prot · GI0995 · 1995-04-26 00:00:00 — att sjuka, barnfamiljer och gamla får vara medoch betala, men att även friska får göra det genomhöga skatter.Men är det faktiskt på det sättet, , att även sjuka, gamla och barnfamiljer drabbasav höga skatter. Jag trodde faktiskt inte att jag skullebehöva informera statsrådet om att proble-met i inte är låga skatter utan brist på syssel-sättning. Det är inte nivåerna på barnbidraget eller isocialförsäkringarna som skapar fattigdom utan bristpå sysselsättning.Den uppmärksamme lyssnaren har kunnat märkaatt den största kritiken i kammaren har kommitfrån representant har en fråga till statsrådet. När kommer ett ge-mensamt förslag på det familjepolitiska området somär undertecknat av Socialdemokraterna och ?Anf. 120 Statsrådet ()Fru talman! Det är alldeles rätt att brist på syssel-sättning är det klart största problemet i det svenskasamhället . Vad är det då som konstituerar denkrisen? Vi har med oss en ekonomisk kris i detta landsom fördjupades till något som harkommit att innebära just sysselsättningskris, och där-med också ekonomisk kris och statsfinansiell kris. Det försöker vi nu att göra något åt. Vi görså gott vi kan på ett sådant sätt att alla skall vara medoch bära bördorna.Det är alldeles riktigt att skatt också betalas avmänniskor som är sjuka eller gamla. Men skillnadenmellan skatter och t.ex. pensioner och barnbidrag äratt de även betalas av alla. Om vi ger oss på utgifternai staten blir dessa utgifter det som är inkomster fördem som får. Det är gamla, sjuka och barnfamiljer tillungefär 90 %.Anf. 121 () replikFru talman! Det hedrar att hon an-vände uttrycket att den ekonomiska krisen fördjupa-des under den borgerliga regeringsperioden. Vi kanväl vara ganska överens om att dessa problem inte ärnya på något sätt. Grunden för den här ekonomiskautvecklingen lades ju . Det känner bådejag och väl till.Alla barn och alla barnfamiljer skall ha möjlighet tillett rättvist stöd från samhället. Vad är det för rättvisa iatt vissa barnfamiljer helt ställs utanför samhälletsstöd?Som jag sade tidigare kan man ibland av olikaanledningar inte utnyttja barnomsorg.Familjebildningen gör kanske att man inte kan använ-da sig av denna. Vad finns det för rättvisa i detta? Häranvänds konstiga honnörsord som att "vi har lagtgrunden för detta genom ett stabilt förslag som omfat-tar alla". Det är inte på det sättet, , attalla barnfamiljer får stöd från samhällets sida. De fårvara med om att betala för det familjepolitiska stödet,men de får inte själva del av samhällets stöd när detgäller barnomsorgen.Anf. 122 Statsrådet ()Fru talman! Den svenska barnomsorgen är nu nästintill fullt utbyggd, så att alla som vill det kan få enplats. Det är en fantastisk framgång, och det har na-turligtvis tagit sin tid innan man har kommit dithän.Det finns visserligen platser där det fortfarande åter-står en bit innan man är där, men den är då ganskaliten.Detta är valfrihet. Om något är valfrihet, är det attkunna få en barnomsorgsplats när man behöver det,också om man är lågavlönad och inte har råd att beta-la stora delar av den själv. Förklaringen till att svens-ka kvinnor lever med en långt större valfrihet änkvinnor i de flesta andra länder är att det i praktikenfaktiskt är möjligt att förvärvsarbeta och habarn.Anf. 123 () re-plikFru talman! Jag ställde i mitt anförande ett parfrågor till statsrådet och noterar att jaginte fick svar på dem.Anna inledde med att säga att regeringeni dessa besparingens tider har valt att skära i kon-struktionerna i stället för att ändra dem. I ett akut lägevill regeringen inte ändra i ett väl fungerande system,sade statsrådet. hade vi hört MarianneJönsson säga att man vill behålla nuvarande inriktningpå familjepolitiken, eftersom den ger flexibilitet ochrättvisa.Jag noterar att statsrådet över hu-vud taget inte tog upp det orättvisa i att de familjersom utnyttjar barnomsorg får en mycketstor subvention från staten, medan de som står utanförden kommunala barnomsorgen över huvud taget