prot · GI09115 · 1995-06-07 00:00:00 — Det här är en viktig förut-sättning för kampen för jämställdhet. Vi delar synenatt det är viktigt att ett allsidigt forsknings- och ut-vecklingsarbete bedrivs inom skolans område, menönskar att man därvid även tar hänsyn till det biolo-giska perspektivet.Vi vill peka på alla andra områden vid sidan avgenusforskning där kvinnor borde ha kompetens ochlämplig bakgrund för att kunna bli lärare och profes-sorer. Om man antog att kvinnan skulle ha mindreförmåga att intellektuellt tillgodogöra sig kunskap, såskulle ju premisserna för jämställdhetsarbete inte allsfinnas - men det är det ju ingen som gör.Det har pläderats för åsikter somhandlar om minoriteternas representation i politiken,men inte bara där utan också i medierna, i styrelseroch, inte minst, inom utbildningen. var kvin-norna en sådan minoritet. när kvinnorna i likastor utsträckning som männen går ut i arbetslivet, görde självklart anspråk på att få samma villkor sommännen har. Man hävdar att löneskillnader för likaarbete och likvärdig utbildning skall minska. Kravetpå lika lön för lika arbete är lika välmotiverat här somnär det gäller sociala klasskillnader.Genom starka nätverk har kvinnorna också på etthögljutt, ofta aggressivt, sätt försökt skynda på enalltför långsam utveckling för att åstadkomma jäm-ställdhet. Tjänster som är högre avlönade finnstillgängliga för båda könen att söka. Tyvärr väljerkvinnorna inte alltid de bäst betalda jobben utan före-drar de s.k. kvinnliga yrkena som är sämre betalda.Om både män och kvinnor verkligen valde de bästbetalda yrkena, skulle marknaden jämna ut de lö-neskillnader som består.Nu har det emellertid i de aktuella propositionernarests krav på kvotering, och då hamnar man i en be-svärlig situation. Vad är det som hindrar att man, närman kvoterar in ett antal kvinnliga professorer, i själ-va verket diskriminerar ett antal socialt rekryterademän från arbetarklassen eller ett antal invandrare,samer, handikappade eller andra som tillhör en annanminoritet? Vi blir så lätt fångade i fällor vi inte haravsett.Tyvärr innebär positiv särbehandling alltid att nå-gon annan diskrimineras. Det finns en rad yrken somär dominerade av kvinnor - skall man tvinga in mändär? Det är ju också ett sätt att uppnå jämställdhet.Vilket samhälle vill vi egentligen ha?Sedan har kvinnornas möjlighe-ter att lämna de traditionella kvinnorollerna lett till enexplosion av nya roller. Inga möjligheter är längre avsociala skäl stängda för kvinnor. Den enda begräns-ningen är fortfarande den biologiska: att föda barn.För de kvinnor som väljer att föda barn tidigt finnsdet en risk att de kommer för sent ut på arbetsmark-naden, kanske med ofullständiga studiegångar. Fördem som väntar tills de är kan barnafödslarbilda svåra hinder i den karriär där kvinnorna tävlarmed männen. Men valmöjligheterna ökar hela tiden.Ökade möjligheter på arbetsmarknaden för dem somär vore ett sätt att hjälpa de kvinnorsom kommer sent ut på arbetsmarknaden.Fortfarande återstår mycket innan man kan tala omen godtagbar jämställdhet mellan män och kvinnor.Också kvinnors förmåga att använda en uppnåddjämställdhet till handling för fortsatt jämställdhetsar-bete är bristfällig.Den långsiktiga förvandlingen av vår samhälls-struktur till ett jämställt samhälle är det ingensom tvivlar på. Vid en analys av universitetsinstitutio-nernas organisation och ledningsstrukturer finner manatt dessa ofta är otidsenliga jämfört med annan verk-samhet i samhället. Det kan finnas ett samband mellandetta och kvinnors svårigheter att meritera sig. Men vikan också se att vi är i full färd med att gå över frånen ekonomi baserad på muskelkraft till en som ärbaserad på hjärnkraft. Detta ändrar en ofördelaktigsituation för kvinnorna, så att de får större möjligheteröver huvud taget.