detblir i kriminalvården! Det finns beräkningar på hurdetta omsätts i pengar; i vinster eller i besparingar -även om jag ifrågasätter detta. Berätta gärna hurmånga färre fångar det blir vid intagningstillfällenetc.! Sedan får svenska folket bedöma vad detta är förtyp av politik.Anf. 86 () replikHerr talman! Jag måste ärligt säga att jag inte rik-tigt förstod det sista resonemanget, som kriminalpoli-tiskt resonemang. Det skulle möjligen utgå från , beroende på hur många personer som finns ifängelser i ett land, skulle kunna räkna ut om landethar en bra kriminalvård eller ej. Men det är ju inte detsom den här debatten handlar om. Den handlar om attvi skall ha en bra kriminalvård. Då är frågan om manmåste ha så många människor i fängelse som manfaktiskt har även i trots en human inriktningoch rimliga straff i detta sammanhang.Herr talman! Jag tror att detta i grunden handlarom helt olika synsätt på kriminalvården. Jag fäste migtidigare vid att sade något om att folkropar på fler och längre fängelsestraff. Jag skall inteförneka att man ganska ofta möter detta när man ärute på debatter. Men jag har inte sett som min politis-ka uppgift att vara en ekomaskin till dessa rop, utanjag har sett som min politiska uppgift att sakligt ochlugnt försöka diskutera kriminalpolitiken och påvisaatt det inte finns någon enkel patentlösning som attlåsa in folk i fängelse. Men jag är rädd för att GötheKnutson på sina möten hellre stämmer in i kraven påfler och längre fängelsestraff. Jag tror att den svenskakriminalpolitiska debatten skulle vinna åtskilligt påom vi på allvar kunde diskutera vilka resurser vi ärberedda att satsa och var resurserna gör mest nytta.Majoriteten i och förhopp-ningsvis även majoriteten i denna kammare anser når lika bra resultat om man satsar på dessa al-ternativa fängelseformer och får litet lägre kostnaderoch en humanare och bättre kriminalpolitik.Anf. 87 () replikHerr talman! Om jag sade att folket ropade, skalljag gärna ändra mig och säga att det är vissa grupperoch inte minst en del politiker som ropar. Vad jagville ha fram är den egendomlighet som framgår av attdet ofta är de människor som vi betraktar som flum-miga i kriminalpolitiken som när det handlar ombarnpornografi och de som utövar det - ett rysligthantverk - ropar på just rejäla och längre straff etc.Detsamma gör de när det gäller de människor som hargjort sig skyldiga till rattfylleri och kvinnomisshandel.Jag förstår dem. Straffsatserna för dessa brott under-stiger ofta fängelse, och då blir det inte fängel-se.Det är bra att vi diskuterar detta. Jag håller heltmed . Han och jag har många gång-er diskuterat kriminalvård, eftersom också GöranMagnusson har suttit i . Jagupplever att det har varit positiva resonemang. Ochjag är övertygad om att vill detbästa med detta. Men tack och lov finns det ocksåutrymme för invändningar mot det som kan återgå tillnågon form av flummighet.Anf. 88 () replikHerr talman! Vi kommer naturligtvis inte mycketlängre i den här debatten. Men jag vill gärna instäm-ma i det som sade om att vi har haftflera intressanta meningsutbyten kring kriminalpoliti-ken. Jag känner glädje över att anseratt jag vill det bästa. Även om det ibland kan vara litetsvårt att förstå tror jag att även vill detbästa med kriminalpolitiken.Jag vill återigen understryka att det är svårt att ivärlden hitta något land som utdömer fler och längrefängelsestraff och som har en mindre brottslighet ellerfärre återfallsförbrytare.Jag såg med fasa en bild iDagens Nyheter på randigt iklädda fångar i Alabamasom stod och hackade sten till ingen nytta med släg-gor. Det är tydligen trenden borta i detstora landet i väster. Jag tror att det är en politiskuppgift för oss att försöka se till att dessa randigakläder och tillhörande verktygsutrustning faktiskt intekommer till bruk i . Det är det som jag ser somen viktig politisk uppgift både för socialdemokrateroch för moderater. Men det är ibland litet svårt att fåden här debatten att fungera. Jag tycker nämligen attdet för en del är litet för lätt att instämma i det förenk-lade resonemanget att om folk bara fick