prot · GJ0939 · 1995-12-15 00:00:00 — Alla hade möjlighet att blockera den.Endast enigheten möjliggjorde framgången.USA:s och NATO:s väldiga militära styrka ärnödvändig för att få stopp på konflikten. Den behövs,och den har en fredsskapande effekt. gällerdet att bygga den civila säkerheten. Där har EU detavgörande ansvaret av de utomstående krafterna. Detuthålliga långsiktiga arbetet från utsidan åvilar främstEU.Men det är klart att man inte kan få en varaktigfred om man inte kan få fred mellan folken i Bosnien.Hatet och bitterheten som har uppstått under krigetkan lätt slå igenom i fortsatt våld om man inte kanöverbringa motsättningarna mellan folken och folk-grupperna. Där är naturligtvis här som den avgörandenyckeln ligger till att skapa en varaktig stabilitet ochfred i området.Det har ibland i kritiken framförts att detta inte ären rättvis fred. Det är klart att den inte är rättvis. Hurkan man skapa en rättvis fred efter ett grymt, ohygg-ligt krig? Syftet med freden är att ge en bättre bas föratt möjliggöra en framtida samlevnad. Alternativet tillfreden är ett fortsatt blodigt krig.Den militära insatsstrykan, IFOR, är en förstanödvändigt förutsättning för att kunna skapa detta.Det är viktigt att den är stor och att den är stark. En-dast NATO har den omfattande ledningsstruktur somkrävs för att kunna klara den uppgiften. Det är någon-ting som vi har lärt oss av FN:insatsen i Bosnien, attdet behövs en kraftfull ledningsstruktur om man skallkunna klara omfattande militära operationer.Det är bra att också andra länder ingår i den styr-kan, inklusive . En av de mycket centralaförutsättningarna för IFOR har varit att få med Ryss-land, på samma sätt som att ha med i kon-taktgruppen. Det är inte någonting som har kommit ini efterhand. Inte minst NATO självt och även CarlBildt har mycket starkt arbetat för just Rysslandsdeltagande. Därmed manifesteras den bredare för-ankring som är fredsavtalets förutsättning.Det är självklart att skall delta. Det faktumatt styrkan är NATO-ledd påverkar inte alls detta. Defarhågor som reses i reservationer är mycket svåra attförstå. Deltagandet i NATO-styrkan innebär självfal-let inte någon alliansförpliktelse för . Sverigeförpliktar sig inte att försvara något annat land, ochnågot annat land förpliktar sig inte att försvara Sveri-ge.Vi har dessutom samverkat ganska länge medNATO. Både de danska och de norska militära enhe-terna är ju NATO-enheter. Vi har enhäl-ligt fattat beslut i om PFP. NATO-standardblir nu standard för och kanske hela världenvad gäller militär samverkan, vilket också har storbetydelse för effektiviteten vid denna typ av operatio-ner.Bildandet av IFOR-styrkan kan bli ett väldigt vik-tigt steg i skapandet av en europeisk säkerhetsord-ning. Vi har inte minst i denna riksdag många gångertalat om vikten av att skapa en europeisk freds- ochsäkerhetsordning. Det faktum att man nu kommersamman tvärs över den gamla blockgränsen i Europaoch skapar denna omfattande militära enhet underNATO-ledning kan bli ett väldigt viktigt steg i dennasträvan.Villkoren för vårt deltagande i IFOR regleras i ettdeltagandeavtal mellan och NATO. Det är ettavtal som är lika mellan alla deltagande länder. Detfår inte råda någon som helst tvekan om vad somgäller för de svenska soldaterna, IFOR och parterna iBosnien. Även här i den svenska måste viveta vad det är för villkor som gäller.Utrikesutskottet noterar regeringens syn på degrundläggande förutsättningarna. Vi noterar vidareregeringens bedömning att regelrätta anfallsföretag påmarken inte kommer att bli aktuella för fredsstyrkan.Det är självklart att IFOR inte skall anfalla. Helapoängen med styrkan är att se till att anfallen upphöroch att stilleståndslinjerna respekteras.Men vad händer om någon gör intrång i separa-tionszonerna? Det finns anledning att räkna med attdet finns någon grupp som kommer att vilja spräckafredsöverenskommelsen. Det är inte bara antagligtutan t.o.m. troligt, eftersom sådana krafter finns. Dåmåste naturligtvis IFOR