prot · GI09112 · 1995-05-31 00:00:00 — Det framgår också av gransknings-betänkandet att den kritik som vi riktar mot det här fallet verkligen är befogad.Jag tycker att litet för lättvindigtgår förbi åtminstone en del av problemet, nämligendet faktum att inhopp ochdet sätt som han uttryckte sig på innebar att JK kom ien besvärlig situation i en pågående domstolsprocess.Det kan man inte bara helt sonika gå förbi. Som fram-går av vår skrivning i granskningsbetänkandet är deten väsentlig del i det här sammanhanget.Håkan vet i konstitu-tionsutskottet att vi faktiskt ser ganska allvarligt påom statsråd springer i väg och kommer med ogenom-tänkta påståenden i ett läge när det pågår dom-stolsprocesser. Det har säkert lärtsig . Därförmenar jag att man inte kan gå förbi detta hur lättvin-digt som helst.Jag har för gjort klart att CarlBildts uttalande på borggården mycket väl kan hapåverkat domstolsprocessen.Anf. 55 () replikFru talman! Jag skall inte än en gång gå in på KurtOve val av spydigheter. Jag konstaterarbara att jag inte ser något underligt i att man gör an-mälningar även på områden där det visar sig att detinte riktigt finns ett ordentligt underlag för att riktakritik. Det är det som är idén med den här proceduren.Man har en känsla av att någonting kanske bordeutredas närmare och så gör man en anmälan.På det sättet är förhoppningsvis varje anmälan inågon mening allvarligt avsedd. Man bör då ocksåkunna medge att grunden för anmälan är svag om denvisar sig vara svag.Jag kan inte dra någon annan slutsats än att det ärprecis det som är konsekvensen av det material somhar framkommit och de allmänna omständigheter somjag och har berört. Uttalandena hadeallmän karaktär. Det var inte fråga om några detaljer.Uttalandena handlar om ett land som inte ens existerarlängre.Metoden att dra upp 70-årssekretessen i dettasammanhang är mycket konstruerad. Det gäller natur-ligtvis även de andra aspekterna i det här ärendet. Jagvidhåller mycket bestämt att det här ärendet har dragav politiska efterslängar som jag inte tycker hör hem-ma i det här sammanhanget.Anf. 56 ()Fru talman! Jag kan hålla med sålångt att man naturligtvis inte skall driva en anmälanvidare om man lämnar in en granskningsanmälan ochdet sedan visar sig att det inte finns något fog för detsom låg bakom anmälan. På den punkten är HåkanHolmberg och jag överens.Men i det här fallet tycker vi ju faktiskt oss hafunnit att det fanns skäl att fullfölja den här gransk-ningsanmälan. Jag anser nog att vi har fått tillräckligtmed stöd för den ståndpunkten i de svar som justitie-kanslern gav när han var i utskottet och svarade påfrågor. Det framgår klart och tydligt av vårt gransk-ningsunderlag att det pågick en domstolsprocess närCarl Bildt gjorde sina uttalanden på borggården. Jaghar väldigt svårt att förstå att man kan komma tillnågon annan slutsats än att ett sådant svepande utta-lande som har medgivit att han har gjortoch som sedan leder till missförstånd kan ha påverkatdomstolsprocessen.När man verkligen finner skäl för att rikta kritikmot det som har förevarit är det väl inte så konstigt också fullföljer en granskningsanmälan. Somgranskare har man ju skyldighet att göra detta.Brev till president(avsnitt 11.2)Anf. 57 ()Fru talman! Den här frågan kom vi att beröra re-dan i den inledande debatten, varför jag skall försökafatta mig mycket kort, och kanske kan jag t.o.m. sparain eller annan minut, vilket kanske kan behövas.När det gäller brevet till Jeltsin från statsministerBildt kan jag bara konstatera att det inte finns skäl attrikta någon konstitutionell anmärkning mot den förrestatsministern. Brevet har blivit föremål för en absolutkorrekt beredning. och Stats-rådsberedningen har varit inkopplade, och ävenmånga andra - ett tiotal personer, har det sagts - harvarit inblandade.Sedan uppstår frågan om ärendet skulle ha dragitsi eller inte. Jag har redan förut påpe-kat enkla fakta. råkade säga att frågan hadeberörts . Detta orsakade en viss för-virring hos oss, men det klarlades sedan