prot · GI0969 · 1995-03-08 00:00:00 — Det gör vi inte ge-nom att signalera till kyrkopolitikerna att deras arbeteär så ointressant att vi inte bryr oss om det ens medanSveriges riksdag alltfort har visst ansvar för det.Jag har föreslagit att uttrycket "medlem i försam-ling" skall ändras till "i församlingen kyrkobokförd"på några ställen, för att inte det allmänna uttrycket"medlem i " skall förväxlas med detmer lokalt bundna församlingsmedlemskapet.Konstitutionsutskottets kansli har gjort en mycketintressant sammanställning av det problemet. Särskiltmed hänsyn till att regeringen uppges förbereda för-slag om nya regler för medlemskap i ,kan jag förstå att utskottet inte vill krångla till hante-ringen utan håller fast vid propositionens text - trotsatt den kan missförstås.I min motion ingår också ett förslag om att kyrkligkommun skall ha rätt att lämna internationell ka-tastrofhjälp och annat bistånd. Utskottet meddelar attden möjligheten nu finns. Därmed måste jag alltsåvara nöjd.Flera andra punkter i min motion har tillgodosettsrelativt tillfredsställande, genom att utskottet hänvisartill pågående arbete eller till att regeringen är upp-märksam på de av mig aktualiserade problemen ochförbereder åtgärder med anledning av det.Jag har också föreslagit att skall begäraatt regeringen i samråd med central-styrelse låter utreda hur man kan lösa problemet medatt ge en församlingsmedlem i fulltillhörighet till en församling, där han/hon inte bor.Jag tror att den möjligheten kommer att bli mycketattraktiv, när skiljs från staten. Åt-skilliga utflyttade kyrkomedlemmar kan vilja behållasitt medlemskap i hembygdens kyrka. Det kan ocksåvara så, att man känner särskilt engagemang för enviss profilering av verksamheten, som finns i en annanförsamling än i den där man själv bor.Nu räknar tydligen med attäven detta skall lösas i den fortsatta behandlingen avKyrkoberedningens förslag om de framtida relatio-nerna mellan staten och , och detaccepterar jag. får Svenska kyrkanförhoppningsvis lösa problemet utan inblandning avSveriges riksdag.Värderade talman! På en punkt blev jag först di-rekt förvånad över behandling.Det gäller mandatperiodernas längd för kyrkofull-mäktige.Propositionens titel är kyrkolagen. Jag hade väntat att en anpassning avde kyrkokommunala mandatperioderna till övrigaallmänna vals mandatperioder skulle vara det förstaman kom att tänka på.Trots min förvåning när det gäller detta, kan jagkänna sympati för att utskottet inte föreslår att minmotion skall bifallas på denna punkt. Jag uppfattarnämligen att huvudorsaken är att regering och utskottförutsätter att relationerna mellan kyrka och statkommer att ändras så snart att det inte mer än någonenstaka gång blir aktuellt med kyrkoval ett "eget år".Då kan det t.o.m. vara en poäng att kyrkovalet blir detenda aktuella det året och inte - som - kommeri skymundan för val till riksdag, landsting och kom-munfullmäktige.Värderade talman! verkarknappast vara påverkat av något förslag i någon mo-tion med anledning av regeringens proposition omkommunallagsanpassning av kyrkolagen. Ändå harutskottet lyckats behandla ärendet så, att det enligtmin uppfattning lovar gott inför framtida behandlingav relationsärendet kyrka-stat.I reservation nr 7 redovisar ettantal preciseringar som bör ingå i ett uppdrag tillregeringen inför kommande proposition om att skiljakyrkan från staten. I motsvarande text i betänkandetsmajoritetsskrivning hänvisas till att Kyrkoberedning-ens förslag bereds inom Civildeparte-mentet och att regeringen tänker agera i ärendet redantill kyrkomöte. För dem som arbetar på Ci-vildepartementet vore det säkert värdefullt att redannu få en tydlig signal från riksdagen.Därför yrkar jag bifall till reser-vation nr 7.Anf. 158 () re-plikFru talman! Det finns en särskilt kritisk punkt ihela den här förslagsställningen, som dock inte hängersamman med ett dåligt jobb. Jag tackar Carl-JohanWilson för berömmet av utskottet och också av vårtutomordentliga kansli. Det gäller självfallet