prot · GI0953 · 1995-01-19 00:00:00 — Ett sådantråd har säkert mycket att tillföra denna fråga. Det ärju ungdomarna som framöver kommer att vara deverkligt berörda.Statsrådet berörde en aspekt som jag tyck-er är oerhört viktig, nämligen när det gäller de grup-per i samhället som inte kan tillgodogöra sig dennanya teknik fullt ut. Han exemplifierade också medvissa grupper som då blir underförsörjda. Risken förutanförskap finns ju redan och kan komma att ytterli-gare utvecklas.Eftersom kommissionens uppgift är att vara rådgi-vande till regeringen är min fråga: Kommer maninom kommissionens ram att vara operativ på så sättatt man startar t.ex. försöksverksamhet för att upp-märksamma dessa grupper som är underförsörjda,detta utanförskap? Finns det några operativa tankar ikommissionens arbete? Speciellt intressant vore detom ungdomens IT-råd hade resurser till denna typ avoperativa insatser.Anf. 90 Statsrådet ()Fru talman! Svaret på frågan är: Ja! Det är me-ningen att kommissionen skall vara operativ på detviset. Däremot har jag sagt - också tidigare - att detär rimligt att kommissionen, innan det bestäms inomvilka områden som den skall initiera eventuella för-sök, bör få en chans att träffas, för att diskutera ochfundera över vilka områden som den vill prioritera.Det har den inte haft chans till att göra.Jag kan personligen ha ett antal uppfattningar, somjag vill avstå från att redovisa här. Men kommissionenkommer så fort som möjligt att diskutera ett antal avde åtgärder som ligger i närheten av det som frågade om.Anf. 91 ()Fru talman! Jag vill säga till statsrådet att det ärpositivt att även andra aspekter av IT-utvecklingen tasupp, såsom fördelning av kunskaper mellan pojkaroch flickor - män och kvinnor - både åldersmässigtoch framför allt etniskt. Invandrare har ju som bekanti dag mycket svårt att ta sig in på arbetsmarknaden.IT-kunskaper skulle då kanske kunna utgöra en fördel.Av studier har det ju framkommit att IT-kunskapersprider sig mer och mer ute i landet, bl.a. är Linkö-ping ett av de ledande IT-centrum just nu.Planerar kommissionen att sprida kunskapen ävenupp till ? är väldigt missgynnatkommunikationsmässigt i de framtida satsningarnaoch bör inte drabbas av att bli missgynnat också påIT-området.Sedan undrar jag om kommissionen kommer attarbeta från ett ekologiskt perspektiv och se hur mankan använda informationsteknologi på ett sätt somminskar miljöpåfrestningarna.Det finns en stor kapacitet inom EU för IT-forskning. Där kommer jag till en negativ synpunkt.Jag tycker att kommissionens arbete verkar vara litetväl att gå på i ullstrumporna. Det skulle behövas litetmera snabbhet och kanske litet mer initiativförmåga.Jag vet att och har bestämt sigför att bygga s.k. elektroniska motorvägar för att göraIT tillgänglig för fler personer. Finns det något upp-drag i kommissionens arbete att ta lärdom av EU:sexempel?Anf. 92 Statsrådet ()Fru talman! För det första ligger mycketlångt framme också när det gäller utbyggnad av s.k.elektroniska motorvägar.Sedan måste jag nog säga att det inte är riktigt såilla ställt i . och , för attnämna två orter, har mycket långt framskriden verk-samhet på informationsteknikens område.Däremot kan man säga att det kan vara ett allmäntönskemål om att hitta former för att nyttja informa-tionstekniken på andra ställen än just där det finnsstora ansamlingar av industrier eller offentligt verk-samhet. Men det gäller inte bara , utan na-turligtvis hela landet. Det ingår i kommissionensarbete att följa den utvecklingen.Vi får inte vara så snabba med att döma ut arbets-sättet för en kommission som ännu inte har börjatjobba. Huruvida den går på i ullstrumporna eller intelär väl visa sig när den nu har tillsatts och skall i gångmed sitt arbete.Jag tycker att det jag sade inledningsvis om att seupp med att betrakta informationstekniken som ensorts bidragsberättigad verksamhet äger stor giltighet.Det pågår oerhört stor verksamhet ute i landet - ioffentlig verksamhet, i industri, i kommuner och påen rad olika