prot · GI0964 · 1995-02-22 00:00:00 — Den som kan något avsin historia och något om den process av förtryck ochutsugning av jorden, skogen och vad som fanns ivattnet, om människornas avsaknad av äganderätt -något som man ju i de moderata leden brukar betona- om hur vräkte in pengar för att korrupta regi-mer med polis- och militärmakt skulle slå ner männi-skor och i många fall t.o.m. slakta människor och omhur man sedan förbjudit människor att organisera sig ikooperativ, lantarbetarfackföreningar etc. vet att detär fråga om en situation av yttersta förtryck och ut-sugning som det tar mycket att ta sig ur.Särskilt illa är det för de etniska minoriteterna,t.ex. indiankulturen i Guatemala.Förstår man inte att det krävs kraftfulla insatserfrån vår sida för att minska fattigdomen och främjautvecklingen när det gäller barns och kvinnors rättig-heter, ja, då har man inte förstått mycket vare sig avkristen humanism eller av verkligheten sådan dennater sig i just det fallet.Anf. 64 () replikHerr talman! Man har nog inte förstått mycket avutvecklingen i världen om man inte kan förstå vadsom hänt när socialismen i land efter land ersätts avmarknadsekonomi och demokrati och man ser hur nu68 % av befolkning lever i länder där detråder snabb ekonomisk tillväxt sedan man väl blivitav med kommunist- eller socialistregimen. Det äralldeles uppenbart att framtidstron ser ut på det sättet.När vi talar om vill jag framhålla attdet fortfarande finns länder med bekymmer. Alldelesspeciellt gäller det , där man inte har blivit avmed kommunistregimen. Men det finns också andraexempel.Den bild som här tecknar stäm-mer inte på och och bara i ganskaliten utsträckning på - för att nämna någraav de stora och viktiga länderna.Anf. 65 HANS () replikHerr talman! I finns det många fel och bris-ter. Ett av problemen är att man är utsattför blockad. Försök att tänka att var utsatt förblockad av vår naturliga marknad. Då skulle vi nogkänna vad det kan betyda.Argentina, och är starkt europeise-rade länder - troligen har varit där. Detär en helt annan kultur. är ett fullständigtkluvet land med oerhörd fattigdom. Det är ingen till-fällighet att man där mördar barn för att hålla frittframför stormarknaderna. I Bolivien är fattigdomenextrem. I är det horder med indianer som tagitsig dit för att sälja Coca-Cola-kapsyler för att intesvälta ihjäl. har oerhörda klyftor. Var Chiapas iCentalamerika en överraskning? Vi kan också se påAfrika. Bagatellisera inte problemen. Det är djuptomänskligt och visar mycket liten förståelse för ut-vecklingens drivkraft.Anf. 66 ()Herr talman! Internationell solidaritet och hållbartbistånd till de fattiga är rubriken på Miljöpartietsbiståndsmotion. Utgångspunkten är denna: På en endajord med begränsade resurser är vi alla beroende avvarandra. Ansvaret för tillståndet i världen är gemen-samt.Det största hotet mot mänsklig överlevnad är intelängre av militärt slag. Det är i stället ett hot som harmed fattigdom att göra, med resursutarmning ochmiljöförstöring som accelererar i en allt snabbare takt.Det är problem som fordrar en långsiktig strategi ochkräver att vi tänker litet mindre på vår egen välfärdoch desto mer på morgondagens välfärd för komman-de generationer, för den är hotad.Sveriges hårt ansträngda ekonomi gör att rege-ringen i årets budget inte avsätter av bruttonatio-nalinkomsten till bistånd. Man talar om att beloppetmotsvarar . Om man från den procentsatsenräknar pengarna till EU:s gemensamma bistånd ochtar hänsyn till avräkningen för asylkostnaden, blirsumman än mindre. Biståndet till de fattigaste ut-vecklingsländerna minskar för i rad.Vi vill öka biståndsanslaget med 1 miljard kronorsom skall avsättas till en fond för miljöinsatser i . Med tanke på hur nedskärningarna drabbatbiståndsarbetet på många områden skall stödet ocksåkunna utdelas till andra angelägna projekt med miljö-anknytning, som ekologiskt jordbruk, småskaligaprojekt med resurssnål teknik, utbildning, skolor förkvinnor och barn. Stödet skall vara flexibelt och