snabbt och kraftfullt förhind-ra att en sådan styrka etablerar sig i separationszoner-na.Jag har förstått att IFOR i det fallet kommer attkraftfullt agera, men knappast med anfallsföretag påmarken. disponeras kraftiga understödsförband iform av artilleri, attackhelikoptrar och flyg via deamerikanska insatserna. Den svenska styrkan, liksomför övrigt andra marktrupper, kan därför inte behövasättas in i riskabla motanfall. Det är viktigt när nuförsvarsministern är i kammaren att han klarläggerdetta. Det måste rimligtvis ingå i överenskommelsenmed NATO vilka villkor som gäller.Det viktiga nu är ändå att se framåt och dra lär-domar av den jugoslaviska tragedin. Tiden för upp-marschen till de jugoslaviska krigen varen tid av felanalyser och misslyckanden. Framför allt var det passivitet ochoenighet som var det stora bekymret i age-rande. bör vi minnas att det då inte fannsnågot EU, utan ett EG som inte hade en gemensamutrikes- och säkerhetspolitik. Det var ett okoordineratagerande som präglades av rivalitet mellanledande länder i , dvs. den klassiska europeis-ka oenigheten.Samtidigt skall vi i rättvisans namn säga att ominte Unprofor och FN-insatsen funnits, skulle Bosni-en-Hercegovina inte funnits över huvud taget.Förmodligen hade det varit delat mellan ochSerbien. En omfattande humanitär hjälp räddade livetpå hundratusentals, kanske miljoner människor, underförfärliga förhållanden, men likväl.Det är nu viktigt att vi drar lärdom av misstagen.Jag tror att man kan drar några slutsatser för framti-den. har EU en gemensam utri-kes- och säkerhetspolitik. Den är framgångsrik i sinstrategiska utformning: Europaavtalen, medlemskap-sperspektiven till länderna i ,, strävandena mot en frihandelszon imedelhavsområdet, partnerskaps- och samarbetsavtalmed och , m.fl.Den långsiktiga delen fungerar väl inom EU. EUkommer också att ha en nyckelroll vad gäller att för-ankra , och Jugoslavi-en i . Det är lång väg kvar, men målet måstefinnas. Om dessa länder utvecklas väl och blir stabilademokratier där det råder respekt för mänskliga rät-tigheter och minoriteters rätt har de rätten att delta iden europeiska integrationen. Detta måste vara allde-les klart.Men om EU är starkt i sin långsiktiga och strate-giska del har man problem med det kortsiktiga age-randet. Man behöver en kraftfullare gemensam utri-kes- och säkerhetspolitik för att agera snabbare, fram-för allt på ett tidigt stadium, för att förebygga spän-ningar, kriser och konflikter. Där är det nu viktigtinför regeringskonferensen att man kan få en enklarebeslutsordning och ett kraftfullt gemensamt organ föranalys och planering.Idén om att Västeuropeiska unionen och/eller EUmåste få möjlighet att genom förebyggande, fredsbe-varande, humanitära och fredsskapande uppgifterkomma in på ett tidigt stadium är också mycket cen-tral. De kallas för Petersbergsuppgifterna, med detfikonspråk vi har i utrikespolitiken. Här menar vi attalla länder i , inklusive , bör delta. Somhittills bör det dock vara den dubbla frivilligheten,dvs. att avgör om svensk trupp skall delta,och den enskilde soldaten deltar frivilligt. Det finnsibland skäl till varför vissa länder skall avstå.Detta att se till att vi verkligen får en gemensamutrikes- och säkerhetspolitik är en av de absolut vikti-gaste lärdomarna av . Det som yt-terst avgör om framtida konflikter skall förhindras äratt det goda har kraft att stå emot det onda. Det måstefinnas tillräcklig militär styrka för att stävja aggres-sion. De goda krafterna får inte nedrustas så långt attde onda ges fritt spelrum. Det behövs en europeiskfreds- och säkerhetsordning. Men skall den fungeramåste den ha kraften att säkra freden och garanterasäkerheten också för det lilla försvarslösa landet.