hugga skog iNorrland så skulle de sluta med både det ena och detandra. Den typen av enkla lösningar finns inte i kri-minalpolitiken.Rattfylleriet är ett ganska illa valt exempel omman ser den kraftiga nedgången av antalet rattfylleri-brott . Jag tror att andra åtgärder änfängelsestraff har haft betydelse för detta.Anf. 89 ()Herr talman! Jag begärde ordet med anledning avden debatt som har kommmit upp rörandeStraffsystemkommitténs betänkande. Jag vill börjamed att instämma i det som sadeom att vi inte skall ägna oss åt förenklade resone-mang. Men jag tycker inte heller att vi skall ägna ossåt rosenskimrande drömmar utan våga se den verklig-het som finns.Om man plockar bitar ur den debatt som harförts skulle jag bl.a. vilja sammanfatta den med ut-trycket att både ha kakan och äta den.Straffsystemkommittén talar om att kommitténsförslag innebär besparingar på netto 200 miljonerkronor. Då skall vi komma ihåg att man först harräknat bort - jag minns inte beloppet, och jag tror inteens att det står närmare angivet i betänkandet - rejälasatsningar på frivården. Utöver att man från fängelse-systemet skall ta pengar till frivården skall det ändåbli över. Då måste var och enbegripa att om vi inte rejält skall sänka kvaliteten påvåra fängelser måste det vara fråga om, precis somGöthe säger, att många som sätts ifängelse framöver inte skall sättas i fängelse. Vi måstevåga se att det är på det sättet.Sedan går in på direktiven tillStraffsystemkommittén. Eftersom det är jag själv somligger bakom direktiven vet jag bl.a. vad som avsågs.Jag tycker att läste upp bl.a. tvåintressanta citat. Ett citat var hämtat från ett ställe idirektiven där man pekar på skadeverkningar vidlängre fängelsestraff. Vi vet att det är så. Men varförtar upp den delen av direktiven?Det är ju inte något som har resulterat i att kommitténföreslår att de längre fängelsestraffen skall försvinna.Jag förstår inte riktigt vad det har med resultat att göra. Det är ju de kortarefängelsestraffen som majoriteten vill begränsa. Jagsjälv står inte bakom detta.Sedan läser upp ytterligare ettintressant citat ur direktiven, nämligen att man skulleutveckla alternativ. Ge mig ett enda exempel urStraffsystemkommitténs betänkande där det talas omett utvecklat alternativ. Det finns ingenting nytt merän att elbojan - som vi i den borgerliga regeringendrev igenom, faktiskt under stark kritik, men då medbegränsat användningsområde - nu skall bli det allenasaliggörande. Men att tala om att man har kommitmed något nytt alternativ, det är faktiskt att överdriva.I min reservation finns ett nytt alternativ. AliceÅström antydde att det skulle vara en del av huvud-förslaget, vilket det alltså inte är. sadedet inte heller så konkret. Men i min reservation finnsett nytt alternativ, nämligen villkorligt fängelse. Mendet finns inte med i huvudbetänkandet.Sedan måste jag också ta detta tillfälle för att på-peka att flera talare har talat om satsningar på frivår-den. Under de borgerliga åren ökades satsningarna påfrivården. Det är viktigt att detta får fortsätta. Vi vetju bl.a. att det är en högre återfallsfrekvensbland dem som döms till skyddstillsyn, och alltsåkommer under frivården, än bland dem som döms tillfängelse. I den här debatten har det låtit som om detär tvärtom, men detta bör man komma ihåg.Men som alla talar om ökade satsningarpå frivården och ställer sig bakom revisorernas för-slag har samma personer sagt att där det skall sparaspengar får man inte spara. För se, lokalanstalternamåste man ha kvar - det står ju i det betänkande tillriksdagen som ni har ställt er bakom - eftersom manannars kanske måste göra avsteg från normalisering-sprincipen.Utöver att det som säger om släppfångarne loss stämmer, är det faktiskt också fråga omatt både ha kakan kvar och äta upp den när det gällermajoritetens framtida kriminalvård.Anf. 90 ()Herr talman! Den här debatten har dragit ut längrepå tiden än vad som var tänkt och också utvecklatslängre beträffande ämnesområdet.När det gäller citaten ur direktiven vill jag baraupprepa det som jag tidigare sade, nämligen att jagskall försöka att