Även mannen har fått en ändrad situation. Han ärinte längre den enda ekonomiska kraften i familjenoch börjar därför revoltera mot en roll som berövathonom mycket av det känslomässiga nöjet att se sinabarn växa upp. Det händer ju t.o.m., även om det ärovanligt, att mannen väljer att stanna hemma för att tahand om barnen medan hustrun går ut i förvärvsarbeteeller studerar. Att sedan en situation som har varitmänniskosläktets bestämmelse i årtusenden inte harkunnat förändras totalt på några få decennier är kan-ske inte så konstigt.Vi moderater anser att det är olämpligt att positivtsärbehandla kvinnor vid tillsättning av doktorand-tjänster. Att kvinnligt kön vid tillsättning av sådanatjänster skall vara ett kriterium innebär en nedvärde-ring av kvinnlig kompetens. Det utgör också de factoen diskriminering av kompetenta män.Vi moderater kan inte acceptera att medel öron-märks för kvinnliga forskare. En sådan särbehandlingär olämplig. Därigenom blir man bunden till ett vissturval, vilket i sig innebär en nedvärdering av kvinnoroch deras kompetens. Om det föreligger en kraftigobalans, bör man angripa de strukturella problemensom leder till detta och inte medverka till en ökadpolarisering mellan män och kvinnor. Detta påverkarbåde jämställdheten och kvaliteten inom utbildningoch forskning på ett negativt sätt.Vi har alltså starka invändningar mot att positivsärbehandling skall tillämpas vid tillsättning av pro-fessurer till förmån för underrepresenterat kön, i dettafall kvinnor. Kunskap och kompetens bör fälla utsla-get vid professorstillsättningarna.Det finns stor risk för att kvinnor, som blir tillsattadärför att de tillhör ett underrepresenterat kön ochdärför inte är de mest meriterade, blir sedda medmisstro. En tillämpning av positiv särbehandlingkommer därför, enligt min mening, i stället för attgynna jämställdhetssträvandena tvärtom att skadadessa. Förfarandet innebär också i sig en nedvärde-ring av kvinnors kompetens, som inte kan anses varaförenlig med strävandena mot jämställdhet.Nu försvarar man förfarandet med att ingen kom-mer att tillsättas som inte är kompetensförklarad. Menäven kompetensförklaringen är ett subjektivt ställ-ningstagande av de sakkunniga. Vi skall inte glömmabort att kompetensförklaringen endast säger att ve-derbörande uppfyller vissa minimikrav för att uppe-hålla en tjänst. Skillnaderna i kompetens mellan tvåkompetensförklarade akademiker kan vara mycketstor. Enligt oss moderater kvarstår kravet att endastden mest kompetenta skall få tjänsten. En genomförddiskriminering av män skulle medföra en kvalitetsför-lust inom områden som är avgörande för Sverigesframtid.Detta innebär inte att man inte skall ta itu med demer grundläggande problemen bakom den snedakönsfördelningen bland professorer. Dit hör bl.a.nätverk, kulturer och traditioner där manliga intressendominerar, men också de brister som finns i definitio-nen av kompetens och kunskap. Inte minst otydlighe-ten vid utannonsering av tjänster kan skapa utrymmeför godtycke och omedveten könsdiskriminering.Man bör inte för universitet och högskolor införamål avseende könsfördelningen bland nyrekryteradelärare eller professorer. Vi skall inte heller accepteraatt ange mål i form av särskilda åtaganden underanslagen för forskning och forskarutbildning ochdärmed låta dessa utgöra grunden för bedömningen avresurstilldelningen. Enligt jämställdhetslagens be-stämmelser åligger det redan universitet och högsko-lor att upprätta jämställdhetsplaner, där åtgärder föratt uppnå en jämnare könsfördelning skall redovisas.Sexuella trakasserier, som också nämns i proposi-tionen, kan naturligtvis inte accepteras. Den lagstift-ning som finns i och jämställdhetslagentill skydd mot sådana trakasserier skall tillämpas föratt komma till rätta med problemen även vid universi-tet och högskolor. Ytterligare skrivningar, att uni-versitet och högskolor har en skyldighet att verka föratt studenter inte utsätts för sexuella trakasserier,behövs därför inte och kan innebära att inte avseddaförlöjligande situationer kan uppstå.Kvinnliga lärare och forskare vill knappast halösningar som gör att de