prot · GI09120 · 1995-06-14 00:00:00 — har sjukhuset inte råd att ta emot akutpa-tienter.Jag beklagar naturligtvis att utskottsmajoriteteninte har funnit någon av de reservationer som omför-delar sparbetinget värda att stödja. Då hade vi ocksåhade fått fram resurser till vård och omsorg.Hur tolkar de formuleringar som vikristdemokrater nu har förhandlat in i konvergenspro-grammet? Av dessa framgår att de kommunala verk-samheterna vård och omsorg skall värnas, och detförutsätter att de nödvändiga utgiftsminskningarnasker inom andra utgiftsprogram.Hur skall vi, , tillsammans klara avdetta? Kan vi tillsammans se till att människor påDanderyds sjukhus, på Radiumhemmet och på Karo-linska sjukhuset kan få den vård de har rätt att förvän-ta sig i ?Anf. 75 Finansminister ()Fru talman! Det har inte varit särskilt svårt för osssocialdemokrater, och efter vad jag tror inte heller förcenterpartister eller miljöpartister, att i ett konver-gensprogram ha den markering som pekarpå.Vi är nog rörande överens om att när vi tvingasreducera utgifterna är det i första hand i transferering-systemen som det skall ske. In i det längsta vill vivärna vård, omsorg och utbildning. Den målsättningenär gemensam, men sedan skall den ju uppfyllas också.Trots att vi värnar verksamheterna ställs likafulltkrav på att de skall höja sin produktivitet och att deskall bli effektivare. Detta sker i alla verksamheter iett samhälle. På grund av detta kommer vi nog att haen ständigt pågående diskussion om vård, omsorg ochutbildning som kanske snarare startar i frågan omvilka krav på effektivisering man skall ställa. Hur stordel av ekonomin skall de här verksamheterna få ta ianspråk för att vi skall klara att hålla den goda kvalitetsom vi vill ha? Detta är en ständigt pågående avväg-ning.Jag avundas verkligen inte de politiker som sitter ikommuner och landsting. De har en mycket svårarbetsuppgift. Men de har gjort stordåd, och de harbedrivit verksamhetens utveckling på ett sådan sätt attvi med höjd produktivitet kan erbjuda en fortsattmycket hög kvalitet i vård och omsorg, men medianspråktagande av mindre resurser. Den typen avpågående utveckling kommer vi att ha också i fort-sättningen.Men i det stora valet, i fråga om var sparbetingenskall läggas ut, kommer naturligtvis i så fall transfe-reringssystemen att träffas i första hand. Men detinnebär inte, som jag säger, att vi ställer ut något slagsfribrev för en viss sektor, utan hela samhället, allaekonomiska verksamheter, kommer att vara utsattaför press . Men i valet går vi förstpå transfereringarna och därefter på verksamheterna.Anf. 76 () replikFru talman! Bekymret är ju att skruvstädet redanhar dragits åt inom vård och omsorg. Redan nu är deten fullständigt oacceptabel situation exempelvis här iStockholms län, där man under fullständigt oordnadeformer gör brutala nedskärningar, som drabbar en-skilda människor i detta ögonblick.Jag måste fråga: Hade det inte varit rimligt att ut-skottsmajoriteten kunnat stödja några av de omför-delningar av besparingarna som hade kunnat ge enlättnad, t.ex. en riktad åtgärd till just de mest utsattadelarna av vården och omsorgen?Anf. 77 Finansminister ()Fru talman! Jag förstår engagemang,men jag tror faktiskt att kds gör det litet enkelt för sigi den här frågan.Det förs en annan diskussion, som kanske är sva-ret på dagens artikel i , och den gäller hurvi fördelar resurser mellan kommuner och mellanlandsting. Det landsting som nu pekar på, somden nämnda personen har att söka vård i, är ett lands-ting som har all anledning att se fram mot det förslagtill utjämning på kostnadssidan och inkomstsidan somregeringen har lagt fram i med stöd avCenterpartiet. Samma resonemang förs i Göteborgoch i . Om man ser sig om i visar detsig att bilden ser ut på väldigt olika sätt. Det är därsom den första insatsen skall göras, och vi tänker setill att klara det.Låt mig på näst sista dag och i det sistareplikskiftet med också till kds framföraett tack för ett bra arbete med konvergensprogrammet.Det