prot · GI0997 · 1995-04-28 00:00:00 — Och på nordisk nivå slutligen,gäller samarbetet kunskapsuppbyggnad, utvecklings-arbete och kompetensutveckling.Arbetet med FN:s familjeår fortgår alltså. Avsik-ten är att kommittén skall redovisa sinasamlade erfarenheter och ge en lägesbedömning pågrundval av arbetet under familjeåret. Frågan omfamiljeårets uppföljning kommer också att behandlas iFN:s generalförsamling till hösten.När det gäller fråga omvårdnadsbidraget vill jag hänvisa till mitt anförande ianslutning till behandlingen förraåret av propositionen om att avskaffa detta bidrag. Jaggav där en utförlig redovisning av regeringens motivför att avskaffa en kostsam reform som efterfrågats avfå och som inte medverkade till någon egentlig valfri-het för familjerna.Anf. 40 ()Herr talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret om uppföljning av FN:s familjeår. Enfamilj kan ha olika sammansättningar från änkan, elleren person som valt att leva ensam, till flerbarnsfamil-jen. En som lever för sig själv måste ju vara en per-son, och ett par bör bestå av två människor, om manskall utgå från den matematik som vi lärde oss i sko-lan. Den mänskliga matematiken ser helt annorlundaut. Den är inte baserad på logik utan på värderingaroch attityder. Från att 1+1=1 enligt äktenskapsregelnatt "tu skall vara ett" och som bygger upp tillvaron påatt man gör allt tillsammans kan också 1+1=2 gälla,där var och en ges lika stort utrymme. Men 1=0 kanockså gälla. Man kan få uppleva att man som ensam-levande inte alls räknas. sjöng "är man ensam är man ingen, men till-sammans är ett sätt att finnas till".Om situationen uppfattas som positiv eller inte be-ror ytterst på hur man själv valt. Lika fel som det äratt underminera flerbarnsfamiljernas ekonomi, lika felär det att se ensamföräldrar som en generellt svaggrupp. Det är inte så. Förhållandena är olika såväl förstabila kärnfamiljer som för ensamboende.Vi kristdemokrater vill stärka familjen. Just därförtycker vi att FN:s familjeår är särskilt viktigt. Det hargått slentrian i ord som enbo, särbo, helgsambo, sam-bo, , grannbo och reko, dvs. relationskontrakt.Låt oss inte tappa ordet familj och familjen som ennaturlig samlevnadsform. Det är familjen som bär uppvårt samhälle.FN:s familjeår kommer som en avlösning av deteuropeiska äldreåret. Vi får inte glömma bort de äldrei familjen. Här byggs en bro i kontakten mellan gene-rationerna. FN:s familjeår kan också användas till attförstärka relationerna mellan generationerna. I vårtsamhälle med ökad rörlighet träffar inte barnen mor-mor och morfar lika mycket som . Det finns in-vandrarbarn som aldrig kan träffa mormor och mor-far. Här passar det att satsa på nätverk med faddrarför invandrarbarn. Föreningsverksamhet och annanideell verksamhet har här en chans att hjälpa till attknyta kontakter. Ofta leder just förmedling av kontak-ter till att personer som tidigare behövt hjälp frånsamhällets sida kan stå på egna ben. Uppföljningen avaktiviteterna under äldreåret visade att merparten avde tillfrågade tyckte att arbete för att öka solidaritetenmellan generationerna borde vara ett prioriterat områ-de i dagens samhälle.Solidaritet måste givetvis också gälla gentemotfattiga länder. När vi talar om människovärdet är detviktigt att understryka vårt globala ansvar. Man upp-rörs till ett känslomässigt raseri när TV och tidningarberättar om hur den 12-årige pakistanske pojken mör-dades. Han tog sina kamraters parti och gick emot detslaveri han upplevt. Många barn utsätts för sla-veri. Vi vet att många barn dukar under i slavarbete.Föräldrar lever i ekonomisk misär som analfabeter.Barn dukar under av arbete i tegelbruk och mattill-verkning.Sverige minskar nu bidragen till de allra fattigaste.Vi står i skuld till världens barn, gatubarn och barnsom nyttjas i porr- och prostitutionsindustrin. Statsrå-det svarar att på det internationella planet ställs bi-ståndet och samarbetet med utvecklingsländerna iförgrunden. Detta rimmar dåligt med verkligheten. Attnu