prot · GJ0925 · 1995-11-17 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1995/96:25Fredagen den 17 novemberKl. 09.00 10.49Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckor1 § Anmälan om återtagande av plats i riksda-genFörste vice talmannen meddelade att () återtagit sin plats i riksdagen.2 § LedighetFörste vice talmannen meddelade att () ansökt om ledighet den 17 november1995 - 21 januari 1996.Kammaren biföll denna ansökan.Förste vice talmannen meddelade att () skulle tjänstgöra som ersättare för MonaSahlin.3 § Anmälan om kompletteringsvalFörste vice talmannen meddelade att på grund avuppkommen vakans hade Socialdemokratiska riks-dagsgruppen anmält som suppleant i trafi-kutskottet.Förste vice talmannen förklarade vald tillsuppleant i trafikutskottetHans Hoff ()4 § Svar på interpellation 1995/96:7 om flyk-tingar och barnkonventionenAnf. 1 Statsrådet ()Herr talman! har frågat mig hur re-geringen anser att skall tillämpasnär det gäller människor på flykt från hot och våld iandra länder. Vidare har han frågat vilka instruktionerregeringen avser att ge berörda myndigheter så attbarnkonventionen till fullo uppfylls i flyktingsam-manhang. har även frågat om regering-en kommer att begära lagändringar så att barnkon-ventionens krav uppfylls. Slutligen har han ställt frå-gan om regeringen avser att ingripa i utvisningsfalldär kränks. har i sinfråga hänvisat till två konkreta fall som rör barn.De två enskilda fallen har jag, som vanligt, intenågon som helst möjlighet att kommentera.Vad beträffar den första frågan, hur konventionenskall tillämpas beträffande människor på flykt frånvåld och hot i andra länder, kan följande sägas. Allasom ansöker om asyl i får en individuellprövning av sina asylskäl, oavsett om de är vuxnaeller barn. Även barn kan alltså åberopa att de är ibehov av asyl här. Barnen kommer oftast till Sverigetillsammans med sina föräldrar, men det händer ocksåatt de anländer ensamma. Förutsättningarna för attbevilja en asylansökan finns i utlänningslagen. Densökande kan vara att anse som flykting, de facto-flykting eller krigsvägrare. För att bedöma om enperson från ett speciellt land eller område är i behovav asyl i vårt land tar myndigheterna del av rapporterfrån t.ex. och olika frivilligor-ganisationer. och Utlänningsnämndenföretar också egna resor för att införskaffa beslutsun-derlag. Om barnen eller deras föräldrar vid en be-dömning inte anses vara i behov av skydd här och deheller inte är berättigade till uppehållstillstånd avandra skäl, t.ex. humanitära, avslås självklart ansök-ningen.Sveriges ratificering av innebäratt vi åtagit oss att nationellt genomföra dess bestäm-melser, bl.a. genom att tillse att vår lagstiftning står iöverensstämmelse med . Detta in-nebär emellertid inte att barn som flytt från våld ochhot i andra länder med automatik kan få stanna i vårtland. En sedvanlig bedömning av skyddsbehovetmåste alltid göras, och detta är inget som strider motbarnkonventionen. Även om barnets bästa alltid skallsärskilt beaktas finns det även andra intressen änbarnets som kan vägas in, t.ex. övergripande sam-hällsintressen. Ett sådant samhällsintresse kan varajust behovet av en reglerad invandring. Kommer manvid denna bedömning fram till att barnet, i enlighetmed de regler som utlänningslagen uppställer, inte ärberättigat till skydd här kan barnet inte beviljas asyl.Det kan naturligtvis ändå hända att barnet av humani-tära skäl kan få stanna i vårt land. De humanitäraskälen kan t.ex. bestå i att förhållandena i hemlandetär sådana att det vore inhumant att tvinga barnet attåtervända dit, t.ex. därför att det pågår krig eller in-bördesstrider i det egna landet.