prot · GI0995 · 1995-04-26 00:00:00 — Dessa frågor blev väl belysta i den of-fentliga utfrågning som socialförsäkringsutskottetanordnade om den sociala miljön i invandrartäta bo-stadsområden, till vilken socialutskottet även blevinbjudet.Det är främst två problemsammanhang som domi-nerar bland medborgarnas uppfattning om våldetsorsaker, nämligen att barn och ungdomar inte vägledsav goda förebilder, dvs. att barn och ungdomar expo-neras för alltför mycket våld i medier, särskilt i TVoch på video, samt att det brister i föräldraansvar.De splittrade familjerna, där exempelvis pojkarsaknar positiva föredömen i sina fäder, är ett sådanttydligt problem. Det andra problemsammanhanget äratt gärningsmännen i allt större omfattning är drogpå-verkade vid utövandet av de flesta våldsbrotten.De högsta brottsnivåerna och det mest omfattandealkohol- och narkotikamissbruket finns i storstäderna.Alkoholkonsumtionen bland ungdomar ökar av allt attdöma igen, speciellt bland flickor, och alkoholdebu-ten sker dessutom vid allt lägre ålder. Missbruket avdopningspreparat ger också anledning till oro. I sön-dags kunde vi läsa om två ungdomar i , 17och , som ville imponera på omgivningen genomatt använda anabola steroider. De blev så aggressivaatt den ene hotade sin mor till livet och den andre slogsin farmor. Modern och farmodern har, oberoende avvarandra, polisanmält ungdomarna. Ingen av demvågar längre ha dem boende hos sig.Socialutskottet ser med stort allvar på uppgifternaom sambandet mellan dopning och mycket allvarligavåldsbrott. Uppgifter finns också om att dopningsme-del skulle ha liknande beroendeframkallande effektersom narkotika. Regeringen har efter initiativ frånsocialutskottet tillsatt en parlamentarisk utredning föratt analysera dessa dopningsproblem.En kriminalisering skulle tydligare markera attsamhället tar helt avstånd från varje icke-medicinskbefattning med sådana medel. Det skulle ge ökademöjligheter för bl.a. polis och socialtjänst att ingripapå ett tidigt stadium. Vidare kan en sådan åtgärd av-hålla ungdomar från ett missbruk som kan få förödan-de konsekvenser för deras fysiska och psykiska hälsa.Från polisens sida har framhållits att straffsatsernaför dopningsbrott jämfört med narkotikabrott är lågaoch att brottsutredningarna därför inte prioriteras. Vidutfrågningen framkom att kunskaperna om missbru-kets omfattning i åldersgrupperna ärmycket bristfälliga och att svårigheterna att mätamissbruket i dessa grupper är stora. Enligt direktivenskall utgångspunkten för utredningens arbete vara ennoggrann genomgång av den faktiska kunskapen omdopningsmedlen och deras medicinska och psykolo-giska verkningar. Utvecklingen när det gäller an-vändningen i missbrukarledet av olika läkemedel, somdopningsmedel, och kunskapen om dessa medel skersnabbt. Utskottet utgår från att berörda myndigheternoga följer utvecklingen och vid behov vidtar lämpli-ga åtgärder. En omfattande utredningsverksamhet harigångsatts med uppgift att analysera problemen vadgäller den allmänna välfärden och den sociala ut-vecklingen samt att föreslå förbättringar på olikaområden.Socialutskottet är mycket positivt till de utred-ningsinitiativ som tagits men anser att flera av defrågor som behandlas kräver sektorsövergripandeöverväganden och åtgärder. Det sätt på vilket samhäl-let är organiserat - och detta gäller även arbetet iriksdagen och - försvårar den hel-hetssyn och det långa perspektiv på dessa frågor somutskottet förordar. Även sektoriella åtgärder i ett kortperspektiv måste enligt utskottet bottna i en övergri-pande och långsiktig strategi för välfärd, arbete,trygghet m.m.Kraftfulla insatser behövs också mot det ökandevåldet i samhället och mot missbruket av alkohol,narkotika och dopningspreparat. En samordning avkommuners och landstings insatser på detta område ärnödvändig. Det behövs en samordning av insatsernamellan t.ex. sociala myndigheter samt arbetsmark-nads- och utbildningsmyndigheter.Utskottet vill särskilt framhålla behovet av sektor-sövergripande