sänka biståndet och dra in en miljard i bistånd somdet redan har fattats beslut om, pengar till fattiga,innebär att vi redan nu kommer att vara nere i 0,93 %av BNI. Vi tror att vi kommeratt vara nere i . Vi har i alla fall ett enpro-centsmål.Herr talman! Arbetslösheten är ett gissel för alla,men inte minst för barnfamiljer. Barnen för med sigotryggheten till skolan. Det ekonomiska utrymmetsjunker, som oro och konflikter lätt kanuppstå. Inget blir som . Föräldrarna kan tappa tronpå framtiden, vilket smittar av sig på barnen.Statsrådet svarar att försörjning genom eget arbeteminskar påfrestningarna för barnfamiljerna. Jag hållerhelt med om det. Men ändå drar regeringen bort ettekonomiskt utrymme runt 18 miljarder till kommu-nerna. Bara uppgörelsen mellan och Social-demokraterna handlar om 40 000 kommunalt anställ-da. Många föräldrar, inte minst mammor, arbetarinom den offentliga sektorn i vården. Vi kristdemo-krater skulle vilja ge kommuner och landsting tillbaka4,8 miljarder till vården. Vi vill inte heller ha en sådrastisk höjning av egenavgifterna.Herr talman! Jag har fått svar om synen på valfri-het när det gäller barnomsorgen. Jag hänvisar ocksåtill mitt inslag tidigare i debatten här ikammaren. Jag skall inte upprepa den. Vi krävervalfrihet; en möjlighet är vårdnadsbidrag. Vi anserockså att barnbidragssänkningen skall ha en fördel-ningspolitisk effekt. Familjer med svaga ekonomiskamöjligheter skall kunna tillgodogöra sig mer av denbarnrelaterade delen av bostadsbidraget.Herr talman! , måndagen den 15maj, firas International of Families - Tolerancebegins in the family. Hur ämnar statsrådet manifesteradenna dag i ?Tack!Anf. 41 Statsrådet ()Herr talman! tar upp enmycket viktig fråga. Den rör verkligen det svenskasamhället just . Det handlar om vilken påfrest-ning den nu rådande arbetslösheten är för de svenskafamiljerna. Hur den tvåsiffriga arbetslöshet som vi hari dag påverkar familjerna generellt har vi alltför dåli-ga kunskaper om i vårt land. Den positiva anledning-en är att vi inte har upplevtatt arbetslösheten har stigit så snabbt och till så höganivåer som nu.Det finns ännu inte statistik och forskning som kange en fullständig bild av hur de fyra senaste årensdramatiska utveckling på arbetsmarknaden har drab-bat vårt land och dess medborgare socialt. Däremotvet vi en hel del från andra länder om vilka långsikti-ga problem som följer i spåren av en hög arbetslöshet.Utslagningen ökar. Fattigdomen breder ut sig, och desociala problemen blir fler. Vi har kunskap om hurenskilda individer som drabbas av arbetslöshet påver-kas. En människa som tvingas gå länge utan arbetetappar både kompetens och självkänsla. De ekono-miska bekymren, den oro och den utsatthet som följerpå att man inte kan försörja sig drabbar självfalletockså den arbetslöses familj och de barn som finnsdär. Om båda föräldrarna är arbetslösa blir situationensjälvfallet särskild ansträngd.Därför inriktar regeringen nu hela sin ekonomiskapolitik på att få i gång tillväxten, få ner budgetunder-skottet och därmed skapa fler jobb. Vi gör detta efter-som den största tryggheten för enskilda och för famil-jer är att man kan försörja sig själv på eget arbete. Vigör det också därför att arbete är välfärdens grund ochförutsättning. Vi försöker också minimera de skadorsom arbetslösheten riskerar att föra med sig genom attså långt som möjligt slå vakt om de sociala verksam-heterna och i stället spara på transfereringarna.När pappa eller mamma - eller kanske båda för-äldrarna - är arbetslös är det ännu viktigare att barnenhar en trygg barnomsorg och en bra skola att gå till.Att familjen får det ekonomiskt ansträngt går att levamed ett tag, men om barnen därtill får en otrygg barn-omsorg, en bristfällig utbildning eller sämre hälso-och sjukvård drabbar dagens arbetslöshet också mor-gondagens vuxna. Där är vi inte . Därför är det såviktigt att få ekonomin på fötter igen och därmedskapa förutsättningar för att man skall kunna behållaen välfärd värd namnet också för den