Även om inte direkt reglerar ivilka situationer barn skall beredas skydd här, måstekonventionen naturligtvis alltid beaktas när barn ärinblandade. När det t.ex. gäller ensamma barn, dvs.barn som anländer till utan sällskap av vård-nadshavare, har vi ett särskilt mottagningsförfarande.Detta innebär bl.a. att det utses en ställföreträdare fördem, att de bereds plats i speciellt boende som äranpassat för barn och att deras ärenden behandlas påkortaste möjliga tid. Vidare verkställs aldrig ett av-visnings- eller utvisningsbeslut rörande ett ensamtbarn med mindre än att myndigheterna försäkrat sigom att barnet blir mottaget i det land dit verkställighetsker.Roy andra och tredje fråga, som gällerinstruktioner till myndigheterna och begäran om la-gändringar, har jag valt att besvara i ett sammanhang.Inom det område som nu tar upp an-ser jag att i allt väsentligt efterlever barnkon-ventionen. Jag vill i detta sammanhang nämna attSverige lämnade en rapport till den som är satt att granska staternas efterlevnadav . fick då kritik endast påett område, och det återkommer jag till om en stund.När det gäller utlänningsärenden kan man också viden genomgång av praxis t.ex. se att den s.k. tröskelnför att beviljas uppehållstillstånd av humanitära skälär lägre när det gäller barn.Även om jag alltså anser att uppfyller sinaåtaganden enligt är som bekantingenting så bra att det inte kan bli bättre. På mittuppdrag har särskiltgranskat förhållande till utlän-ningslagen. I det betänkande som kommittén lagt framhar det, efter den genomgången, föreslagits ändringarinom en rad områden för att utlänningslagstiftningenbättre skall stämma överens med föreskrifterna ibarnkonventionen. Kommittén föreslår att barnkon-ventionens definition, att den som är ärbarn, även skall gälla utlänningslagens förvarsregler.I dag betraktas nämligen endast de som är under 16 årsom barn i dessa sammanhang. Det var just på dennapunkt som riktade kritik mot ansåg det även diskriminerande attutländska barn kan frihetsberövas, medansvenska barn , som huvudregel, inte fri-hetsberövas. Flyktingpolitiska kommitténs betänkandebeaktar i sitt förslag om ändrad åldersgräns ävenkritiken på denna punkt.Som ett annat exempel från betänkande kan jag nämna att den före-slår att skall se över rutinerna när detgäller förhör av barn. I betänkandet betonas vikten avatt barn alltid skall få komma till tals och att en sådanregel bör förankras i lag. Vidare föreslår kommitténändringar när det gäller faderskapsutredningar. Änd-ringsförslaget går ut på att de inblandade parterna i enfaderskapsutredning inte skall avvisas eller utvisas sålänge utredningen pågår. Kommittén föreslår att tids-begränsat uppehållstillstånd som regel bör meddelasnär det behövs för att en faderskapsutredning skallkunna genomföras. Kommittén föreslår även ändringnär det gäller ensamma barns ställföreträdare.Kommittén föreslår att det offentliga biträdet ävenutses till barnets ställföreträdare. utses nämli-gen en särskild god man som ställföreträdare förensamma barn. Genom att lägga dessa båda förord-nanden på en och samma person hoppas man att ef-fektiviteten skall öka. Även när det gäller s.k. famil-jeåterföreningsfall föreslår kommittén förbättringar.För att ännu bättre leva upp till barnkonventionenskrav på att dessa ärenden skall handläggas på ettpositivt, humant och snabbt sätt föreslår kommitténatt tillsammans med Utrikesdeparte-mentet och skall se över rutinernanär det gäller dessa ärenden.När det gäller Flyktingpolitiska kommitténs be-tänkande kan jag nämna att det remissbehandlats ochnu bereds i . En proposition kommersedan att läggas nästa år.Vad slutligen gäller sista fråga, omregeringen avser att ingripa i fall där - enligt RoyOttosson - kränks kan jag barahänvisa till att regeringen är förhindrad att ingripa ienskilda ärenden så länge de inte överlämnats tillregeringens avgörande av ellerInvandrarverket.Jag vill i sammanhanget nämna att även det härområdet är föremål för översyn och det kommer attbehandlas i den proposition jag tidigare nämnt. asylprocessutredningen har gjort en översyn avbl.a. regeringens ansvar för praxis i utlänningsärendenoch föreslår i sitt betänkande (Effektivare styrningoch rättssäkerhet i asylprocessen - SOU 1995:46) enändring vad gäller regeringens möjlighet att styrapraxis. Förslaget innebär att regeringen i framtidenskall styra