prot · GI0969 · 1995-03-08 00:00:00 — Jag tyckte att det var synd, förvi kvinnor är ju precis lika mycket som män beroendeav hur den svenska ekonomin ser ut för att kunnavärna den offentliga sektorn, välfärden och allt annatsom vi beroende av. Förutsättningarna är ungefärlikadana nu som då, men tongångarna är annorlunda.Jag tycker att det är mycket märkligt. Det är litet syndatt kvinnor för en debatt som är mindre ekonomisktansvarstagande än vad gäller män. Om det är så, ärdet litet degraderande för oss som kvinnor. Det ärsynd om vi för debatten på det sättet.Anf. 142 () re-plikHerr talman! Jag har fortfarande litet svårt att för-stå varför man som offentliganställd skall uppleva kan göra det här bättre själv. Man gör väl självdet jobb som man utför även i offentlig sektorn. Jagtror på att man kan effektivisera och att människorkan vara kreativa även om de är anställda inom of-fentlig sektor. Därför har jag svårt att se att det är ettskäl till att bli egen företagare. Däremot uppmuntrarjag gärna folk som vill starta företag och som harkreativa idéer.Nu säger att det riktades kritik mot all typ av bespa-ringar och mot den ekonomiska politik som bedrevs.Det är ju en himmelsvid skillnad mellan en borgerligekonomisk politik och en socialdemokratisk. Att viinte ser på rättvisa på samma sätt är alldeles uppen-bart. Den borgerliga regeringen värnade helt andragrupper än vad vi gör.Jag är övertygad om att insikten om ekonominsvillkor fanns. Men, som sagt, det verkar som om vihar olika intressen att värna om.Anf. 143 ()replikHerr talman! Dess bättre är vi människor väldigtolika, och kvinnor är det också. Det finns ju faktisktkvinnor som besvisligen har känt: Det här kan jagfaktiskt göra bättre själv, om jag får bestämma ochslipper ha någon över mig. Jag kan ordna saker ochting på mitt eget sätt.Det är väl bra. Jag tycker inte att det är någon storfråga att föra debatt om. Jag tycker bara att det ärviktigt att möjligheterna finns att starta företag som äralternativ till den offentliga sektorn. Men vi har jusagt att alla typer av företag med kvinnor naturligtvisär oerhört viktiga. Kvinnor står för en stor del av denya idéerna och kreativiteten, särskilt i glesbygd ochlandsbygd. Det är glädjande att det är på det viset,och det skall vi uppmuntra.Kristina säger att det är en himmelsvidskillnad mellan socialdemokraternas politik och denpolitik som den borgerliga regeringen förde. I ord ärdet så, ja. Men när det gäller vissa frågor som handlarom ekonomi är det faktiskt inte de stora skillnadersom vill påskina. Vi är ju faktisktfångar i de ekonomiska villkor som vi har. Varjeregering måste ju ta hänsyn till och agera efter deförutsättningar som man har. Vi har en statsskuld ochvi måste spara. Jag har full respekt för att den social-demokratiska regeringen måste spara. Vi har andraåsikter om hur man skall utforma både besparingaroch skatter m.m., men det hinner jag inte gå in på nu.Men vi värnar om andra grupper.Centerpartiets profil är att värna om de människorsom har de sämsta villkoren i samhället. Det handlarom pensionärer med låg pension och låginkomsttaga-re. Vidare handlar det om människormed låga inkomster som bor i glesbygd och lands-bygd. Socialdemokratisk fördelningspolitik när detgäller dessa grupper är inte särskilt mycket att hurraför. Vi har fått föra en mycket ojämnkamp för att tillgodose de mest grundläggande rättvi-sekraven.Anf. 144 ()Herr talman! De flesta talare har på någotsätt uppmärksammat att det är den internationellakvinnodagen. Jag tycker också att det känns litet extrahögtidligt att just tala om arbetsmarknadsutskot-tets betänkande om anslag till jämställdhet.Precis som talmannen i sitt anförande på-pekade är det viktigt att ta upp de tudelade känslorsom en internationell kvinnodag ger upphov till.