prot · GJ097 · 1995-10-12 00:00:00 — Aldrig någonsin har man lagtså mycket i AMS händer som under den borgerligamandatperioden.Jag tror att denna inriktning kommer att fullföljasoch bli resultatet av den proposition som kommer attläggas fram så småningom.Utöver det har vi fört fram ett förslag om att viskall få en sysselsättningsunion i EU. Det har modera-terna bemött med att säga att det är patetisk att ta upparbetsmarknadsfrågorna i EU. När vi kommer medidéer möts de inte med något jubel från . 168 HANS () replikFru talman! Arbetsmarknadsministern kunde intelåta bli att vid slutet av sitt anförande säga någontingsom egentligen var alldeles omotiverat, nämligen attVänsterpartiet inte var berett att göra budgetsaneringoch ville förbruka pengar innan vi hade tjänat in dem.Så gör i och för sig även regeringen. Vi har fortfa-rande ett budgetunderskott, den allra största delen av saneringsåtgärder-na, som skedde innan och då vi hadeden starkaste sysselsättningsutvecklingen, utgjordesav de åtgärder som vidtogs gemensamt av regeringenoch . Där har vi 75 miljarder i budget-sanering som slår igenom detta budgetår.Det har bidragit med är 3 miljarder ochett systemskifte.Det vi sade då och det vi säger nu är välavvägt: Viskulle få en snabbare stabilisering än vad regeringenhade räknat med. Vi måste stimulera arbetsmarknadenså att vi inte drar åt hemma marknaden för hårt ochinte med vett och vilja avskedar folk från kommuneroch landsting i en situation då de går ut i öppen ar-betslöshet.Återigen vill jag ställa några frågor. Vi har kritise-rat att man låter passiviteten vara större än den behö-ver vara och låter människor gå på passiva bidrag. Vihar krävt utökade anslag till aktiv arbetsmarknadspo-litik. Kommer det i tillväxtpropositionen?Vi har krävt kompetensutvecklingsprogram inteminst för alla de lågutbildade kvinnor som har slagitsut ur kontorsadministration och offentlig sektor.Kommer det något sådant?Vi har föreslagit att lönebidragen skall justerasupp. Det innebär ingen statsfinansiell hjälp att för-tidspensionera eller långtidssjukskriva handikappade.Kommer det en uppjustering av lönebidragen?Kommer det ett reglemente som innebär att maninte håller sig med rekordövertidsuttag månad eftermånad, år , som rekordarbetslöshetenfaktiskt är här?Anf. 169 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! Jag tyckte att det fanns anledning attsäga det jag sade i inledningsanförandet. Jag lyssnadeväldigt noga på anförande. Det hadeungefär samma struktur som repliken: mer pengar tillarbetsmarknadspolitiken, mer pengar till kommunernaoch högre ersättningsnivåer för dem som är arbetslö-sa.Jag tror inte att lösningen på arbetslös-hetsproblem är ökade satsningar på arbetsmarknads-politiken.Den borgerliga regeringen, , sat-sade mer än någon annan regering på arbetsmark-nadspolitik. Det verkar konstigt att jag säger det, mendet är faktiskt så. Varför gjorde man det? Jo, därföratt man fullständigt misslyckades med den ekonomis-ka politiken och penningpolitiken och drev människorin i massarbetslöshet och in i arbetsmarknadspoliti-ken.Jag hör till dem som faktiskt tror att vi skall lyftamänniskor bort från arbetsmarknadspolitiken genomatt med de få pengar vi har - det är faktiskt mindre änvad den borgerliga regeringen hade - försöka att satsapå det som ändå skapar nya riktiga jobb.Därför tyckte jag, , att det fannsanledning att i mitt inledningsanförande säga att manmåste ha en kombination av rättvisa och tillväxt. Jaghörde inte ett ord om tillväxt i in-ledningsanförande eller replik, bara om fler resurser.Anf. 170 HANS () replikFru talman! Jag tror att mycketväl vet vilken politik vi har föreslagit. Det är mycketkort talartid. Jag försökte koncentrera mig på någraarbetsmarknadspolitiska frågor. Det är inte alla somgör det i denna debatt.Visst kan jag tala om tillväxtfrågor! Det kräverstora investeringar när det gäller miljöomställningar.Det kräver att vi får en utveckling till förmån för enkunskapsintensiv industri. Det kräver fler investering-ar på