intefår någonting.När talade om vårdnadsbidragetnämnde hon över huvud taget ingenting om att detfaktiskt bidrar till en rättvis fördelning av denna typav subventioner.Jag har full förståelse för att man inte i ett akut lä-ge ändrar i stora system. Det behöver man både ut-redningstid och planeringstid för, vilket harbegärt. Men jag kan inte förstå att man kan kalla detför ett fungerande system när man i dagens föräldra-försäkring ger tio gånger mer till höginkomsttagarnaän till låginkomsttagarna. Jag upprepar min fråga: Ärinte alla barn lika mycket värda?Anf. 124 Statsrådet ()Fru talman! Jag fick två frågor. Jo, alla barn är li-ka mycket värda, men förutsättningarna för att de ochderas föräldrar i praktiken skall kunna leva ett liv somde själva har valt är litet olika, eftersom alla barn ochalla föräldrar inte är lika. Det gäller att genom samhäl-lets politik skapa förutsättningar för att det lika värdetskall få en chans. Därvidlag är svensk familjepolitikunikt framgångsrik.Nej, det är inte dags för ett skifte i familjepoliti-ken.Anf. 125 ()replikFru talman! Hur kan alla barn vara lika mycketvärda mot bakgrund av att t.ex. den ensamståendelågavlönade mamman eller den mamma som ännuöver huvud taget inte har kommit in på arbetsmarkna-den fick per dag före nedskärningarna i syste-men? Hur gör man en sådan familj lika mycket värdsom den familj där mamman fått per dag? Detär ju fullständigt omöjligt att det kan fungera. Enensamstående kvinna och ett barn kan inte leva på 60kr per dag. Därför är föräldraförsäkringssystemetoerhört orättvist.Vi vet av utredningar som har genomförts på sis-tone att man räknade med att 400 000 barn iSverige växer upp i familjer som har svårt att få in-komsten att räcka ens till mat och kläder. Om mangjorde en total systemförändring skulle man kunnaåstadkomma en mycket större rättvisa.Det är en sådan systemförändring, t.ex. på grund-val av förslag till barnkonto, som måste tillför att vi skall få en rättvis ordning som verkligenstödjer alla föräldrar i deras ansvarsfulla gärning, intebara vissa föräldrar och familjer.Anf. 126 Statsrådet ()Fru talman! Nej, den ensamstående lågavlönadekvinnan och hennes barn kan inte leva på omdagen. Det finns bara en chans för henne, nämligen atthon får ett arbete. Jag försökte i mitt anförande visaatt hon i faktiskt har det i större utsträckningän i något annat land. Hela vår familjepolitik gerganska goda förutsättningar för att hon sannolikt harett arbete när hon får barn och dessutom kan utnyttjaden kommunala barnomsorgen och därmed upprätt-hålla ett arbete.För en ensamstående mamma är det den absolutnödvändigaste insatsen för att hon skall kunna leva ettgott liv med sitt barn.Anf. 127 ()replikFru talman! Statsrådet sade i sittanförande att de ensamstående föräldrarna har enbekymmersam situation men att många ändå liggerovanför socialbidragsnormerna, bl.a. beroende på attde arbetar ganska mycket.Enligt TCO:s beräkningar, som jag redovisade imitt anförande, kommer en ensamstående lågavlönadmamma med två barn att förlora pågrund av de besparingar som görs på det familje-politiska området. Har man inte från regeringens sidastuderat detta och tagit med i beräkningarna att manmed sådana här besparingar försätter de ensamståendeföräldrarna i en mycket bekymmersam situation, somkan leda till att de i stället för att ligga precis översocialbidragsnormen ramlar under den? Därmed slårman undan benen på de hårt arbetande ensamståendeföräldrarna, i första hand kvinnor.Anf. 128 Statsrådet ()Fru talman! Jo, vi har studerat hur de besparingarsom vi har föreslagit utfaller. Naturligtvis har ocksåde ensamstående föräldrarna, även om de arbetar merän andra, i sin ekonomi en relativt stor andel av gene-rella bidrag. Visst kommer besparingarna att märkasför de grupper i vars ekonomi bidrag har en stor an-del.Jag har efter att noga ha funderat igenom var debesparingar som dessvärre måste göras skall skefunnit att om man för framtiden skall kunna försvarade generella