insatser för att komma till rätta medproblem som boendesegregation, arbetslöshet ochutslagning. Risk finns annars att insatser på ett områ-de vidtas utan att konsekvenserna på andra områdeneller för helheten beaktas.Den höga arbetslösheten och de ekonomiska pro-blem som den för med sig för många familjer ökarockså riskerna för att allt fler barn blir otrygga och farilla. Enligt utskottets mening är insatser för att åstad-komma balans och tillväxt i ekonomin samt skapaarbete av grundläggande betydelse för barnens ochungdomarnas välfärd.Socialnämnden är enligt socialtjänstlagen skyldigatt i samarbete med den unges familj försöka åtgärdaproblemen i den unges uppväxtmiljö. Utskottet anser,mot bakgrund av vad som påtalas i motionerna, att detnu är extra viktigt att alla inblandade parter, såvälmyndigheter som organisationer och allmänheten,mobiliseras i försöken att bryta den negativa utveck-lingen när det gäller missbruk av alkohol och andradroger samt ungdomsvåld.Utskottet anser att det är nödvändigt med ökadesatsningar på tidigt samarbete mellan polis, frivård,skola, föreningar, arbetsmarknadsmyndigheter, för-äldrar och ungdomarna själva för att försöka finna nyavägar som leder till en lösning av dessa problem. Detförebyggande arbetet bland barn och ungdomar måsteenligt utskottets mening ske på bred front, dvs. överde traditionella sektorsgränserna, för att åstadkommahållbara lösningar för framtiden. Sambanden mellanarbetslöshet, utslagning, våld och missbruk måsteenligt utskottet uppmärksammas mer.Utskottet vill i sammanhanget framhålla vikten avatt barn som tidigt visar tecken på att utvecklasogynnsamt uppmärksammas och att åtgärder vidtas.Detta kräver ofta samarbete mellan föräldrar, skola,barnomsorg, socialtjänst och hälso- och sjukvård.Det är viktigt att den kunskap och erfarenhet sombyggs upp genom forskning, utvecklingsarbete och påannat sätt kontinuerligt förs vidare till berörda perso-nalgrupper för att vidareutveckla arbetet inom social-tjänsten.Utskottet delar motionärernas uppfattning att detbehövs mer kunskap och forskning på en rad områdenför att få en helhetsbild av hur de samlade effekternaav de senaste årens höga arbetslöshet och försämradeekonomi, men även andra förändringar i samhälletoch i vår omvärld, påverkar människors levnadsvill-kor.Bättre underlag behövs för kommande politiskabeslut om välfärdspolitiken. Det behövs enligt utskot-tet mer kunskap om bl.a. de sociala trygghetssyste-men, arbetsmarknaden, familjernas situation ochboendet.Mer kunskap behövs också om hur hot om ut-slagning och segregering bör mötas. Framtidsstudierbehövs också för att fånga mångfalden av de prefe-renser som den nuvarande ungdomsgenerationen haroch kommer att ha vad gäller 2000-talets välfärdssys-tem. Utskottet delar även uppfattningen att det ärviktigt med nationell forsknings- och utvecklingsverk-samhet vid lokala och regionala center.Socialutskottet, som instämmer i regeringens utta-landen i budgetpropositionen i dessa delar, ställer sigockså bakom huvudlinjerna i de motioner som be-handlats och anser att regeringen bör beakta dessasynpunkter i det fortsatta arbetet med frågor som rörden allmänna välfärden. Vi har därför enats om attföreslå kammaren att göra ett tillkännagivande tillregeringen med denna innebörd. Bakom detta förslagtill uttalande står samtliga riksdagspartiers företrädarei socialutskottet i total enighet.Herr talman! Jag har så här långt redovisat bak-grunden till och innebörden av det enhälliga ställ-ningstagande som socialutskottet gjort när det gällerden sociala utvecklingen bland barn och ungdom. Jagskall i det följande redovisa några personliga kom-mentarer med utgångspunkt från den moderata parti-motionen.Moderata samlingspartiets utgångspunkt är re-spekten för den enskilde individens förmåga att taansvar och att forma sitt eget liv. Det offentligasuppgift är som vi ser det att skapa förutsättningar förett enskilt ansvarstagande samt att bistå och värna demedborgare som saknar personliga förutsättningar