prot · GJ0936 · 1995-12-12 00:00:00 — Hon sade att om de som är arbetslö-sa får jobb i hemserviceverksamhet får de inte råd attefterfråga den hemservice de skulle behöva för attdelta i arbetslivet och i samhällslivet. Detta är ettcirkelresonemang som inte riktigt går ihop.Jag tycker, fru talman, att debatten i denna känsli-ga fråga faktiskt har börjat bli litet mer konstruktiv.Den bannlysning som jag från början talade om har pånågot sätt börjat att lätta. kan , omjag förstod honom rätt, t.o.m. tänka sig att öppna enmarknad för hushållstjänster om det är en åtgärd i enlågkonjunktur. Jag vänder mig dock litet grand emotdet statiska betraktelsesättet. Om man som ung ochmer eller mindre välutbildad går in i detta, så är manfast. Då är man evigt förlorad för den svenska hög-teknologin, som behöver välutbildade människor.Jag tycker, , att vi måste kunna sepå det här ur ett mer dynamiskt perspektiv. Mankommer in på arbetsmarknaden, och upptäcker kanskeatt man har nya koncept som entreprenör på det härområdet. Man går vidare. Se inte hemtjänster påsamma sätt som mellankrigstidens pilsnerfilmer meddess hembiträden gjorde. Jag tror att detta kan bli enny marknad med nya möjligheter också för välutbil-dade, unga människor.Göran fäste sig vid att jag nämnde nu-tidsmänniskornas problem. Han trodde då att jaguteslöt den ensamstående mamman som kommer hemmed sina konsumkassar till de barn som kanske harvarit ensamma hemma. Det är precis tvärtom! Vad ärdet som, i föreställningsvärld, sägeratt inte just den kategorin skulle kunna få möjlighetatt ha en ungdom till hjälp i sitt hushåll under ett antaltimmar per dag? Jag menar att det här är självagrundbulten. Vi skall ha en subvention, som gärna kanvara graderad på olika sätt för olika behov. har ju själv varit inne på detta i fördelnings-politiska resonemang.Jag tycker att det är bra att debatten har börjatmen, fru talman, det finns uppenbarligen väldigtmycket kvar när det gäller att hitta nyanserna ochmöjligheterna till att öppna denna enorma sektor. Därhar vi inte, som på många andra områden, en undan-trängningseffekt när nya människor släpps in och fårta sina första steg på den arbetsmarknad som alldelesför många är utestängda från.Anf. 17 BO ()Fru talman! Det är förvånande att höra hur ivrigtUlla slår vakt om de högavlönades ochprivilegierades situation. Den samlade vänsterns sam-hällsmodell, främst företrädd av menockså förespråkad av Socialdemokraterna, innebärju faktiskt att den som tjänar tillräckligt mycketalltid kommer att ha råd att trots de höga skatternaskaffa sig både det ena och det andra i form av tjäns-ter.För de människor som inte har så höga inkomsterinnebär de höga skatterna att de är utelämnade åt attdet offentliga skall klara allting. De har inga andraalternativ att välja. Om det offentliga, vilket tyvärr harvarit fallet , inte klarar sina uppgifter,och inte klarar att uppfylla de långtgående löften sompolitiker som ställer ut, är det natur-ligtvis just de människorna som inte klarar sig. Väns-terns modell innebär alltså att man inte vill tillåtaandra att göra det som de rika alltid har råd att göra.Göran talade om sina ambitioner och mål.För mig är det två saker, om jag försöker förkorta dethela, som är väldigt viktiga när det gäller jobben iframtiden. Vi skall ha ett samhälle som fungerar så attlångtidsarbetslösheten elimineras. Man skall aldrig,om man tappar ett jobb eller kommer ut från en ut-bildning, känna att det inte finns chans att inom rimligtid få ett jobb, ett nytt jobb eller ett första jobb. Detmålet tycker jag är väsentligt.Det måste också vara en målsättning att jobben ärså högavkastande som möjligt om man mäter det iform av arbetsinnehåll och lönebetalningsförmåga.Detta är ganska givet, men vi har tyvärr en bit kvartills vi kommer dit.Det gäller att ta så snabba steg som möjligt ochgenomföra åtgärder som har med utbildningens kvali-tet och omfattning. Det gäller också att vidta åtgärdersom har med arbetsmarknadsregleringen och