systemen, måste man också skära gene-rellt. Det är därför som vi har valt den ordningen.Trots allt är daghemmen det allra viktigaste för deensamstående mödrarna, och vi har från statlig sidaförsökt undvika att göra något som innebär någrabesparingar där.Anf. 129 ()replikFru talman! Staten gör inga indragningar vad gäl-ler den kommunala barnomsorgen, men kommunernahöjer avgifterna. Många sådana saker tillsammans kangöra att ekonomin blir mycket ansträngd och rasarihop.Jag får bara konstatera, fru talman, att fler gruppersom de ensamstående föräldrarna, speciellt kvinnornaoch, vilket jag har tagit upp tidigare, flerbarnsfamil-jerna riskerar att bli beroende av socialbidrag. Manlastar då över kostnaderna på kommunerna.Anf. 130 Statsrådet ()Fru talman! Det vore fel att förneka att det finnsen risk för att flera kommer att bli beroende av soci-albidrag i en situation där vi skär ned på bidrag somär viktiga för människor - och det är ju därför som vihar dessa bidrag. De har inte införts i onödan utandärför att de är viktiga.Men det allra viktigaste för att dessa grupper skallkunna få reda i sin ekonomi och få en förbättring äratt sysselsättningen ökar. Vi gör ingreppen därför attvi måste göra dem, för att försöka att få reda i detråttbo till ekonomi som vi ärvde. Vi tvingas faktisktatt göra det, inklusive att skära i utgifterna. Och närman skär i bidrag som är viktiga inkomster för männi-skor får det dessvärre effekter.Anf. 131 ()replikFru talman! Ja, det finns en styrka i det generellavälfärdssystemet, och . Vi anser också att besparingar är nödvändiga,men vi vill att besparingarna inte skall drabba gene-rellt. Vi vill t.ex. inte sänka matmomsen, som någonsorts kompensation för nedskärningar. Den sänkning-en blev också så kostsam att besparingarna i komplet-teringspropositionen nästan försvann. Vi sparar alltsåytterligare pengar genom att inte sänka matmomsen.Vi vill också fördela mera rättvist.Anf. 132 Statsrådet ()Fru talman! De besparingar som vi gör i barnbi-dragen och som vi diskuterar här handlar imycket hög grad om att göra de neddragningar påutgiftssidan som är nödvändiga för att vi skall klarabudgetunderskottet. Det är i sin tur nödvändigt för attvi skall kunna värna välfärden på . De be-sparingar som dessutom har tillkommit genom ersätt-ningsnivåer på , som vi hörde i diskussionen , handlar också om att vi skall skapa beredskap fören situation där vi återigen riskerar att hamna i enlågkonjunktur, med de påfrestningar på systemen ochutgifterna som det annars kan bli fråga om.Det är ändå på det sättet att vi nu har gjort såmycket när det gäller besparingar på olika grupper attdet är viktigt att också lindra effekterna, vilket ändåsker när man sänker matmomsen. Det är ett sätt attsänka skatter och att göra det på ett sådant sätt attkompensationen hamnar där den behövs mest, dvs.där matkostnaderna utgör en stor del av familjenskostnader.Anf. 133 ()replikFru talman! Vi anser att man kanske inte skalllindra generellt på det sättet, utan man skall göra detmera vinklat. Däremot menar vi att bidragen skallvara generella. Vi är inte emot besparingar. Vi inserproblemen, och om vi kommer ur den här krisen får vien helt annan styrka när det gäller ekonomin bådeinternationellt och inom landet. Men vi vill fortfaran-de framhålla att de sänkningar som är nödvändigamåste drabba på ett annat sätt än vad de gör . Dedrabbar ju dem som har mycket dåliga inkomster.Anf. 134 ()replikFru talman! talar mycket om val-frihet och rättvisa, men vilken rättvisa är det? Detverkar vara så att flerbarnsfamiljer, som kämpar mednäsan ovanför vattenytan, glöms och att ensamföräld-rar lyfts fram. Det är i och för sig bra, men jag tror attensamföräldrar inte bara finns i en och samma grupp,utan i olika grupper. Det kan vara en ensamståendemamma som har det mycket besvärligt, men det kanockså vara en ensamstående förälder som själv harvalt att leva så och vill leva så, och som kanske tyckersig leva tillräckligt bra.I en bekymmersam situation skall