citera så hederligt som möjligt urmånga direktiv och plocka fram några frågor som varaktuella. Detta med att fängelsestraff var skadligtgällde ju inte bara de långa straffen. Det gällde sär-skilt de långa straffen, men även de korta ansågs idirektiven vara skadliga sett från den dömdes syn-punkt. Därför är det väl bra om vi nu har funnit atterfarenheterna från försöksverksamheten beträffandesamhällstjänst och elektronisk övervakning har gettsådana resultat att man kan föreslå att sådana påfölj-der införs. Då kan man förändra systemet så att ettantal kortare fängelsestraff kan avtjänas genom fram-för allt elektronisk övervakning.Sedan gör ett stort nummer av attkommittén egentligen inte har kommit med några nyaförslag. Nja, kommittén hann ju knappt att börja medsina överväganden om elektronisk övervakning förränden dåvarande justitieministern satte i gång en för-söksverksamhet och genomförde detta. Det tyckte vikanske var något märkligt, men det var ändå bra,eftersom vi fick erfarenhet som verksamhe-ten kom i gång. Så jag är inte alls magsur över detta.Gun hade också i utredningen kunnat fö-reslå några alternativ utöver villkorligt fängelsestraff,som utredningen har ägnat avsevärd tid åt att försökaanalysera för att se om det skulle kunna ha positivaeffekter. Men tyvärr har man kommit fram till att detinte kan rimma med de principer för kriminalvårdensom i varje fall jag står för.Anf. 91 ()Herr talman! För det första vill jag bara tydliggöraatt när det gäller den elektroniska övervakningen är viöverens om att försöksverksamheten i stort sett harvarit lyckad. Men det finns också erfarenheter somvisar att de som har misslyckats är den typ av perso-ner som kommer att utgöra en relativt stor grupp näranvändandet av elektronisk övervakning utvidgas.Min oro är att det blir så många misslyckanden attallmänheten kommer att helt kassera den elektroniskaövervakningen.Sedan har jag inte påstått att pånågot ohederligt sätt citerade direktiven. Jag barakonstaterar att de delar som citera-de knappast var de delar som gav något underlag förden inriktning som majoriteten i kommittén har ställtsig bakom.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 18 §. )12 § Internationell rättshjälpFöredrogsJustitieutskottets betänkande 1995/96:JuU3Internationell rättshjälp (prop. 1995/96:4)Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 18 §. )13 § Straffansvaret vid spridning av hivsmit-taFöredrogsJustitieutskottets betänkande 1995/96:JuU4Straffansvaret vid spridning av hivsmittaAnf. 92 ()Herr talman! Läkarvetenskapen har fått buktmed flera fruktade sjukdomar, sjukdomar som tidiga-re skördat många människors liv.Men bilden kan snabbt förändras. Nya svåra sjuk-domar kan drabba oss. Det är inte så länge sedan somvi hörde talas om hiv och aids.Sverige hör till de lindrigt drabbade länderna. Far-sotens härjningar är långt svårare i många andra län-der. Många av länder tillhör de som har drab-bats mycket hårt. Hiv kan med rätta kallas för vår tidsfarsot. finns det inget vaccin eller boteme-del. För att hindra spridningen krävs upplysning ochatt var och en ändrar sitt beteende, inte minst när detgäller sexuella kontakter.Herr talman! För att hindra spridningen krävs bå-de upplysning och personligt ansvar. Information ochvädjande till människors ansvarskänsla är självfalletnödvändigt, men inte tillräckligt. Kampen mot hiv ochandra sjukdomar kräver dessutom lagstiftning motdem som medvetet sprider smittan.Den rättsliga regleringen vid spridning avhivsmitta kräver en snar lösning. Många rättsligafrågor är fortfarande obesvarade. För oss i Sverigeoch i denna kammare är det nu hög tid att åstadkom-ma en bra och hållbar lösning.Herr talman! Vi kan inte tillåta att människor somär smittade av allvarliga sjukdomar fortsätter att levasom om de inte var smittade. Detta gäller i allra hög-sta grad vid sexuella kontakter. Det är naturligtvis enkatastrof för dem som är smittade, men detta kan interättfärdiga att de sprider smittan vidare. Den som ärsmittad måste underkasta sig de föreskrifter som sam-hället ställer upp, till skydd för andra