att det varden som avsågs. Det är mänskligt att på dethär sättet missa ett datum. Det som avsågs var alltsåden och inte den 9 september.Det blev då också klart att ärendet hade berörts iUtrikesnämnden, och fanns det några oklarheter bordedet, som jag har sagt förut, inte ha varit särskilt svårtför vare sig eller vem det nu var som var berörd, att begära ytter-ligare upplysningar.Man kan också konstatera att den stora tvistefrå-gan är 10 kap. 6 § regeringsformen, där det sägs attärenden av större vikt i utrikespolitiskt hänseende börbli föremål för överläggningar i . Såär fallet om nya frågor dyker upp, men det här varalltså inte någon ny fråga, utan detta var ett led i denpågående dialogen om bl.a. ubåtskränkningarna ochdärför inte en fråga som med automatik skall kommaupp i Utrikesnämnden.Det finns alltså inte någon anledning att i det härsammanhanget framhärda i någon kritik mot den förrestatsministern.Fru talman! Jag ber så att få yrka bifall till reser-vation nr 5. För ordningens skull vill jag nu ocksånämna de andra reservationer som jag vill yrka bifalltill, så har jag det gjort. Det gäller reservation nr 1,som det redan har yrkats bifall till. Det gäller ocksåreservation nr 9, nr 10, nr 11 och nr 13.Anf. 58 ()Fru talman! Det brev som för ganskaprecis översände till den ryske presiden-ten var, , faktiskt intevilket brev som helst. Det var i själva verket från bådesäkerhetspolitisk och utrikespolitisk synpunkt ettmycket betydelsefullt brev. Detta tror jag att BirgerHagård skall hålla i minnet.Den 1 mars 1994 kom ÖB:s rapport till regeringenom misstankar om fortsatta kränkningar av svensktterritorialvatten också . Om ÖB:s uppgif-ter var korrekta skulle det innebära att Jeltsin hadeövergett den avsiktsförklaring om att stärka fredenoch säkerheten i och öka förtroendet mellanstaterna som han och Bildt ställt sig bakom i februari1993. Jag kan förstå om Bildt i det läget kände ettbehov av att på ett lämpligt sätt meddela ryssarna på den svenska sidan var besviken och irriteradöver vad ÖB hade rapporterat.Det var när Bildt bestämde sig för att kopplasamman de här två sakerna, dvs. hur ubåtssamtalenfortsättningsvis skulle bedrivas och reaktionen påÖB:s rapport, som det planerade brevet fick sin spe-ciella karaktär. Detta tycks helt haförbisett. Då fick det, som det står i granskningsbe-tänkandet, en annan och högre dignitet. Jag vill, Bir-ger Hagård, hävda att ett brev med det här innehålletblev ett viktigt utrikespolitiskt dokument, som intebara angick den dåvarande regeringen utan ocksåangick den svenska riksdagen.Birger Hagård sade att det inte fanns skäl för nå-gon konstitutionell anmärkning i det här samman-hanget. Jag vill då påminna om att vifaktiskt har regler om hur regeringen bör förfara isådana här situationer. Enligt 10 kap. 6 § regerings-formen skall regeringen fortlöpande hålla underrättad om de utrikespolitiska förhål-landen som kan få betydelse för riket. Det står där attregeringen skall överlägga med nämnden i alla utrike-särenden av större vikt men också att man skall över-lägga om sådant som kan få betydelse för riket.I det här perspektivet framstår det enligt min meningnärmast som en naturlig sak att Bildt borde ha tagitupp i sina överväganden kring brevet till . Det fanns faktiskt, ,ett alldeles utmärkt tillfälle att göra detta, och det varden , dvs. före den tidpunkt då bre-vet färdigställdes och undertecknades av den beredningsprocess som vi har haft i konsti-tutionsutskottet vet vi att det här brevet inte kom tillpå en enda dag. Brevet hade förberetts väldigt länge.När Utrikesnämnden sammanträdde fannsdet alltså så att säga att spela på. Då hadeCarl Bildt utomordentliga möjligheter att presenterainnehållet i brevet.Birger Hagård kan knappast förneka att brevetfrån till formulerades väldigtskarpt, rent ut sagt provocerande, i den del som be-rörde de eventuella kränkningarna av svenskt territo-rialvatten. drar sig ju faktiskt inte för attange nationaliteten på de kränkande ubåtarna.Carl Bildt skriver