medlems-begreppet. Det visar sig också, i de motioner som harväckts och formuleringarna i dem, att det här inte äralldeles enkelt. Det är väldigt svårt att tänka sig ett välutbyggt tvåvåningsmedlemskap, som det egentligenhandlar om när man talar om det på det här sättet. Detena medlemskapet är med full tillhörighet och medrösträtt, och det andra är med territoriell tillhörighetoch de offentligrättsliga frågor som därmed kan ak-tualiseras.Det kommande förslaget om tillhörighet kan varaen lösning, även om det också förutsätter att man ärmedlem.Den fråga som tar upp när detgäller de territoriella församlingarna eller en fri för-samlingsanslutning, är däremot mycket mer komplice-rad och definitivt mycket svår att hantera kostnads-mässigt. Jag tror kanske inte att vi kommer att få se såmånga andra system än dem vi har. Vi har frikyrkor-na, med en fullständigt icke-territoriell uppbyggnad,och den , som baseras i huvudsak påsjälva territoriet.När det sedan gäller kyrkovalet drar Carl-JohanWilson rätt slutsats, dvs. att det inte kommer att hållasså . är kyrkovalet ingen höjdare närdet gäller anslutningen, så jag är inte ens säker på attdet skulle bli sämre om det fick en egen puls fram-över, men det bör vi jobba på.När det gäller kyrka-stat-frågan, tror jag att Civil-departementet läser betänkanden, t.o.m. reservationer,och beslut från . följer,med de signaler man får, den tidplan som Kyrkobe-redningen har lagt fram. De här sakerna kommer atthända på kyrkomötet. Principbeslut fattas iriksdagen , och sedan kommer det att rulla på.Det finns naturligtvis ett antal frågor kvar som vi haranledning att debattera, och de indikeras ,framför allt i dessa motioner.Anf. 159 () re-plikVärderade talman! Jag skulle kunna tänka mig attföra ett långt resonemang om medlemsbegreppet medSahlberg och andra, men eftersom jag i mitt förstainlägg redovisade att jag var nöjd med behandlingenfinns det ingen anledning för mig att ta upp ytterligaretid i kammaren med det resonemanget. Jag nöjer migmed vad som har sagts.Anf. 160 ()Fru talman! Jag vill i min egenskap av suppleant ikonstitutionsutskottet något komplettera min partivänCarl-Johan inlägg samt yrka bifall till reser-vation 1 och motivera vårt ställningstagande.Folkpartiets inställning i denna fråga är ju mycketenkel, nämligen att om vi löser huvudfrågan, dvs.relationerna mellan staten och kyrkan på ett bra sätt,kommer allt det andra som behandlas i detta betän-kande att lösa sig alldeles automatiskt. Den tanke-gången är ju inte märkvärdigare - det vill jag säga tillPär-Axel - än att den nämns i propositionen.Precis det argumentet framförs att man kan ifrågasättaom det nu finns anledning att fullfölja traditionen meden nära anpassning av kyrkans lagar till kommunalaförhållanden. Propositionen landar på en annan slut-sats, men vi tycker att detta ifrågasättande är synnerli-gen motiverat.Jag hade en central position i redanunder Folkpartiregeringens dagar 1978-1979 då kyr-kominister lade fram en propositiontill kyrkomötet om en relationsförändring mellanstaten och kyrkan. Propositionen avslogs tyvärr medrelativt knapp majoritet. I det skedet stod statsmakter-na inför ett strategival: Hur skulle förändringsarbetetdrivas vidare? Man valde då en strategi att gå vidaremed ett antal inomkyrkliga reformer.Jag tycker att det i och för sig fanns goda motivför detta. Men det som man måste fråga sig,om man i likhet med mig och mitt parti är ytterstangelägna om att man skall nå fram till en lösning avhuvudfrågan, är huruvida det successiva arbetet medinomkyrkliga reformer försenar lösningen av huvud-frågan.Nu har det gått detta tillfälle.Det finns alltså anledning att ställa frågan: Har vigenom den strategi som då valdes och som hade stödfrån många partier försenat lösningen av huvudfrå-gan? Det är väl ingen som har något definitivt svar pådetta, men det finns anledning att ställa frågan.I detta läge ser vi det hela som ganska enkelt. Nuär en lösning av huvudfrågan inom räckhåll. Även omman skulle