de då t.o.m.konkurrera om daghemsplatser med familjer som intevill ha platserna utan hellre skulle vilja ha vårdnads-bidrag. De blir tvingade att ta dessa platser. Jag tyckeratt det är fel att ingen skall få möjligheten bara därföratt inte alla kan utnyttja systemet till hundra procent.Jag tycker att det hade varit bättre om Socialdemokra-terna hade tagit till sig vår idé med fördelningspolitikoch åtgärder på barnbidragssidan i stället.Anf. 135 Statsrådet ()Fru talman! Det kanske inte är så konstigt att tycker att deras idé hade varit bättre.Vi tycker trots allt att det är bättre att försvara degenerella systemen. Vi tror och hoppas efterdenna, när situationen skall vara bättre och det finnsmöjligheter att fundera över var man behöver görainsatserna för att samhället skall bli ännu mera rätt-vist. Vi är då alldeles säkra på att de system somfinns, som är generella till sin karaktär, har en väldigstyrka i det faktum att de upplevs som rättvisa ochuppfattas så att man därmed vill stå upp för och för-svara dem.Jag tror t.ex. på en systematisk ordning på långsikt, när inkomsterna i samhället ökar igen, där barn-familjernas ekonomi fortsätter att hänga med denövriga befolkningens ekonomi. Då behöver man ökabarnbidragen. Om det skall finnas förutsättningar föratt öka barnbidragen måste de vara generella.Anf. 136 ()replikFru talman! Detta kan flerbarnsföräldrar inte upp-leva som rättvist. Det är också en annan helhetssyn änt.ex. inom skolans område, där barnen också finns. nya läroplanen framhålls flexibilitet, ansvarsta-gande, eget val, fostran till självständiga beslut osv.Samtidigt vill regeringen likrikta familjerna genombarnomsorg osv. Det är någonting som inte stämmer idet här tänkandet.Anf. 137 Statsrådet ()Fru talman! Det vore oss fjärran att vilja likriktanågonting på det här området. Vi vill ge människorfrihet att forma sina liv. Vi vet hur viktigt det är förbåde kvinnor och män att få möjlighet att förvärvsar-beta. Det är en mycket viktig grund för friheten attskapa sitt liv. Om det skall vara möjligt måste detfinnas möjligheter till en god barnomsorg till ett rim-ligt pris. Då måste det också finnas ett kommunaltansvar för en sådan barnomsorg. Den kan se ut påväldigt många olika sätt - det gör den, och det skallden göra. Men om man skall kunna ta ansvar för eko-nomin i det här fallet måste kommunerna själva fågöra de avvägningarna och ta de avgörandena.Anf. 138 ()Fru talman! Jag skall uppehålla mig vid en frågasom behandlas i den här debatten, och det är amal-gamfrågan. Jag har med intresse och viss resignationläst betänkandet om amalgam och även den del i detstora socialbetänkandet som handlar om min ochGörel Thurdins motion om en översyn av Socialsty-relsen.Först och främst vill jag givetvis uttrycka en stortillfredsställelse över att amalgamanvändningen nuskall upphöra. Jag vet att den är på väg att upphöra -det är ganska naturligt just . Jag hör till dem somupprepade gånger har haft detta som motionskrav. Jagvill gärna säga att det var tack vare arbete i den förra regeringen som beslutetkunde fattas. Det kan tyckas paradoxalt att hon sombiträdande miljöminister ville avveckla amalgam ävenav hälsoskäl, medan dåvarande biträdande socialmi-nistern ville avveckla det endast av miljöskäl. Egent-ligen är det inte så konstigt att en miljöminister inseratt det som är farligt för djur och växter och för mil-jön också är farligt för människan.Min resignation beror mycket på att riksdagenständigt fattar en rad beslut som skall hjälpa männi-skor som drabbas och förebygga ytterligare skador,och man ger rekommendationer ienlighet därmed. Problemet är ju bara att Socialstyrel-sen och en hel del forskare också tycks se det som sinlivsuppgift att bevara det bestående och till varje prisnegligera all forskning som tyder på något annat änderas förutfattade mening. All erfarenhet negligerasockså. Det är erfarenhet som vunnits under lång tidoch som enligt min uppfattning kan anses som beprö-vad. Jag kan ta forskningen som