att "ansvaret för denna verk-samhet kan ligga i olika kvarvarande ex-sovjetiskastrukturer eller aktionsmönster". Det var minst sagtdjärvt av att skriva på det sättet, inte minstmed tanke på hur svår nationalitetsbestämningen avundervattensfarkoster har varit och är,den bakgrunden var det faktiskt inte svårt atträkna ut att den ryska reaktionen på brevskulle bli ytterst våldsam. Vi vet nu också att det blevså. Det är uppenbart att Bildt insåg att han givit sig inpå något som allvarligt kunde störa relationerna mel-lan och Ryssland.Jag måste också säga att det framstår som ytterstmärkligt att Bildt när han möter ibörjan av augusti, , försitter chansen attförtroligt meddela de andra partierna vad som faktiskthade förevarit. Han hade ju då redan några veckortidigare fått Jeltsins svarsbrev.I säger han bara i förbigåendeden att det har förekommit en kontakt medJeltsin, utan att nämna att brev med mycket specielltinnehåll hade utväxlats mellan honom och den ryskepresidenten. Jag tycker att borde med-ge att det är ett oerhört konstigt förhållande att CarlBildt då bara i förbigående talar om en kontakt, närbrev med ett så här viktigt innehåll hade sänts i vägoch ett svar hade erhållits. Att han inte på ett förtroligtsätt tar upp detta när sammanträderden är ett utomordentligt märkligt förhållan-de, som knappast kan försvaras av någon annan änjust , , av Bildts underlå-tenhet blev faktiskt att den nya socialdemokratiskaregering som tillträdde efter valet i september 1994inte kände till vad den förra regeringen hade delgivitden ryska ledningen i form av anklagelser, som senaret.o.m. visat sig vara ogrundade. Det skall vi inte hellerglömma bort.Det var faktiskt först som densocialdemokratiska regeringen fick klart för sig att detfanns en brevväxling mellan Bildt och Jeltsin som varav allra största betydelse för relationer tillRyssland.Ett enigt utskott, med undantag för ,har förklarat att Bildts agerande var olämpligt och atthan borde ha överlagt med i ärendet ienlighet med bestämmelserna i regeringsformen. Jagtycker, uppriktigt sagt, att det hade varit snyggt omockså hade ställt sig bakom en sådanskrivning. Jag tycker att det är mycket starka argu-ment som förelegat när alla partier utom moderaternahar enats om utskottets majoritetsskrivning.Anf. 59 () replikFru talman! Jag upprepar att det här är 10 kap. 6 §regeringsformen som här är aktuell och som stridenstår om. Var det fråga om ett ärende av större vikt?Var det något nytt som hade inträffat? Var det någotsom borde ha föranlett ett särskilt inkallande av ? Hur frågan i detalj bereddes före den 20maj känner vi inte till, men det fanns naturligtvisfullgoda skäl till att man inte tog upp detta den 20maj.Skulle då särskilt ha inkallats?Kanske menar att så skulle haskett. Statsministern gjorde en annan be-dömning. Så skulle inte behöva ske. Han berördesedan brevet . Det hade varit mångainvolverade, och inte heller någon annan tycks hatagit upp det.Mot denna bakgrund kan jag inte se annat än attdenna kritik är ogrundad.Anf. 60 ()replikFru talman! I och för sig skulle man måhändakunna låta det bero med vad som har sagts, men jagmenar att situationen är allvarligare än så. Det ärfaktiskt så att det finns ett mönster i på det utrikespolitiska området som ocksåär anmärkningsvärt. Han försöker att leka med utri-kespolitiken i en egen ringhörna, utan att blanda innågra andra partier, som om utrikespolitiken med CarlBildt som statsminister skulle vara en enskild moderatfråga.Vi vet nu genom det material som finns att det vardåligt beställt också med hur man inom den borgerli-ga regeringen i övrigt hanterade den här frågan. Manhar sagt att inte fick veta någontingdärför att han var bortrest vid tillfället. Men man vetatt brevet förbereddes , ochBengt kan omöjligt ha varit borta så långtid. Också det förhållandet är mycket märkligt.Att inte heller har fått någon in-formation är också välbekant. Han har ganska klartsagt till pressen att om han hade vetat vad som stod ibrevet, skulle han