småföretagarsidan, där man har svårt att få bil-ligt kapital. Vi har lagt fram en serie förslag i syfte attuppnå bättre tillväxt. Det är en huvudpelare i vårpolitik. Den andra är att höja kompetensen, gärnainom industrin.Men vi kan inte se hur den offentliga sektorn rasarihop och hur människorna där får gå rakt ut i arbets-löshet. Där finns inte de resurser som man skullekunna ställa krav på i form av vinstdisposition, vilketfinns i näringslivet.Detta är en väl sammanhållen politik. Den har le-gat mycket nära regeringens när det gäller budgetba-lansen, men vi har inte velat gå den väg som regering-en har gått, nämligen att införa ett systemskifte somhar inneburit allt större klyftor mellan dem som haroch dem som inte har.Jag återupprepar mina frågor om övertiden ochkompetensutvecklingen. Blir det en vinstdispositiontill förmån för kompetensutveckling? Jag tror att detär ett sätt att öka tillväxten i svenskt näringsliv. Lö-nebidragen kan hjälpa de arbetshandikappade in i ettproduktivt arbete så att de slipper stå kvar i passivitetoch arbetslöshet.Anf. 171 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! Jag skall kommentera ett par saker avdetta. Jag tror att den bild som jag beskriver känns väligen av dem som lyssnar i kammaren. Det är just denhär balansen mellan å ena sidan tillväxt och å andrasidan fördelning som saknas i anfö-rande. Det är väldigt mycket fördelning och väldigtlitet tillväxt.Jag har gjort kommunala budgetar . Jagkänner mycket väl till sambandet mellan tillväxt ochkommunens ekonomi. Därför hör jag till dem somfaktiskt är något mer optimistiska än de prognosersom finns just . Om vi kan hålla en tillväxt, med dehöga tillväxttal vi nu har, leder det också till ökadeskatteinkomster för skattebetalarna i kommunerna,och därmed till ett bättre skatteutfall. Det syns juredan för det här året att varslen är långt mindre ikommunerna än vad vi bedömde i början av året.Jag tror på ett mycket starkt samband mellan till-växt och fördelning. Jag tycker att det vore bra omHans Andersson också såg det sambandet.En annan fråga som tar upp gäl-ler kompetens. Jag vill gärna hålla med Hans Anders-son där. Jag tycker att satsning på kompetens är denviktigaste fördelningspolitiska frågan . Denär den enskilt viktigaste frågan för att skapatillväxt. Därför är det en mycket viktig fråga för rege-ringen när vi diskuterar tillväxten. Det är inte bara enfördelningsfråga utan också en tillväxtfråga.Jag för min del kommer att prioritera kompetens-satsningarna inom mitt politikområde. Så mycket villjag säga i dag.Anf. 172 () replikFru talman! Skall det bli meningsfullt med jämfö-relser tror jag också att vi skall se i vilken miljö viläser av bilderna. Under den förra regeringen hade viden djupaste lågkonjunkturen i modern tid. Den nyaregeringen har haft fördelen av att hamna i mitt i enhögkonjunktur. Det är bara att gratulera.När säger att vi måste slå fastdet borgerliga misslyckandet blir det närmast pate-tiskt. Just arbetsmarknadspolitiken har vi ju i långastycken varit överens om. Det hindrar inte att vi kankritisera enskildheter. Men om intetycker att mina invändningar skall tas på allvar får jagväl ändå läsa ur Rekord i nya jobb, som AndersSundström har gett ut som en essä här de sista dagar-na.Där står det så här: Men 1990 började sysselsätt-ningen att falla.Det är så sant som det är sagt. Dessutom föll in-dustriinvesteringarna . Sedan följdeatt investeringarna flög utomlands under en lång tid.När vi sedan talar om saneringen efter de borger-liga regeringsåren tycker jag att skulle väga in 80-talets eskapader med desvindlare vi hade på finans- och fastighetsmarknader-na. Där är inte socialdemokratiska företrädare utanansvar.Låt mig ställa en fråga. Arbetsmarknadsministernsäger ingenting om de två problem som jag tog upp.Det gäller att det saknas pengar till handikappåtgär-der. Där har vi inte lyckats fullfölja ambitionerna. Detgäller också den så framgångsrika ungdomspraktiken.På förmedlingarna säger man : Tänk om vi fåranvända ungdomspraktiken . Då skulle vikunna hjälpa väldigt många fler ungdomar ut i arbets-livet.