Återigen kan här insatsen i Bosnien bli en viktigmilstolpe i arbetet på en europeisk freds- och säker-hetsordning. För är det nu viktigt att arbetaför en sådan och själv delta i denna. Med detta yrkarjag bifall till hemställan i utrikesutskottes betänkande.Anf. 23 () replikHerr talman! Jag noterar bara från anförande att han inte anser att det finnsnågon rättvis fred att eftersträva efter ett krig. Jagantar att den moderata synen också har präglat kon-struktörerna av Daytonuppgörelsen.Anf. 24 () re-plikHerr talman! Krig är inte rättvisa utan djupt orätt-visa. Fredsöverenskommelser efter krig baseras nor-malt på realiteterna på marken, hur långt truppernahar nått, vilka framgångar de har haft och därmednästan definitionsmässigt på den djupaste orättvisa.Framgångarna och förlusterna på marken återspeglarinte någon som helst rättvisa.Detta är en realitet man måste starta i när det gäl-ler en fredsöverenskommelse. Syftet med den är se-dan att bygga en varaktig fred och så långt möjligtåterskapa rättvisa förhållanden. Det är den självklaramålsättningen för en fredsöverenskommelse.Anf. 25 () replikHerr talman! Det är i alla avseenden långt mycketallvarligare. ansågs uppenbarligeninte kunna slutföras på annat sätt än att angriparna -de som startade kriget - inte tilläts att uppnå militärarealiteter på marken.Efter har det, med Nürnbergrät-tegångarna och på annat sätt, skapats folkrättsligaregler som skall visa för världens stater vad den mel-lanfolkliga samlevnaden skall gå ut på, vad som ärtillåtet och vad som inte är tillåtet. En rättvis fred börbygga på detta. Freden enligt Daytonöverenskommel-sen bygger inte på detta.Anf. 26 () re-plikHerr talman! Det är riktigt att Daytonöverens-kommelsen inte bygger på samma principer som fre-den efter där det ju handlade om entotal kapitulation av angriparmakterna i andra världs-kriget. Alternativet till Daytonöverenskommelsenhade naturligtvis varit ett fortsatt blodigt krig, somkanske hade dragit ut på åtskilliga år ytterligare. Jagär inte säker på att det hade varit ett mera tilltalandealternativ för vare sig befolkningen i eller närdet gäller utsikterna att skapa varaktigt fredliga ochrättvisa förhållanden i Bosnien-Hercegovina.Anf. 27 ()Herr talman! har inte tvekat att ställa upp ifredsfrämjande insatser när FN kallat. Vi har 30 årserfarenhet av FN-missioner, och har bidragitmed militära styrkor och observatörer i mer än 20olika FN-missioner. har medverkat - och skallmedverka - i FN:s arbete för att främja fred, förso-ning, återuppbyggnad och demokratisering. Regering-en ger i den föreliggande propositionen en god be-skrivning av hittillsvarande insatser i f.d.Jugoslavien. har givit ihumanitär hjälp och därutöver ca istöd till demokrati- och försoningsinsatser och 150miljoner kronor till återuppbyggnad. Många flykting-ar från f.d. har i fått en tryggfristad.Tillåt mig också att tacka regeringen för initiativettill ett expertmöte i regi. Det visarSveriges engagemang och ansvar i OSSE-sammanhang.Vi har bidragit med FN-trupp i , i och . Soldaternaoch de förband som tjänstgjort där har rönt mycketstor uppskattning inom FN och hos en hårt prövadcivilbefolkning. De svenska soldaterna är väl värdaallt beröm. Våra diskussioner här i ochbesluten om att delta i FN-insatser skulle inget varavärda om det frivilliga engagemanget att ställa upp förSverige och FN i fredens tjänst saknades hos vårakrigsförband och bland befolkning i övrigt.I samband med FN-debatt den 25 ok-tober deklarerade jag för räkning hur visåg på ett svenskt deltagande i IFOR-missionen. Jagsade då att: "Det är ytterst viktigt att både ochRyssland deltar med trupp i en sådan FN-styrka ochatt vi i också bör överväga att skicka truppom FN ber oss att göra det. Formerna för ledningenav en sådan operation samt mandatets innehåll måstevara klarlagda innan fattar sitt beslut. "Ytterligare en nödvändig pusselbit föll på plats dåparterna i i går undertecknade fredsuppgörelsenfrån . Fredsuppgörelsen anmodar FN att full-följa insatsen i Bosnien- genom att ge enmultinationell fredsstyrka i uppdrag att implementerafredsöverenskommelsen.Herr talman! är en triumf för ,och men en illustration avFN:s svaghet. Det hade självklart varit bättre om FNockså hade haft förmåga att leda och genomföra sittmandat