Å ena sidan är det vad man skulle kunna säga ärdet tragiska, att kvinnors rättigheter alltjämt kränks istora delar av världen, eller att det här på hemmaplantog från det att de första kvinnorna togplats i första och andra kammaren till att vi fick enhyfsad fördelning i den svenska . Det finnsandra ojämlikheter som fortfarande kvarstår i vårteget land. Jag tänker då främst på de stora, oförklarli-ga och oacceptabla löneskillnader som kvarstår ochdet viktiga med att ansvaret för hem och familj tillstörsta delen fortfarande vilar på kvinnorna. Detta varnågot av de negativa och några av de stora utmaning-ar som vi har att jobba med under de kommande åren.Å andra sidan tycker jag att det finns anledning attpeka på en viss optimism. Under det år som har gåttsedan vi senast firade den internationella kvinnodagenhar ju trots allt mycket hänt i . Bristerna ijämställdhet har hamnat högt upp på dagordningen,inte bara i politiken utan också på arbetsplatserna, vidköksborden och vid diskbänkarna.Det var ju en bred uppslutning i förravåren när och den borgerliga rege-ringen lade fram jämställdhetspropositionen Deladmakt - delat ansvar. Den innehöll pappamånaden somär så viktig för att ge incitament och stöd för de fädersom vill ta ut föräldraledighet.Också jämställdhetsplanen är ett kraftfullt instru-ment för att kartlägga brister och låta arbetsgivare,fackföreningar och arbetstagarrepresentanter hjälpasåt att komma till rätta med orättfärdigheter på arbets-platserna.Jämställdhetslagen är exempelvis inte längre för-handlingsbar. JämO har fått ökade resurser. finnsdet experter på jämställdhet vid landets länsstyrelser.Vidare finns den kvinnliga näringslivsakademin.Detta är bara några exempel på kraftfulla och positivaförändringar som har skett under de år som har gått.Dessa beslut innebar i sig ett viktigt trendbrott iden passivitet och nedåtgående spiral som jämställd-hetssträvandena fick utstå under framför allt 80-talet.De beslut som vi har att fatta om anslag tilljämställdhetsarbetet har till stor del sitt ursprung i denproposition som tog ställning till förra vå-ren.I morse använde en liberal ansats isynen på jämställdhetspolitiken. Det tycker jag varväldigt bra. är ju knappast liberal. Menjag menar att utan en stabil, liberal ideologisk grundriskerar brister i jämställdhet och andra typer av dis-kriminering att reduceras till frågor som bara hamnarpå dagordningen då det kan anses vara politiskt kor-rekt eller då tidsandan tillåter detta. Det får aldrig bliså, att det politiska kuraget och engagemanget intefinns när det också blåser snålt, för det är oftast då detbehövs som mest.Det kan finnas anledning att i denna stund, närpartier och andra opinionsbildare nästan tävlar om attvara mest angelägna i jämställdhetspolitiken, peka påatt det ju inte alltid har varit så. Ett exempel är till-komsten av jämställdhetslagen 1979, som lades framav den dåvarande mittenregeringen där Folkpartietingick. Den lagen gick ju Socialdemokraterna kraft-fullt emot i en ohelig allians med både LO och SAF.Jag tycker att är litet orättvis motoss folkpartister, för vid de tillfällen som vi undermodern tid har varit med i en regeringssituation har jujämställdhetslagen tillkommit. Första ansatsen gjordes1979, och när vi nu senast hade regeringsmaktenreformerades den. Därför tycker jag att det är enorättvis anklagelse mot Folkpartiet.Detta med arbetsvärdering, som tar upp, är ingenting som vi på något sätt haravvisat. Vad vi har sagt är att detta inte är så lätt attgenomföra som man kanske kan tro och att vi måstearbeta fram egna modeller i . Men i övrigtråder det ingen som helst meningsskiljaktighet om attdetta är ett viktigt instrument för att kartlägga ochkomma till rätta med orättfärdiga löneskillnader.Alla människors lika rättigheter och skyldigheterär ett grundfundament som måste garanteras i endemokratisk välfärdsstat. Det är ur denna liberalamänniskosyn som hämtar sina utgångs-punkter i jämställdhetspolitiken. Alla former av dis-kriminering begränsar den enskildes frihet och stårdärmed i motsatsförhållande till den liberala uppfatt-ningen om alla människors lika värde och rätt tillpersonlig frihet.Det finns egentligen