ställen, finansierad av dem som skallsköta eller ansvara för verksamheten. IT är inte något annat än ett kompetent hjälp-medel för verksamhetens utformande. Det är denfasen vi är på väg in i.Jag tror alltså att slaget om informationsteknikenredan är vunnet. gäller det för regering och riks-dag med instrumentet att följa verk-samheten, initiera ett antal försök och att analyseraeffekten av denna teknik på litet längre sikt.Anf. 93 ()Fru talman! Självklart kan man inte döma utkommissionens arbete redan på det här stadiet mendet är direktiven man kan kommentera, och de härdirektiven är enligt min mening något tyglande.Att det inte skulle vara bidragsberättigad verk-samhet kan ses på två sätt. har många - bådeinom näringslivet och som privatpersoner - inte möj-lighet att göra IT-satsningar fast det skulle vara för-delaktigt ur flera synpunkter, därför att de inte kansatsa.Jag förstår inte hur statsrådet kan påståatt - förutom exemplet - inte ärmissgynnat infrastrukturmässigt jämfört med södraSverige.Anf. 94 Statsrådet ()Fru talman! Det sade jag inte, men jag uppfattadeav det tidigare inlägget att skulle vara heltutan den här typen av resurser. Det var det jag svaradepå, att så illa ställt är det faktiskt inte.Eftersom jag också sade att en intressant fråga ärhur denna teknik kan nå glesbygden i större utsträck-ning är det naturligtvis per definition också intressantför , eftersom det där vid sidan av centrumenockså finns väldigt mycket glesbygd.Anf. 95 ()Fru talman! Jag tycker det är en bra ansats att re-geringen lugnar ned sig och tänker efter. Jag delar intePer uppfattning att det bara är att rusa i vägoch haka på det här tåget. Vi ser ju vad man användertekniken till . Det är oftast till nöje ochspel och sådana saker, men även naturligtvis till ad-ministration.Vad som är intressant ur de politiska beslutsfattar-nas synpunkt, som jag ser det, är vad man kan använ-da den här tekniken till. Man behöver inte bara passivtanalysera den utveckling som pågår. Man kanske kani viss mån styra den.Det är framför allt tre områden jag tänker på därtekniken är användbar.Först är det kontrollmöjligheterna, som är uppen-bara och används i stor utsträckning. Man kan välsätta ett frågetecken för om det är den högsta politiskameningen att vi skall använda den här tekniken på detsättet.Sedan finns stora möjligheter på miljöområdet.Det gäller framför allt att vi på ett bättre sätt kanhushålla med resurser, beräkna hur mycket som skallgå åt av olika varor. Vi kan slippa spill och vi kanutnyttja tekniken på ett mycket bra sätt. Det gälleräven inom kommunikationer och den typen av verk-samhet.Vidare finns, med min utgångspunkt, ett tredjemålområde. Det är själva arbetet och arbetsorganisa-tionen och att vi kan utnyttja tekniken till att kanskekorta arbetsdagen. Vi vet att den teknologiska utveck-lingen har varit väldigt stark och den minskar inte.Jämsides med att man analyserar utvecklingenskall man också bilda sig en uppfattning om vad vivill nå med den här tekniken och ställa upp politiskamål. Det gäller att se om man kan styra in tekniken åtdet hållet och uppmuntra den typen av verksamhet.Jag hoppas att också tar tag i defrågorna.Anf. 96 Statsrådet ()Fru talman! Alla de tre frågor tarupp ryms inom ramen för kommissionens arbete. av dem finns mera direkt angivna i direktiven,bl.a. de legala aspekterna med kontrollfrågor kommerin. Arbetslivets struktur och organisation hittar manockså som några av de exemplifierade punkter somkommissionen bör ägna sig åt.Vid sidan av de punkter som finns exemplifieradei direktiven är det kommissionens uppgift att ta initia-tiv och väcka frågor även om de inte finns angivna idirektiven.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på interpellationerna 1994/95:35 och44 om uppehållstillstånd på grund av familjean-knytningAnf. 