beskatt-ningen samt inte minst budgetsaneringen att göra.Att nu vidta åtgärder som sätter i gång processenär ju viktigt. Därför förstår jag inte varför finansmi-nistern förvägrar ett antal arbetslösa möjligheten att fåde jobb som en öppning av hushållssektorns efterfrå-gan på tjänster skulle innebära. Man skulle inled-ningsvis kunna sänka skatten på arbete i denna sektor.Finansministern öppnade dörren litet grand påglänt - förvånansvärt nog, men ändå - genom att sägaatt man som en konjunkturpolitisk åtgärd kanskekunde fundera över detta. Våra ambitioner är litethögre än så. Men bortsett från det - ta då vårt förslagom en skattereduktion på på ett antal specifice-rade tjänster. Gör det inledningsvis tidsbegränsat. Detfår faktiskt inte några statsfinansiella konsekvenser,därför att ingen redovisar den typen av arbeten.Den möjligheten finns alltså. Ta vårt förslag, GöranPersson!Anf. 18 ()Fru talman! förstår inte mitt resone-mang. Han tycker att det är ett cirkelresonemang. Omde arbetslösa nu får jobb, har de inte råd att efterfrågahemtjänst, säger han. Det är ju precis vad det handlarom, därför att lönen som hembiträde är så pass lågoch kommer fortsättningsvis att vara låg. Då erbjuderMats i stället en graderad subvention för attockså en ensamstående kvinna skall få möjlighet tillhjälp i hemmet.Då vill jag påminna om att exempelvissänkningen i socialförsäkringarna kommer att innebä-ra att många kvinnor hamnar under socialbidragsnivånpå . Då kommer det knappast att finnasutrymme för att kunna efterfråga tjänster.Det här är lösningen för unga välutbildade männi-skor, säger . De som tjänar mycket skallalltså kunna köpa sig dessa tjänster tycker ,och talar om den förenade vänstern närdet gäller hemtjänst och den ideologi som vi faktisktstår för i frågan. Han vill också sänka skatterna. Jagkan hälsa att om vi skallvara med och sänka några skatter, så skall det leda tillnya arbeten. Vi vill inte subventionera lågproduktivtarbete. Det tycker jag att även bordekunna ställa sig bakom.Anf. 19 ()Fru talman! När jag talar om vad som normalt harutförts och utförs av män och vad som åtminstoneoftast har utförts av kvinnor, så är det bara ett konsta-terande. Det gläder mig att jag får tillfälle att tala omför finansministern att det ligger långt ifrån minapersonliga värderingar.Kasta bara ett öga på ett bygge. Om inte byggjob-barna till består av män så är det välnästintill i alla fall. Se på hushållssektorn i dess gamlatappning och dess förlängning in i den offentliga sek-torn med liknande arbetsuppgifter som har betalats avden offentliga sektorn. Vilka är det som utför arbets-uppgifterna? Till största delen är det ju faktiskt kvin-nor. Detta är ett konstaterande hämtat från verklighe-ten och inte ett uttryck för mina värderingar.Jag beklagar att finansministern avfärdar dettaområde som olämpligt för ungdomssatsningar. Hanuttryckte sig, som jag uppfattade det, något nedlåtan-de om den typen av arbete som det är fråga om inomhushållssektorn. Det är ju i så fall att uttrycka signegativt om de kvinnor som bakåt i historien har ut-fört detta arbete och alla de kvinnor som finnsinom offentlig sektor. Hur kan dessa arbeten var såvärdefulla och så bra, som jag tycker att de är, om deär så dåliga om de utförs inom den privata sektorn?Jag är också förvånad över och beklagar det bris-tande engagemanget i svaret på interpellationen. Nå-got engagemang för de arbetslösa och för alla dearbetslösa ungdomarna finner man inte i svaret. Ävenfinansministerns hjärta måste väl ändå klappa fördessa?Finansministern gör det alldeles för enkelt för signär han med några svepande formuleringar avfärdardet kristdemokratiska förslaget om en ungdomsskatt-sedel som en del i att komma till rätta med de pro-blem som vi har. Det är ändå positivt att få en bekräf-telse på att vi skulle kunna göra något inom konjunk-turpolitiken på det här området. Det är också det somvi nu efterlyser. Vi har sagt att frågan skall ses utifråndet perspektivet.Jag undrar då