inget samhällsförhållandesom i högre grad negativt påverkar en så stor delav befolkningen som bristerna i jämställdhet. Därförfår inte jämställdhetspolitiken enbart bli en kvinno-fråga, lika litet som kampen mot rasism enbart börföras av invandrare. Jag tycker att jämställdhetspoliti-ken är en alldeles för viktig fråga för att reduceras tillnågot som skulle kunna kallas för gruppintresse. Föratt det inte skall bli så, krävs en uppryckning frånbåda håll, framför allt från männen som bättre måsteengagera sig i denna fråga. Jag är litet trött på att varaensam man i jämställdhetsdebatterna i kammaren. Jagvälkomnar gärna sällskap.Jämställdhetsfrågan är inte heller betjänt av demän som ber om ursäkt för sin existens som män, föratt de tror att det på något sätt skulle bidra till att visasolidaritet med kvinnors jämställdhetssträvanden. Detgör det inte, utan jämställdhetspolitiken kräver kraft-karlar men också att kvinnorna uppmuntrar de mänsom trots allt engagerar sig i denna fråga.Det ligger i allas intresse att vi gemensamt arbetarmot diskriminering i alla dess former. Diskrimine-ringen har ju sin utgångspunkt i att man generaliseraroch klär människor i kollektiva egenskaper och behovsom oftast är uppbyggda av fördomar och kulturhis-toriskt förankrade uppfattningar. Så får det ju intevara, vilket kan tyckas vara självklart. Men jag tyckerändå att det smyger sig in åsiktsskillnader.Kristina tog upp att hon inte kan förståvarför någon skulle vilja starta någonting friståendefrån offentlig verksamhet. Poängen med vårt resone-mang är att vi inte tycker att det skall spela någon rollom inte förstår eller om hon harnågon annan uppfattning. Vi tycker att det är denenskilda kvinnan, eller vem det nu är som arbetar ioffentlig verksamhet, som skall fatta beslutet.Vi tar ställning till de ganska kraftiga resur-stillskotten. Jag tycker inte att reservationerna i sig ärspeciellt allvarliga, men det finns en del saker som ärlitet av randanmärkningar för att visa att man på någotsätt skulle vara mer angelägen i denna fråga eller slår in de öppna kyrkdörrarna.Herr talman! Jag vill ändå yrka bifall till utskottetshemställan.(forts. )4 § (forts.) Anslag till jänställdhet m.m. (forts.AU7)Anf. 145 () replikFru talman! Jag begärde replik på an-förande, men han är nu inte närvarande i kammaren.Ola Ström refererade till en rad åtgärder somFolkpartiet har varit med om att introducera i gångentid. Jag uppskattar de åtgärderna - jag uppskattarpappamånad, jag uppskattar jämställdhetslagar, ochjag uppskattar jämställdhetsplaner. Men det räcker juinte med det.Som sade kom jämställdhetslagen1979. Den var viktig, och den var nödvändig då. Mensedan dess har det förflutit , och det gäller att gåvidare.Jag delar uppfattning att lönediskrimi-neringen är en stor orättvisa och att det krävs aktivaåtgärder. Min fråga till och till då: Varför kan inte ställa upp på detförslag som har lagt fram och sombehandlas i det betänkande som vi nu debatterar? Detskulle innebära att vi omsatte ord i hand-ling om vi gick vidare med ett aktivt arbete för attmotverka den löne- och könsdiskriminering som i i samhället.Anf. 146 ()Fru talman! "Om värdet skall bestämmas för enman som är mellan , såskall du bestämma detta till femtio siklar silver, efterhelgedomssikelns vikt. Om frågan gäller en kvinna, såskall du bestämma värdet till trettio siklar. "Så står det i Tredje . Och så finns detde som hävdar att kvinnosynen i inte spelarnågon roll.När manssamhället avskaffade de lagar som sadeatt kvinnor inte fick arbeta mot betalning, gick mångaogifta kvinnor ut på arbetsmarknaden. Kontorsområ-det ansågs som ett lämpligt kvinnoområde. Det be-tydde i och för sig inte att männen flyttade på sig - deblev kvar i överordnad ställning. Kvinnorna fick demonotona, enahanda arbetsuppgifterna. Och lönen -ja, den sattes efter behov, och eftersom kvinnornaansågs ha mindre och färre behov än männen, blevföljaktligen kvinnornas lön lägre.När vi tittar på lönestatistiken från