praxisbildningen i utlänningsärenden iförsta hand genom förordningar och inte som i daggenom beslut i enskilda ärenden som överlämnats frånInvandrarverket eller . Bakgrun-den till förslaget är i första hand rättssäkerhetsaspek-ter. Med den här metoden ökar bl.a. förutsebarheten.Myndigheterna föreslås dock även få enbegränsad möjlighet att överlämna ärenden till rege-ringen, t.ex. om de har utrikespolitisk betydelse.Anf. 2 ()Herr talman! Först vill jag tacka invandrarminis-tern för svaret. Vi i går ju inte in i enskildafall, men det är de enskilda fallen som visar hur barn-konventionen följs i praktiken. Det är där vi har facitpå hur det är i verkligheten. har vi settett antal fall där familjer splittras och där man utvisarbarn på ett sätt som knappast kan anses vara förenligtmed barnkonventionen.I ett av de fall som jag nämner i interpellationenhandlar det om barn som har en smärtsam, kronisksjukdom och som utvisats till ett land där vi inte kanförvänta oss att de kommer att få den vård och om-sorg de borde ha. Mamman skickades i väg i måndagsoch resten av familjen är kvar i . Men haralltså splittrat familjen, och detta är ett uppenbartbrott mot artikel 9 i . Där sägs attbarn inte skall skiljas från sina föräldrar mot sin vilja,såvida det inte är absolut nödvändigt för barnensbehov. Det är det knappast här.Jag tar upp det här exemplet bara för att visa hurlitet betyder i verkligheten. Detfinns också andra fall. Det har varit en väldigt storreaktion från allmänhetens sida på denna interpella-tionsdebatt. Det har ringt mycket folk, och jag har fåttett stort antal fall där man uppenbart bryter mot barn-konventionen redovisade för mig. Speciellt gäller detdetta med att hålla ihop familjerna och att inte berövabarnen deras föräldrar.Detta gäller även svenska barn som har en ut-ländsk förälder som blir utvisad. Barnen berövasalltså sin ena förälder. Ofta är skälen till utvisningsådant som vi i knappast betraktar som sär-skilt grova brott. Snarare är det fråga om mindre för-seelser som tas till intäkt för de här utvisningarna.Allmänheten blir väldigt förbryllad över att man kanbära sig åt på det här sättet, att man slår sönder famil-jer med hänvisning till mindre förseelser. Man hårdrarfall för att kunna utvisa så många människor sommöjligt.Vad vi upplever är en hårdnande praxis, intetvärtom, som man hade kunnat förvänta sig. barn-konventionen är ju ganska ny och har varitpådrivande. Det har ju också från svensk sida sagts attvi skall följa den. Men vad vi har upplevt det senastehalvåret är en hårdnande praxis. Alltmer utvisas för-äldrar på ett sådant sätt att familjer splittras. Manutvisar barn trots att man vet att de kommer att blidrabbade. Det är det jag invänder mot och det ärdärför jag har framställt denna interpellation.Det finns ett annat aktuellt fall från mina hemtrak-ter. Det handlar om åtta barn som varit i i fyraår och som gått i svensk skola . De är alltsåväl etablerade i det svenska samhället. Deras föräldrarhar jobb och är inga bidragstagare eller något sådant.Det har dock visat sig att det från början fanns enmindre felaktighet när det gällde deras medborgar-skap - det handlar om teknikaliteter. Detta har lett utvisning av hela familjen, och det till ett områdedär vi vet att man systematiskt bryter mot de mänskli-ga rättigheterna. Dessa människor tillhör en folkgruppsom är utsatt för förföljelser.Detta är såvitt jag förstår ett uppenbart brott motbarnkonventionen. Så här skall man inte behandlabarn och deras familjer. Det är svårt att se vad Sveri-ge har att vinna på att bete sig på det här sättet.Vad gör då regeringen? Vi har väntat här i riksda-gen på att regeringen skall komma med ett förslagmed innebörden att blir svensk lag.Polis, domstolar och utlänningsnämnd kan ju inte, ochfår inte, göra annat än att följa svensk lag. De skallinte följa om inte denna är svensklag, och det är den ju inte. Regeringen borde redan förett år sedan ha föreslagit att barnkonventio-nen blir svensk lag. Därför måste jag naturligtvisfråga