Är arbetsmarknadsministern beredd att göra enåterställare där?Anf. 173 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! sade i sitt anförande attregeringen har misslyckats. Det var använde det uttrycket. Då är det väl inte alltfördjärvt att kosta på sig en jämförelse mellan hur ar-betsmarknaden utvecklats som visuttit vid makten och den period som den förra bor-gerliga regeringen satt.När man använder så starka ord som att vi harmisslyckats, som sade, tycker jag attElver får räkna med att jag gör en jämförelsemed de som suttit vid makten.Jag vet inte vad vill sätta för etikett pååren 1991-1994, när han sätter etiketten misslyckat pådet år när det skapades nästan 100 000 jobb. Det ärmer än bakåt i tiden. Det skullevara intressant att få höra vilken etikett han vill sättapå de år när det försvann en halv miljon jobb, när detår när det tillkom 100 000 jobb är misslyckat.Låt mig sedan gå över till ungdomarna. För mig ärinte åtgärden en prestigesak. Jag kan leva med vilkapåhopp som helst. Det viktigaste för mig är att se tillatt ungdomarna kommer bort från öppen arbetslöshet.Även om jag kan konstatera, och även vågar skrivadet i , att jag tycker att det går trögt förkommunerna och länsarbetsnämnderna att få i gångverksamhet tror jag likafullt att det är klokt att läggaut mycket av besluten till den lokala nivån. Jag hop-pas att har samma uppfattning. Jag troratt det är klokt att engagera kommunerna, parternaoch föreningslivet för att bekämpa ungdomsarbetslös-heten.Anf. 174 () replikFru talman! Det kan säkert vara klokt att lägga utdetta närmare de arbetslösa, t.ex. till kommuner ochandra instanser. Men det är väl ingen tvekan om attdet är ett misslyckande att man fick skjuta upp ung-domsgarantin för att administrativt klara ut det.När vi talar om massarbetslöshet är det ett faktumatt arbetslösheten ökar i en högkonjunktur. Det måstevi ändå kunna säga är ett misslyckande.Sedan skulle jag vilja harangera arbetsmarknads-ministern för att han säger att det är viktigt att hittabalanspunkten mellan tillväxt och fördelning. Det ären god liberal ståndpunkt som jag tycker om att hanslår fast i kammaren. Det är bara genom tillväxt somdet finns något att fördela och ge människor nya jobb.Men sedan finns det en hel del på regelsidan somvi behöver se över. Vi behöver en större smidighetnär det ungdomars och andras möjligheter att kommain på arbetsmarknaden. Vi behöver ett flexibelt ar-betsliv. Det talade jag om i mitt inledningsanförande.Det gäller att inte fastna i åtgärder som inte fungerarväl.Jag tar det faktiskt som ett löfte när säger att han för sin del inte sitter fast i olikaåtgärder. Jag tror att ungdomspraktiken i den tappningsom infördes var så fram-gångsrik att det inte är någon överraskning att man nuefterlyser den ute på arbetsförmedlingarna.Anf. 175 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! Låt mig först göra ett tillrättaläggandeav det sade. Det är faktiskt så att densammantagna arbetslösheten har minskat under det årsom gått med ca 50 000 jobb. Det är sant att denöppna arbetslösheten ökat, men den sammantagnaarbetslösheten är lägre. Den har inte minskat likamycket som sysselsättningen har ökat. Det samman-hänger med att arbetskraften växer som ett resultat avatt människor går från utbildning in i jobb.Jag vill säga något om resonemanget om tillväxtoch fördelning. Det krävs faktiskt också fördelningför att åstadkomma tillväxt. Jag sade det mycket tyd-ligt till här i kammaren. Det vore braom även sade det till sina kolleger i deandra partierna då och då. Det var längesedan jag hörde någon från prata om för-delning. Det skulle värma om jag fick höra det underden närmaste tiden.Anf. 176 ()Fru talman! Det är fascinerande att sitta här ochhöra på diskussionen om tillväxt och fördelning. Jagär en av dem som hade förmånen att vara i , ochjag lärde mig då att det även med befintliga resurserfinns utrymme för en fördelning. Även om man intehar