ha reagerat. Det är baraatt beklaga att så att säga lekte med utri-kespolitiken på sin egen planhalva. Jag är ganskaövertygad om att om han hade visat det här brevetbåde för och för ,hade det fått en helt annan lydelse. Det hade kanskeinte ens sänts i väg.Anf. 61 () replikFru talman! Med tanke på alla dem som var in-blandade - det har talats om ett tiotal personer inomUtrikesdepartementet och Statsrådsberedningen, ochäven försvarsministern har blivit informerad - finnerjag det högst osannolikt att inte detta måste ha nåttockså de andra ledamöterna i regeringskretsen. Det äruppenbart att i varje fall kände till det.Bengt kan inte ha varit ovetande om det,och jag ifrågasätter om ens kan havarit ovetande om det.Man överlät väl måhända också - kanske bl.a. pågrund av obestridligen stora kompetens -rätt mycket av avgörandet till . 62 ()replikFru talman! Det som nu senast sagtstyrker egentligen bara det som jag sade ,nämligen att tyckte att utrikespolitikenvar något som de själva skulle hantera i regerings-ställning. Vi har inga dokument som tyder på att för-svarsministern har varit inblandad i sammanhanget,men jag accepterar det. Han var moderat. Det sägsockså att utrikesministern har varit inblandad i dethär, och det finns dokument som styrker det. Ocksåhon var, liksom , moderat. De andra behöv-de inte göra sig besvär.Jag tror att man av vad som har sagts kan läsa utatt och ingalundavarit nöjda med att sitta i en regering på sådana pre-misser.Jag tycker att det är ganska anmärkningsvärt attutrikespolitiken förvandlades till att vara ett slagsmoderat lekstuga i . Man lämnadeden svenska utanför. Man nonchalerade10:6 i regeringsformen.Denna diskussion har visat att det är en ytterstbeklämmande historia - i alla fall som hanterat den.Det är väl bara att med glädje notera att övrigapartier i ändå har varit överensom att det var olämpligt att inte dra detta brev i . Det fanns ändå så många möjligheter: imaj, innan brevet sändes i väg, eller närbrevväxlingen mellan Bildt och Jeltsin var klar.Mot denna bakgrund är det ännu märkligare attmoderaterna inte kunde vara med om den kritiskaskrivning som utskottet gjort.Anf. 63 ()Fru talman! Ärligt talat har större delen av dennadebatt redan förts i inledningsavsnittet. Jag vill egent-ligen mest sammanfatta det som jag tycker är detväsentliga ur mitt perspektiv.Det är självklart att regeringen sköter den praktis-ka utrikespolitiken, men det är viktigt att riksdagenhålls informerad. Det finns regler för detta i rege-ringsformen. Det finns såvitt jag förstår inga regler förhur information skall ske inom t.ex. en koalitionsre-gering, men däremot finns det regler för hur riksdagenskall involveras i viktiga ställningstaganden.Jag tror att det finns skäl att förankra ett och annatbrev och ett och annat ställningstagande utöver vadsom är absolut nödvändigt för att undvika att man,säkert oavsiktligt, glider in i en situation då det av enframtida regering kan anses tämligenöverflödigt att tala med ens om vä-sentliga ting.Frågan är naturligtvis vad som är väsentliga tingoch vad som är frågor av större vikt. Jag tycker att detfinns ett ord i den moderata reservationen som ärintressant, nämligen "automatik". Man konstaterar attdet som har förevarit inte med automatik leder tillslutsatsen att borde ha fått tillfälle attdiskutera detta.Jag kan respektera den slutsatsen, men just dettaordval innebär också att man öppnar för en annantolkning. Det är inte totalt fel att göra en annan tolk-ning. Vi gör en annan tolkning.Jag tror att det är viktigt att man gör det och försöker hålla den linjen inte minst därför att det,som vi var inne på i inledningsrundan, finns ett tidiga-re exempel på liknande brev. Breven är inte exaktlikadana, men de är jämförbara i viktiga avseenden.De har berört stora utrikespolitiska frågor där Sveri-ges ställningstagande, uppträdande, agerande och sättatt uttrycka sig har haft betydelse.Det är faktiskt mycket viktigt att man försökerhålla samma linje från det ena året och det ena