attta självständigt ansvar.Det gäller i stället att mobilisera människornasegen ansvarskänsla för sig själva och för sin omgiv-ning. Barn- och ungdomar har ofta förebilder. Detgäller kanske främst de egna föräldrarna men ocksåidrottsstjärnor, pop- och rockmusiker och andra artis-ter. Därför är det viktigt att alla dessa ställer upp sompositiva förebilder.Familjen måste stärkas. Det måste vara möjligt förföräldrar att ge sina barn den kärlek och omtanke, detstöd och den ledning som varje barn har rätt till ochsom i sin tur leder till att barnen växer upp till tryggaoch harmoniska människor.I detta sammanhang är det också viktigt att fram-häva det tankemönster som är alltför utbrett i vårtland, nämligen att någon annan tar över ansvaret i ochmed att skatten är betald. Alla måste känna ansvar ochhjälpa och stötta och säga ifrån när människor är påväg in i ett missbruk, innan det är . Här spelardet civila samhället, vars viktigaste delar utgörs avden "lilla världen" - familjen, vänner, arbetskamrater- en viktig roll som inte kan övertas av det offentliga.Hos oss bygger världfärden på storslagna systemsom beslutats av regering och riksdag. Syftet har varitatt flytta problemen från det civila samhället tillstatsmakten. Vår välfärdstrappa börjar uppifrån ochsöker sig nedåt mot samhällets botten. Men den offi-ciella trappan når sällan samhällets botten. Fräls-ningsarmén och statsmissionen känner fler alkohol-missbrukare och uteliggare än kommunens socialför-valtning.De frivilliga och ideella organisationernas insatserpå detta område kan inte nog värderas. ärdet viktigt att det offentliga, när den lilla världen inteär tillräcklig eller kanske inte längre finns, är bereddoch har förmågan att hjälpa och stötta. Kommunernassocialassistenter och annan personal som är utbildadför detta måste ges större möjligheter att rycka inpreventivt i familjer där det håller på att gå snett. Föratt detta arbete skall vara verkningsfullt måste nuva-rande lag om vård av unga, LVU, förändras.I samband med propositionen om en förändradLVU föreslog vi moderater att delar av den gamlabarnavårdslagen åter skulle gälla. Det handlade främstom lagens 26 §, vilken innebar att de sociala myndig-heterna i samarbete med familjen hade en reell möj-lighet att på ett tidigt stadium gå in och hjälpa ochstötta familjer där barnen riskerade att råka illa ut,fysiskt eller psykiskt. Lagen var konstruerad så, attåtgärderna vidtogs i samråd med den enskilda famil-jen. Dessutom vidtogs åtgärderna stegvis samtidigtsom verkningsgraden trappades upp.Med de skrivningar som socialutskottet står för idet senaste budgetbetänkandet konstaterar jag att vinu har fått gehör för dessa våra krav.Även när det gäller LVM måste åtgärder kunnasättas in tidigare och trappas upp stegvis med ettomhändertagande som en sista utväg.Varje barn är unikt och oersättligt. De har alla oli-ka förutsättningar och möjligheter. detta måste ocksårespekteras och tas hänsyn till i skolan, där barn ochungdomars värderingar i mycket stor utsträckningpräglas. Många elever "hänger inte med" under denkänsliga högstadietiden, vilket gör att de försökerhävda sig, ofta genom bruk av olika droger.För att undvika detta är det viktigt att skolan hartid och möjlighet att ta hänsyn till varje enskild elev.Skolan måste uppmärksamma och hjälpa elever somriskerar att komma efter och ge dessa stöd och hjälp.Samtidigt måste skolan garantera alla elever ordentli-ga baskunskaper innan de går vidare. För att dettaskall bli möjligt är det därför centralt att undervisningom alkohol, narkotika och dopningsmedels skade-verkningar återfinns i skolans läroplan.Många av de problem som vissa ungdomar harbottnar i hemförhållanden. Detta får dock inte hindraskolan att i samarbete med hemmet och socialvårdenförsöka lösa problemen. Hem, skola och socialvårdmåste också i samverkan bekämpa normlöshet i formav skolk, mobbning, utstötning och bristande hänsyntill andra. Krav måste kunna ställas och efterföljas.I konsekvens med de principer som jag