97 Statsrådet ()Fru talman! Bakgrunden till frå-gor är att hon anser svenska kvinnor på olika sätt varadiskriminerade när de valt att sammanleva med enutländsk man, och bakgrunden till är att hon anser reglerna vid anknytningsin-vandring vara alltför stelbenta, vilket får till följd attfamiljen tillfogas onödig splittring och lidande. Jagväljer att besvara de i interpellationerna framställdafrågorna i ett sammanhang.Till en början vill jag slå fast att det inte finns nå-gonting i de nuvarande reglerna om familjeåterföre-ning, eller i tillämpningen av dessa, som skulle inne-bära att kvinnor diskrimineras jämfört med män.Jag kan förstå att det kan uppfattas på det sätteteftersom så många fler svenska kvinnor än svenskamän får ett negativt besked till tillståndsfrågan vadgäller den utländske partnern. Men detta är inte utslagav någon form av diskriminering, utan beror heltenkelt på att gruppen ensamma utländska män somsöker uppehållstillstånd i är avsevärt mycketstörre än gruppen ensamma utländska kvinnor.I anslutning till detta vill jag därför tillägga att jaganser att mycket väl lever upp till våra inter-nationella åtaganden när det gäller att ge familjermöjligheter att leva tillsammans.Däremot instämmer jag i kritiken att en del avreglerna på området, och tillämpningen av dessa, ivissa fall har varit väl stelbenta och fått resultat somverkat stötande. Det är därför jag har för avsikt attlägga fram en proposition till vårriksdagen som tarsikte på detta problem. Förslaget innebär ändringardels för anknytningar som åberopas under asylpröv-ningstiden, dels för anknytningar som åberopas efterdet att ett lagakraftvunnet avvisningsbeslut har med-delats.Den ändring förslaget medför är att en mer flexi-bel tillämpning blir möjlig. Till skillnad mot nuvaran-de praxis bör i fall där anknytningen uppstått underasylprövningstiden det inte ställas något krav på attparterna skall ha sammanbott . Det avgörandebör vara om förhållandet är seriöst och om det äruppenbart att tillstånd skulle ha beviljats om ansökangjorts från ett annat land än . Även när detgäller anknytning som uppstått efter det att lagakraft-vunnet avvisningsbeslut meddelats, dvs. när det ärfråga om en ny ansökan, sker en viss uppmjukning avreglerna när anknytning kan beaktas.Såväl som ärkritiska mot det principiella kravet att uppehållstill-stånd skall ha beviljats före utlänningens inresa ilandet, dvs. Jag anser dock att denna huvud-regel måste vara kvar eftersom den är ett viktigt led iupprätthållandet av den reglerade invandringen somriksdagen beslutat om. Däremot kan en lagändring geett visst ökat utrymme för de beslutande myndighe-terna att göra undantag från huvudregeln.Ragnhild Pohankas och kritik motuppskjuten invandringsprövning har jag svårt att in-stämma i. Jag anser att en sådan ordning bör tillämpasäven i fortsättningen när tillstånd beviljas på grund avett äktenskap eller ett sammanboende som varat en-dast . Utan denna möjlighet att prövahuruvida ett åberopat förhållande är seriöst, skulle detbli nödvändigt att inta en mer restriktiv hållning tillinvandring på denna grund. Från den utgångspunktenär ordningen alltså till förmån för dem som söker.Ragnhild Pohanka påstår i sin interpellation bl.a.att myndigheterna i anknytningsärenden inte tar hän-syn till rådande omständigheter, såsom att den sökan-de riskerar förföljelse eller tortyr vid ett återsändandetill hemlandet. Jag menar att härmåste ha missförstått reglerna. De omständighetersom nämner är sådana som densökande skall åberopa i sin asylansökan, och om de ärriktiga ger de rätt till asyl i . Att beviljas till-stånd av sådana politiska och humanitära skäl är enhelt annan sak och skall inte sammanblandas medtillstånd som meddelas på grund av anknytning tillSverige.Till sist vill jag framhålla att jag tror att många avde problem som och tar upp i sina interpellationer kommer att lösas iden proposition som överlämnas under våren.Anf. 98 ()Fru talman! Jag får tacka försvaret.Vi är medvetna om att det skall läggas fram enproposition troligen , möjligen . Vi serfram emot den propositionen. Detta har varit ett pro-blem som man inte kunnat få fram enlösning till. Det har blivit ett omfattande