har också där känts som att vi har mötts av ettmoget ansvarstagande i för , ochdet tycker jag har varit bra. Tack för det!Anf. 78 () replikFru talman! Vi har diskuterat mycket om hur mansparar, och där är vi kanske inte heller från Miljöpar-tiets sida riktigt ense med regeringen. Det är litetmärkligt att säga att man i det längsta skall värna vårdoch omsorg och utbildning, och sedan vidta åtgärdersom kostar kommunsektorn 9 miljarder ,enligt egna beräkningar. Det kommer att leda till att30 000 eller fler går ut i arbetslöshet, alternativt attungdomar inte anställs, och det medför kostnader påandra håll.Inom kommunsektorn har man höjt produktivite-ten under en följd av år, och problemet är att det ärväldigt svårt att ta ut så mycket mer. Man har försöktprivatisera och tagit in entreprenörer, och det har visatsig vara svårt att konkurrera på den privata markna-den. är man oftast väldigt kostnadseffektivinom den kommunala sektorn. Det gör att det här slårdirekt på antalet anställda - det är i stort sett det endaman kan göra i kommunsektorn - och det slår i sin turpå verksamheten.Min fråga till finansministern är denna: Varförinte ta mer i transfereringssystemen och bidragen tilldem som har det ganska bra? En mycket stor del avtransfereringarna går ju till sådana som skulle kunnaklara ett mindre bidrag. Där borde man kunna hämtain mera. Vi har lagt fram förslag åt det hållet. Detgäller också de bidrag som går till företag, som mångagånger har visat sig inte vara särskilt produktiva. Mankunde åtminstone kompensera kommunsektorn föregenavgifterna. Varför kan man inte göra det?Anf. 79 Finansminister ()Fru talman! De 9 miljarderna som spökar i debat-ten av och till är kanske litet vilseledande. Det är 9miljarder på egenavgiftsområdet, som minskar denkommunala skattebasen. Det skall också ses motbakgrund av att vi vidtar andra åtgärder, som ökar denkommunala skattebasen, vilket inte tas upp i diskus-sionen. Det finns alltså ett propagandistiskt inslag idet här - typ avdragsrätten för pensionsförsäkringar,som i huvudsak är kommunala pengar; typ det föränd-rade reseavdraget, som i huvudsak är kommunalapengar. Det finns alltså både plus och minus i den härkalkylen.När man tittar på det vi gör borde man alltid fun-dera på vad som hade hänt om vi inte hade gjort nå-gonting. Hur hade utvecklingen då varit? Vad betyder1 % högre ränta för kommunsektorn? Vad betyder1 % lägre arbetslöshet för kommunsektorn? Om vi tarin den typen av faktorer i resonemanget - som rimli-gen bör vägas in, eftersom politiken syftar till attutvecklingen skall bli bättre - får vi en helt annankalkyl.Kommunförbundet har som intresseorganisationpå det här området bedrivit en mycket framgångsrikkampanj och faktiskt fördolt att det här bör sättas in isitt sammanhang.Jag är inte särskilt förvånad över att entreprenörerhar svårt att bedriva verksamhet effektiva-re och rationellare än kommunalt anställd personal.Det bör vara så i normalfallet. Vi har ju inte valt att haverksamheten i egenregi i kommuner och landstingdärför att vi vill ha en ineffektiv verksamhet. Vi harvalt det därför att vi tror att skattepengarna utnyttjasbäst på så sätt. Det är en bekräftelse på att detta ärriktigt. Det vore konstigt om människor som är pro-fessionellt framstående i vården och som har en ad-ministration som är uppbyggd för detta inte skullekunna konkurrera, med generationer av erfarenhet iryggen, med nystartade privata företag som vill gå inpå deras kärnområden.Jag tror alltså att tillkortakommandena i privatise-ringarna inte är någonting annat än ett uttryck för attvi har en effektiv och bra verksamhet ute i kommuneroch landsting. Dock kan den, som all annan verksam-het, bli något litet bättre. Det är den processen vi harframför oss.Anf. 80 () replikFru talman! Det vore naturligtvis bra om det var såsom finansministern säger, dvs. att det här utrymmetfinns och att verksamheten inte kommer att drabbas.Men det är inte riktigt de signalerna vi får när köernatill