har angetti detta anförande menar jag därför att inriktningen påvälfärden bör vara att ge ansvar, att ställa krav, attmöjliggöra och respektera de enskilda familjernasbeslut samt utnyttja den mångfald som följer av enpolitik som låter enskilda människors egna alternativoch vilja till ansvarstagande vara en viktig bas förtryggheten.Herr talman! Även om det finns betydande samsyni de sociala välfärdsfrågorna råder det oenighet mel-lan oss främst när det gäller synen på familjens bety-delse i samhället. Detta framgår av de reservationersom fogats till budgetbetänkandet. Min kollega kommer i sitt inlägg senare under dagensdebatt under rubriken att närmarebelysa detta.Vi moderater står alltså fast vid våra uppfattningarsom redovisats i samtliga moderata reservationer somfinns fogade till de betänkanden som utgör grund fördagens socialpolitiska debatt. Men med hänsyn tillkammarens arbetsbelastning ber jag nu att få yrkabifall endast till reservationerna nr 4 och nr 10 i bud-getbetänkandet SoU15. I övrigt ber jag att få yrkabifall till utskottets hemställan i samtliga de åtta be-tänkanden som kammaren behandlar i detta samman-hang.Avslutningsvis vill jag också rikta ett tack till tal-mannen för de vänliga ord som riktadestill socialutskottet för den beredning av dessa ärendensom har pågått under de senaste två månaderna.Anf. 21 ()Herr talman! Budgetunderskottet och statsskuldenär välfärdens värsta fiender, skrev somrubrik på sin ledare . Budskapet var det-samma i gårdagens ekonomiska debatt. Det kan låtasom en självklarhet, men det förtjänar ändå att uppre-pas.Hela vårt sociala trygghetssystem bygger på att vimed politiska beslut kan omfördela vår gemensammakaka från dem som är ekonomiskt starka till dem sompå olika sätt i livets olika skeden behöver få sin eko-nomiska ställning förstärkt eller behöver vård ochomsorg.För att det skall vara möjligt att göra och för att ensådan omfördelning skall kunna omsättas i praktikenkrävs det, som också sades i går, att vi är herrar i vårteget hus. Om vi skall vara det måste det finnas balansmellan vad vårt näringsliv kan dra in i form av resur-ser och de kostnader vi har för den gemensammasektorn. Annars blir det andra krafter än de politiskasom dikterar välfärdens villkor.Den balansen finns inte . Våra inkomster ärför små och våra utgifter för stora. I ett fåfängt försökatt upprätthålla ett trygghetssystem som vi byggt upppå förhoppningarna om en evig tillväxt, betydligtstörre än den som vi har och den som vi underen överskådlig framtid kommer att få se, lånar avkommande generationers välfärd för att upprätthållavår generations välfärd. Alla vet dessutom, oavsettvad som sägs i debatten, att det inte längre med skat-tehöjningar går att öka inkomsterna för att bygga uttrygghetssystemet. Varje sådan åtgärd kommer på detena eller det andra sättet att leda till välfärdsförlusterpå något annat område, t.ex. arbetslöshet.Vi är, herr talman, med andra ord inne i en ondcirkel där omfördelningen är lösningen.Det må vara ett vackert ord i retoriken, men i prakti-ken har detta verktyg inte längre samma innebörd.Eftersom arbetet och inkomster från arbetet utgörgrundbulten i vår sociala trygghet är det bara genomatt vi får fler arbetstillfällen som vårt trygghetssystemkan förhindras att falla sönder.Det är därför vi alla nu måste svälja den Dö-belnsmedicin som syftar till att rädda vår välfärd ochvår sociala trygghet. Det är nya lösningar, nya idéeroch nya tankar som måste födas ur denna medicine-ring. Det kommer att leda till spänningar i den svens-ka samhällskroppen. Det kommer att vara en svårpåfrestning på vårt demokratiska system. Vad vi ängör på detta område kommer varje åtgärd att ur rättvi-sesynpunkt ifrågasättas av någon eller några. Samti-digt som vi måste föra vårt välfärdssystem genomdetta ekonomiska nålsöga kan man både på det socia-la och på det kulturella planet skönja underströmmar,samhällsuppfattningar och värdeförändringar varskonsekvenser i förlängningen är svåra att överblicka.Ur dessa