skulleman kunna tro att det synsättet fortfarande hängerkvar - att kvinnor har lägre och färre behov och där-för måste få lägre lön. När kvinnorörelsen och fackenaktivt drev likalöneprincipen minskade löneklyftornaunder . Därefter låg de still föratt nu återigen öka. De ökade löneklyftorna minskarkvinnors möjlighet att försörja sig själva och sinabarn. Detta faktum pekar på att något har hänt i detsvenska samhället. Det pekar också på att medveten-het och vackra ord inte längre räcker. Inga kan i dagpåstå att de inte vet. har i en under-sökning visat att av det svenska folket anser attdet är att männen avstår från sina löneök-ningar för att minska lönegapet mellan könen. OchGP har inte frågat bara kvinnorna - av de till-frågade männen tycker också så.Marianne anser att en anledning till attvi har fått löneskillnader är den dåliga kvinnorepre-sentationen i facket. Det borde det ju faktiskt gå attändra på , när t.o.m. har konstateratatt man kan öka kvinnorepresentationen utan att riske-ra att minska kompetensen.Vi i anser att grundsynen måste va-ra att varje människa, oavsett kön, skall betraktas somen självständig individ i ekonomiskt hänseende ochsjälv ha rätt att tjäna ihop till sin försörjning och sinpension.En förutsättning för det är lika lön för lika ellerlikvärdigt arbete. Skillnaderna i lön beror bl.a. på attkvinnor arbetar inom s.k. kvinnodominerade områ-den, som konsekvent värderas lägre. För att komma åtden strukturella diskrimineringen behöver vi en fun-gerande arbetsvärdering. Det finns ingen anledningtill att en man som smutsar ner sig med olja skall hamer betalt än en sjuksköterska som när hon livräddarfår patientens spyor upp i munnen. Mäns smuts bestårav olja, bensin och damm, medan kvinnors består avavföring, spyor och urin. Män smutsar ner - kvinnorgör rent! Varför får man mer betalt för att smutsa nerän för att göra rent?En annan anledning är de osakliga löneskillnadersom beror på ren diskriminering, och det är olagligt.Det är ett brott mot jämställdhetslagens 18 §. Jag troraldrig att ett så utbrett lagbrott och lagtrots skulleaccepteras inom något annat område. Därför behövsatt lagstiftningen skärps och att fler likalönefall drivs.För att råda bot på detta vill vi i attJämO skall få mer för att kunnainrätta en avdelning som bara skall syssla med löne-frågor.Vår motion om lika lön för kvinnor och män av-styrks av arbetsmarknadsutskottet. Jag kan inte tolkadet på något annat sätt än att det är meningen att vikvinnor även i fortsättningen skall lita på fagra ordoch på det rätta tillfället. Men det rätta tillfället tycksaldrig komma. När det är högkonjunktur behövs detju inte - då skall vi komma fram av egen kraft ochvänta på attitydförändringar. När det är lågkonjunkturhar svensk ekonomi inte råd.I augusti förra året samlades kvinnor i facken -tvärs över gränserna - under devisen "Kvinnors rätttill arbete". Mötet avslutades med en paneldiskussionmellan de olika partiernas företrädare. Jag var där,och jag hörde , , Char-lotte , , ochRose-Marie Frebran högtidligt förklara att lika lön förlikvärdigt arbete var den mest prioriterade frågan.Mot den bakgrunden är det märkligt att motionen haravstyrkts.I dag var jag, ochandra kvinnliga politiker med på en kvinnofrukost,som anordnades av samma tvärfackliga nätverk. Pro-jektledaren berättade att man hade spelat in den härdiskussionen. Alla löften som partiföreträdarna gavfinns nu på band. har kvinnorna för avsikt att följaupp de löftena med ett nytt möte . Då om inteförr kommer sanningens ögonblick. Det enda partisom har gjort någonting i den här frågan är Vänster-partiet. Vi har gjort det därför att vi anser att vi intevill vänta . Vi anser att historiens största lag-brott nu måste åtgärdas och rättas till. Därför vill viatt JämO skall kunna inrätta den här avdelningen.Det tvärfackliga nätverket "Kvinnors rätt" villockså ha en särskild avdelning för lönediskriminering.Kvinnorna kommer att följa den här debatten ochockså titta på