lidande förbåde män, kvinnor och barn.I fall med par som har varit gifta med varandraoch där kvinnan har varit gravid har mannen skickatstillbaka till t.ex. . Han har haft mycket svårt attåterkomma därifrån. Det har funnits en onödig byrå-krati som har gjort att förenandet av familjer har för-dröjts och ibland aldrig kommit till stånd.Jag tycker inte att vi lever upp till våra internatio-nella åtaganden att ge familjer möjlighet att leva till-sammans. Det gäller just situationen här - låt oss hållaoss till den. Det finns också andra exempel. kan få vänta på att få leva ihop fastän det.o.m. har gemensamma barn.Jag har en ytterligare fråga. Varför skall dessamänniskor delas upp i grupper? Det gäller dels änd-ringar för anknytningar som åberopas under asyl-prövningstiden, dels för anknytningar som åberopasefter det att ett lagakraftvunnet avvisningsbeslut harmeddelats. Vi är medvetna om de långa väntetidernaför uppehållstillstånd - eller i sämsta fall utvisning.Någonting borde göras åt detta.Men detta kan göra att människor kanske inte talarom att de har ett förhållande eller har varit samman-boende med en svensk. De berättar sedan vid ett sena-re tillfälle och blir inte trodda. Där borde vittnen kun-na användas för att bevisa fallet. Det är en enkel sak.Jag kanske snart får ett svar på frågan om denna upp-delning.En del flyktingar med uppehållstillstånd, eller somkanske redan har blivit svenska medborgare, åker tillutlandet, t.ex. , och gifter sig. Efter ett parmånader är deras fruar här. Svenska medborgare somgifter sig med asylsökande i har ofta inte dennaturliga anknytningen för att bo tillsammans.Utländska män som är gifta eller sammanboendemed utländska kvinnor har samma problem. Det ärofta män som är gifta med ryska kvinnor eller kvinnorfrån andra öststater som har stora svårigheter att botillsammans.Statsrådet nämnde beslut om regleradinvandring. finns det i stort sett inte någon in-vandring. Det är fråga om asylpolitik, asylinvandring,flyktinginvandring och anknytningsfall. Det är svårtatt komma till . Det är så gott som omöjligt attgå till ambassaden i - om jag skall hålla migtill det landet. En del bevakas på vägen och kommeraldrig så långt. Därför är det viktigt att ta hand omdem som har kommit hit och inte skickar tillbakadem.Jag tror inte att jag har missförstått reglerna. Jagvet ett stort antal fall där människor som har varitutsatta för tortyr har skickats tillbaka. I min tidigarefråga till invandrarministern visades på flera exempelpå flyktingar som har blivit utvisade fast de har för-klarats som flyktingar enligt UNHCR.Jag hoppas, liksom invandrarministern, att mångaav problemen kommer att lösas i samband med attpropositionen läggs fram.Anf. 99 ()Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Detkänns bra att statsrådet instämmer i att en del av reg-lerna och tillämpningarna på området har varit välstelbenta och i vissa fall rent stötande. Det är väl kulatt vi kan vara överens om någonting.Det låter också bra att statsrådet tror att de pro-blem som och jag tar upp kommeratt få sin lösning i den kommande propositionen. Jagskulle förstås ha föredragit att statsrådet hade vetat attproblemen får sin lösning. Jag hoppas förstås att pro-positionen kommer att lösa situationen för de kvinnoroch män vi här diskuterar, inte bara framtida fall.Jag vill också påpeka att jag inte har kritiserat denuppskjutna invandrarprövningen i den här interpella-tionen. Men jag återkommer förstås gärna med eninterpellation i den frågan.Jag delar däremot inte statsrådets uppfattning att detinte finns någonting i nuvarande regler eller tillämp-ning som skulle innebära att kvinnor inte diskrimine-ras jämfört med män. I prome-moria, som precis har kommit, om uppehållstillståndför vissa anhöriga står det att det är svårt att ställa uppen generell regel för hur länge parterna skall ha käntvarandra för att tillstånd skall beviljas. Har parternafått konktakt via annons och aldrig träffats förutsättsen långvarig och regelbunden brevkontakt. Har