underströmmar virvlar då och då upp före-teelser och händelser som både chockar och skräm-mer oss. Det handlar om platser som vi känner igen:StureCompagniet, , , och Mull-sjö. Alla dessa namn har vi i vårt minne och blirständigt påminda om.Man frågar sig: Var mer än i missbruk av narkoti-ka och anabola steroider hämtar det besinningslösaoch oprovocerade våld som vi talat om sin nä-ring? Var finns den näring som föder detta våld merän i det som vi brukar rubricera som missbruk? Hurkommer det sig att vi, vårt väl utvecklade välfärdssys-tem till trots, inte lyckats att hålla oss ifrån de de-struktiva tendenser som drabbat länder med betydligtsämre välfärdssystem än vårt? Vi måste söka svar ochvi måste finna svaren.Med den ekonomiska verklighet som vi under enöverskådlig framtid måste räkna med att leva i ochmed hänsyn till de värderingsförskjutningar som vikan se hos den generation som skall ta över efter osshar vi ett ansvar - vi som sitter i riks-dag och som har ett ansvar för samhället - att refor-mera och ändra vårt sociala trygghetssystem så att detfyller den fördelningspolitiska funktion som det äravsett att fylla. Det måste vara hållbart över tiden. Detmåste hålla i ekonomiskt svaga perioder. Det måstefylla de krav som den kommande generationen ställerpå ett trygghetssystem och på välfärden.För att det här skall kunna göras, för att vi skallkunna åstadkomma de förändringar av dessa systemmåste det forskas. Vi måste få forskning och en or-dentlig utvärdering av välfärdsfrågorna. Vi måsteförsöka att utifrån denna forskning finna de nya lös-ningar och ta de nya grepp som måste till.Från sida har vi i en motion föreslagit attforskning och utvecklingsarbete skall bedrivas justmed utgångspunkt i den nya ekonomiska situationenoch värderingsförändringarna i samhället och utifråndetta velat peka på hur nödvändigt det är att genomdenna forskning klarlägga 2000-talets villkor för densvenska välfärdspolitikens utformning.Enligt mening måste ett reformerattrygghetssystem bygga på vissa grundläggande förut-sättningar. Det måste omfatta alla, och det måstebetalas av alla. Medlen måste fördelas generellt. Be-hovsprövade system där människor får stå utanförsocialkontor med mössan i handen tillhör en svunnentid. Systemet måste innehålla ett ökat inslag avgrundtrygghet där de som tillhör de ekonomiskt sva-gaste har ett bra skydd i botten. Det skyddet måste vibygga upp så att det bekostas av dem som har enstarkare ekonomisk ställning. Vi måste ge det enkraftigare grund, och vi måste göra det genom attbörja skära i toppen.Vi kan driva social verksamhet i alternativa drift-former. Men det är inget mål i sig. Det är ett medel attskapa valfrihet och rättvisa och att ge de enskildamänniskorna möjlighet att utifrån sina egna förutsätt-ningar och på sina egna villkor välja de former somde vill ha för den vård och omsorg som de behöver.Välfärdens mål måste vara det viktigaste, inte dessformer. Vi kan inte för formens skull hålla fast vidsystem som inte längre fungerar. Vi måste ha i åtankevad som är målet. Att försvara stelbenta system kan isig inte vara ett mål. Det är bara att konservera deproblem som har drabbat oss till följd av den ekono-miska utvecklingen.Centern har i utskottet fått gehör för sina krav påatt det skall bedrivas ett forsknings- och utvecklings-arbete för att klarlägga hur välfärden skall byggas uppunder . Vi kallar det gärna för en välfärds-utredning, även om det kanske är att gå litet långt. Vimenar att det ändå är så man måste tolka den slutsatssom utskottet har dragit av motion och andramotioner. Vi kan därför från sida yrka bifalltill utskottets hemställan vad gäller tillkännagivandet ifråga om inriktningen av socialpolitiken. Med den härforskningen och utvecklingen kan man ta det förstasteget mot den reformering av vårt välfärdssystemsom kommande generationer kräver och som ekono-min kräver. Det skall också vara anpassat till detabsoluta krav som vi måste ställa på oss att stå för vårgenerations kostnader. Vi kan inte lämna