voteringsprotokollet.Mona sade i en intervju att just nu står detoch väger - antingen händer det något eller ocksåinte, och gör det inte det kommer det en våldsamreaktion från kvinnorna. Jag instämmer i analys av läget.Jag vill därför utmana kvinnorna i den mest jäm-ställda . Vi har inte åstadkommit så hemsktmycket tillsammans. har vi en möjlighet att göradet tillsammans med de fackliga kvinnorna i LO,TCO och SACO.Fru talman! av Aquino menade att kvin-norna inte är skapta till att hjälpa mannen med arbete.Däremot kan vi få hjälpa mannen med fortplantning-en. Kvinnorna är av naturen underställda männen,säger han. Vi kan dock få bli jämställda i ett annat liv- efter döden i himlen. Men lika litet som vänta med pajen till dess han kom till himlen -lika litet vill kvinnorna vänta på lika lön tills ett annatliv. Vi vill ha hela lönen och halva makten, och vi villha det nu.Jag yrkar därför bifall till reserva-tion nr 1Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )6 § Arbetsdomstolen m.m., anslagFöredrogsArbetsmarknadsutskottets betänkande 1994/95:AU6Arbetsdomstolen m.m., anslag (prop. 1994/95:100delvis)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )7 § Statliga arbetsgivarfrågorFöredrogsArbetsmarknadsutskottets betänkande 1994/95:AU10Statliga arbetsgivarfrågor (prop. 1994/95:100 delvis)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )8 § Tilläggsbudget till statsbudgeten för /95FöredrogsArbetsmarknadsutskottets betänkande 1994/95:AU14Tilläggsbudget till statsbudget för /95(prop. 1994/95:105 delvis)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )9 § Forskning och försök rörande alternativ tillburhållning av värphönsFöredrogsJordbruksutskottets betänkande 1994/95:JoU12Forskning och försök rörande alternativ till burhåll-ning av värphöns (skr. 1994/95:121)Anf. 147 ()Fru talman! I jordbruksutskottets betänkande nr 12behandlas regeringens redogörelse för utvecklingeninom äggproduktionen och för utvecklandet ochprovningen av nya system för hållande av värphöns.I den nya djurskyddslagen, som trädde i kraft den1 , föreskrevs bl.a. att djur skall hållas ochskötas i en god djurmiljö och på sådant sätt att detfrämjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete signaturligt. Enligt djurskyddsförordningen får höns föräggproduktion inte inhysas i burar. Enligt en över-gångsbestämmelse till förordningen får befintligaanläggningar för burhöns användas intill utgången av1998.Riksdagen beslutade då också att en utvärderingav arbetet med forskning och försök beträffande olikasystem för hållande av värphöns skulle göras i formav en s.k. kontrollstation efter en femårsperiod. Denfemårsperioden hade gått 1993. Det har alltså gjortsen utvärdering. Därefter skall det göras en värderingvarje år.I beslutet anslöt sig ock-så till dåvarande regeringens bedömning att förbudetatt hålla värphöns i bur skulle träda i kraft som plane-rats. I sitt beslut underströk dock att ut-vecklingen av burhönssystemet inte får innebära attsvensk äggproduktion slås ut och ersätts med äggproducerade i andra länders bursystem, som ofta ärsämre än de svenska.Riksdagen ansåg också att läkemedelsindustrinsbehov av ägg för tillverkning av näringslösningarm.m. måste beaktas vid bedömningen av behovet aven fortsatt äggproduktion; den var viktig i samman-hanget.Statens jordbruksverk har på uppdragav regeringen också redovisat utvecklingen inomäggproduktionen och arbetet med omställning avnuvarande burhållningssystem.Utskottet behandlade under föregående riksmöteen mer ingående redogörelse från regeringen angåen-de den här utvecklingen. I den nu aktuella skrivelsenredovisar regeringen bl.a. vissa resultat från forskningoch provning av ny teknikprovning. Resultatet frånforskningen och provningen av ny teknik pekar på attmånga problem alltjämt kvarstår i utvecklingsarbetet.Enligt är fjäderplockning och för högdödlighet de dominerande problemen i de pågåendeprovningarna av ny teknik. Det finns också risk för attutbrott av koccidios skall