människor.I den nuvarande lagstiftningen är det bl.a. uppsåts-frågan som måste lösas. ,som skall vara klar , har bl.a. att över-väga om s.k. sannolikhetsuppsåt skall godtas. Densom av sin läkare fått beskedet att han eller hon bär påallvarlig smitta, blivit informerad om och förstått vaddetta betyder, måste kunna ställas till ansvar om haneller hon fortsätter att ha oskyddade sexuella kontak-ter eller på annat sätt beter sig så att risken ökar attandra blir smittade. Att t.ex. hävda att smittan inteöverförs vid varje samlag håller inte. Detta liknar ryskroulette och kan inte accepteras.En annan fråga som måste lösas är hur sekretesseninom sjukvården skall hanteras. Dagens regler kräverett minimistraff för att sekretessen skallkunna brytas.Herr talman! Utskottsmajoriteten anser att man vidlösningen av frågan om straffansvar vid spridning avhivsmitta skall avvakta, inte bara Straffansvarsutred-ningens resultat utan även invänta en aviserad parla-mentarisk utredning med uppgift att utvärdera smitt-skyddslagen. Denna utredning har ännu inte tillsatts,och det finns inte heller några direktiv tillutredningen.Herr talman! Vi moderater anser att det är dags attfrågan får en snar lösning. Det räcker med att inväntaStraffansvarsutredningens resultat.Jag vill därför yrka bifall till vår reservation nr 2när det gäller motiveringen och yrka avslagpå motionerna.Anf. 93 ()Herr talman! Som säger är dettanågonting mycket allvarligt och någonting som viegentligen inte behöver diskutera här, eftersom allapartier i kammaren har motionerat om att det behövsen straffrättslig reglering för förfarandet att överförahivsmitta vid oskyddade samlag.Nu har majoriteten fastnat för en skrivning sominnebär att frågan hänvisas till två utredningar sominte har några särskilda direktiv. Vad jag har inväntemot är att jag anser att den här frågan är så passspeciell och angelägen beträffande tiden att det vorerimligt att tillsätta en särskild utredning som snabbtkunde lägga fram ett förslag, och detta särskilt motbakgrund av att uskottet har gjort en remissrunda.Det finns en ganska stark juridisk opinion för ensnabb reglering. Det finns dessutom en rättsveten-skaplig bok av om hur denhär regleringen skall gå till. Kunnandet är alltså gans-ka omfattande på det här området.Det finns ingen anledning att vänta, och då särskiltinte med att koppla ihop den här frågan med denenormt stora och svåra frågan om uppsåtsbegreppetrent allmänt i svensk straffrätt. Vi kan heller intevänta med en utvärdering av hur man skall se påsmittskyddet och andra kommande farsoter över hu-vud taget i det här landet.Här gäller det att agera i en mycket konkret ochtydlig situation som alltså inte är särskilt svår att han-tera. Man får inte mystifiera detta mer än nödvändigt.Att allmänheten reagerade våldsamt när man fick klartför sig att detta förfarande i princip ärstraffritt är inte märkligt. Det är inte heller märkligtatt alla politiska partier reagerade. Då är det litetavslaget att sedan bara överlämna frågan till utred-ningssystemet i största allmänhet.Med hänsyn till det anförda yrkar jag bifall tillkristdemokraternas reservation.Anf. 94 ()Herr talman! Låt det sägas först som sist: Det sena1900-talets stora problem med hiv och aids kan aldriglösas genom en övertro på strafflagens möjligheter attstyra mänskliga beteenden som är lika gamla sommänniskan själv. För att stoppa spridningen av dettadödliga virus krävs helt andra åtgärder än en skärp-ning av strafflagen. Framför allt krävs - så länge detinte finns ett verksamt vaccin - ett kontinuerligt upp-lysningsarbete som stärker vars och ens individuellaansvar för att skydda sig själv från att bli smittad ochfrån att smitta andra.Denna principiella grundsyn får emellertid intehindra oss från att diskutera om strafflagen verkligenär ändamålsenligt utformad när det gäller spridning aven sjukdom som - såvitt man nu känner till - ound-vikligen leder till döden. I det allmänna rättsmedve-tandet uppfattas en sådan medveten handling som enså allvarlig överträdelse av gängse normer att den börvara straffbelagd och dessutom ha ett högt