ock-så kunna ges till pågående verksamheter i kris, s.k.additionellt stöd. Om man har ansett att det störstahotet mot freden inte är militärt utan har med fattig-dom, demokratiskt underskott och resursförstöringenatt göra är det logiskt att minska anslaget till försvaretoch använda pengarna till bistånd och utvecklings-samarbete och höja levnadsstandarden i de fattigasteländerna. Där är det inte tal om att få en högre lev-nadsstandard, utan ofta om att slippa den dagligahungern och få sitt dagliga bröd i stället.Historien visar att krig och konflikter ofta harekonomisk grundorsak i både i-länder och u-länder.Ett ekonomiskt bistånd kan bidra till fred och säkerhetoch utgöra ett stöd till landets demokratiska process.Men när man måste spara, och det måste vi, då måsteman också prioritera. Har man t.ex. sett de tibetanskaflyktingbosättningarna i norra på gränsen tillTibet, tycker man förmodligen att det är där biståndbehövs akut. Den som har varit i är likaövertygad om att just där behövs det.Vi har i vårt biståndsförslag valt att prioriteraverksamheter som griper in och påverkar många olikadelar av samhället. Vi menar att stöd och bistånd tillkvinnor i utvecklingsländer bör prioriteras. Kvinnorhar inte haft samma utbildningsmöjligheter som män.En satsning på skolor och utbildning kommer såvälkvinnor som barn till godo, likaså hälso- och sjuk-vård. I många länder är kvinnan socialt beroende avmannen. Hon har ensam ansvaret för hem och barnoch är på landsbygden den som driver familjens jord-bruk. Ofta driver hon en liten affärsverksamhet också.Därför är kvinnor öppna för nya idéer när det gällerjordbruk, utbildning, hälsovård, familjeplanering. Denya idéerna och metoderna har tydligt samband medfamiljens försörjningsmöjligheter.Vi vill prioritera stöd till ekologiskt jordbruk. Ensatsning på småskaligt jordbruk på landsbygden tryg-gar livsmedelsförsörjningen, ger arbetstillfällen ochökar inkomster samt kan bidra till en regions naturliganäringslivsutveckling, som så väl behövs.En hållbar vattenförsörjning bör prioriteras. Vat-ten är förutsättning för all inhemsk livsmedelsför-sörjning, för jordbruk och kreatursskötsel. Samtidigtvet vi att vattenförsörjningen i världen försämraskontinuerligt. Förore-ning av vatten är på många håll ett stort problem, ochbrist på vatten driver människor på flykt.Projekt med småskalig och resurssnål teknik till-sammans med samtidig utbildning för just den tekni-ken bör också prioriteras, en teknik som gör det lättatt reparera och underhålla och som kan skapa etteffektivare jordbruk och en effektivare vattenförsörj-ning. Ett bistånd får inte skapa ett biståndsberoende imottagarlandet. Det skall skapa självtillit och tro påegen förmåga och skapa möjligheter till självförsörj-ning.Småskaliga bistånd har fördelar. Den småskaligaformen kommer många till del på gräsrotsnivå ochgör den enskilde mer delaktig i de processer somstartas och framför allt i de förändringar som är ennödvändig följd av dem. Det upplevs som en lång ochsäker utveckling, och man har tillsammans skapat enstabil grund för biståndssamarbetets förutsättningaratt lyckas - ett hållbart bistånd, en hållbar utveckling.Det finns avtal om hållbar utveckling och nya idé-er som prövats i om samarbete mellan ett i-land och ett u-land. Ordet bistånd finns inte med isammanhanget. Det handlar om samarbetsavtal omhållbar ekologisk, social och ekonomisk utveckling.Tanken är att man genom de ömsesidiga avtalen star-tar ett nära samarbete med just målsättningen att ska-pa en hållbar utveckling och en hållbar miljö i bådaländerna . Härkommer man att tänka på där det framhållsatt det gäller att ta fram handlingsprogram med långframförhållning.Det holländska agendaarbetet ligger också tillgrund för samarbetet avtalsländerna emellan. Härkommer man in på ett område som inte är så vanligt ibiståndssammanhang, nämligen stadsmiljön. En lokalagenda omfattar mycket: markplanering, vattenför-sörjning, energianvändning, transporter, byggnads-verksamhet, avfalls- och