tillgång till tillväxt, vilket gäller i många av värl-dens länder, har man möjlighet att föra en aktiv för-delningspolitik med det man har.Med det för ögonen sitter jag här och lyssnar påden här diskussionen om att kvinnors arbetsmarknadminskar, att kommunerna får sämre ekonomi, att detläcker som ett såll när det gäller just kvinnors arbets-tillfällen och även andra. Då säger man att det intekan åtgärdas därför att man först kräver tillväxt ochsedan kan fördela resurserna. Men den svenska posi-tionen i var just den, när man diskuterade medandra länder, att även om man har små resurser kanman fördela inom dessa.Nu var det inte det som jag skulle ägna min tid italarstolen åt, men jag tycker att debatten var värd attkommentera.I dag har vi över en halv miljon arbetslösa. Sam-tidigt arbetas det övertid som motsvarar över 130 000årsarbetstillfällen. Enligt fortsät-ter övertidsuttaget att öka. För alla som är arbetslösaoch som upplever att de inte behövs måste situationente sig bisarr.Samtidigt finns det en växande tendens inom detraditionellt kvinnliga områdena - det gäller bådeprivat och offentlig sektor - att allt fler kvinnor tving-as acceptera deltidsanställningar eller visstidsanställ-ningar som varvas med a-kassa.Med den bakgrunden och den utvecklingen är detmycket lätt att förstå hårda kritikmot regeringens beslut att deltidsanställda skall förlo-ra pengar från a-kassan efter en ersättningsperiod.Regeringen slår alltså mot de deltidsarbetslösa kvin-norna, i stället för att lagstifta om företrädesrätt tillheltidsanställning och begränsning av övertidsuttagetså att fler arbetstillfällen skapas.När man känner till det här är det tråkigt att höraarbetsmarknadsministern säga att det inte blir någraförändringar i arbetsrätten, i alla fall inte . Detblir ingen begränsning av övertidsuttaget och ingenföreträdesrätt till heltidsanställningar. Eller vad vardet arbetsmarknadsministern sade?Om vi inte gör någonting riskerar många kvinnoratt hamna i ett B-lag på arbetsmarknaden, där de förevigt är tvingade att leva på tillfälliga jobb och del-tidsanställningar, som ger lägre lön och som kronanpå verket en låg pension.Redan i dag vet vi att det finns ett lönegap mellanmän och kvinnor, en tydlig lönediskriminering. Vi harockså ett arbetstidsgap. Män arbetar iveckan med lönearbete, och kvinnor arbetar 27 tim-mar. När vi diskuterar det här med löneskillnaderskall vi alltså plussa på också arbetstidsgapet, och dåväxer lönegapet till en avgrund.Om den här utvecklingen fortsätter har vi snart -om vi inte redan är där - ett samhälle där kvinnornaknappt kan leva på sitt arbete, medan männen, dvs. desom har jobb, nästan arbetar ihjäl sig. Vem vill ha detså? Det kanske finns en och annan arbetsgivare somvill det.Vi har alltså den högsta arbetslösheten sedan30-talet, och arbetet är ojämnt fördelat. Det är dåfrågan om arbetstidsförkortning kommer upp. Kom-mer vi någonsin att kunna åtgärda den här bilden, omvi inte aktivt börjar driva frågan om arbetstidsför-kortning?Det krävs alltså, enligt mening,både en begränsning av övertiden och en arbetstids-förkortning. Andra länder har gått före. Jag tycker attBarbro från väl har redogjortför hur det ser ut ute i världen, så det tänker jag hoppaöver.Nu sitter en arbetstidskommitté, som inte kommeratt vara klar . Arbetsplanen sträcker siglångt in . Det är bra, men vad som ärmindre bra är att hela den här frågan alltid skjuts uppoch man säger att frågan utreds. händeringenting.Vi håller på att fastna i arbetslöshetsträsket ochden tudelade arbetsmarknaden.Vad vi i har föreslagit är att 1 mil-jard nu skall avsättas för att utveckla försök i Sverigeoch få konkreta kunskaper om vad en arbetstidsför-kortning innebär när det gäller kostnader, minskadarbetslöshet, löneskillnader och ohälsotal. Vi föreslåralltså 1 miljard för försöksverksamhet. Vi vet då attdet avsätts 40 miljarder till passiv arbetslös-hetsersättning, men inga aktiva åtgärder. Också i dendimensionen och i den jämförelsen vore det här välanvända pengar.Just nu