gå på den aktuella utredningens huvud-förslag kommer kommunstatus attupphöra. Alla dessa frågor kan då lösas på det sättsom de bör lösas, nämligen genom interna beslut iSvenska kyrkan.Avslutningsvis anser vi inte att det beredningsför-slag som föreligger i oförändrat skick bör ligga tillgrund för det slutliga beslutet. Vi menar att man intekan hävda att det nu liggande förslaget innebär enslutlig lösning av denna fråga. Genom grundlagsfäs-tandet av särställning i förhållandetill andra trossamfund kommer vi i bästa fall att levamed en oklar ställning.Om en utlänning skulle komma till i bör-jan av och, om denna reform genomförs pådet sätt som det nu förefaller, och frågar om det finnsen statskyrka i , måste man med tanke pågrundlagsregleringen och den övriga lagregleringensvara ja på den frågan. Eftersom de argument som harframförts här tidigare i debatten strider mot min kändamycket starka övertygelse om hur ett pluralistisktsamhälle bör utforma statens relationer till religiösasamfund, landar vi på slutsatsen att för att åstadkom-ma en principiellt riktig och varaktig lösning av stat-kyrka-frågan bör förändringar i beredningens majori-tetsförslag komma till stånd.Fru talman! Med det anförda yrkar jag bifall tillreservation 1 i betänkande.Anf. 161 () re-plikFru talman! säger att också han ärangelägen om att nå fram till en lösning av huvudfrå-gan. Det är så angeläget och önskvärt att man nu intevill göra någonting. Sedan när man börjar att titta pådetaljerna är det problem med själva huvudfrågan. Jagtycker att det är en mycket spännande och stor fråge-ställning, men det känns inte riktigt övertygande attFolkpartiet faktiskt vill nå fram till en lösning.Redan under beredningen - det skall jag gärna sä-ga - flaggade man för en mer konsekvent beskrivningav relationen mellan staten och samfundet och de övriga samfunden. Men är ju alldeles klart medveten om att på andrasidan i ståndpunktsgalleriet har vi somvill någonting helt annat.Därför tycker jag att Kyrkoberedningen på ettmycket förnämligt sätt har hittat en lösning som ärgångbar. Men det är inte bara av politiska skäl - ellerom man skall kalla det för pragmatiska skäl - som jagtycker att det är en bra lösning. Jag tycker också på ett vettigt sätt har lyckats bevara styrkan av dehistoriska och kulturella band som det innebär att vi iSvea rike under åtskilliga århundraden har haft enväldigt speciell relation till den statskyrka som vinumera kallar för Svenska kyrkan.Jag ser det inte som någon som helst nackdel -snarare tvärtom - också för de övriga kyrkorna ochför dem som representerar andra religioner att detfinns ett slags markering av en huvudkurs, ett slagspoängtering av att även om kyrkan står fri från statenfinns där ett speciellt band som knyter oss sammanhistoriskt och på sätt och vis också religiöst i en meraneutral mening. Därför är det olyckligt dels att maninte vill göra någonting alls på grund av det komman-de förslaget, dels att man inte kan ställa sig bakom detförslag som det nu inom arbetasmed utifrån beredningens förslag.Jag tror att vi kommer att få litet bekymmer fram-över, eftersom detta är en fråga där vi skulle ha måttväl av ett rejält konsensus.Anf. 162 () replikFru talman! Jag vill ju inte tappa tron på att detskall vara möjligt att åstadkomma en lösning i mycketbred konsensus när det gäller den här frågan. Såvittjag vet har alla partier i denna riksdag, utom Center-partiet, en principiell uppfattning om att kyrkan börskiljas från staten. är visserligen numerastörre än , men man har trots allt inte denstyrkan i det svenska samhället att det faktum attCenterpartiet skulle hamna vid sidan om av en sådantänkt lösning skulle innebära att man kan hävda attfrågan inte löses i bred konsensus.Min innerliga förhoppning är ju att regeringenskall göra sådana justeringar i Kyrkoberedningensförslag att det blir en bred uppslutning, dels här iparlamentet, dels ute i samhället. Jag hoppas också attde som har känt sig mest besvärade av den nuvarandeordningen - frikyrkorna, katolska kyrkan, muslimer,judar och många andra grupper - känner att fråganlöses. Tyvärr känner de inte så, vilket också myckettydligt har framgått av debatten , medKyrkoberedningens huvudförslag. Det är därför somförslaget skulle behöva korrigeras på några få menviktiga punkter.Anf. 163 () re-plikFru talman! Det är därför som jag poängterar attdet blir väldigt komplicerat om vi har två, om än ickeså stora, partier som på ömse sidor hoppar av dengemensamma båten. Därför är det viktigt att vi serdetta, inte bara utifrån strikt teoretiska modeller avvad en religionsfrihet skulle tänkas innebära utan attvi också ser det ur ett historiskt och kulturellt per-spektiv.Det är där som jag ser en kvalitet i att nedtona detsom nu talar om och som BertilHansson har redogjort för i Kyrkoberedningens ma-terial och ändå försöka att åstadkomma en god balans.För frikyrkornas del kommer detta lagrum att ge ut-rymme för en mera officiell status där de får chans attutveckla sina egna arbetsformer utifrån sina egnagrundvalar. Detta gäller inte minst de invandrarsam-fund som passar väldigt dåligt in i det Förenings- ochOrganisationssverige som vi har och deras möjlighe-ter att få en officiell status som kyrkor.På den punkten tycker jag att förslaget är mycketbra och mycket starkt. Det innebär dock inte att vi kangå hela den långa principiella vägen till en formellreligionsfrihet i mer inskränkt mening. Historiska ochkulturella skäl motiverar att vi inte gör det nu.Många års utredande talar för att det nu är angelä-get att ligga kvar i själva huvudfåran och att följa den.Anf. 164 ()Fru talman! Jag spårar trots allt en viss dubbelhet iPär-Axel argumentering.Å ena sidan antyder han att Kyrkoberedningensförslag måste ses som en kompromiss. Då antyder hanatt det egentligen, enligt hans uppfattning, borde hasett något annorlunda ut - han har kompromissat mednågon annan.Å andra sidan utgjuter han sig ganska vältaligt omatt denna kompromiss är mycket bra. Jag beklagar det.Jag är definitivt inte främmande för kompromisseri denna fråga. Så viktigt är det att nå fram. Men trotsallt måste en kompromiss ligga inom det område somär principiellt försvarbart och där frågan löses. Det är,tyvärr, vår bedömning att Kyrkoberedningens majori-tetsförslag utan korrigeringar inte gör det. Men allde-les oavsett hur det blir med den frågan förefaller detatt bli någon form av beslut som innebär att Kyrkanskommunstatus kommer att upphöra.För att, , återgå till dagens huvudämne in-nebär det att det inte finns något behov av att forcerafram en lösning i de detaljfrågor som föreligger idagens betänkande. Jag tycker således att man medmycket gott samvete kan skjuta dessa frågor till in-omkyrkliga beslut så snart huvudfrågan lösts.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )15 § Stöd till politiska partierFöredrogsKonstitutionsutskottets betänkande 1994/95:KU34Stöd till politiska partier (prop. 1994/95:100 delvis)Anf. 165 ()Fru talman! Det är en truism att säga att det råderen önskan att åstadkomma besparingar i det här lan-det. Vi påminns om detta och stundligen. har vi kunnat lyssna till finansdebatten. Men endel inlägg karakteriserades kanske inte precis av envilja att spara. Snarare verkade det som om spender-byxorna på sina håll fanns på.Alltnog, turen har kommit till partistödet. Detär väl rätt rimligt att också partierna själva när detgäller den egna verksamheten bidrar till sparandet.Här har regeringen föreslagit en blygsam ned-skärning om 12 miljoner. Men i en motion av GunHellsvik m.fl. föreslås ytterligare en nedskärning ombortemot 80 milj.kr. Det kan tyckas mycket med 80miljoner av de 230 miljoner som det här är fråga ompå 18-månadersbasis.Å andra sidan skall vi betänka att detta är inte denenda formen av partistöd som utgår. 