avloppshantering. I dessaholländska avtal har man begränsat sig till energi,transporter, jordbruk, biologisk mångfald och avfalls-frågor. Det är meningen att representanter för avtals-länderna skall följa arbetet i , liksom hol-ländska representanter skall finnas i avtalslandet. Enfördel är att man har insyn i varandras arbete. Manhar också en naturlig insyn i varandras ekonomiskaplanering och hantering av pengarna. Vi har i vårbiståndsmotion ett yrkande där vi säger att den hol-ländska modellen skall prövas också i svenskt bi-ståndsarbete. Här kan man tänka sig att också ta tillvara en kommuns kompetens. Om en kommun harbyggt ett avloppsreningsverk har man i kommunenaktuell kunskap som kan överföras till stad ellerkommun av motsvarande storlek. Varför inte ta tillvara svenska företags miljötekniska kunnande? Dehar ofta många års erfarenhet av att tackla och åtgärdamiljöproblem. Det borde också kunna utnyttjas. Före-tagsuppbyggande och företagsutveckling, skapande avbra industriella miljöer är också ett område där insat-ser kan göras.UD har knutit såväl militär expertis som närings-livsexpertis till FN för att bistå den svenska FN-delegationen i arbetet. Vi föreslår att man komplette-rar med ekologisk kompetens. Vi har miljöansvar intebara inom vårt eget lands område. Det är viktigt attbåde miljökonsekvensutredningar och socialkon-sekvensbedömningar finns med inte bara i vårt egetbiståndsarbete utan också i de internationella projektdär deltar. Jag tänker nu på de storskaligaprojekt som redan nämnts här , i Kashmir ochChile t.ex. Tvångsförflyttningar av människor, byarsom utplånats har orsakat stora problem i närområdet.Skadorna på miljön är bestående. Det har inte funnitsde sekellånga perspektiv och den framförhållning därsom det i talas är i det ekologiska perspek-tivet, men det är fullt tänkbart för en mänsklig plane-ring. Det är våra barnbarnsbarnbarns värld vi talar omoavsett var på jorden vi lever. På en jord med begrän-sade resurser är vi alla beroende av varandra. Ansva-ret för tillståndet i världen är gemensamt.Anf. 67 ()Herr talman! Bilden av verkligheten kan målas påmånga olika sätt. Den påverkar inte bara vårt sätt attse och tänka utan också vårt handlingssätt och vårhandlingsförmåga.Verkligheten kan tecknas så mörk att vi grips avmisströstan och blir handlingsförlamade. Till denmörka bilden hör att en miljard människor lever idjupaste fattigdom och ofta inte ens har mat för da-gen. Lika många är analfabeter. Krig och konflikterpågår i mer än 50 länder, och 35 miljoner människorbefinner sig på flykt.I stället för att slå ned vårt mod borde dessa faktases som en oerhörd utmaning, i synnerhet som detockså finns en ljusare motbild. Stora framsteg hargjorts . Livslängden i ut-vecklingsländerna har ökat med en tredjedel. Mer än70 % av befolkningen har tillgång till hälsovård. Imånga länder har demokratiseringsprocessen nu tagitfart. Utbildning på bred basis, tillgång till hälso- ochsjukvård tillsammans med politiska och ekonomiskareformer banar väg för en hållbar utveckling.I denna utveckling har av gammal tradi-tion tagit aktiv del. Den svenska missionshistorien gårtillbaka . Kyrkorna har be-drivit aktivt biståndsarbete vid sidan av sin övrigaverksamhet. Inte minst viktigt är det personliga intres-set och den vilja till engagemang i tredje världen somhar utvecklats hos många människor i vårt land ge-nom kyrkornas långvariga och uthålliga insatser.Under senare år har också många andra typer av ideel-la och frivilliga organisationer tagit del i detta arbete.Vi kristdemokrater har den människosyn som viockså tror har utvecklats i de sammanhang som jagnyss har talat om. Den ligger till grund för vårt bi-ståndsarbete.Vi bygger på synen att alla människor har likavärde, att vi har ansvar för omvärlden och för vårarelationer till den miljard människor i somi dag tvingas att leva i absolut fattigdom. Denna synpå människans värde är en grund för broderskap,solidaritet och respekt för mänskliga rättigheter. Denställer den