exempel.Riksdagen anslog 16 miljonerkronor till forskning om vilka skaderisker som fannsmed amalgam. De pengarna fördelades till störstadelen till en grupp forskare som delade den uppfatt-ning som den lilla gruppen inom hade. anordnades en "Stateof the Arts"-konferens, där deltagarna var ganskanoggrant utvalda. De allra flesta hade samma upp-fattning. anordnades en alternativ konferenshär i , med forskare som under stortmotstånd hade lyckats komma fram till rön som visa-de att det finns hälsorisker med amalgam och att mankan bli kvicksilverförgiftad av amalgam. vållade naturligtvis stor irritation i . Efter "State of the Arts"-konferensen gick man ut mycket tydligt och sade:Amalgam är billigt och bra. - Det var slutsatsen. Dekritiker som fanns fick inte komma till tals. Det varganska uppseendeväckande, tycker jag.I senaste utredning, som presente-rades , avfärdas också sambandet mellanohälsa och amalgam. Det är många som har granskatdenna utredning som har sett att den är behäftad meden mängd svagheter. Jag kan bara läsa upp ett citatfrån utredningen som finns med i betänkandet:"Andra diagnoser än kvicksilverförgiftning har iblandkunnat förklara patientens besvär." Det är nästan såatt man tar sig för pannan när man läser det. Detskulle alltså tas som ett bevis och stödja annan bevis-föring för att något samband inte existerar. Ingen somarbetar med kvicksilverförgiftning påstår att alla svår-förklarade symtom beror på kvicksilverförgiftning.Det är en missuppfattning.Det faktum att både det vetenskapliga etablisse-manget och våra myndigheter aktivt motarbetar etterkännande av amalgamets hälsorisker är ganskaallvarligt. Det som jag tycker är särskilt allvarligt äratt man inte tillämpar försiktighetsprincipen. Vi vetatt det har funnits andra gifter och företeelser i vårmiljö som ingen har velat erkänna, men till slut harman blivit överbevisad. Jag kan bara nämna dioxinetoch neurosedynkatastrofen. Det finns en mängd mereller mindre allvarliga sådana frågor, där man har fåttändra uppfattning på grund av att forskningen har gåttframåt och kunnat visa hur det förhåller sig.Jag tycker att man borde tillämpa försiktighets-principen i sådana här allvarliga frågor som berör såmånga människors hälsa, och inte uttala sig på dettvärsäkra sätt som man har gjort under så många årfrån så många håll.Med tanke på detta ville vi att hela frågekomp-lexet skulle utredas. Det handlar inte bara om av-vecklingen utan om hur diagnos skall ställas, vilkaforskningsrön det finns internationellt och i ,om hur patienterna skall tas om hand, om hur vi skallfå en bra utbildning och fortbildning av tandläkareoch om hur patienterna skall rehabiliteras.Ofta skickar man dem på sjukgymnastik eller and-ra typer av rehabiliteringshjälp. Är man kvicksilver-förgiftad är den behandling man får fullständigt fel-aktig och får motsatt effekt.Vi ville ha en ordentlig parlamentarisk utredning,eftersom frågan är infekterad. Vi ville samla ihop. Detär inte så att vi politiker skall forska. Det är inte det vimenar. Vi menar att man skall samla ihop den erfa-renhet och de kunskaper som verkligen finns ochgranska dem opartiskt. Jag tycker att det är myckettråkigt att utskottet inte vill tillsätta en sådan utred-ning.Det som jag har beskrivit är ganska allvarligt, fördet undergräver förtroendet för dem som säger sig ståför vetenskap och i förlängningen förtroendet för allvetenskap. Förtroendet blir ganska urholkat. Vi ser attdet händer saker och ting. Jag skall inte säga någotmera, men vi vet hur aktuellt är i dessa dagar.Jag läser vidare i betänkandet och kan konstateraatt frågorna känns igen efter många års arbete inomdetta område. När det t.ex. gäller produkt- och bi-verkningsregister för dentala material är det en ganskalång lidandets historia. Jag har inte motionerat omfrågan , men tidigare.Det förefaller egentligen självklart att de materialsom tandläkare stoppar i våra munnar skall ha en klarinnehållsdeklaration, så att det går att undvika sådantsom patienten