uppväxandegenerationen.Att kommunerna inte kan räkna med kompensa-tion för egenavgiften - vilket är ett konstaterande somfinns i uppgörelsen med - handlar inte om enindragning. Det är ett klarläggande av ett förhållandesom är tämligen naturligt. Såväl arbetsgivaravgiftersom egenavgifter har precis samma effekt för denkommunala ekonomin. Om man använder lönekost-nadsutrymmet för den typen av avgifter och skatterkan man naturligtvis inte också använda det för kom-munerna. Det gäller i allmänhet och i det här sam-manhanget. Man har konstaterat att det är så här närdet gäller de framtida egenavgiftshöjningarna. De ärbeslutade för att de sociala trygghetssystem som ock-så är oerhört väsentliga för barnfamiljerna och famil-jetryggheten skall räddas. Det är egentligen inte en såkonstig fråga. Den andra sidan av saken är att detsamlade program som vi har handlar om att just få igång tillväxten. Det är det viktiga för kommunernasskatteunderlag. Vi tänker inte heller dra in de ökadeinkomster som kan följa av det.Anf. 42 ()Herr talman! Visst är det så. Jag håller med stats-rådet om allt hon säger om arbetslös-hetens påverkan. Ändå kan vi inte komma ifrån attkommunerna nu kommer att sakna ett utrymme på 18miljarder. De har redan höjt skatterna i snitt med 45öre. Med hänvisning till den interpellationsdebatt somhar varit här tidigare i kammaren vädjar jag tillstatsrådet att hon också försöker medverka till attpersonalen inom vården, i landsting och i kommunerkan få vara kvar genom olika typer av insatser.En grupp i som kan jämföras med demsom utför slavarbete i fattigare länder är barnen somlever i drogmiljöer. Det handlar om de barn sommåste ta hand om sina föräldrar och vara mammor åtsina mammor. Jag har mött dem i skolan. Jag vet attde av oro måste gå hem på rasten för att se hur derasmammor mår. Jag vet att de får ta ett överdrivet stortansvar. Barnen är rädda för att deras pappor är våld-samma när de har druckit och att deras mammor harutsatts för slag och våld. Det måste göras mer fördessa barns situation. Jag tycker inte att detta ficktillräcklig uppmärksamhet i betänkandet Socialpolitik- inriktning och anslag, m.m., som behand-lade . Vi kristdemokrater önskar att en störresatsning skall göras för att man skall kunna hjälpadenna grupp av barn.Alla barn har behov av att synas och vara ensjälvklar del av gemenskapen. Det gäller också barnmed särskilda behov. Det är viktigt att föräldrainfly-tandet i skolan ökar. FUB och RBU har tillsammansmed Handikappförbundens Samarbetsorgan gett utboken eller skolans elever. Den liggerpå min stol. Det är en slående titel. Man skulle kunnaöverföra det och säga barnens eller Sverigesbarn. Det är viktigt att samhället är till för att ge ettstöd till barn och familjer. Jag skulle vilja veta litetmer preciserat om en av målsättningarna för FN:sfamiljeår, nämligen att man skall fästa uppmärksam-heten på rättigheter och skyldigheter för alla med-lemmar i en familj. Det är bra. Hur tänker statsrådetinitiera detta?Jag vill också gå tillbaka till min första fråga. Detär ju bra att man satsar ute i landet på olika sätt för attmanifestera International of Families - Tolerancebegins in the family. Jag fick inget svar om hur detinitierades härifrån. Familjerna har en stor betydelse.Det är i familjegemenskapen som värderingar, normeroch vägledande etik kan överföras från generation tillgeneration. Det säkraste sättet att minska våld ochkriminalitet och att motverka rotlöshet och drogmiss-bruk är att ge ett stöd till hem och familjer. Därför ärdet viktigt att peka på allt som kan göras under FN:sfamiljeår. Man trycker nämligen också väldigt mycketpå solidaritet och tolerans.Anf. 43 Statsrådet ()Herr talman! Jag fick frågan om vad avseratt göra , som är en familjedag. Vi kanskeinte i första hand tycker att dagar för olika ting äravgörande för vad som görs på området. Det väsentli-ga är att är barnens och familjens dag. Såblir det genom en systematisk politik som bl.a. skallbygga på den princip som är så