enskilda människan i centrum och värderarvarje individ lika högt, oavsett ras, kön, ålder, socialställning eller andra åtskiljande faktorer. Men deninnebär också en stark tro på den enskilda människansförmåga och möjligheter att bygga upp goda levnads-förhållanden, om diskriminerande hinder undanröjs.Vi vill i vårt biståndsarbete satsa på en utvecklingmot ett bistånd som alltmer stöder kvinnorna ochdärmed också barnen. Vi tror att en hållbar utvecklingär nödvändig - en utveckling där människan står icentrum men där också omtanken om miljön spelar roll. Men detta skall prägla vårt miljötänkandelika väl i i-länderna som i . Vi kan inte troatt det mesta skall ske i utan måste ocksåsjälva vara villiga till förändringar.Vi tror att utvecklingen av handelsförbindelser,där mer och mer dras in i våra olika han-delssfärer har mycket stor betydelse. Vi tror också attsaneringen av skulderna är av stor betydelse.Dessa saker verkar många av oss vara överens om.Vi är också överens om de mål som har uppställts förbiståndsarbetet och även de jämställdhetsmål somman nu vill foga till de mål som vi har varitöverens om.Jag vågar påstå att det finns en mycket starkt ut-bredd biståndsvilja hos stora delar av svenska folket.Undersökningar visar att av svenskarna vill habistånd som ligger minst på den nivå som vi har hafttills . Regeringen har faktiskt inte fått svenskafolkets mandat att sänka biståndet.När Socialdemokraterna gick till val varderas kritik stark mot den förra regeringen för att denunder ansåg sig nödsakad att gå med pånågon promilles sänkning. Sanningen är ju att bi-ståndsnivån nådde av BNI och1993 var den . Sedan slog krisuppgörelsenigenom, där också socialdemokraterna deltog. Bi-ståndsnivån stannade på - en nivå som vi intehar kunnat förklara oss nöjda med.Den kraftiga nedskärningen i den nuvarande rege-ringens proposition rimmar mycket illa med den utta-lade ambitionen att enprocentsmålet skall stå fast.Riksdagen fattade beslut om enprocentsmålet redan1968. ändrades det till att gälla avBNI i stället för av BNP.Vi kristdemokrater anser att en biståndsnivå på1 % är rimlig även under ekonomiskt svåra förhållan-den. Vår ekonomiska situation måste sättas i relationtill det utomordentligt svåra läge som några av vårabiståndsländer befinner sig i. Vi bör också ta hänsyntill det faktum att av biståndet faktisktgår tillbaka till i form av beställningar avvaror och tjänster. Den verkliga kostnaden för bistån-det är alltså betydligt lägre för landet än vad budget-siffrorna utvisar.Det är mycket illavarslande att regeringen i sinproposition i realiteten sänker biståndet. Detta skergenom att man nöjer sig med att behålla det nominellavärdet på för /95. Vikristdemokrater vill redan för /95 ge 300 mil-joner mer till biståndsinsatser än vad regeringen före-slår i sin budgetproposition.Dessutom avvisar vi avräkningen för asylkostna-der som man nu vill höja med ytterligare 300 miljo-ner. Detta gör att vi, enligt våra beräkningar, kommeratt ligga kvar på nuvarande nivå, dvs. av BNI.Detta är åtminstone en god utgångspunkt för att såsmåningom kunna öka biståndetytterligare, så att vi med tiden når upp till enpro-centsnivån.Regeringen gröper ytterligare ur biståndet genomatt låta asylkostnader belasta biståndet i en störreomfattning . Denna avräkning kommer nuatt uppgå till 965 miljoner mot tidigare 665miljoner. Det finns ingen reell bakgrund till dennaökning. Det är inte så att vi i dagens läge har en ökadtillströmning av flyktingar. Även om det inte vore ettförsvar, skulle det åtminstone ha kunnat utgöra enförklaring till denna ökade avräkning.I stället är det så, att den socialdemokratiska rege-ringen nu har bestämt sig för att skicka tillbaka 5 000bosnienkroater till . Detta är ett beslut som viär starkt kritiska till, framför allt med anledning av detökande krigshotet i . Republiken har ju krävtatt FN skall dra tillbaka sinaskyddsstyrkor, Unprofor, som står mellan de kroa-tiska styrkorna och de kroatiska serberna.Vi är också kritiska därför