1992 utgick 252miljoner kronor i kommunalt partistöd. Till detta komstöd från landstingen till partierna med 139 miljoner.Omräknat på 18-månadersbasis kan man utan vidarekonstatera att kommuner och landsting ger de politis-ka partierna ca i stöd. Härtillkommer, som sagt, de 230 miljonerna från staten. Detrör sig alltså om bortemot i stöd tillde politiska partierna. Mot den bakgrunden betyderdet inte särskilt mycket att man föreslår en relativtkraftig neddragning av det statliga partistödet.Till detta kan naturligtvis också läggas en rad oli-ka principiella aspekter. Syftet var att vitalisera partilivet. Man såg parti-erna som bärare av samhällsinformation. Partiernahade ansvaret för den politiska debatten.Nu med facit i hand kan man naturligtvis med rättafråga: Nå, har det blivit så mycket bättre under desenaste decennierna? Har partierna verkligen vitalise-rats? Är det på den vägen som medborgarna kanalise-rar sina politiska intressen?Tyvärr tror jag att vi får säga att vi har anledningatt vara besvikna. För det politiska livet i våra partierär det sannerligen ingen dans på rosor. Tvärtom är detkanske på andra vägar som det politiska intressetkommer till uttryck.Det har en gång sagts att partier är fria staters liv,och det är nog riktigt. Men det bör vara fria partier.Det råder ingen tvekan om att ju större beroendet avstöd från det allmänna blir, desto mindre fria är parti-erna i själva verket. De har alltså kommit att bli bero-ende av det allmänna. Det kan naturligtvis diskuteras ivilken utsträckning det är särskilt bra.Sedan skall jag emellertid gärna medge att detockså finns faktorer som talar för att ett visst stöd gesfrån det allmännas sida gentemot de politiska partier-na.Fru talman! Nog är det rätt så rimligt att också depolitiska partierna får bära sin börda när vi nu tvingastill omfattande nedskärnignar. De nedskärningar somgörs när det gäller det statliga partistödet är sannerli-gen inte särskilt imponerande.Jag skulle hoppas - men jag vet att så inte kom-mer att ske - att övervägde vår förpliktelsegentemot allmänheten i dessa besvärliga tider, att manverkligen på skarpen tog itu med partistödet och godkände den motion som här har förelagts ochdärmed också den reservation som finns från ossmoderater.Jag ber att få yrka bifall till den moderata reserva-tionen i betänkandet.Anf. 166 ()Fru talman! När jag lyssnade till jag att tänka på förra årets debatt om partistödet.Då liksom nu stod sex partier bakom en majoritets-skrivning med förslag som innebar en besparing omca . Och liksom nu reserverade sig ett parti,därför att man ville ha mycket kraftiga nedskärningari partistödet.Men skillnaden är att det var Ny demo-krati som föreslog att stödet skulle halveras på tre år.Nu när Ny demokrati inte finns med har Moderaternatagit över deras roll. föreslår nu att stö-det direkt skall minska med en tredjedel.Om man studerar reservationfrån finner man faktiskt att hans förslag omen halvering skulle ha inneburit att stödetdetta år på ettårsbasis skulle ha blivit ca 85 miljonerkronor. föreslår nu 75 miljoner påettårsbasis - en kraftig försämring, även jämfört meddet som Ny demokrati stod för.Det som förvånar mig mest är ändå inte Modera-ternas stora nedskärningar i sig. Det är att BirgerHagård och använder sammamärkliga argumentering för sina nedskärningar. Mananvänder t.o.m. samma ord.Moderaterna motiverar i reservationen sitt förslagom nedskärning av partistödet med "betydelsen av ettpolitiskt vitalt och oberoende partiliv". De som lyss-nade på i debatten vet atthan sade att effekten av nedskuret partistöd skulle bliatt "demokratin vitaliseras därför att man tvingasarbeta mer".Naturligtvis måste partierna vara med och sparanär ekonomin är som den är. Därför föreslår vi liksomförra året en besparing motsvarande . sadeBirger Hagård att det är en blygsam besparing. Menkravet på nedskärningar är större när det gäller par-tistödet än den statliga verksamheten. Men jag tyckeratt det är rimligt med en besparing. Vi var förra åretalla överens, utom Ny demokrati, om att det var rim-liga besparingar. vill ni moderater skära ned såmycket mer. Det respekterar jag naturligtvis. Men jagskulle vilja säga till att jag tycker attdet