inträffa, och det har detockså gjort i de försök som har gjorts med alternativasystem.Inom ramen för provningen av ny teknik har ocksåingått studier av arbetsmiljö och luftkvalitet. Där harman emellertid konstaterat att förhållandena vidprovningarna är någorlunda godtagbara.Regeringen har anfört att många problem återståratt lösa innan någon produktion av godkända intensi-va inhysningssystem kan komma i gång. Med de re-sultat som har presenterats är det alldeles up-penbart att det kommer att ta tid och att det är risk föratt man inte klarar av den uppgift som vi fattade be-slut om 1988.Det är viktigt att få fram ytterligare erfarenheterfrån driften av de intensiva inhysningssystemen ifältfasen, säger vi i betänkandet. Regeringen har ock-så betonat vikten av att näringen och andra forsk-ningsfinansiärer satsar tillräckligt mycket resurser påforskning och utveckling kring nya system.Utskottet har följt upp detta, men vi har också er-inrat om de bestämda uttalanden som vi gjorde förraåret om att svensk äggproduktion inte får slås ut ochersättas med ägg producerade i andra länders bursys-tem. I det betänkandet hänvisade vi också till att enmer omfattande kontrollstation hade aviserats till1997. Regeringen framförde inte den uppfattningen isitt förslag, men i utskottet har vi fattat ett enhälligtbeslut om att flytta denna mer djuplodande under-sökning till 1996. Det är bra och även nödvändigt,tror jag. Detta, menar utskottet, bör geregeringen till känna.Risken är alltså mycket stor att den svenska pro-duktionen av ägg kommer att minska kraftigt om inteforskningens försök lyckas bättre än . Då blirimport nödvändig.Det allvarliga är att det finns många burarsom är i stort sett utslitna, och de djuren har det intebra. Med tanke på att det inte finns några alternativsom är godkända kommer dessa burar inte att bytasut, och det är mycket allvarligt. Vi hoppas emellertidatt man under det här året skall kunna komma fram tillflera positiva lösningar och tänker pröva det merdjupgående nästa år.Fru talman! I debatten 1988 sade jag:"Dagens svenska äggproduktion bedrivs huvud-sakligen i burhönssystem. Detta system har starktkritiserats på olika håll, främst på grund av att det inteanses i tillräcklig utsträckning kunna tillgodose dju-rens grundläggande rörelsebehov.I sammanhanget bör dock konstateras att kravenfrån samhällets sida om rationalitet, god djurhälsa,hög kvalitet på äggen samt mindre användning avantibiotika tillsammans har lett till äggproduktionfrämst i bursystem.När man , herr talman, från samhällets sida has-tigt gör helt om måste näringen ges tid, tänka efter,analysera, se helheten osv. innan man går vidare. Detgäller att hålla öppet för olika lösningar och se vad dekan innebära med hänsyn till de olika effekterna förmiljö, hälsa och produktkvalitet.Nuvarande burhönssystem kan ge anledning tillviss kritik vad gäller rörelsebehovet. Dock bör konsta-teras att det inte finns några alternativasystem färdigutvecklade, i varje fall inte som leder tillbättre totalförhållanden för vare sig höns eller pro-duktion. "Därefter tog jag upp de försök som pågick och sa-de att de inriktades i huvudsak på att förändra debursystem som då fanns, så att burarna blev större ochbättre. Undersökningar hade gjorts och gjordes ocksåfortlöpande om stallar för golvhöns. Därefter tog jagupp det verkligt allvarliga problemet i dess linda ochsade:"Höns i stort antal på golv medför en betydligtsämre djurhälsa. Det skulle också bli svårt att stoppasjukdomsspridning utan att använda antibiotika ifordret. var dödlighetenuppåt i medeltal. Höns i stora flockarutsätts nämligen för ett socialt tryck. Följden blir atten del utestängs från foder och vatten, andra får hack-skador och kannibalism uppstår.Det finns risk för att ett system utan burar fordraravnäbbning och antibiotika i fodret för att klara ennågot så när acceptabel djurmiljö. En snabb avveck-ling av burhönshållningen innan bättre alternativ ärtillgängliga är till men för hönsen.