till kom-mande generationer ett ansvar som vi själva inte harkunnat axla.Anf. 22 ()Herr talman! Jag kommer att ägna mitt inlägg åtdels det oprovocerade våldet, som skulle vara entyngdpunkt i dagens debatt, dels en del andra frågor ide betänkanden som vi har att behandla i dag.Justitieminister lämnade en hel del sta-tistik om våldet i vårt samhälle. Vi får väldigt mycketsiffror som pekar uppåt och neråt och ger en litetförvirrande bild. Jag tror inte att vi skall fastna i den-na statistikdiskussion. Så länge som våld och över-grepp begås i samhället måste vi både reagera ochagera. Så länge vi läser om barn som dödar barn, sålänge vi får kännedom om tonåringar som dödar ton-åringar, så länge vi får höra att homosexuella mördaspå grund av deras sätt att leva, så länge kvinnor ochbarn misshandlas i hemmet måste vi reagera och age-ra.En sak som jag vill ta upp är att vittnen skräms tilltystnad. Våldsbrott begås av olika skäl. Bl.a. har al-kohol och dopning tagits upp här. Vi hade, som StenSvensson sade, en särskild utfrågning om dopning.Den gav en väldigt skrämmande bild. Jag rekommen-derar var och en att läsa referatet från den utfrågning-en i socialutskottet.Jag är väldigt glad över att man nu överväger frå-gan om kriminalisering av det icke-medicinska bruketav anabola steroider.För drygt tio år sedan häcklades de som föreslogdetta. Man tyckte att det var barockt att ett hormon-preparat skulle jämställas med narkotika. Det är ocksåglädjande att utskottet ser allvarligt på de inkörsportartill doping som finns och på det förhärligande avnäringspreparat, kostpreparat, som vi kan läsa om iidrottstidningar och som inger unga människor tronatt man måste använda externa medel för att bli en braidrottsutövare eller för att få en muskulös kropp.Vidare är det glädjande att nikotinet tagits med ibilden. En del har sagt: Ja, men vi arbetar så mycketmot rökning inom idrotten. Men då har man inte settfaran i att nikotin finns i andra former. Det finnssom inhalation, det finns ju läkemedel för det, ochsom tuggummi. Det är beredningsformer som, närmedlen intas, väldigt snabbt ger en prestationshöjandeeffekt.Jag skall inte upprepa vad sagt omde överväganden som ligger bakom det tillkännagi-vande till regeringen som vi enats om beträffanderiktlinjerna för barn- och ungdomspolitiken, inteminst mot bakgrund av det oprovocerade våldet.Jag tycker att det är väldigt fint att vi här har höjtoss över partipolitiken och enats om de olika förslagsom har kommit fram i motioner från de sju partierna.Här sluter vi oss alltså samman i ett tillkännagivandetill regeringen.Det finns en sak i det här tillkännagivandet somjag tycker att det är viktigt att ta upp, nämligen att viförutsätter att man bygger på ett tvärsektoriellt arbete.Vår sociala välfärd förutsätter att vi kommer till rättamed sådant som arbetslöshet, boendesegregation,invandrarfientlighet och missbruk. Vidare förutsätterdet en verklig jämställdhet mellan män och kvinnor -att både män och kvinnor engageras i arbetet för so-cial välfärd och i arbetet mot det oprovocerade våldet.Denna socialutskottsdebatt är ganska jämställd.Men ser vi till sammansättningen i den inledandedebatten finner vi att det är som det brukar vara.Det är ju kvinnor som engagerar sig mot våld, men vimåste få alla i samhället att engagera sig i insatsernamot våldet.Man har gjort en del försök till tvärsektoriellt ar-bete. gick i bräschen fördet . Syftet var att nå det mål som man sattupp: hälsa 2000. Man var klar över atthälso- och sjukvårdssektorn, socialsektorn, inte ensamkunde åstadkomma att det här målet nåddes, utan manbehövde engagemang från näringspolitiken, jord-brukspolitiken osv. Man ordnade ministermöten ditministrar från alla olika sektorer och från världens allaländer kom för att delta. I har vi också gjortsådana försök på riksnivå och ute i landstingen, medväldigt blandade resultat.Jag skulle gärna vilja höra om socialministern harnågra synpunkter på hur man skall få fart på ett sådanthär tvärsektoriellt arbete.