invandrarministern: avsikten nu att barnkon-ventionen skall bli svensk lag, eller skall vi fortsättapå det här sättet och komma med mindre förslag?När uppenbart kränks, och re-geringen har ju skrivit på , måstedet ändå finnas någon form av handlingsberedskap.Det måste finnas någon tanke om hur man skall på-verka berörda myndigheter. Det kan vara fråga omförordningar, om ändrad praxis eller om att ta uppsamtal - redan det kan räcka - för att se till att barn-konventionen inte kränks.Därför är återigen min fråga till invandrarminis-tern: Vad tänker regeringen göra åt de konkreta falldär vi ser att kränks? Jag tänker påfall där detta är ganska uppenbart. Någonting måsteni väl ändå göra?Anf. 3 ()Herr talman! I det svar som invandrarministernhar lämnat till tas väsentliga frågor ombarnkonventionen upp. Vad som oroar mig är attstatsrådet så ensidigt hänvisar till de utredningar somhar arbetat. Hans enda åsikt är att i allt vä-sentligt lever upp till barnkonventionen.Visst är det bra att särskilda åtgärder för ensammabarn sätts in och att man inte utvisar dem hur somhelst utan att vara förvissad om att de får omsorg pådet ställe dit de kommer. Det är också bra att fråganom barns ålder tas upp, att denna flyttas upp till 18 årosv. Men jag tycker att man borde ha kunnat göramycket mer redan innan konventionen blir svensk lag.Min fråga är alltså: Vilken är regeringens mer konkre-ta åsikt i de här frågorna? Skall vi vänta på utredning-arna och se vad det ger, eller kan vi göra något innandess?Jag vill ta upp några viktiga frågor i barnkonven-tionen, och jag vill börja med familjesplittringen.Barnkonventionen lägger ju särskild vikt vid sam-manhållningen av familjen. Men i ett av de exempelsom finns i interpellationen vet vi att polisen avvisatmamman till . Pappan och barnen är kvar. Intebehöver väl vänta på utredningar om barn-konventionens införlivande med svensk lag för attleva upp till något så fundamentalt?Om jag, som kan ta upp ett enskilt ärende, hållermig kvar vid den peruanska familjen, så kan jag intepå någon punkt se att barnen har fått komma till tals.De är ju inte så små att de inte skulle ha kunnat få det.När man har studerat handlingarna har det visat sig attbara föräldrarnas skäl har beaktats.Invandrarministern säger i sitt svar att barn avhumanitära skäl kan få stanna. Det skulle då gälla falldär förhållandena i hemlandet är sådana att det voreinhumant att tvinga barnen att återvända dit. Då villjag fråga invandrarministern om han tror att handi-kappade barn som för sin framtida livskvalitet är ibehov av en god samverkan mellan medicinsk be-handling, kirugisk behandling och habiliterande åt-gärder kan få detta i . Familjen är dessutom heltutblottad. Jag kan förstå att invandrarministern intevill svara på en fråga som har nära anknytning till ettenskilt fall, men min åsikt är att svaret är nej.Låt mig i stället omformulera frågan. Statsrådetsäger att uppfyller sina åligganden enligtbarnkonventionen, men att inget är så bra att det intekan bli bättre. Vill statsrådet då ge några exempel pååtgärder som kan vidtas för att gravt handikappadebarn inte skall utvisas till en tillvaro utan möjlighet tillett värdigt liv?Statsrådet säger också att tröskeln är lägre och attbarn av humanitära skäl skall få stanna i . studerat några viktiga sådana fall, och kanvi få något exempel på när tröskeln har varit lägre?Den bärande tanken i är att allabeslut och åtgärder som rör ett barn skall baseras påprincipen om barnets bästa. Den ser barnet som enegen individ, som har ett eget värde och som skallrespekteras.Andra grundläggande principer är att barn har rätttill särskild omvårdnad och hjälp, och att familjen ärden grundläggande enheten. Först när det är uppfylltanser jag att vi kan säga att vi lever upp till barnkon-ventionen.Min sista fråga till statsrådet blir: Vilka åtgärdervill regeringen vidta för att skall leva upp tillde här kraven?Anf. 4 vice talman ()Herr talman! är egentligen detstarkaste instrument som världen har när detgäller att