om finansministern delar MonaSahlins bedömning att de gamla metoderna inte längrefungerar och att vi måste hitta nya.Anf. 20 Finansminister ()Fru talman! Brist på engagemang, sade . Det är nog rätt beskrivet vad gällermin hållning i den här frågan, men naturligtvis intenär det gäller ungdomsarbetslösheten. Men den lös-ning som Frebran och presenterar känner jagmig emellertid inte engagerad i. Jag tror nämligen attden leder fram till att man låser fast många ungdomari verksamheter där de får väldigt svårt att hävda sig påen framtida arbetsmarknad. Det kommer att varaflickor med kort utbildning som kommer att träffas avde åtgärder som Frebran och - säkert i bästavälmening, men ändock - kommer att servera dem.Därför känner jag verkligen inte något engagemang iden här frågan utifrån utgångspunkten att jag skulleglädjas åt den. Jag ser faror i förslaget. Därför har jagförsökt att vara tydlig på den punkten.När det gäller arbetsmarknadspolitiska insatser harjag sagt att ungdomar lika gärna som de går arbetslösakan göra insatser på det här området - omde nu inte är motiverade för en utbildning eller någotannat. Möjligen kan man gå så långt. Men när ar-betsmarknaden väl kvicknar till, vilket den ju gör närkonjunkturen svänger, vet vi att ungdomarna är desom först kommer att få jobb. Kvar blir en restgruppungdomar som saknar utbildning. Att hänvisa dem tillden här typen av arbeten tycker jag är att svika ung-domarna. I ett kort perspektiv kan jag möjligen tänkamig en insats. För att långsiktigt skapa en ny arbets-marknad tror jag inte på den lösningen. Det leder framtill nya klasskillnader i samhället, och dem tänker jaginte medverka till.Jag tror att skall vara försiktig när hansäger: Varför inte säga att det är den ensamståendemamman som skall ha den här typen av insatser? Hantalar om en momssänkning på tjänster. Förespeglaingen person att man med hjälp av en momssänkningpå tjänster skall kunna hamna i ett läge där tjänsternablir så billiga att en person som redan nu lever påexistensminimum skall ha förmåga att efterfråga dem.Det är att faktiskt sända ut budskap som inte motsva-ras av verkligheten.Slutligen, fru talman, har jag varit noga med attunderstryka att det inte finns någon anledning attnedvärdera det arbete som utförs i hemmet. Vi harockså en stor sektor där vi fördelar den typen av insat-ser med hjälp av fördelningspolitiska kriterier, exem-pelvis via . Det är värdefulla insatser. Vivänder oss emot att man låser fast ungdomar i verk-samheten, därför att man med skattemedel subventio-nerar det hela och inte ger ungdomarna andra alterna-tiv. Det vill vi inte medverka till.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1995/96:30 om be-skattning av bilförmånAnf. 21 Finansminister ()Fru talman! har i en interpellation frå-gat mig när regeringen beräknar att överlämna enproposition om en miljövänlig beskattning av bilför-mån. Han har vidare frågat vilka oöverstigliga admi-nistrativa svårigheter det är som beredningsprocessenblottlagt. Slutligen har han frågat mig om jag serdagens tjänstebilsbeskattning som en del av den statli-ga industri- och näringspolitiken.I tillväxtpropositionen (1995/96:25) har regeringenaviserat en översyn av vägtrafikens samlade beskatt-ning omfattande såväl lätta som tunga fordon. Där-emot bör enligt regeringen beskattning av bilförmåninte aktualiseras i detta sammanhang.En arbetsgrupp inom har gjort enöversyn av reglerna om beskattning av förmånsbil.Syftet har varit att försöka uppnå en mer korrekt be-skattning och positiva miljöeffekter.Möjligheterna att uppnå ett större samband mellanden faktiska privata körsträckan och förmånsvärdet idet enskilda fallet har studerats. Det har dock inteframkommit någon metod för en sådan förmånsbe-skattning som inte är förenad med påtagliga nackdelarav bl.a. administrativ art.En koppling till verkligt antal privat körda milmedför administrativa nackdelar, eftersom det krävsen omfattande dokumentation för att den privata kör-sträckan i praktiken skall kunna fastställas och kon-trolleras. Förutom en större administration hos ar-betsgivarna och förmånstagarna skulle det kräva öka-de insatser från skattemyndigheterna i kontrollhänse-ende. Dessa förhållanden måste beaktas och vägasmot kravet på rättvisa och positiva miljöeffekter.Någon beskattningsmetod som ger önskvärda effektermen som inte är förenad med påtagliga administrativaeller andra nackdelar har inte kunnat konstrue-ras.