viktig, nämligen barnsoch varje familjemedlems egna rättigheter.Vår generella välfärdspolitik är i hög grad inriktadpå individens rättigheter. Man kan nog säga att det ärett uttryck för hur starkt vi i känner för denprincipen. I själva verket kanske vi känner långt merför den än man gör på många andra håll.Vi har alla naturligtvis möjligheter att använda ossav familjedagen för att försöka manifestera och förafram sådant som vi kan tycka är väsentligt. Som indi-vider och i frivilliga organisationer av olika slag kanvi göra detta. Det kan finnas skäl att kanske tala fördem som är särskilt drabbade på grund av att de intehar de stabila och trygga familjeförhållanden somman naturligtvis skulle önska att alla barn, exempel-vis, har.Jag tycker för min del att det kunde vara viktigt attanvända familjedagen till att tala om villkoren fört.ex. ensamma föräldrar och övergivna barn. Jag troratt det är viktigt att lyfta fram ensamstående mödraroch deras villkor. Det gäller också frånvarande fäderoch frågan varför de är frånvarande och vilka förut-sättningar det kan finnas för att de skall kunna levanärmare sina barn, vilket också många av de frånva-rande fäderna önskar. Det kan vara en gammal mam-ma eller en gammal pappa som känner sig bortglömd,som skulle kunna uppmärksammas en sådan här dag.Om man på något sätt kan använda den här dagentill att framhålla att de gamla vanliga förhållandena ifamiljen finns, kan den användas till det, av var ochen.Vi kommer inte att ta några centrala initiativ iform av stora manifestationer - det är inte riktigt vårmodell i . Varje dags arbete för varje männi-skas frihet och rättigheter är nog ändå det som är detavgörande och viktiga också för familjen.Anf. 44 ()Herr talman! Jag trodde att ni socialdemokratervar väldigt uppbokade . är t.ex. helgdag för er. Det skulle också en sådan härfamiljedag kunna bli. Men jag är glad över svaret attalla dagar är barnens dag.Jag vill från håll framhålla attdet är mycket positivt med alla aktiviteter som skerunder FN:s familjeår. Jag är också medveten om attfamiljerna i har det materiellt bra - förutomde bördor som flerbarnsfamiljer och ensamståendeföräldrar får bära i och med beslutet i iveckan.Det är bra att familjeåret fortsätter ,och jag ser med förväntan fram mot höstens redovis-ning.Ett intressant område är givetvis familjeforskning,som statsrådet nämnde. Ett område som det verkligenbehöver forskas på är medie- och videovåldets påver-kan på barn och ungdom. Det finns alldeles för litetsvensk forskning på det området.Jag ser positivt på de områden som statsrådet re-dovisar där papparollen lyfts upp och där jämställdhe-ten och barnens rättigheter betonas. Givetvis kommermycket att hända i det europeiska samarbetet inomsocial- och familjepolitiken. Här borde också fråganom internationella överenskommelser på medieområ-det lyftas upp. om barnens rättighe-ter, artikel 17, säger att barn skall skyddas från infor-mation som är till skada för barnens välfärd. Det finnsmycket i våldsutbudet i medierna som är tillskada för barnens välfärd.Herr talman! Jag hoppas på ett fortsatt gott samar-bete om FN:s familjeår. Vi har i en barnom-budsman, som är en unik möjlighet. Jag vill därförtacka för den här debatten.Anf. 45 Statsrådet ()Herr talman! Det har hänt mycket positivt i arbetetmed familjeåret. Det har kommit fram mycket intres-sant forskning. Jag tror att höstens rapportering frånverksamheten kommer att bli intressant.Själv deltog jag ganska flitigt i ett nordiskt semi-narium för sedan, om familjen och familjenssituation i . Det är ändå väldigt mycket som ärpositivt i och alldeles särskilt i ,om man menar att det är viktigt att barn har tillgångtill båda sina föräldrar och att de har tillgång till sinaföräldrars tid. Det visar sig exempelvis i de resultatsom där redovisades, att trots att familjen nu utför såmycket mer förvärvsarbete utanför hemmet ägnasändå lika mycket tid åt barnen som tidigare.Svenska fäder, som vi ibland är litet förgrymmadepå därför att vi tycker att de inte ägnar sig tillräckligtåt sina barn, ägnar sig visserligen mycket mindre åtbarnen än vad mödrarna gör, men de är faktiskt bäst iNorden och i världen, och de ägnar sig mer och meråt sina barn.Det finns alltså mycket som är positivt som kanredovisas som följd av vår svenska familjepolitik.Sedan finns det givetvis också mycket som är värt attägna mycken möda åt när det gäller att försöka stödjade särskilt utsatta barnen. På den punkten kommer viatt ha anledning att fortsätta, inte bara under familje-året och det förlängda året, utan också i fortsättning-en.