försvara mänskliga rättigheter. De mänskligarättigheterna i övrigt, kopplade till FN, är knutna tilldeklarationer, inte till någon konvention. Därför är detockså oerhört viktigt att just den här konventionenhanteras på ett sådant sätt att åtminstone de av värl-dens länder som har ratificerat den lever upp tillmänskliga rättigheter gentemot barnen, för då uppfyl-ler man samtliga andra krav när det gäller oss vuxna.När skrevs under sade man attjust den respekt för barnet som man uttalade i kon-ventionen var en omvälvande idé. hade bar-net uppfattats som föräldrarnas tillhörighet.Det är också det som är så väldigt viktigt, här är bar-net utpekat som en självständig egenindivid, med en egen rättighet att behandlas på ett brasätt.Varför har vi tagit fram sådana rättigheter för bar-net? Jo, för att det är så oskyddat. Det har inte sammamöjligheter som en vuxen människa att slåss för sinarättigheter. Det har inte den mognaden att det kangöra avvägningar och bedömningar och fatta beslutför att ta hand om sig själv. Därför har vi skyldighetenatt verkligen se till barnets bästa.Men uppfattningen är olika världen över. Detfinns faktiskt också länder vars företrädare slåss förföräldrars rätt att aga sina barn. Detta har vi i Sverigetagit bort. Vi är ganska ensamma om att ha en lag-stiftning om att man inte skall slå barn. blirman väldigt upprörd när folk försvarar föräldrars rättatt slå sina barn. Det visar att det finns grundläggandevärderingar över hela världen som på något sätt måsteändras just utifrån den här konventionen.Det har förekommit en del upprörande fall, inteminst , som visat att viinte uppfyller . Vi hade inte tänktigenom tillämpningen av den. När vi såg över vårasvenska lagar i samband med ratificeringen kan jagföreställa mig att det fördes ett allmänt resonemang -jag var inte inblandad i just den debatten - om att vihar så bra lagar att vi uppfyller barnkonventionen.Det är det som är felet med mycket av det som FNbeslutar, att man inte funderar på tillämpningen. Hurskall man få beslutet att fungera i de olika ländernaoch ute i samhället? Därför visar det sig när vi tilläm-par vår lagstiftning att vi bryter mot barnkonventio-nen.Inte minst uppseendeväckande är det, om vi taråldersgränsen som exempel, att vi inte förde in grän-sen på en gång, när vi tyckte att vi skulle uppfyl-la . Åldersgränsen har funnitshela tiden. Det tycker jag är ganska märkligt, för detär en tydlig sak som borde vara enkel att åtgärda.En annan fråga när skall in isvensk lagstiftning är om den i sig skall bli en fristå-ende lag och liksom fungera vid sidan om eller omden skall tas in och genomsyra varenda lag som han-terar barns särskilda villkor. Jag hoppas att invand-rarministern verkligen tittar på vilket som är det bästa,vilket som ger barnet det starkaste skyddet.Det är när vi kommer till tillämpningen som kra-ven måste vara kopplade till beslutssituationer ochutformade så att man vet att här skall dessa hänsyntas. Annars blir det ett instrument som man hänvisartill precis som man hänvisade till barnkonventionenförut. Den får då inte full rättstillämpning.Jag har länge tyckt att det är ganska märkligt attmyndigheter som fattar beslut, t.ex. Utlänningsnämn-den, ensamma skall avgöra om beslutet eventuelltskall prövas av någon annan. Jag tycker inte att det ärriktigt förenligt med rättssäkerhet att beslutsfattarensjälv, när man väl har fattat beslutet, skall ändra upp-fattning därför att någon tycker att beslutet inte varriktigt. Det är inte säkert att man tycker att man intehar sett igenom allt material. Det borde vara någonannan, t.ex. , som har rätten attför barnets räkning begära att regeringen engagerarsig extra i ett ärende därför att det krävs för att manskall klara av att uppfylla de här villkoren.Jag skall med stort intresse invänta invandrarmi-nisterns svar och förhoppningsvis beskrivningar påhur invandrarministern ser på just lagstiftningen ochhur vi skall få tillämpningen att fungera i praktiken.Anf. 5 ()Herr talman! Det är bra att har