Även andra möjliga åtgärder att skapa sambandmellan bilens miljö- och trafiksäkerhetsegenskaperoch förmånsvärdet har utretts av arbetsgruppen. Attinom ramen för en schablonbeskattning skapa ettsamband mellan å ena sidan förmånsvärdet och åandra sidan bilens miljö- och trafiksäkerhetsegenska-per är i och för sig möjligt. Men eftersom miljö- ochtrafiksäkerhetsfaktorer i detta sammanhang i viss månstår i motsatsförhållande till varandra tenderar de attjämna ut varandra, och förmånsvärdet skulle i detenskilda fallet förändras endast marginellt.Dessutom skulle införandet av miljö- och säker-hetsfaktorer i inkomstskattesystemet strida mot dengrundläggande principen om en neutral beskattning.Principen innebär att beskattningsresultatet bör blidetsamma oavsett om den anställde får lönen i pengaroch köper sig förmånen eller om han eller hon fårförmånen direkt av arbetsgivaren. Avsteg från dennaprincip bör göras endast om starka skäl talar för det.När en förmån - som fallet är med bilförmån - värde-ras efter schablon, är det ofrånkomligt att förmånen idet enskilda fallet kan bli under- eller övervärderad.Men för den som kör 1 privat ärreglerna neutrala.Jag är således inte beredd att lägga fram förslagom ändrade beskattningsregler som medför påtagliganackdelar av administrativ art eller strider motgrundläggande skatterättsliga principer.Däremot, om entydiga uppgifter visar att den ge-nomsnittliga privata körsträckan för bilförmånshavareär längre än 1 , kan det finnas anled-ning att justera schablonen i motsvarande mån.Slutligen vad avser frågan om jag ser tjänstebils-beskattningen som en del av den statliga industri- ochnäringspolitiken vill jag kommentera den med följan-de. Tjänstebilsbeskattningen är en del av inkomstbe-skattningen. Syftet med reglerna är enligt min meninginte att tjäna som industri- eller näringspolitiska in-strument. Men det är ofrånkomligt att reg-lerna ger effekter inom områden som t.ex. bilförsälj-ningen och bilindustrin.Anf. 22 ()Fru talman! Jag vill tacka finansministern ocksåför det här svaret.Politik är ju det möjligas konst. Politik kan vara ettsätt att mobilisera människors drömmar och vilja attknyta band med den tekniska utvecklingen för attbidra till bättre förutsättningar för människor ochfamiljer och, inte minst, för vår miljö.När nu kallas till högre uppgifter ärdet intressant att granska hans första distinkta uttalan-de till landets miljövänner, för det är vad det härhandlar om.Erbjuds vi någon vision i svaret på interpellatio-nen? Knyts det några band med den tekniska utveck-lingen? Nej, , det är ett tämligen tröttaktstycke som tjänstemännen har stuckit i handen påfinansministern. För att alludera på en valaffisch frånförra årets valrörelse säger jag: kanbättre än detta!Snart sagt kan vi läsa om och se på TVhur den nuvarande utformningen av förmånsbilbe-skattningen går stick i stäv med allt vad skattemässigrenlärighet, miljöomsorg och konsekvens heter. Dethandlar helt enkelt om en pinsamhet i vår miljölag-stiftning som helhet. Svensk industri beläggs medEuropas tyngsta miljöskatter. Det är, om man får troGöran , lätt som en plätt att avveckla kärnkraf-ten . Där är det inte tal om administrativanackdelar! Men på just detta område dominerar nack-delar och ökade insatser från myndigheterna. Någonmetod som inte är förenad med påtagliga administra-tiva eller andra nackdelar har inte kunnat kon-strueras - resignerar.När man hör sådant går tankarna kanske främsttillbaka till , då konservativa krafterinom industrin bara sade: Det går inte! Jag