i stället för att förlita sig på NATO. Dettatillkortakommande måste analyseras i det fortsattaarbetet med att reformera FN. I det uppkomna lägetvisar flera av världens länder stor solidaritet medmänniskorna i f.d. genom att ställa uppmed militär trupp.Jag delar utrikesministerns bedömning att omIFOR-missionen blir framgångsrik är denna ett kon-kret bidrag till byggandet av en alleuropeiskfredsordning. Samverkan inom IFOR bör kunna öpp-na dörren för framtida gemensamma fredsfrämjandeinsatser där inte NATO utan svarar för ledningoch genomförande. deltagande i IFOR ärinte ett villkor för svenskt deltagande, som vi ser det,men det är ytterligare ett skäl.Så sent som beslutade riksdagenatt skall gradera upp sitt internationella enga-gemang genom att inrätta Försvarets internationellastyrka. bekräftade en enig riksdag återigenatt militära alliansfrihet ligger fast. Meddetta beslut om säkerhetspolitik i ryggenfinns det ingen som helst anledning att se detta IFOR-engagemang som en urholkning av alliansfriheteneller som ett första steg för in i NATO. Omnågra av partier däremot hade svajat idenna fråga hade jag och hyst tveksam-het inför att låta svensk trupp ställas under NATO-befäl.Det är viktigt att inte skickar en ofull-ständig bataljon till det krävande uppdraget i Bosni-en-Hercegovina. Strandade ersättningsförhandlingargick i lås enligt nyheterna , och det ärviktigt att de lett till ett resultat. Det fick inte rådanågon oenighet om detta uppdrag. Siffran om högst870 personer som regeringen vill ha och som harriksdagens stöd är självfallet inte någonting som till-kommit av en slump eller som tagits till med margi-nal. Det behövs i det närmaste 870 personer för attfylla samtliga poster inom den mekaniserade bataljonsom vi skall ställa upp med. Därför är det viktig att vianslår medel för 870 soldater.Herr talman! I den motion som min partikollegaErik lagt diskuteras de problem somkan uppstå i skarven mellan den svenska styrka somtjänstgör under nuvarande mandat för Unprofor ochinnan den nya bataljonen under IFOR är i tjänst. Ut-skottet hänvisar i detta sammanhang till pågåendeförhandlingar mellan berörda stater och NATO.Det får emellertid inte finnas någon misstanke omatt ärendets brådskande hantering gör att det slarvasmed soldaternas säkerhet. Nuvarande styrka får inteheller sättas in i operationer som ligger utanför gäl-lande mandat. De soldater som kontrakterar sig förIFOR måste veta vad mandatet innebär.Enligt den information som utskottet inhämtat un-der ärendets behandling kommer det inte att bli någonövergångsperiod. Eftersom ärendet behandlats snabbtkanske någon av härvarande ministrar kan bekräfta attdet inte blir någon övergångsperiod.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskot-tets hemställan.Anf. 28 Utrikesminister ()Herr talman! Det fredsavtal som i går underteck-nades bekräftar som suveränstat och att vapenvilan nu övergår i fred i f.d. Jugo-slavien. Det är allas vår förhoppning att detta skallmarkera ett definitivt slut på det grymma krig somutspelats på under fyra år.Med fredsavtalet som grund, och med en unikkraftsamling från det internationella samfundets sida,skall nu den mödosamma vägen mot normalt liv,försoning och återuppbyggnad beträdas.Det är mycket glädjande att redan dagenefter avtalsundertecknandet behandlar frågan omsvenskt deltagande i fredsstyrkan. Jag vill tacka riks-dagen, särskilt utrikes- och försvarsutskotten, för ensnabb och effektiv hantering av denna viktiga fråga.Det innebär också att svaret på frågaär: Det kommer inte att behövas särskilda övergångs-bestämmelser, utan det ena kommer att snabbt övergåtill det andra redan under måndagen.Det är också med stor tillfredsställelse jag konsta-terar en total uppslutning kring deltagande iden fredsstyrka som med FN-mandat och underNATO:s militära ledning skall övervaka och stödja deförsta stegen mot försoning och varaktig fred i f.d.Jugoslavien.I denna process spelar fredsstyrkan en viktigroll - militärt för att säkra