enanknytning genom äktenskap eller sammanboendeuppkommit efter inresan i krävs enligt praxisantingen att parterna har sammanbott i cirka ett åreller att de har eller väntar barn tillsammans.Om vi tittar bakom dessa ord finner vi att de somfår konktakt via annons nästan uteslutande är män. Desom väntar barn tillsammans med en utlänning ärnästan uteslutande kvinnor. Kraven på och reglernaför männen är alltså enklare; för dem räcker det medkorrespondens. Det ställs betydligt hårdare krav påkvinnor när det gäller att bevisa seriositeten i derasförhållanden. Jag tror att JämO, om detta hade hört tillhennes område, skulle kalla det för en indirekt dis-kriminering.Det är tillämpningen av reglerna om familjeåterfö-rening som gör att svenska kvinnor inte fritt kan väljamakar. Det egentliga problemet är alltså den hårdaasylprövningen. Om vi hade levt upp till de olika hade vare sig ellerjag behövt ställa dessa frågor till statsrådet.Tillämpning och praxis har hårdnat betydligt un-der . Jag tycker att det är trist att intestatsrådet tar itu med just frågan om tillämpning ochpraxis.Om det föreligger någon fara för utlänningens liveller någon risk för bestående men för hans psykiskaeller fysiska hälsa kan ansökan beviljas. Enligt enenkät som har gjort fängslas ellertorteras av dem som har avvisats till hemlandet.Jag blev t.ex. uppringd tidigt under jul-helgen av en förtvivlad svensk kvinna. Hennes mansom kommer från hade fått avvisnings-beslut från . kom polisen ochhämtade honom och satte honom i arrest för att haninte skulle gå under jorden. Det har gjorts en torty-rutredning som har visat att han har varit utsatt förtortyr. I väntar honom ett långt fängelse-straff av politiska orsaker, och man har tagit ifrånhonom hans pass. Han skall alltså enligt gällanderegler kunna överklaga beslutfrån fängelset.En annan kvinna har ringt och berättat att hon harblivit uppmanad av att styrka seriosi-teten i sitt förhållande genom att åka till det land dithennes make har tagit sin tillflykt. Hon måste alltsålämna barn och jobb här i för att skall tro på henne.51 % av medlemmar har blivit fö-respeglade att de, om de gör på ett visst sätt, kommeratt få ett positivt beslut. har fått ett sådantefter det att de har följt SIV:s uppmaningar.58 % av medlemmarna i - 96 %av medlemmarna är kvinnor - upplever att de harblivit otrevligt bemötta av personalen på . Jaganser att denna behandling är kränkande för kvinnor.Anf. 100 ()Fru talman! Jag tycker att det är positivt att in-vandrarministern säger att han instämmer i kritiken atten del av reglerna på området, och tillämpningen avdessa, i vissa fall har varit väl stelbenta och fått resul-tat som verkat stötande.Jag vill också säga att jag delar uppfattningen skall hålla sig till den regel som för närvarandefinns. Den skall alltså vara huvudregel även i fort-sättningen. Det är positivt att vi relativt snart kanförvänta oss en proposition i frågan.Jag var tidigare ordförande i socialförsäkringsut-skottet; numera är jag vice ordförande. Jag vill därförsäga att vi i socialförsäkringsutskottet verkligen harföljt denna fråga med ett stort intresse. I april 1994väntade vi på den översyn av utlänningslagstiftningensom en dåvarande utredare hade hand om. Redan dåsade vi att utskottet anser det rimligt att en uppmjuk-ning sker så vitt gäller möjligheten att söka uppe-hållstillstånd under vistelse i Sverige.Det har varit rent stötande att människor från t.ex.Iran eller liknande länder egentligen borde åka tillba-ka till sina länder. Alla förstår att det inte går. Det harfunnits direkta hinder för äktenskap i dessa fall.Utskottet gjorde någonting relativt ovanligt den 1juni 1994. Jag kan nämna att den nuvarande talman-nen tillsammans med mig var något av initiativtagaretill detta. Vi gav faktiskt regeringen till känna att viville att en proposition skulle påskyndas. Vi sadeockså att utvecklingen har varit sådan, inte minst vadgäller antalet asylsökande och de långa väntetiderna,att frågan om hur de uppkomna anknytningarna