att risken för att dessaåtervändande bosnienkroater kommer att diskrimine-ras i är mycket stor. och denkatolska hjälporganisationen har gjorten studieresa i . De konstaterar att bosnien-kroaterna enbart har rätt till grundskola för sina barn,de har endast rätt till akutsjukvård och de måste ha ettarbete för att kunna teckna hyresavtal. Trots att rege-ringen nu skickar ut 5 000 bosnienkroater anser densig behöva mer för att täckaasylkostnaden. Vi avvisar bestämt att påslaget på 300miljoner skall tas av biståndet.Det är oroande att biståndets reella värde sänksbetydligt redan nästa budgetår. Kanske sänks det till0,eller möjligen till . Hur stor procentsat-sen blir beror på hur bra det går för . Ju bättredet går, desto sämre blir procentsatsen. Vi vill junaturligtvis alla att det skall gå bara för Sverige.Men det är ännu mer oroande, om man blickarframåt, med tanke på att det nominella värdet harfrusits till under hela fyraårs-perioden. Ändå säger regeringen att man håller fastvid enprocentsmålet. Kan det längre betraktas som enrealistisk målsättning med denna frysning till sammasumma i hela ? Hur har ni socialdemokratertänkt er att komma tillbaka till eller ens i närheten avenprocentsmålet? Det kommer ju att gå i helt motsattriktning, om inte en radikal förändring sker undervalperioden. Enligt mening måstevi gå i rätt riktning . Det är därför som visatsar 300 miljoner mer.Anf. 68 TREDJE VICE TALMANNENNu har det gått och drygt det.Anf. 69 ()Herr talman! "Att bekämpa fattigdomen och attmedverka till att höja de fattiga folkens levnadsnivå ärhuvudmålet för det svenska biståndet. förblirden viktigaste kontinenten i det svenska utvecklings-samarbetet. "Jag började mitt anförande med att citera rege-ringsdeklarationen, som inledde dagens debatthär i kammaren. Citatet anger en klar och tydlig mål-formulering. I detta ligger också att biståndet måstevara långsiktigt och leda till en hållbar utveckling.I tider av krympande ekonomiska resurser ställskraven på effektivitet och kvalitet med nödvändighethögre. Varje satsad krona måste användas på bästasätt. Med mindre ekonomiska resurser skall vi mötaomätbara behov för att undanröja fattigdom, analfa-betism, ohälsa och arbetslöshet.Som har nämnts vet vi att 1 miljard lever iyttersta fattigdom, varav de flesta i Afrika.Hur blir de samlade biståndsinsatserna mer effek-tiva som överföringarna till de fattiga län-derna krymper? Det är den fråga som vi alla, bi-ståndsgivare och mottagare, måste ställa oss. Det ärden fråga som måste ställas i , i FN-systemet och i EU. Det är den fråga som måste disku-teras inom enskilda organisationer och naturligtvis avde bilaterala givarna.Det är den stora utmaningen för oss alla. Hur nårbiståndet de fattiga människorna i de fattigaste län-derna? Om vi inte klarar den utmaningen ökar klyf-torna i världen och därmed också instabiliteten.Utvärdering av enskilda projekt från biståndsor-ganisationer har givit oss en hel del kunskap om hurbiståndet kan förbättras för att bli mer effektivt.I finns numera en kontinuerlig ut-värdering av bankens verksamhet. Här i harSekretariatet för utvärdering och analys av biståndetlämnat ifrån sig mycket läsvärda rapporter om svensktbistånd till , , , , och flera andra länder och områ-den. Vi har fått värdefulla kunskaper om både godaoch mindre goda biståndsinsatser.Det centrala med utvärderingarna är att vi skall lä-ra oss hur vi skall kunna bli bättre. Det gäller såvälmåluppfyllelse som kostnadseffektivitet.Redan det sunda förnuftet säger oss att vi når stör-re effektivitet med koncentrerade insatser. Det kaninnebära en begränsning av antalet mottagarländer.Det kan innebära att vi i stället för att splittra vårainsatser på många olika sektorer bör begränsa oss tillde områden där vi arbetat upp kunnande och där vihar erfarenheter. Vi skall koncentrera oss på det somvi är bra på, och vi skall framför allt inte dupliceravåra biståndsinsatser.Jag syftar naturligtvis på att våra svenska bi-ståndsorgan till viss del har överlappat