knappast är seriöst att komma dragandes medmotiv att stora nedskärningar medverkar till ökadvitalitet eller ett mer oberoende partiliv.Jag tror att det tvärtom är så att ett väl avvägt par-tistöd är viktigt och vitaliserande för demokratin. Detär viktigt att partierna har en verksamhet och når utmed sitt budskap. Det är viktigt att väljarna ges tillfäl-len att föra fram sina åsikter till partierna. Det ärviktigt inte minst därför att ett bra partistöd faktisktgör partierna mer oberoende.Jag vet om förflutna i hans egenungdomsrörelse. Han kommer väl ihåg hur detsmusslades med hemliga bidrag från näringslivet tilldåvarande innan par-tistöden byggdes ut. Är det så som man vill ha detigen?Det är kanske populärt, för att inte säga populis-tiskt, att försöka att övertyga folk om att en välfunge-rande demokrati är någonting som inte behöver kosta,det kan man få bara av sig självt. När nutagit över Ny demokratis fallna mantel att driva denhär debatten tar man på sig ett väldigt stort ansvar.Jag tycker därför att det är att beklaga att Moderater-na har intagit denna inställning i frågan.Fru talman! I övrigt innehåller betänkandet en radkonsekvensändringar i anledning av övergången till 4-åriga mandatperioder. Jag yrkar bifall till utskottetshemställan och avslag på den moderata reservationen.Anf. 167 () replikFru talman! Det var ett riktigt dåligt försvar för enriktigt dålig sak, . Demokratin vitali-seras av pengarna till partierna, säger . Den logiska konsekvensen av detta skulle vara attom man helt tog bort partistödet, skulle därmed ocksådemokratin försvinna. Har det gått så långt att social-demokratin sätter likhetstecken mellan demokrati ochdet stöd man får från olika håll - från kommuner,landsting och staten - då har det blivit riktigt illabeställt med den demokratiska synen inom det social-demokratiska partiet.Ingvar talar i samma andetag om hur detföre det fantastiska demokratiska påfund som par-tistödet innebär skulle ha smusslats med pengar hitoch dit från näringslivet till den ungdomsrörelse därjag hade nöjet att vara ordförande. Men hur är det påden socialdemokratiska sidan med pengar somsmusslas från fackföreningsrörelsen, från LO? Hurmånga tiotals miljoner fick ni vid ert jubileum förnågra år sedan? Den vägen har det verkligen smuss-lats, den vägen har det kommit in pengar. Allt har integått till fackföreningspampar och partipampar, utanåtskilligt har också hamnat i den heliga rörelsen.Jag tror att partierna klarar sig bra utan partistöd,men vi får väl avskaffa det på sikt.Anf. 168 () replikFru talman! Det var tydligen känsligt att jämföraModeraterna med Ny demokrati. Det låter som omman har tagit över både talskrivare och ideologer frånNy demokrati. säger att det är ett dåligtförsvar för volymen på partistödet. Det föreslog nisjälva . Då hade de borgerliga företrädarnaungefär samma resonemang som jag har omvikten av ett bra partistöd. Det är bara ett borgerligtparti, , som har åsikten att skära ned.Birger Hagård blev så arg för det jag sade om bi-dragen till och Folkpartietfrån näringslivet. Jag var aktiv i SSU på den tiden.Högerpartiet och vägrade konsekvent attredovisa vad man hade för stöd från näringslivet. Detknäckte vi från SSU genom att köpa en aktie i varjeföretag och gå in och ställa frågor. Vi fick kartlagtmiljonerna som rullade från näringslivet. Jag var påett antal bolagsstämmor själv som representant förSSU och mötte ofta en lynchstämning när frågornabesvarades.Anslagen från fackföreningsrörelsen till det soci-aldemokratiska partiet har aldrig varit hemliga ochkommer aldrig att vara hemliga. De har alltid redovi-sats öppet. Men jag tog det här som exempel på hurdet var innan partistöden infördes just därför att vi sermycket av detta i andra länder där inte partierna ge-nom samhällets försorg har getts rimliga förutsätt-ningar att finansiera sin verksamhet. Det leder inte vitaliserad demokrati. Det leder till dess motsats.Det vet vi genom många exempel runt om i världen.Anf. 169 () replikFru talman!