brevettill det andra. Jag påtalade den brist som jag tyckerfanns i socialdemokraternas agerande för ett antal årsedan, då det förra brevet var uppe.Jag vill också få sagt att jag inte tycker att det du-ger att hänvisa till att det den gången ändå gavs ettsvar på en fråga i kammaren och att det skulle ersättadet som står i grundlagen om samråd i Utrikesnämn-den. Man kan inte låta en fråga ställd av en enskildledamot ersätta vad som är stadgat i regeringsformen.Parallellen är om inte exakt så ändå tillräckligtuppenbar. Det finns starkt underlag för att hävda attdenna typ av frågor bör hanteras med konsekvens frånett år till ett annat och inte förvandlas till en fråga omfärgen på den regering som för ögonblicket råkar sittavid makten.Anf. 64 ()replikFru talman! Jag skall egentligen inte förstöra Hå-kan sammanfattning på något sätt. Jag villbara på en enda punkt upprepa vad jag sade i ett tidi-gare sammanhang när det gäller det socialdemokratis-ka brevet från sedan.Det framgår - jag upprepar det , Hå-kan - att både utrikesminister och utskottet underströk att det hade varit enfördel om brevet hade presenterats i Utrikesnämnden.Jag vill ha detta noterat i protokollet.Anf. 65 () replikFru talman! Då får väl jag till protokollet läsa inslutorden i majoritetstexten , där det heteratt någon kritik mot regeringen inte är befogad. Detframstår ändå för var och en som läser detta och jäm-för från det ena året till det andra som att det görsolika bedömningar beroende på vem det råkar handlaom.Anf. 66 ()replikFru talman! Det är egentligen inte så märkligt,, eftersom man från regeringskanslietmedgav att det hade varit en fördel om brevet hadedragits i . Hade eller varförinte i utskottet sagt att brevet självfalletskulle ha dragits i och att utrikespo-litiken skulle ha skötts på ett annorlunda sätt hadeutskottets skrivningar kanske sett litet annorlunda utän vad de gör i dag.Anf. 67 ()Fru talman! Det mesta är kanske i och för sig sagti denna debatt. Men det vi har att granska är faktisktden dåvarande regeringens handhavande av 10 kap.6 § i regeringsformen. Där heter det att regeringen haratt informera om frågor som kan fåbetydelse för riket.Om man riktar ett brev till en annan stat som spet-sar till relationerna mellan och denna stat hardet naturligtvis betydelse för riket. Om man sedandessutom inte tar tillfället i akt och informerar om detta, vare sig då Utrikesnämndenträffas brevet sänds i väg eller då träffas efter det att brevet sänts i väg,ställer man i en position som är någotmärklig. Det är märkligt inte minst mot bakgrund avatt det inte var svårt att gissa att det fanns en viss riskför regeringsskifte, med tanke på hur opinionssiffror-na såg ut . Då fanns det nog anledning attinformera i kring detta.I sådana här fall gäller det att grannlaga informerariksdagens partier, eftersom alla partier har ett inter-nationellt kontaktnät och därmed också verkar i detta.Företrädare för riksdag skall inte behöva blipåhoppade av företrädare för andra länder i frågorsom har vikt för relationer med omvärlden,som de ju rimligen borde känna till, och vara heltokunniga om vad som har förevarit.Jag menar att det finns fog för den kritik som ma-joriteten i utskottet har samlat sig kring.Det visar att den moderata partipolitiseringen avKU verkligen är tillspetsad när man inte vill hagranskning av de moderata makthavarna. Det är ettfaktum.Anf. 68 ()Fru talman! Jag skall försöka att fatta mig kort.Frågan om brev till president grun-dar sig på en rapport från ÖB omviss undervattensverksamhet som enligt rapportenpågått ända . Undervattensverksamhetenvisade sig vara fråga om minkar. Den somkan litet grand om biologi och ekologi vet att minkar-na härstammar från Nordamerika.Carl Bildt skrev ett brev till Jeltsin. I brevet somvar väldigt väl förberett och som man jobbat medlänge i hävdar att undervat-tensverksamheten härstammade från , ochinte bara det. Det berodde också på vad, som hansäger, ex-sovjetiska strukturer som finns kvar.Det som utspelade sig under