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1994/95:105 om forsk-ningsmöjligheter för lärareAnf. 46 Statsrådet ()Herr talman! har frågat migom forskningsmöjligheter för lärare och om skol-forskningens inriktning.Detta är viktiga frågor för skolan. Det är också ettav skälen till att jag har tillsatt en utredning som skallse över skolans inre arbete. Även om det är de enskil-da skolorna och kommunerna som har ansvaret förskolverksamheten har också jag som skolminister ettansvar för att undanröja eventuella hinder och för attunderlätta en utveckling som stärker skolans läropro-cesser.En lärare är på sätt och vis en forskare som stän-digt måste reflektera över vad det är som sker i detsom tycks ske i klassrummen. Hur går det till närelever lär sig saker? Vad är det de lär sig? Undervilka förutsättningar äger goda läroprocesser rum?Undervisning är en svår sak, som av läraren kräverstor psykologisk känslighet, praktisk kunnighet ochteoretisk insikt. Det är ju inte så att kunskap på någotenkelt sätt kan förmedlas från kunniga lärare tillokunniga elever, även om skoldebatten ibland hargivit intryck av det. Förmedling är i själva verket intealls något bra begrepp i sammanhanget. Kunskaperkan strängt taget inte alls förmedlas. Det är elevensjälv som lär sig. Och kunskapen växer ur ett sam-manhang. Den är beroende av vilka erfarenheter ochvilket intresse eleven har, av kamrater, av drömmar -och förvisso av det kunskapsstoff som läraren lyfterfram.I betänkande säger manbl.a. så här om kunskap och kunskapsutveckling:"Kunskaper är varken något yttre, utanför människan,eller något inre, inne i individen, utan snarare någotsom ligger mellan individen och omgivningen. Enviktig del av denna omgivning är andra människor,det sociala sammanhang där kunskapen kommunice-ras genom språket. - - - Eleverna lär sig inte endastdet synliga kunskapsinnehållet i t ex läromedel ochundervisning, deras lärande omfattar också ett hante-rande av den sociala situation som skolan erbjuder. "Att uppfylla de mål som läroplan och kursplanertalar om är alltså en komplicerad process. Lärarenmåste därför utforska vad olika undervisningsstrategi-er egentligen leder till. Det gör att lärarens arbetssättalltid måste vara undersökande, på samma sätt som vivill att elevernas arbete skall vara det. Detta sätt attnärma sig sin praktik liknar forskarens hållning till sittämne. Det är naturligt att läraren vill fördjupa sinkunskap om undervisningens villkor genom att börjaforska själv eller genom att på annat sätt ta del avforskningsresultat för att på det sättet bli en mer med-veten och bättre undervisare.Behovet av forskning inom skolans område ärstort. Jag är därför glad att harställt dessa frågor till mig, och jag skall försöka be-svara dem.Frågorna kräver en kort bakgrundsteckning. Avden forskning som berör skolområdet fördelar resurser till ungefär tre fjärdedelar. Restensvarar Humanistisk-samhällsvetenskapliga forsknings-rådet, , Socialvetenskapliga forskningsrå-det, m.fl. för. Därutöverfinns inom ramen för universitetens fakultetsanslagresurser som kan disponeras för forskning i anslutningtill skolområdet.Innevarande budgetår disponerar drygt26 miljoner för forskning inom skolområdet. 