hamnar i ett A- eller B-lag.Vi måste se könsskillnaderna i ett historiskt perspek-tiv. Kvinnorna har successivt erövrat majoriteten avplatserna på de lägre nivåerna på högskolorna. Vadgäller lägre examina har de redan majoritet inommånga ämnesområden. Om man undantar vissa natur-vetenskapliga ämnen är inte bristen på jämställdhetsärskilt påtaglig jämfört med i andra samhällssektorer.Detta motsäger i själva verket en del av den funda-mentala feminismens konspirationsteorier.Vägen till att bli professor är ofta lång. Det kan ta20-30 år att nå professorstiteln. Det innebär en efter-släpning för kvinnorna. Men förolämpa inte kvinnor-na genom att anta att de inte kan komma fram påannat sätt än genom kvotering!Egentligen finns det bara ett sätt att åstadkommafullständig jämlikhet, nämligen att införa enkönadehögskolor, lika många för vardera könet. Genom atthålla isär studiegången för män och kvinnor skulleman uppnå jämlikhet och jämställdhet - kanske någotatt föreslå för Grönköping.Jag ställer mig givetvis bakom samtliga moderatareservationer. För att inte i onödan ta upp kammarenstid yrkar jag dock bara bifall till reservation nr 14.Anf. 129 ()Herr talman! För är jämställdhet ytterst endemokratifråga. Dagens skola lägger till stor delgrunden till utvecklingsmöjligheterna för framtidenskvinnor och män. Därför måste dagens skola ge bådeflickor och pojkar likvärdiga möjligheter att utvecklasutifrån sina behov och förutsättningar.Vi vet av återkommande undersökningar att jäm-ställdhetsarbetet i skolan går alldeles för långsamt.Exemplen är välkända och många.Pojkar upptar två tredjedelar av tiden till elevernasförfogande i klassrummet. Pojkar tar oftare ordet utanatt ha fått frågan. De svarar rätt ut, medan flickornasitter tysta med uppräckt hand. Flickor väntar på attbli tilldelade ordet för att ge svaret. Den naturveten-skapliga och tekniska undervisningen utgår alltförmycket från ett mans- eller pojkperspektiv.Jämställdhet i skolan är en pedagogisk fråga. Medden nya läroplanen och genom att jämställdhet nuskrivs in i skollagen ges skolan nya redskap att snab-bare komma framåt i jämställdhetssträvandena. Det ärpositivt att det finns en bred politisk enighet om änd-ring av skollagen. är det viktigt att vi följer ochdriver på användningen av de nya redskapen. Jagkänner tillförsikt inför detta arbete och att den nyaläroplanen och ändringen av skollagen verkligen skallge effekt, att flickors möjligheter att komma till tals,resonera och utveckla tankar skall förbättras och attflickors intresse för naturvetenskap och teknik skallutvecklas osv.Det är också viktigt och bra att rektorn ges ett an-svar för att undervisningen planeras så att den gagnarjämställdhet mellan pojkar och flickor och att storvikt läggs vid fortbildning.Herr talman! Jag anser att det ibland i debatter kanvara på sin plats att också se till det som förenar oss.Det avspeglas också i första delen av betänkandet.Nu till det som skiljer oss åt, nämligen delar inomden högre utbildningen. Jag börjar med doktorand-tjänsterna, där anser att det är få för kvinnorsom får möjlighet att doktorera och att det är viktigtatt ändra på detta förhållande.Regeringens förslag innebär sammantaget sämrevillkor för doktorander eftersom man återinför möj-ligheten att ge utbildningsbidrag. anser atttidigare beslut om att omvandla utbildningsbidragentill doktorandtjänster bör fullföljas.Regeringens förslag om att tillföra extra resurserför att öka antalet kvinnliga doktorander ger positivamöjligheter för kvinnor. Det är dock svårt att se kon-sekvenserna av båda dessa ovan nämnda åtgärder förutvecklingen av antalet kvinnliga doktorander, vilketockså utbildningsminister i vaga ordalagsagt under en frågestund i tidigare i vår.Det finns alltså en uppenbar risk för att socialde-mokraterna totalt sett har skapat sämre chanser förkvinnor att doktorera än de hade innan. Med den enahanden tar socialdemokraterna bort möjligheter förkvinnor att få doktorandtjänster, med