minns t.ex.att det i fram till efter mitten av 80-talet varomöjligt att montera katalysatorer på bilar. Det hardet i gått att göra sedan 1975.Det går inte, heter det. Jo, det går, !Människors miljöuppfattningar kan kanske ses somstörande inslag i vissa av korri-dorer, precis som vissa företag såg miljömedvetnakonsumenter som störande. Men det var konsumen-terna som till slut fick rätt. tycker jag att det ärdags att vi krossar myten om det omöjliga i att få tillstånd en miljöanpassad och rättfärdig beskattningockså av förmånsbilarna.Inte mindre än 1,5 miljoner personer får fak-tiskt ersättning från sina arbetsgivare för att utnyttjaegen bil i tjänst. Den dokumentation som de svens-karna klarar av skulle alltså inte 200 000 andra svens-kar som har förmånsbilar klara av. Jag tycker att väl-digt mycket i stället talar för att just de människornahar särskild erfarenhet av, och kanske t.o.m. fallenhetför, redovisning. Det finns fristående undersökningarsom visat att det är möjligt att förändradagens system.Göran har rätt i att det här med förmånsbi-lar i första hand är ett lönearrangemang. Då är detnaturligt att det ställs just krav på redovisning. Helamarknadsekonomin bygger ju på att det faktiskt ärvärt att registrera och dokumentera.Den här debatten är kanske litet konstlad. Dennakammare har ju från regeringen beställt ett förslag ny och miljöanpassad beskattning. Såvitt jag för-står har och på sig. Det bör med andra ordvara avklarat innan flyttar till Rosen-bad att efterkomma uttryckliga uppmaningatt också presentera ett nytt skatteförslag. Detta ärkanske en liten uppgift för , som ärkänd för sin klarsyn, handlingskraft och förmåga tillomprövning.Jag tror att här kanske mer än annars gäller att detär handlingen, inte talet, som fäller avgörandet. Allt-så: Välkommen tillbaka till i denna frågamed ett konkret förslag, vilket har beställt!Anf. 23 ()Fru talman! Precis som har jag en delkritiska synpunkter på finansministerns interpella-tionssvar. Dels tycker jag att de besked som där gesdåligt svarar mot beställning av ett nyttbeskattningssystem när det gäller förmånsbilarna -det framgick ganska tydligt att det skulle vara ettmiljöanpassat system. Dels dokumteras i svaret ettointresse för att lösa de miljöproblem som är förknip-pade med förmånsbilarna och användningen av dem.Om man ser till koldioxidproblemet, som är ett avvåra stora miljöproblem, är trafiksektorn för svenskdel den viktigaste källan att angripa.Förmånsbilarna utgör av den totala fordons-parken men står för av vägtrafikens koldioxidut-släpp. Detta kan man utläsa av offentlig statistik, ochman kan också mycket väl dra slutsatsen att för-månsbilarna körs mycket.Själva systemet för beskattningen, med den scha-blonregel som finansministern hyllar, är utformat såatt marginalkostnaden för privat körning i alla lägenär . Detta gör att det inte finns någon somhelst styrmekanism i modellen. En sådan styrmeka-nism skulle jag vilja att det fanns i beskattningssyste-met.Vi vet att den största koncentrationen av för-månsbilar finns i våra storstadsområden. Det är ocksådär vi gör de största satsningarna med skattemedel föratt utveckla kollektivtrafiken. Men hur skall kollektiv-trafiken kunna konkurrera med ett trafikslag somförmånsbilarna, som har en marginalkostnad på noll?Självklart blir det ingen sådan konkurrens. I ställetkommer förmånsbilarna att rulla i oförminskad om-fattning oavsett hur de kollektiva trafiksystemenbyggs ut, just därför att det inte finns någon marginal-kostnad.Det blir heller ingen marginalkostnad om manhöjer schablonen, som antyder i sittinterpellationssvar. Bristen i hela det här systemetkvarstår, dvs. att marginalkostnaden fortfarande ärnoll.Jag nämnde storstadsområdena och konkurrensenmed kollektivtrafiken. Man kan också utläsa av all-mänt tillgänglig statistik att av alla resor underrusningstid i t.ex sker med för-månsbil. Det är alltså inte något litet problem vi talarom, särskilt inte i de här regionerna.Jag vill också i likhet