straffvärde.Problemen med dagens straffrättsliga reglering avspridning av hivsmitta kan i grova drag sägas varatvå.För det första saknar svensk rätt uttryckliga ochspeciellt anpassade straffbestämmelser om spridandeav hivsmitta. Smittspridning kan emellertid straffasom domstolarna tillämpar bestämmelserna om brottmot liv och hälsa, framför allt brotten misshandel ochgrov misshandel. Problemet med dessa brottsrubrice-ringar är att de inte är avsedda för normalt mänskligtbeteende, dit sexualhandlingar onekligen hör, utan föravvikande beteenden och framför allt våldshandling-ar. Brottsrubriceringen korresponderar med andra ordinte med gärningens innebörd.För det andra har domstolarna vid tillämpningenav just dessa bestämmelser konfronterats med ytterstgrannlaga bedömningar av uppsåtet hos den smittade,ett rekvisit som är nödvändigt för att bl.a. kunna dömaför misshandel. Framför allt har det varit svårt attbedöma om s.k. eventuellt uppsåt har förelegat. Manmåste bedöma dels om den smittade förstod att hanutsatt sin partner för risken att bli smittad, dels om detstår klart att samlaget skulle ha ägt rum även om densmittade hade varit säker på att samlaget skulle ha letttill att smittan överfördes. Det är det senare ledet somhar varit svårt att styrka. Domstolen har i det lägetvarit hänvisad till att döma för oaktsamhetsbrott, vilkahar ett klart lägre staffvärde än uppsåtsbrott.Utöver dessa två huvudproblem aktualiseras idetta sammanhang centrala straffrättsliga frågor somrör samtycke, oaktsamhet, effekt, påföljd ochbrottskonkurrens. Dessutom har de straffrättsligafrågorna i högsta grad bäring på smittskyddslagensoch sekretesslagens regler.Vart och ett av de här frågekomplexen rymmersvåra och principiella avvägningar. Det visar inteminst rättspraxis på området. Mot den här bakgrundenär det inte särskilt förvånande att samtliga rättsvår-dande remissinstanser som har fått ta del av de nuaktuella motionerna i ärendet samt de tre stora juri-diska fakulteterna i landet anser att det är önskvärt attde straffrättsliga aspekterna vid spridning av hivsmittanärmare övervägs inom utredningsväsendet.Justitieutskottet delar denna uppfattning. Utskottetkonstaterar emellertid att en sådan prövning nu skerinom den s.k. , där frågan omeventuellt uppsåt utreds. Regeringen har dessutomaviserat att den kommer att tillsätta en parlamentariskutredning med uppgift att utvärdera smittskyddslagen.I det sammanhanget kommer vissa straffrättsliga frå-gor vid överföring av hivsmitta att övervägas.Det pågående och aviserade utredningarbetet bördärför inte föregripas med något ställningstagande tillförslagen i de aktuella motionerna. Jag vill därföryrka bifall till utskottets hemställan.Den socialdemokratiska gruppen i justitieutskottetvill därtill i protokollet ha noterat följande: Vi utgårfrån att regeringen skyndsamt tillsätter den aviseradeutredningen om en översyn av smittskyddslagen. Viutgår dessutom från att de straffrättsliga frågornakring spridande av hivsmitta särskilt uppmärksammasoch belyses på ett adekvat sätt. Dagens ordning ärnämligen inte tillfredsställande.Anf. 95 ()Herr talman! Allt fler människor drabbas avhivsmitta, och risken att utveckla den dödliga sjuk-domen aids är för dessa människor mycket stor. Där-för krävs olika åtgärder för att förhindra att smittansprids.Den straffrättsliga bedömningen av spridande avhivsmitta har naturligtvis betydelse i detta samman-hang. Men jag vill också understryka det som PärNuder sa, nämligen att detta självfallet inte är denenda lösningen på problemet.I oktober förra året avgjorde ettmål mot en hivsmittad man. Domen blev enligt minmening alltför mild, och den upprörde väldigt många.Det finns en uppenbar fara i denna dom. Den kan geen signal om att samhället inte ser tillräckligt allvar-ligt på att någon riskerar att smitta andra med hiv.Detta var bakgrunden till att jag tog initiativ till enflerpartimotion i frågan som också behandlas i betän-kandet.I detta fall var det så att trots att mannen visste atthan var smittad hade han oskyddat samlag med enkvinna som inte kände till hans sjukdom.