den andra tillförde möjligheter med de 30 miljoner som finns att för-dela.Jag vill därför fråga om det finnsnågon bedömning från regeringens sida på den samla-de effekten ur jämställdhetsperspektiv.Så till den särskilt omstridda delen av regeringensförslag, den om att tillämpa s.k. positiv särbehandlingvid tillsättning av nya professurer. Jag tror att deflesta av oss är överens om att det finns för fåkvinnliga professurer. har på-pekat att det är angeläget att öka antalet kvinnligaprofessurer, bl.a. för att stimulera kvinnor till fortsattforskarkarriär och för att skapa flera kvinnliga före-bilder. Professorer är tongivande i samhällsdebatten,och samhället går miste om kompetens genom denmycket ojämna könsfördelningen bland professorer.Det är kvinnliga professorer 1995, som vialla känner till.Det är nödvändigt att ta itu med de grundläggandeproblemen bakom den sneda könsfördelningen. Dithör bl.a. traditioner, nätverk och kulturer där manligaintressen dominerar men också de brister som finns idefinitionen av kompetens och kunskap. Vi anser utan att tillgripa positiv särbehandling kan rekry-tera kvinnor till professortjänster. Det finns kompe-tenta kvinnor inom forskarvärlden. Vad som behövsär att se till att kvinnor med likvärdig men inte nöd-vändigtvis samma kompetens som män i större om-fattning får tjänster som professorer.Utskottsmajoriteten har försökt klarlägga synen påinnebörden av begreppet positiv särbehandling. Manhar ändrat propositionens uttryck "mindre kvalifice-rade" till "trots att det finns mer kvalificerade". Menriskerna med att använda positiv särbehandling kvar-står för att kvinnor som får tjänster därför att de till-hör det underrepresenterade könet och inte därför attde är mest meriterade kan bli bemötta med misstro.En tillämpning av positiv särbehandling kan därför istället för att gynna jämställdhetssträvanden tvärtomskada dem. Det finns risk för att det utmynnar i att detskapas A- och B-professurer. Den utvecklingen villinte medverka till.Det är en förhållandevis knapp majoritet beståen-de av socialdemokrater och vänsterpartister som påväg att driva igenom det förslaget, som alltså innebärrisk för A- och B-professurer.Jag tycker att det kunde ha funnits en litet störrelyhördhet för den omfattande kritik som förslagetändå fått i högskole- och universitetsvärlden och isamhället i övrigt.Jag vill gå vidare till de mål för rekrytering avprofessorer som regeringen har föreslagit och som vi iCentern har ställt oss bakom. Vi tror att det enbartmed de rekryteringsmål som föreslagits kommer att taväldigt att nå upp till nivån . I debattenhar det också bedömts som orealistiskt att ens nå inärheten av denna nivå . Vi frånfrån har föreslagit att man skall undersökaytterligare åtgärder för att inom något slags rimligtidsperspektiv komma upp i högre nivåer och har lyftfram två modeller som vi tycker är väl värda att prö-va. En möjlig modell är att om en kvinna i konkurrenssöker en tjänst som professor och blir kompetentför-klarad men inte får tjänsten så inrättas det en profes-sur för henne. En annan möjlig modell är att varjedocentkompetent kvinnlig forskare ges möjlighet attanmäla sig till en rikslista som sedermera kan använ-das som underlag vid bedömning av behovet av nyaprofessurer på områden där det kvinnliga inslaget ärsärskilt lågt. Vi anser att man bör utveckla ett systemdär inslag ur de båda modellerna kombineras och attregeringen bör återkomma med förslag som tillgodo-ser detta.Herr talman! Jag vill avsluta med att yrka bifall tillreservation 14 angående s.k. positiv särbehandling. Vicenterpartister står givetvis bakom samtliga centerre-servationer, men med hänvisning till kammarensarbetsbelastning avstår jag från att yrka bifall till flerreservationer.Anf. 130 ()Herr talman! Låt mig börja med att säga att det ärpositivt att regeringen nu lägger fram en propositionom jämställdhet. Det är en bra fortsättning på detarbete som inleddes under den förra