barnpsykiatrin växer, landstingen får problem attklara vårdgarantin och det uppkommer allt fler akutaproblem på sina håll, som vi har hört talas om här ikammaren.Vi som också jobbar kommunalpolitiskt, vilket jaggör, ser de här problemen, som växer snabbt. Detberor just på att kommunerna, till skillnad från staten,nu verkligen har höjt sin produktivitetoch sin effektivitet ekonomiskt sett. Därför är detväldigt svårt att tänja så mycket mer inom den sek-torn; där kommer detta att slå mycket hårdare raktigenom.När det gäller beräkningarna har jag sett de full-ständiga tabeller som t.ex. har.Man har där räknat med de ökade intäkter som GöranPersson tog upp här. Men det är möjligt att de harräknat fel på något annat sätt - jag vet inte; jag är inteekonom eller expert på detta. Det säger sig självt, medpålagorna i form av minskat skatteunderlag från ege-navgifterna, att det här naturligtvis kommer att mär-kas ute i kommunerna.Det som förvånar mig är att staten har möjligheteratt spara på ett socialt mer rättvist sätt. Det går ju utmycket bidrag och sådant till människor som skullekunna klara sig med betydligt mindre. Det är där somman bör ta i första hand, som finansministern sade.Det är det jag saknar hos socialdemokratin. Varförinte i första hand minska på bidrag och ersättningartill dem som redan har det ganska bra?Anf. 81 Finansminister ()Fru talman! Det som sade sist hörtill en stor socialpolitisk diskussion, om vilka princip-er som skall styra våra trygghetssystem, vilken realbehovsprövning som skall göras och hur många somskall omfattas. Åtskilliga studier har gettett gott underlag för att hävda att den modell som vihar valt i , med en generell välfärdspolitik, harvarit effektiv och rationell. Den diskussionen pågår,och vi får säkert komma tillbaka till den vid andratillfällen.Vad sedan gäller bidragen till företag, har det cir-kulerat uppgifter om att de subventionerna skulle varai 50-60-miljardersklassen.Tittar man på vad det representerar finner man attdet först och främst är det som finns i bostadssektorn iform av bostadssubventioner. Det finns också en deljordbrukspengar. Sedan har vi sådan verksamhet somdrivs som aktiebolag i statens regi. Exempelvis ham-nar stödet till som företagsstöd i den häruppräkningen.Räknar man igenom det hela blir det så småning-om kvar en restpost som är väldigt mycket av tradi-tionell regional-, arbetsmarknads- och näringspolitik.Hade det funnits 50-60 miljarder på näringslivssidanatt hämta hem så kan jag försäkra attjag inte hade tvekat att ta en del av de pengarna.Också till , inför våravslutningen idenna kammare som är smyckad i rött och grönt -inte en oäven syn - vill jag säga tack somhar gått. Tack för intressanta och bra diskussioner omkonvergensprogrammet och modet att trots uttalatmotstånd mot den monetära unionen ändock peka pånödvändigheten av att vi utformar ett konvergenspro-gram, för er del just därför att ni vill kunna ha frihetenatt stå utanför. Var där hamnar återstår jufaktiskt att se.Anf. 82 PER ()Fru talman! Det sprider sig en viss optimism omekonomin, sade . För de vid pass enmiljon människor som står utanför den reguljäraarbetsmarknaden är det nog inte riktigt så det känns.För dem känns det nog som att Socialdemo-kraterna har gett upp kampen för de riktiga jobben.Det är nämligen den ofrånkomliga slutsats som träng-er sig på av det som skrivs i kompletteringsproposi-tionen och det som senare understrukits i det s.k.konvergensprogrammet.Regeringen accepterar en arbetslöshet på nästan10 %. Det är mänskligt och ekonomiskt orimligt attutgå från en arbetslöshet av denna storleksordning påtoppen av en högkonjunktur. Av de väljare som förknappt återförde Socialdemokraterna tillregeringsmakten var det förmodligen få som väntatsig att partiets första år i skulle behövasammanfattas på detta sätt.Fru talman! Dagens debatt illustrerar att misslyck-andet med jobben faller tillbaka på en socialdemokra-tisk oförmåga att förstå den nya arbetsmarknadenskaraktär och företagens