1995/96är för det forskningsprogram som dendåvarande regeringen uppdrog åt att ge-nomföra /94-1995/96.Det är av avgörande betydelse för skolans framti-da utveckling att skolpolitiker, skolledare, lärare ochandra berörda verkligen tillgodogör sig den samladeforskningen och utvärderingen inom skolområdet.Detta ingick i riktlinjerna för skolforskningen somden förra regeringen drog upp och ligger också tillgrund för forskningsarbete.Skolverket har en nyckelroll när det gäller att an-passa den forskning som verket svarar för med hänsyntill såväl de övergripande målen för skolans utveck-ling som erfarenheterna från uppföljnings- och utvär-deringsverksamhet. Målet för de forskningsprojektsom stöds av är att de tillsammans skallöka kunskapen om svenskt utbildningsväsens förut-sättningar och resultat på vetenskaplig grund.De medel som disponerar fördelas förnärvarande inom fem olika basområden: dels verk-samheten i skolan, dels skolans kultur/kulturmöten,dels skolans styrning och ledning, dels effekter ocheffektivitet samt dels utbildning i samhället - utbild-ningspolitik. Tankarna bakom basområden är att ska-pa miljöer där forskare kan mötas och överföra erfa-renheter och kunskaper till varandra.Men det är naturligtvis inte bara den forskningsom bidrar till som är av betydelse i sam-manhanget.Det är viktigt att intresset för forskning på lärar-kunskapens område ökar i hela forskarsamhället. Jagskulle välkomna en intensifiering av den ämnesdidak-tiska forskningen såväl vid lärarhögskolorna som viduniversitetens ämnesinstitutioner. Det vore glädjandeom också andra akademiska ämnen än de som tradi-tionellt kopplas samman med skolan kunde närma sigundervisning och skolliv.T.ex. skulle skolan och dess lärare med all säker-het kunna få viktiga kunskaper från etnologer, ung-domskulturforskare och kultursociologer, för att näm-na några exempel. Jag beklagar att så litet av denforskning som produceras rör skolan, den ojämförligtstörsta kulturinstitutionen i samhället.Ulla-Britt har till mig ställt frågan omvilka åtgärder jag avser vidta för att få skolforskning-en mer lättillgänglig till den direkta skolverksamhe-ten. Detta är en mycket väsentlig fråga som båderegeringen och ägnat betydande uppmärk-samhet.Skolverket har i uppdrag att - förutom att byggaupp forskningsprogram - föra ut forskningsresultatoch informera om nya rön till aktivt skolfolk. Somexempel kan nämnas att en kunskapsöversikt överforskning om kunskapsutnyttjande har färdigställts.Vidare har en ny tidskrift börjat ges ut, vars syfte äratt för användare presentera aktuella och relevantaforskningsresultat. arbetar även med loka-la nätverk av forskare och lärare/skolledare för attskapa arenor för möten mellan yrkesverksamma iskolan och forskare. Ytterligare exempel på informa-tionsinsatser är nyhetsbrev, , forsknings-blad, seminarier och konferenser.Att föra ut forskningsresultat är ingen enkel upp-gift. Det får inte bli så att forskarna uppfattas som desom tänker och lärarna som de som i praktiken omsät-ter det som någon annan redan har tänkt. Därför harjag också poängterat lärarnas undersökande och fors-kande arbetssätt, och jag skulle med tillfredsställelsese fler lärare i forskarutbildning.Hur forskningens resultat skall kunna nyttiggöras iskolans inre arbete är en fråga som även regeringenägnat särskild uppmärksamhet. Så har t.ex. universite-tet i under fått stöd för ett pro-jekt vars syfte är att utveckla samverkan mellan detlokala utvecklingsarbetet, lärarutbildningen, fortbild-ningen och forskningen. Detta projekt skall avrappor-teras i början av 1996.Det är viktigt att lärare på fältet både tar del avoch påverkar den forskning på skolans område sompågår . Lärare och forskare måste mötas för attbyta perspektiv och erfarenheter. Sådana möten kange forskare nya insikter om hur problemen ser ut i denkonkreta och ibland kaotiska klassrumsverkligheten,och de kan ge lärare redskap för att bättre förstå vadsom sker i klassrummet. Vi behöver fler arenor därlärare och forskare kan mötas.Det är min förhoppning att lärarutbildningarna viduniversitet och högskolor - i dialog med kommunernai sin region - i allt större utsträckningskall kunna fungera som regionala utvecklingscent-rum.