är det många som driver den här frågan,bl.a. centerkvinnor och socialdemokratiska kvinnor,och jag är glad för det. Men jag vill påpeka att jagtycker att det är viktigt att man också driver fråganhärifrån riksdagen.Anf. 177 ()Fru talman! Mytbildningen om Socialdemokrater-nas påstådda svek mot vallöftena är i full gång imedierna, påhejade av vissa i oppositionen. Budska-pet exemplifieras huvudsakligen med att vi skulle halovat att minska arbetslösheten och höjaarbetslöshetsersättningen och att inga besparingarantyddes. Detta budskap illustreras avfavoritbilder i TV från demonstrationerna utanförRiksdagshuset i december 1993.Låt mig inledningsvis kort bemöta denna myt-bildning.För det första gällde demonstrationerna införandetav den allmänna obligatoriska a-kassan och försäm-ringarna i arbetsrätten, ingenting annat. Den sänktaersättningsnivån i a-kassan och karensdagarna varredan beslutade under vårriksdagen. På partikongres-sen beslutades att det inte fannsnågra pengar för en höjning av ersättningsnivån i a-kassan.För det andra kan var och en studera det valmani-fest som vi socialdemokrater gick till val på. Det finnsinget annat löfte än att stora uppoffringar skullekomma att krävas för att sanera statsfinanserna ochminska arbetslösheten.Däremot måste jag medge att åtminstone jag un-derskattade omfattningen av och djupet i det ekono-miska moras som den borgerliga regeringen lämnadeefter sig. Vi underskattade kanske också svårigheternaatt få tillbaka åtminstone merparten av de 500 000jobb som försvann under den borgerliga regeringsti-den. Det var en förlust som innebar att syssel-sättningsökning raderades ut på tre år.För att hantera den ekonomisk krisen och få nedarbetslösheten finns det inga enkla lösningar. Detkrävs en kombination av en rad olika beslut, uthållig-het och hårt arbete - ett arbete som vi nu glädjandenog börjar se resultat av.Vi underskattade däremot inte vikten av att få igång tillväxten i ekonomin för att reda upp bådestatsskuld och sysselsättning. Med en tillväxt på när-mare kan vi också se en kraftig uppgång av nyajobb. De 100 000 jobben har tidigare nämnts. Det ären mycket kraftig sysselsättningsökning.Man vågar inte ens tänka tanken vad som skulleha hänt om tidigare års utebliven tillväxt hade fortsatt;hur många ytterligare jobb skulle då inte ha försvun-nit?Tyvärr grusas glädjen över uppgången av att denekonomiska situationen i kommuner och landstingleder till ytterligare personalminskningar. Det ledertill en svår situation för många kvinnor. Många jobbförsvinner, som möjligheterna till förvärvs-arbete minskar. Det här visar hur viktigt det är attprioritera verksamhet framför transfereringar.Vi är många som hoppas att den här ökade tillväx-ten och de därmed ökade intäkterna skall möjliggöraför vår gemensamma sektor att bibehålla personalen istörre utsträckning.Det som inte heller underskattades före valet varbehovet av en sänkt ränta. Det sätter som bekant fartpå byggandet och tillväxten, och det förbättrar eko-nomin både för hushåll och för kommunerna. Äntli-gen är räntan på väg ned. Men det kanske hade bådegått fortare och skett tidigare om vi inte hade haft enföre detta moderat statssekreterare som riksbankschef,som dessutom av expertisen nu har utsetts till värl-dens sämste.Är det inte märkligt att de ekonomiska experternai vårt land är så flitiga och snabba att kommenterariskerna med låglönesatsningar men så ovilliga attintressera sig för och debattera det som de definitivtborde kunna, nämligen räntepolitikens förutsättningaroch inriktning.För att återgå till frågan om kvinnornas arbets-marknad gör utvecklingen i den gemensamma sektornoch de strukturförändringar som sker inom de härtraditionella kvinnliga yrkesområdena att särskildainsatser måste göras. Vi socialdemokratiska kvinnortycker att det är bra att regeringen har tillsatt en ut-redning om kvinnors arbetsmarknad - nu och i fram-tiden. Men det krävs mer. Vi tycker att arbetsmark-nadspolitikens resurser måste användas på ett bättresätt. Det måste ännu