villkor för att sätta fler an-ställda i arbete. Dessutom släpar det socialdemokra-tiska partiet på en arbetsmarknadspolitik som allt flerutanför de mest partitrognas krets börjar inse är verk-ningslös eller t.o.m. nedbrytande på de arbetslösasförmåga att komma tillbaka till jobben.Fru talman! har tidigare talat omskattehöjningspolitikens effekter för jobben, så jagskall inte tala ytterligare om detta. Låt mig bara un-derstryka att en politik som ser på företag och före-tagsbeskattning som en mjölkkossa för statskassanaldrig någonsin kan föra tillbaka till den fullasysselsättningen.Per-Ola hävdade attalla var överens om att de nya jobben skulle komma iden privata sektorn. Det må så vara, fru talman. Job-ben kan emellertid inte besvärjas fram. Privata företagväxer bara om jordmånen gör sådan växt möjlig.Varken Socialdemokraterna eller har i daglyckats visa hur denna jordmån skall skapas. Ordenblir därmed luftpastejer utan egentlig innebörd.Fru talman! Växt kräver en ekonomi som ger nöd-vändigt utrymme för utvecklande företagande, ochdessutom en arbetsmarknad och en kompetensför-sörjning i enlighet med en ny tids kunskapskrav.När regeringen i kompletteringspropositionen sän-ker ersättningen i a-kassan till är det naturligtvisen riktig åtgärd. Jag har tidigare haft förmånen att fågratulera arbetsmarknadsministern till denna. Effek-ten av den förändringen förtas emellertid i betydandeutsträckning av vad Socialdemokraterna i sten vägrarförstå: att den eviga möjligheten till rundgång mellana-kassa och allehanda arbetsmarknadsåtgärder harännu större nedbrytande effekt på arbetsviljan än vadersättningsnivån kan få.Svensk arbetsmarknadspolitik är dess värre intenågot internationellt föredöme, såsom regeringengärna vill tro, utan i praktiken en maskin för högrearbetslöshet.Fru talman! Till följd bl.a. av den snabba interna-tionaliseringen och den moderna informationstekni-kens genombrott förändras just nu arbetsmarknaden igrunden. Konkurrensen hårdnar, kunskapskravenskärps, och behoven av rörlighet och förändringsför-måga tilltar.Det nya samhället är inte ett samhälle för storaoch för alla lika lösningar. Massproduktionen i långalinjer viker undan för det mera personliga och indivi-duella.Då och då kryper också i den socialdemokratiskaretoriken in en och annan insikt om att det är dettasom håller på att ske. I all praktisk politik går emel-lertid regeringen i dessa hänseenden likväl åt fel håll.Det är därför kompletteringspropositionens svartaarbetslöshetsprognoser dess värre nog är realistiska.Regeringens politik klarar inte att pressa arbetslöshe-ten . Det säger regeringen svart på vitt ikompletteringspropositionen. Detta är och förblir enkapitulation.Hur litet Socialdemokraterna i grunden förstått omvillkoren för nya jobb bekräftade för övrigt IngvarCarlsson , när han förklarade krig motden EU-politik för jobb som han för bara något halvårsedan själv hade accepterat. Lägre arbetskraftskostna-der och en större löneflexibilitet ville statsministernnu inte veta av. skulle nu i stället erbjudasAnders arbetsmarknadspolitik. Det ärprecis vad en statsminister som är engagerad i de nyajobben inte borde tycka.Särskilt hårt drabbas, fru talman, unga och den delav arbetskraften som inte har hög utbildning av denCarlssonska stelbentheten. Många arbetslösa kommeratt förbli utan jobb därför att regeringen låst in sig ifilosofier som bokstavligen hör hemma i en svunnentid.Fru talman! Den socialdemokratiska lönekost-nadsrigiditeten är samma andas barn som vägran attacceptera mera individuella kontraktslösningar somgrund för relationerna mellan arbetstagare och ar-betsgivare. Arbetsmarknadslagstiftningen har sedanförra hösten gjorts mera stel och kollektiv, samtidigtsom samhällsutvecklingen entydigt pekar på behovetav större hänsyn till alla de varierande villkor somSveriges hundratusentals arbetsplatser uppvisar. Avbörjan till en nödvändig förnyelse av arbetsmarknadenblev det återställare och nytt utredande.Det är därför så många företag