tagitupp frågan om i förhållande tillflyktingar. Det är inte första gången vi debatterar deni , beklagligtvis, därför att det gång på gångdyker upp mycket alarmerande exempel på hur barn-konventionen inte har följts. Andra debattörer hartagit upp viktiga följdfrågor till invandrarministernoch har också lämnat värdefulla synpunkter. Jag vill iden här debatten göra några ytterligare kommentarer.Jag vill återkomma till den grundläggande frågasom den här interpellationen handlar om, nämligenbarnkonventionen i förhållande till svensk lag. GörelThurdin var inne på den frågan. Jag har varit borta enlängre tid, men även ute i förskingringen har jag fåttett intryck av att gått ut och sagt attdet finns anledning att se över barnkonventionensinkorporerande i svensk lagstiftning. Jag undrar: Vardet bara tomma ord? Det var långt från svårtatt uppfatta vilket värde detta uttalande från IngvarCarlsson hade. Såvitt jag förstod gjordes detta yttran-de i förhållande till det enskilda fall som många avoss upprördes av, nämligen frånPeru. Där blev det väldigt uppenbart att vi inte följdesvensk lagstiftning.Jag vill alltså återigen fråga invandrarministern:Vilket värde hade det uttalandet? Var det ett enskiltuttalande? Stod det inte för regeringen som helhet?Jag vill också understryka att detta har varit ettkrav från sida och attjag blev oerhört glad att höra att hadeanslutit sig till den uppfattningen.Herr talman! Vi vet att FN i olika sammanhanghar kritiserat . Eftersom har varitaktivt pådrivande vad gäller tyckerjag att vi har ett extra ansvar för att se till att den följs.När de första rapporterna kom om hur ochandra länder levde upp till , påpe-kade man just att inte har levt upp till den närdet gäller flyktingbarn, barn i förvar och på en delandra punkter. Vi har haft tid att åtgärda de proble-men. Och , som är särskildambassadör för de här frågorna i FN, är starkt oroadöver att vi återigen får stark kritik.Invandrarministern tar upp vad har gått med på och vilka krav som går irätt riktning. Det gäller utlänningslagen, att vi skallanpassa svensk lagstiftning till ochhöja åldersgränsen till . Det gäller god man förenskilda flyktingbarn som har kommit utan förälder.Det gäller att barn alltid skall höras.Det är naturligtvis välkommet att dessa föränd-ringar blir genomförda, och förhoppningsvis fattarriksdagen beslut om dem. Jag vill bara understryka attVänsterpartiet och flera andra harfört fram och drivit de här kraven. Det tar lång tidinnan förändringar sker, men det är naturligtvis bra såfort det sker.Herr talman! I svaret tas upp att regeringen intekan gå in på enskilda fall. Vi som kan göra det måstehänvisa till de människor vi möter, de flyktingar ochderas familjer som är berörda och de enskilda svens-kar och svenska folkrörelser som är starkt engageradepå det här området.Jag vet att det finns en tioårig flicka från Sri Lan-ka som heter och somav olika anledningar har bedömts inte ha tillräckligaskäl för att få stanna i . Vi har i defyra peruanska barn, som har refererattill, som mot sin vilja har skilts från en förälder. Vihar på många håll i vårt land - inte alls bara underden här hösten utan - fått rikligtförekommande exempel från allmänheten på att barn-konventionen inte följs.Jag vill fråga invandrarministern: Vad är humani-tära skäl? Jag har själv haft förmånen att träffa de fyraperuanska barnen i . Efter att ha jobbatunder med just handikappade barn i har jag svårt att se hur man skallkunna ha så mycket gravare handikapp och så mycketstörre behov av svenska insatser av rehabilitering föratt kunna leva ett bra liv än vad just dessa barn har.Min fråga till invandrarministern är: Hur ofta harLeif möjlighet att träffa människor som ärstarkt berörda, att med egna ögon och utifrån derasegna ord kunna ta del av deras situation och sätta sigin i deras verklighet?Jag menar att det här med humanitära skäl blirtomma ord när man i de fall vi har refererat till intealls tar hänsyn till detta.Herr talman! Det finns ändå hopp, tycker jag, ivårt land.