vattenytan i densvenska skärgården har varit en av de verkliga huvud-frågorna för svensk utrikespolitik under mer än ettdecennium. brev och relationermed och det tidigare är na-turligtvis helt avgörande för svensk utrikespolitik.Man kan bara se till vilken vikt som Försvarsbered-ningen som arbetar lägger vid just situationen iRyssland, vad som händer där ochvilka möjligheter de har att återuppbygga ett militärtförsvar som har raserats.Detta är naturligtvis en betydande fråga. Det gårinte att komma ifrån det. Därför spelar det faktiskt roll. I ett läge där vi i har ett val baranågon månad senare är det självklart att en ny tillträ-dande regering bestående av Socialdemokraterna ellereventuellt andra partier måste veta om hur relationer-na är med Ryssland.För mig känns det som en självklarhet att en nytill-trädande regering måste känna till hur relationerna ärmed vår viktiga stormakt i öster. Annars hamnar mani en helt ohållbar situation om det skulle överföras tillutrikespolitiken i dess helhet att varje nytillträdanderegering skulle börja från noll. Det är därför ingenslump att vi i vår grundlag har formuleringen av frå-gor av stor vikt i utrikespolitiken skall tas upp i så att alla partier i känner tillhur det står till med läget i utrikespolitiken.Jag menar att det särskilt efter det att ett svarsbrev där han reagerade mycketstarkt på brevet från den svenske statsministern visadesig att det blivit en känslig utrikespolitisk fråga sommåste tas upp i . Men görinte det. Han säger någonting i förbifarten om att enkontakt har ägt rum mellan och Sverige.Det gör att vi från KU, när vi rett ut den här situa-tionen, känner oss tvingade att rikta en ganska skarpkritik mot i denna fråga. Jag tycker ocksåatt det är bra att vi har fått en bred majoritet bakomden kritiken. Jag yrkar bifall till utskottets anmälan.Eu-frågor m.m.(avsnitten 12.2, 12.3 och 12.4)Anf. 69 ()Fru talman! Det är tre olika saker som vi hanterarunder detta ämnesblock som gäller EU. I en fråga harvi kunnat ena oss i utskottet, nämligen regeringensinformation om EES till riksdagen.Utskottet har där enats om en problematiserandeskrivning. Dåvarande och nuvarande med-lemskap i EU innebär en ny situation för . Detfinns problem och egentligen också brister att diskute-ra när det gäller hur information mellan regering ochriksdag skall försiggå för att det skall bli på bästa sätt.Vi som har svarat för anmälan har låtit oss nöjamed det, eftersom vi i är i ett arbete där vivinner erfarenhet. Men strävan måste naturligtvis varaatt stärka roll och position i arbetet inomEU.Däremot har det på två andra punkter inte gått attnå enhällighet. Där har man från ja-partiernas sidaicke velat gå med på berättigad kritik av regeringensagerande.Situationen 1993-1994 var att vi i stod in-för en folkomröstning om EU-medlemskap. Det gäll-de då att ge ett material till folket inför denna om-röstning som skulle präglas av allsidighet för att gemänniskorna möjlighet att ta ställning utifrån en kor-rekt och riktig information.Som ett led i detta ville regeringen tillsätta ett an-tal konsekvensutredningar som skulle utreda konsek-venserna av ett medlemskap. Men dessa kon-sekvensutredningar, som alltså skulle ge ett underlagför folkomröstningsdebatten och folkets ställningsta-gande, sammansattes inte med den allsidighet ochrespekt för att det finns olika uppfattningar som oftaär bruklig när man sammansätter utredningar ellerkommittér som består av flera personer. I stället vardet en mycket ensidig övervikt av personer som utta-lat sig vara för ett ja till EU.Det var 33 av 35 utredare som var utpräglade ja-sägare. Det visade sig också vid utfrågningen somutskottet hade med det ansvariga statsrådet att man hade tagit reda på att dessa personer var,som han uttryckte det, sakkunniga i EU-frågorna.Därmed visste säkert regeringen också mycket välvilken inställning de hade i EU-frågorna, även om f.d.statsrådet förnekade det och sade att re-geringen inte hade någon aning om deras position iEU-frågorna.