i det längsta försö-ker klara sina uppgifter med övertidsarbete av deanställda man har. Arbetslösheten permanentasdärmed på en oacceptabelt hög nivå. Hur, fru talman,kan Socialdemokraterna vara så trångsynta att deaccepterar denna tingens ordning?Den arbetsmarknadslagstiftning som regeringen såenvist hänger sig fast vid är tillskapad för ochunder då omvandlingen i samhälle och närings-liv skedde i måttlig fart och på ett någorlunda förutse-bart sätt. Så är det emellertid inte längre. Inte minstinformationstekniken revolutionerar arbetsvillkor ochföretagsstruktur. I denna omvandlingsprocess är dennuvarande lagstiftningen en hämsko.Effekten härav blir att svenska företag omvandlaslångsammare än företag utan de svenska företagenslegala restriktioner. Detta leder till lägre tillväxt i vårtland, minskad konkurrenskraft och en högre arbets-löshet.Regeringen brukar när dessa frågor kommer på talhänvisa till den s.k. . Artigabugningar brukar också, precis som i kammaren här , riktas gentemot småföretagen.De förändringar av villkoren på arbetsmarknadensom nu behövs om jobben skall kunna återskapas äremellertid långt mer radikala än någon retusch i kan-ten för att göra villkoren för de mindre företagennågot mindre dåliga än vad de är. Det behövs enny arbetslagstiftning, som tar sin utgångspunkt i nöd-vändigheten av personliga avtalsförhållanden och somerkänner att det kollektivistiska samhället redan harförpassats till historiens böcker. Det vägrar Socialde-mokraterna mentalt och praktiskt att erkänna. Därförkommer partiet också - och jag tillägger gärna: dessvärre - att misslyckas med sin sysselsättningspolitik.Fru talman! Lika betydelsefullt som det är att geSverige en arbetslagstiftning som gör att företagenkan växa är det att etablera som en kunskap-snation i den absoluta frontlinjen. Insatser i detta syfteger möjligen inte utslag i den månatliga arbetslös-hetsstatistiken men tillhör de helt avgörande förut-sättningarna för trygga jobb på sikt.Om kunskapens betydelse talar förvisso också re-geringen, åtminstone då och då. I praktisk politikutgör emellertid framför allt det Thamska fögderiet endirekt utmaning mot vad som är vitalt för Sverigesframtid. En av ideologisk enögdhet förblindad utbild-ningsminister klämmer gradvis entusiasmen ur detsom vetenskapligt skall lyfta . Låt det, frutalman, stå fullständigt klart, att om vårt land skall haen chans att klara de långsiktiga utmaningar vi stårinför måste kunskapsstandarden hos oss vara högreoch spetskunnandet mer avancerat än i lejonparten avvåra konkurrentländer. På denna punkt finns det ingetkompromissutrymme - inget utrymme alls!Regeringens politik ligger dess värre inte i närhe-ten av att kunna nå upp till sådana ambitioner. Detverkar som om regeringen trodde att det som -och för den delen också - gör eller framförallt inte gör är sidoordnat eller betydelselöst, sett fråntillväxt- och sysselsättningssynpunkt. Viktiga nog somjämställdhetsfrågorna i utbildningssystemet är, går detinte att låta kompetensutvecklingen förfalla för att istället satsa den intellektuella kraften på könskvotera-de professorer. Skall regeringen kunna vinna någotförtroende för sitt tal om kunskapens betydelse måsteman kunna visa på en politik som gör att kanbli en kunskapsnation i frontlinjen. Det gångna årethar från denna utgångspunkt inte varit uppmuntrande.Fru talman! Regeringen saknar en politik för flerajobb. Det nödvändiga kulturskiftet i fråga om eko-nomin, i fråga om arbetsmarknaden och i fråga omkunskapen saknar man beredskap inför. Politiken fårdärför ingen växtkraft. Dess värre, fru talman, har jaginte så stort hopp om att sommarsol och sommarvilaskall ge så stora bidrag till ett nödvändigt omtänkan-de. Bristerna ligger inbäddade i den socialdemokratis-ka samhällssyn som ofrånkomligen kolliderar medverkligheten.Visst, fru talman, finns det skäl att samverka i be-svärliga tider, men inte om vad som helst, och framförallt inte om gammal politik.Anf. 83 () replikFru talman! Om Per