mera riktas mot de grupper somriskerar att slås ut från arbetslivet och som är i behovav kompetensutveckling.Ett viktigt inslag i tillväxtpropositionen borde varaen satsning på kompetensutveckling riktad till lågut-bildade kvinnor och kvinnor i branscher med struktur-förändringar. Kvinnornas arbetsmarknad förändras nupå ett sätt som motsvarar flera varvskriser. Det synsdock inte så tydligt, eftersom den än mera långsamoch omfattar tusentals arbetsplatser.Jag tycker, liksom , att vi nu bordeägna oss åt att diskutera hur vi skall ta ut den framtidastandardökningen. Kanske är det att ta ut den ikortare arbetstid framför en löneökning.Vi socialdemokratiska kvinnor tror inte att arbets-lösheten kan minskas genom en arbetstidsförkortning,och det är viktigt att säga. Vi vill varken dela på job-ben eller arbetslösheten. Däremot anser vi att en ar-betstidsförkortning kan ge bidrag till en minskadarbetslöshet. Vi tror också att det kan vara en väg attgå för att lösa problemet med det ökade deltidsarbe-tandet och ta itu med det omfattande övertidsarbetet.Självfallet skulle en arbetstidsförkortning ge enomfördelning av det obetalda och det betalda arbetet.Kvinnor och män skulle få möjlighet att dela på an-svar för hem och barn. Det skulle också innebära ettbättre liv för oss alla.Anf. 178 () replikFru talman! går här i försvarsställ-ning när det gäller vad som sades i valrörelsen frånsocialdemokratiskt håll och gör en stor poäng av att nihar talat om stora uppoffringar. Det är möjligt, menfrågan är hur den stora allmänheten uppfattade det.Det är ganska klart vilken uppfattning man fick omman var med på valmöte på ungefär före valet och närpåståendet att ett regeringsskifte till en socialdemo-kratisk regering skulle medföra en återställning aversättningsnivån i a-kassan till gjordes. Jag troratt den typen av löften som ges så tydligt från LO ochandra skapar stor irritation.Berit Andnor har talat om de 500 000 jobben somhar försvunnit. Det är helt riktigt. Det är bara det attde började försvinna - före förraregeringsskiftet . och 1989 börjadeen industrinedgång. Investeringarna flyttade dessutomutomlands. Vi hade utomordentligt svaga investering-ar i . Det lade grunden till lågkon-junkturen och den höga arbetslösheten.Sedan är det riktigt som säger attbyggandet är en "motor". Det är också bra när räntor-na sänks. I opposition sade och social-demokraterna: i gång byggandet, sänk räntan.Min fråga är varför det inte sker . Varför blir detinte fart på byggandet och varför har vi inte låg ränta?Anf. 179 () replikFru talman! vidimerade i sitt inläggden mytbildning som jag vill hävda pågår inom medi-er och bland de borgerliga partierna. De som var ochlyssnade på det som sades i de stora demonstrationer-na utanför detta hus vet att IngvarCarlsson inte sade att ersättningen i a-kassan skullehöjas . Det skulle ha varit en omöjlighetoch ett brott mot det som sades på partikongressen iseptember 1993.Den här mytbildningen som man nu ägnar sig åthar, som sagt var, ingenting med verkligheten attgöra. De beslut som gällde nivån och karensdagarna ia-kassan fattades av vårriksdagen. De-monstrationerna som 1993 gjordes utanför detta husgällde införandet av den allmänna, obligatoriska a-kassan och försämringarna av arbetsrätten. Det ärförslag som innebar en enorm maktförskjutning i detsvenska samhället, där man från borgerligt håll villegynna arbetsgivarna på bekostnad av löntagarna. Detvar detta som det handlade om.För att återgå till de jobb som har försvunnit är detändå ett faktum, , att under den borger-liga regeringstiden försvann 500 000 jobb. Det var ettfullständigt ras under den borgerliga regeringstiden,som mycket berodde på den uppgivenhet och denhandfallenhet som betecknade den borgerliga rege-ringens arbete. Detta var särskilt tydligt under detsista året då det helt brakade samman för de borgerli-ga partierna. Då blev ingenting gjort.Anf. 180 () replikFru talman! Beträffande mytbildningen är det välingen tvekan om att sagesmannen själv har medverkattill den.