skallhanteras åter bör studeras. Vi sade också att regering-en skyndsamt bör se över hur anknytningar som upp-kommer under asyltid eller därefter hanteras ochöverväga förändringar i dessa avseenden. Detta gav vialltså regeringen till känna. Vi ville särskilt titta påjust de människor som under en lång väntan på asylknyter starka band här i Sverige.Det kom en proposition som handladeom en del av detta, nämligen om uppehållstillståndefter inresa. Den nuvarande regeringen drog in dennaproposition. Det är tyvärr sådant som händer vid re-geringsskiften. Det finns andra exempel på det sedantidigare. Därför säger jag ingenting om det. Men detvar litet synd att detta skedde. Man hade nämligenkunnat lösa en del av problemet om man hade antagitdet som fanns av substans i den propositionen.Nu har vi förhoppningsvis en proposition att för-vänta där man verkligen har tagit del av vad ett en-hälligt utskott tyckte var viktigt. Vi ville ha upp frå-gan på regeringens och bord så snart sommöjligt. Det är roligt att säga att vi var eniga frånvänster till höger. Jag skall inte orda så mycket merom detta. Jag vill bara säga att det här är en fråga somverkligen engagerar alla partier. Det märks också ; flera partier är representerade. Vi tycker att frå-gan är angelägen. Det är en viktig kvinnofråga, mendet är framför allt en humanitärt viktig fråga. Vi skalllösa upp de byråkratiska knutarna där det är möjligtatt göra det. Jag ser fram emot den här propositionenmed förväntan. Vi har kanske möjlighet att återkom-ma i en debatt i den här frågan.Anf. 101 Invandrarminister ()Fru talman! Jag skall börja med att bemöta GullanLindblad. Jag kan säga att i alla fall fyra partier finnsrepresenterade här, om jag får räknas in trots att jagråkar vara man.Jag tycker också att det är viktigt att göra dessaförändringar. Vi ansåg att den proposition som komtidigare borde ses över. I en senare debatt får vi disku-tera om det blev en bättre lösning med den nya pro-positionen. Vi tror att det går att få en smidigare han-tering och att undvika många av de situationer - kan-ske inte alla - som flera av kvinnorna i Återförening-en har hamnat i.Jag har träffat dessa kvinnor. Jag måste säga känner en väldig empati - om jag skall användadet konstiga ordet. Man försöker leva sig in i derassituation och förstå dem. Många av dem har hamnat ien förödande eller katastrofal situation, såväl känslo-mässigt och socialt som ekonomiskt, beroende påhanteringen av dessa fall. Jag ser gärna att man kanundvika att människor hamnar i sådana situationer.Det är också det som är syftet med vårt arbete.Men, som säger, måste det finnasen grundregel. Vi avser att ha kvar den nuvarandemen vill försöka få bort de avarter som finns. Jagtycker att det är viktigt att vi försöker ge oss i kastmed detta. Det tror jag att vi alla är överens om. Se-dan får vi se om vi lyckas tillräckligt bra. Men vihoppas det.Ulla återkommer till frågan om ojäm-likhet mellan män och kvinnor osv. Hon talar ocksåom och om personer som har avvisatsoch har hamnat i svårigheter i hemlandet. Hon påståratt de har utsatts för tortyr och kastats i fängelse. Jaghar litet svårt att se att det har förekommit någontingsådant.Det är viktigt att skilja mellan å ena sidan det fal-let när man söker asyl och å andra sidan det fallet närman söker återförening mellan två personer som harfattat tycke för varandra. Det är två helt olika grunder.Jag säger inte att en person som har råkat i den situa-tionen att han eller hon tycker om någon inte kan haasylgrunden, men det är ändå viktigt att skilja mellandessa fall. Det har inte att göra med bedömningen avasylfrågan, även om det är ett sätt att hantera frågan.Det är självklart att en människa som har kommittill av asylskäl får stanna, men det har egent-ligen ingenting att göra med själva lagstiftningen ochrätten för en person att förenas med sin älskade här iSverige. Men båda grunderna kan alltså gälla i ett ochsamma fall - det är jag också övertygad om.Jag skall ta upp något av det .