trodde att den här ka-nonaden skulle få stå oemotsagd bedrog han sig.Anna-Greta sade när hon var arbetsmark-nadsminister att det inte finns någonting som är såfarligt som att släppa upp arbetslösheten. Internatio-nella erfarenheter, fortsatte , harvisat att det är ytterligt svårt att få ned den igen. Ännuvärre - det är ingen som har kunna få ned den, sadehon.Per ! När ni hade ansvaret fick vi massar-betslöshet i vårt land. Nuhar vi socialdemokrater fått väljarnas förtroende - nuär det vår uppgift att person för person, procent förprocent, arbeta ned arbetslösheten. För detta behövsalla goda krafter. Per är som en gammal godmarxist - de tror att framtiden är förutbestämd. Det ärden inte, Per , i varje fall inte för oss.Per tar på gammalt vanligt moderatsättparti för den starke mot den enskilda människan. Hantalar om personliga avtal. Han vill, har jag förstått,precis som arbetsgivarna, att de fackliga organisatio-nerna skall förhandla på förbunds- eller allra helstföretagsnivå, medan arbetsgivarna skall hålla ihop ochförhandla på central nivå. Glöm det, Per ! Detär inte förutbestämt. Det är faktiskt minst två parterinblandade i det här.Per sade att socialdemokraternakommer att misslyckas. Vi får väl se, Per . Vifår väl se!Anf. 84 PER () replikFru talman! Låt mig understryka vad jag sade imitt huvudanförande, nämligen att det är min innerli-ga förhoppning att jag har fel i min utsaga om attsocialdemokraterna kommer att misslyckas med attklara jobben. Problemet är emellertid att i komplette-ringspropositionen har ni redan skrivit att ni kommeratt göra det! Min utgångspunkt är att kompletterings-propositionen säger att på toppen av en högkonjunkturskall ha arbetslöshet, och moderaternasäger: Det accepterar vi inte att har.Därför lägger vi fram förslag om lägre skatter påföretagandet, vi lägger fram förslag om omedelbaraoch långsiktiga - kombinerat - förändringar av arbets-lagstiftningen, och vi lägger fram förslag om en nöd-vändig kunskapsexpansion i . På samtligadessa tre punkter går socialdemokraterna i rakt mot-satt riktning. Men berätta då för mig varför socialde-mokraterna är så övertygade om att skattesänkningarinte leder till flera jobb, eller varför en bättre arbets-lagstiftning inte skulle leda till flera jobb, eller varförmera kunskaper inte skulle stärka kunkur-renskraft.Om socialdemokraterna kan förebringa överty-gande bevis för att dessa tre ingredienser i en ny sys-selsättningspolitik är felaktiga skulle åtminstone den-na debatt ha tillförts någon kunskap. Som det nu ärsäger socialdemokraterna nej, nej och åter nej till allaförslag som syftar till att pressa arbetslösheten under10 %. Det är därför vi moderater säger: Ni har gettupp om jobben!Anf. 85 () replikFru talman! Vi säger definitivt inte nej till förslagsom kommer att sanera arbetslösheten. Men modera-terna ställer sig i sina förslag alltid på den starkes sidamot den svage, och det säger vi nej till.Per sade: Tala om varför skattesänkningarinte leder till nya jobb. Finansministern och jag upprepade tillfällen bett läsa in ikammarens protokoll hur många nya jobb det blev avde skattesänkningar som han genomförde och som PerUnckel som ledamot av den förutvarande regeringenställde sig bakom. Hur många nya jobb blev det?Ytterligare hundratusentals människor blev arbetslö-sa! Det är det som är vårt lands problem. Det skallPer och lösa genom att bl.a.försämra arbetsrätten och ställa sig på den starkessida.Per ! Vi tror inte på den modellen. Vi trorinte att den passar i . Dessutom har internatio-nella erfarenheter visat att det inte är så enkelt somPer framställer det. Låt mig bara peka pånågra åtgärder som ni vill vidta: sänkta ingångslönerför ungdomar, personliga avtal - vem kommer atttjäna på det? Ni inser inte, Per att trygghet ianställningen i sig leder till att man gör en bättreprestation, i sig leder till att produktiviteten går upp, isig leder till att man tar ökat ansvar. Det är ert histo-riska misslyckande, Per !Anf. 86 PER () replikFru talman!