varandra.Gränsdragningen har inte alltid varit tydlig, vare sighär hemma eller för våra mottagare. En samordningav de svenska biståndsmyndigheterna kommer attinnebära en ökad effektivitet. Det innebär också enminskad administration, och det ger mer bistånd förpengarna.De krav på koncentration och samordning som viställer på det svenska biståndet måste vi naturligtvisockså ställa på de multilaterala givarna.Världsbanken är den absolut största bi-ståndsgivaren och har tagit över insatser som utförtsoch som utförs av t.ex. FN-organen. Gränsdragningenär diffus och rollfördelningen ibland oklar. Det ärabsolut nödvändigt att arbetsfördelning och roller ärklara och tydliga. bör ta initiativ till att sam-ordning och rollfördelning preciseras. Den balansför-skjutning som ägt rum från FN-organen till Världs-banken är inte alltid av godo.Herr talman! förblir den viktigaste konti-nenten i det svenska utvecklingssamarbetet. Det var iAfrika det började med de första svenska biståndsin-satserna som går i tiden.Under 60-talets befrielsekamp och avkolonialise-ring var det självklart att vi solidariskt stödde de folksom blev självständiga. Då var optimismen och fram-tidstron stor. Då formulerade de afrikanska ledarnasina politiska visioner. Men såg bilden såmycket mörkare ut. Visionerna hade stelnat. De op-timistiska byskollärarna hade ersatts av maktfullkom-liga ledare. Korruption bredde ut sig, försvarsbudge-tarna växte, liksom skuldbördan. Reglerade markna-der och reglerade ekonomier frätte sönder själva sam-hällskroppen, statskroppen. Låga råvarupriser gavinga inkomster, och biståndsberoendet blev allt star-kare. Afropessimismen färgade stora delar av denafrikanska kontinenten.Men tycker jag att jag uppfattar andra signaler.För några veckor sedan samlades afrikanska ledare tillett möte i . Det var arrangerat av . Det varett förmöte inför det sociala toppmötet i imars. Afrikanerna skulle samlas för att enas kring enposition.Vi fanns där också, representanter från de rikaländerna. Men det var afrikanerna som talade. Dessaröster talade med stark självkänsla. De sade: "Det ärfrån den nya vinden blåser. Om ni hjälperAfrika hjälper ni er själva. Prioritera inte utanta tag i de prioriteringar som gör. "Någon sade: "Ingen stabilitet i världen utan sta-bilitet i . Vi måste återskapa vår kontinentsvision. "En minister från sade: "Vi afri-kaner kan inte sopa bort vårt förflutna. måstese tillbaka till sina rötter. "Den mest intressanta diskussionen rörde demo-krati. Vad för slags demokrati vill vi ha? Skall vikopiera den konstitution som man har i , Storbri-tannien eller , eller skall vi skapa en egenmodell?De gamla afrikanska samhällena var pluralistiska.Går det att förena en traditionell maktstruktur medden västerländska? Gamla instrument kan bli nya,som någon uttryckte det.Om förhållandet till givarna sade man: "Vi vill haett partnerskap mellan er och oss. "På det här mötet fanns det verkligen ingen mörkafropessimism. Det fanns naturligtvis vrede över dehårda strukturprogram som gått ut över utbildning ochhälsoinsatser. Men det fanns framför allt en tillförsiktom att nu har afrikanerna kommit till en punkt där desjälva måste bygga sitt . Den viljan manifeste-rades under Parismötet.Det här är nya röster. Det är mer hoppfulla rösteroch mer insiktsfulla röster om de egna problemen ochom ansvaret att själva lösa dessa problem. I det lägetvore det ett stort svek att inte helhjärtat ställa upp medstöd och bistånd. Därför känns det helt rätt att det ärAfrika som prioriteras för svenskt bistånd.Svenskt bistånd måste vara flexibelt. Det finns go-da exempel som visar på för-måga att snabbt och med okonventionella metoderarbeta med t.ex. konfliktförebyggande åtgärder. Oftakostar denna form av bistånd inte så mycket, men denkan vara avgörande för att undanröja att konflikterblossar upp.Demokratiseringsprocesserna i har varitlyckosamma i t.ex. , och förhopp-ningsvis i . Däremot var demokratin förskör för att segra över de etniska motsättningarna iRwanda och .