inte tål. Det handlar inte bara om amal-gam utan också om andra material.Jag bläddrade i några gamla papper och stötte dåpå en fråga som jag ställde till förragången hon var socialminister. Redan då var frågangammal och irritationen över att ingenting hänt stor.Socialministern hänvisade underdånigt till att EGarbetade med denna fråga och att vi skulle avvakta. Viskulle minsann inte leda någon utveckling.Vi ser vad som har hänt. Amalgam är ännu inteklassificerat. Det gör kanske inte så mycket här iSverige eftersom vi skall avveckla amalgamanvänd-ningen, men det är ändå viktigt för människor som harproblem och för andra som inte har kommit så långt.Jag vill upprepa att det är lika viktigt att alla andratandlagningsmaterial blir klassificerade och att vikommer framåt i denna fråga.Vi har yrkat att revisorer bör granskahur och harföljt riksdagsbeslutet om att man skall få byta sinaamalgamplomber utan kostnad eller till den vanligatandvårdstaxan. Här hänvisar utskottet till de allmän-na råd som dessa båda myndigheter gett ut. Där fram-hålls ganska tydligt att det är allergi och lichenför-ändringar som kan ge kostnadsfritt utbyte. Generellasymtom som pekar på kvicksilverförgiftning tas ringahänsyn till. Man avfärdar de flesta diagnosmetoder.Därför menar vi att det är mycket angeläget att ensådan granskning som vi begär kommer till stånd.Detta är ytterligare ett exempel på att en myndighetinte lever upp till de beslut som har fattat, ivarje fall som jag tolkar det.När det gäller vårt krav i betänkande 15 om enöversyn av verksamhet måste jagbara beklaga att utskottet inte orkade ta steget ochgöra en genomlysning och utvärdering. Man konstate-rar bara helt lamt att det är angeläget att patienter medsymtom av kvicksilverförgiftning eller elöverkänslig-het behandlas med respekt.Det är jättebra. Det skrivs alltid väldigt positivt,men problemet är bara att det inte sker något - åt-minstone inte på långt när överallt inom sjukvården.Vi menar att det är ytterst angeläget att svenskafolket har förtroende för sina myndigheter. Förtroen-det urholkas när man ser att beslut och verkställighetinte stämmer.Jag står självklart bakom reservation nr 40 somhandlar om denna översyn, men jag inser att det inteär meningsfullt att begära votering. Jag hoppas attmotionen och hela dess innehåll - jag hinner intereferera det här, men det motiverar en översyn myckettydligt - ger anledning till såpass mycket tankearbeteoch insikt att regeringen kan läggafram förslag och genomföra en sådan översyn. Jagtror att det är viktigt.Vi är ett litet land. Vi har starka myndigheter. Vihar en forskningsorganisation som med naturlighet ärganska begränsad. Därför är det angeläget att man seröver och granskar dessa verksamheter väldigt ofta ochväldigt klart och tydligt. Annars finns det stora riskeratt det går snett, och det vill inte någon av oss.Jag hoppas att det leder till eftertanke. Jag kom-mer i varje fall att fortsätta att driva frågan.Anf. 139 ()Fru talman! Jag skall kort ta upp några av depunkter som tog upp. Jag tyckeratt hon är litet orättvis mot utskottet. kanman säga att det är riktigt att debatten här speglaroron i samhället.Kvicksilver är förvisso ett farligt gift. Vi vet ocksåatt små mängder frisätts i samband med amalgam-fyllningar. Det är klart att det skapar oro. Det blirännu mer oro när olika uppgifter förs fram från olikavetenskapliga håll. Det är ingen tvekan om att mångamänniskor lider av symtom av olika slag som kan hagrund i kvicksilver och amalgam eller i andra orsaker.Det viktiga är, som man säger på många håll, attmänniskors lidande minskas, oavsett vad orsaken tillatt de upplever dessa symtom är. Man måste behandlamänniskorna med respekt.Jag tycker att utskottet har tagit frågan på störstaallvar och gjort vad man rimligen kan göra.Det kom en avvecklingsplan . Visade redan då att man får överväga lagstiftning omden inte följs. Det gör vi trots att det vetenskapligaunderlaget faktiskt är väldigt bräckligt. Det är mycketbräckligt.