separationslinjer och skiljaparterna åt, men minst lika viktigt är att påtagligt visaatt omvärlden menar allvar. Med det fredsavtal somnu undertecknats vill vi klargöra att det också skallförverkligas, det civila samhället i skall återupprättas.Huvuduppgiften för IFOR är att säkra fundamentetför fredsbygget. Det gäller sedan att med olika insat-ser se till att det multietniska Bosnien-Hercegovinaåter kan bli ett tryggt land för dess medborgare. Ettgott förhållande till grannländer ingår i fredsbygget,liksom att alla inblandade länder som lever upp tilleuropeiska värden skall välkomnas i ett nära europe-iskt samarbete.Den första uppgiften är att möjliggöra för flyk-tingarna att återvända till sina hem. En annan krävan-de uppgift är att förbereda och genomföra de val somskall hållas enligt den nya . Den arbetar aktivtmed valfrågorna tillsammans med Organisationen försäkerhet och samarbete i , . Vi kommer,som har sagts här tidigare, att anordna en konferensom valfrågorna i januari.Det gäller också att skapa ett rättssamhälle därindividen står i centrum. Respekt för de mänskligarättigheterna och för minoriteternas rättigheter är,liksom fria medier och ett fritt kulturliv, andra viktigabyggstenar som kräver omvärldens aktiva engage-mang.Parallellt med en mängd civila insatser måste ock-så andra åtgärder till, t.ex. för att begränsa rustningar-na i området när vapenembargot hävs. detta.Den anser att det krävs storainsatser för att parterna skall visa återhållsamhet. Vikommer aktivt att delta i arbetet att skapa en meka-nism för rustningskontroll inom ram. Omdetta inte skulle fungera, måste frågan om vapenem-bargo åter kunna tas upp. Rustningskontrollsfrågornabehandlas i ett särskilt möte i Bonn.Förbättrade grannskapsrelationer lades grunden till iParis dagen före undertecknandet genom ett initiativtill ett regionalt bord inom stabilitetspakten.Mycket omfattande insatser kommer också attkrävas för fysisk återuppbyggnad. Det handlar om husför de återvändande och för dem som lever i and-ras bostäder, om att få så elementära saker som el,vatten och kommunikationer att fungera, om att bar-nen skall få gå i skolan och om att tidningar skall fåkomma ut.Än mer komplicerad är läkningsprocessen för detsom har raserats inom människorna genom krigetsgrymheter. Olika folkgrupper i f.d. fårinte tyngas av en kollektiv skuld som andra lägger pådem. Däremot måste krigsförbrytare lagföras ochstraffas. Att så sker är en mycket viktig del av förso-ningsprocessen. Den önskar där-för att alla staters skyldighet att samarbeta medHaagtribunalen tydliggörs i FN:s säkerhetsråds reso-lution som väntas komma . Därmed har jagsvarat på frågan från att omvandla konfliktområdena på Bal-kan till normala europeiska samhällen är uppfordran-de. Genom att fredsstyrkan finns på plats, ge-nom FN:s mångahanda fortsatta uppgifter, både vadgäller humanitärt stöd och fredsimplementering, ochgenom omvärldens engagemang borde människorna iBosnien-Hercegovina nu kunna känna större tillförsiktän tidigare. Men självfallet kan vi inte bortse frånrisken för bakslag. Så är t.ex. situationen i de serbisk-kontrollerade förstäderna till just nu oroan-de. Den kommer att hållas under noggrann uppmärk-samhet av omvärlden. Det gäller också oroshärdarsom Östslavonien i och Kosovo i Serbien.Befolkningarna inom dessa områden måste tillförsäk-ras normala mänskliga rättigheter och en framtid utanrädsla för myndighetsövergrepp.Herr talman! Att nu går mot ett beslutom att skall delta i en NATO-ledd fredsstyrkaspeglar på ett konkret sätt förändringarna i Europaefter för bara . Det nyaläget i har inneburit att regeringen och riksda-gen ingående har analyserat de vidgade möjligheternatill nära samarbete med andra länder för fredsbeva-rande uppgifter. Det är löftesrikt för framtiden, ochdet är värt mer än många abstrakta diskussioner om enny europeisk säkerhetsordning, att NATO:s medlems-länder, och militärt alliansfria länder somSverige nu är beredda att gemensamt ta itu med Euro-pas