med ifrågasättapåståendet att det skulle innebära oöverstigliga ad-ministrativa problemen att hantera ett system därförmånsvärdet ställs i relation till den privata an-vändningen. Det är, precis som sade,väsentligt många fler anställda som kör medegen bil i tjänsten än som har förmånsbil. För demsom kör egen bil finns ett krångligt redovisningssys-tem. I de allra flesta avtal ligger den ersättning manfår när man kör egen bil i tjänsten på ,varav en del, , är skattefri.Resterande del skall betraktas som löneförmån påvilken det skall betalas in sociala avgifter och drasskatt. Det är alltså ett ganska krångligt och administ-rativt tungt system.Det är ungefär 1,5 miljon löntagare som berörs avsystemet, men det finns 200 000 tjänstebilsinnehavarei vårt land. Att redovisa tjänstebilsresorna kan inte pånågot vis administrativt vara krångligare än att hante-ra redovisningen av körning med privat bil i tjänsten.Jag för min del vägrar därför att acceptera att dettaskulle vara ett oöverstigligt administrativt problem.Fru talman! Jag tycker att det är självklart att be-skattningen av en förmån skall stå i relation till för-månens värde, dvs. skatten på en sådan förmån somtjänstebilen utgör skall stå i relation till hur mycketman använder den privat. Det är ju det som är förmå-nen i det hela.Jag vill fråga finansministern: Vad är det för fel påprincipen att skatten skall stå i relation till omfatt-ningen av förmånen?Anf. 24 ()Fru talman! Den här frågan är uppenbarligen bådekänslig och viktig. Den är viktig i sak, av miljöskäloch en rad andra skäl, men den är också viktig som ensymbol. Törs vi som politiker fatta beslut som ocksådrabbar välsituerade och väletablerade män? Jag villtravestera en annan valaffisch och säga: Jag törs, mentörs finansministern?Det är helt uppenbart att har gett ett så-dant här uppdrag. Det har inte fullföljts, vilket bordeha skett för länge sedan. I tillväxtpropositionen stårdet att det skall göras en samlad översyn i vilkenförmånsbilarna inte ingår. I frågestunden den 15 no-vember, alltså för knappt en månad sedan, anfördefinansminstern att detta bl.a. berodde på att frågan omförmånsbilar inte kunde försinkas så mycket somskulle bli fallet om man tog ett samlat grepp.Nu kan jag faktiskt inte tolka det här svaret på nå-got annat sätt än att det inte är på väg något förslagöver huvud taget. Någon annan skall på något otvety-digt sätt först bevisa att den genomsnittliga körsträck-an är längre än 1 innan ett förslag över huvudtaget kan komma på tal. Det tycker jag är väldigtkonstigt.Det är ostridigt att förmånsbilssystemet är för-månligt för en mycket stor grupp. Det är också detsom är orsaken till att man väljer att ha en förmånsbil.Vore det inte förmånligt skulle de allra flesta inte ta uten förmånsbil.Att kraftigt förändra systemet är bra för miljön,jämställdheten, statsfinanserna och faktiskt också, trorjag, tillväxten.I stället ser man uppenbarligen bara det svåra ochdet administrativt krångliga. Det sägs vara svårt attredovisa de privata förmånerna, trots att det i mångaandra sammanhang på , Finansdepar-tement och andra myndigheter finns en fullständigtoändlig tilltro till människors förmåga att lämna upp-gifter. Så är det t.ex. när det gäller resor i tjänsten.Som har nämnts här är det väldigt mångauppgifter som krävs in. Man tror att folk klarar av detoch att kamrerer, ekonomichefer och andra har full-ständig förmåga att hålla reda på detta i bokföringen.I andra sammanhang beskattas man ju för denfaktiska förmånen, hur svårt det än är, när uppgifterom denna finns.När det gäller förmånsbilarna, fru talman, finnsalla uppgifter i företagens bokföring. Åtminstoneborde de finnas där.Alla vet att det mest är högavlönade män som harförmånsbil, att man har förmånsbil därför att det är enförmån och att man inte har någon lust att lägga utpengar vare sig på dyra tunnelbaneresor när man skalltill jobbet eller på dyra flygbiljetter när man skall åkapå semester, när förmånsskatten väl är betald.