svåraste krishärd.Detta konstaterande hindrar inte att jag, liksomMarianne och andra, beklagar att FN intehar haft möjlighet att ta på sig ledningen av dennainsats. Långsiktigt är det utomordentligt viktigt att FNav sina medlemsländer ges resurser och politisk styr-ka att återta den ledarroll organisationen borde ha.När vi började arbetet med den här ovanliga ope-rationen, angav vi naturligtvis tydliga förutsättningarför förberedelsearbetet. Styrkan skulle ges ett tydligtmandat av FN och ha parternas klara samtycke. Viönskade vidare en nordisk samverkan, ett brett multi-nationellt deltagande och att den svenska styrkan ihuvudsak skulle utgå från nuvarande förband inomNORDBAT, med fortsatt lokalisering i Tuzla. Vikrävde också insyn och inflytande i planeringen ochgenomförandet av operationen samt att ledningen förIFOR enbart skall använda förbanden på ett sätt somär förenligt med deras utrustning, utbildning ochsamövning.När eller tarsitt beslut, kan vi konstatera att alla våra förutsätt-ningar är uppfyllda. Det beslut kommer attfatta innebär därmed ett svenskt deltagande i den60 000 man starka multinationella fredsstyrkan. Tilldetta skall läggas att har tagit emot över120 000 flyktingar, varav 80 000 fått permanent up-pehållstillstånd. har också varit en av destörsta bidragsgivarna till humanitära insatser underkonflikten. lovar att framgent aktivt delta iarbetet och att ge stöd till att återupprätta normalt liv iBosnien-Hercegovina och i övriga konfliktområden if.d. Jugoslavien.Därtill synliggörs det svenska engagemanget ge-nom skickligt arbete av som EU-medlareoch som "high representative" med utomordentligtviktiga samordningsuppgifter för hela operationen.Sverige tar, genom dessa mångfasetterade insatser,en viktig del av det gemensamma internationella an-svaret. Att genomföra fredsbygget och försoningspro-cessen, och att bygga ett normalt, civilt samhälle ärdock något som i första hand ankommer på parterna ikonflikten.Det internationella samfundet kan bara accepteraatt alla inblandade nu kraftfullt anstränger sig attinfria civilbefolkningens och omvärldens förväntning-ar på fred.Anf. 29 () replikHerr talman! Först vill jag välkomna att utrikes-ministern, liksom och ,beklagar att FN inte har haft en större roll och enstarkare position vad gäller fredsarbetet i det f.d.Jugoslavien.Jag vill dock återkomma till den fråga jag restevad gäller vapenembargot. Det är naturligtvis oerhörtväsentligt att rustningskontrollsfrågorna kommer upp,och att de gör det under OSSES:sledning. Det är naturligtvis mycket väsentligt att gåtill grunden med frågorna. Man måste upprätta olikamekanismer.Jag vill ändå få ett förtydligande av utrikesminis-tern. Har till fullo accepterat den tidsplan somFN lagt fram? Har man inte haft någon synpunkt påatt det inte är särskilt lämpligt att låta vapenembargotupphöra totalt ? Har överhuvud taget inte tagit upp de frågorna när de behand-lades i FN?Anf. 30 Utrikesminister ()Herr talman! Det ligger i sakens natur att när manväl har träffat en överenskommelse som skall norma-lisera situationen skall den inte följas av vapenembar-go. Däremot måste frågorna om rustningskontroll ståhögt på dagordningen. Det måste alltså ankomma påparterna att visa den återhållsamhet med vapen somligger i hela den normaliserade tillvaron.Det här är en uppgift huvudsakligen för atthjälpa till med. Skulle detta gå om intet måste vi kun-na använda möjligheten att införa vapenembargoåterigen. Men det är naturligtvis mycket bättre omdetta kan ske på ett normalt sätt i avtal mellan suverä-na stater. Det är det vi önskar.Anf. 31 () replikHerr talman! Jag vill börja med att i alla fall förmin del återgälda utrikesministerns tack till riksdagenför snabb behandling med ett stort tack för utrikes-ministerns insatser för det framsynta och rakryggadeförslag som har förelagts i det här ärendet.Jag har två frågor. När det gäller samarbete medkrigstribunalen är det bra att det framgår av FN-mandatet att det gäller alla inblandade stater.