mandatperioden.Dessutom är det en klar signal till universitet, högsko-lor och forskningsråd att vi menar allvar med målet attfå en jämställdhet inom utbildning och forskning.Vi kan helt klart konstatera att tingens ordning nunär det gäller andelen kvinnor i akademikervärldensövre del är långt ifrån tillfredsställande. Verklighetentalar sitt tydliga språk. av de studerande ärkvinnliga och kvinnliga professorer. Enligtprofessor skulle det med den nuvarandetakten ta att nå målet om jämställdhet inomhögskolan. Därför är det faktiskt lätt att instämma iregeringens uttalande att utvecklingen går alldeles förlångsamt. Det är beklagligt att vi inte har hunnit läng-re på vägen mot lika förutsättningar.När jag som kommunpolitiker en gång fick tillfälleatt lyssna på JämO liknades jämställdhetsarbetet vidatt dansa tango. Det var ett steg framåt och två tillba-ka, och ibland var det tvärtom. Kontentan var att manstod och stampade på samma fläck. Det är så manibland upplever det här arbetet.Jag inledde med att säga att det var bra att rege-ringen lade fram en proposition om jämställdhet.Skall man vara snäll kan man säga att även solen harfläckar. Men det är beklagligt att det i det här falletinte bara är fläckar; det har blivit en total solförmör-kelse. Vad jag menar är att en bra målsättning ochmånga bra idéer förmörkas av en enda del, nämligentolkning av positiv särbehandling vid professorstill-sättningar. För mig och många andra - jag tror förmerparten av människor - är en professur per defini-tion spetskompetensen inom sitt område. Mot denbakgrunden ter sig texten i propositionen och även ibetänkandet att de mindre kvalificerade skall kunna fåföreträde om de tillhör ett underrepresenterat kön. Detblir en direkt motsats till definitionen och innebördenav en professur. anser att det här förfaran-det kan skapa fler svårigheter än det löser problem.De uttalanden som gjorts, där en del forskare befararatt dessa kvinnor kan komma att betraktas som B-lag,gör att majoriteten borde ha tänkt om en gång till ochförsökt hitta bättre lösningar. Då hade vi också kunnatfå en bredare parlamentarisk uppslutning kring betän-kandet. Det finns ett värde i en bred politisk uppslut-ning kring jämställdhetsfrågorna.Visst hade det varit bra om vi hade kunnat enasom den alternativa text som finns i folkpartimotionenoch som också finns i den gemensamma reservatio-nen. Där skriver vi att ett underrepresenterat kön skallges företräde vid likvärdig kompetens. Då hade vi fåtten bättre koppling mellan definitionen av en professurmed dess kompetensspets och målet om jämställdhet.Enligt vår mening är en bra väg att förändra sam-mansättningen i Tjänsteförslagsnämnderna för att fåen bättre fördelning mellan kvinnor och män. Därut-över borde man se till underlaget vid kompetensbe-dömningen och till hur sammanvägning och viktningav olika meriter sker, t.ex. gjorda publikationer. Skallvetenskapliga arbeten i början av karriären väga likatungt som senare gjorda arbeten och publikationer?Mycket talar för att kvinnor senare i karriären skriveroch gör sina publicerade arbeten. Hur sammanväg-ning och viktning av olika meriter sker är helt avgö-rande.Vi vill också ha bättre könsfördelning i högsko-lans beslutsorgan och i forskningsråden.Herr talman! Debatterna här i kammaren brukarinte få till följd att partiernas tidigare ställningstagan-den ändras. Det vore mig fjärran att tro att det skeddeockså här . Men jag tror att den debatt som harförts i medierna och den debatt som har förts här harökat intresset för och öppnat ögonen på universitets-världen. Den här frågan har ju varit aktuell, och sko-lan ligger före akademikervärlden, så det ligger nogett värde i den debatt som har förts. Men det är be-klagligt att regeringen, trots att jag vet att intentioner-na är goda, verkar har hamnat på en kurs som i en delfall försvårar jämställdheten mer än det stimulerarden. Jag tänker då på bortagandet av barntilläggen isvux och svuxa, där vi anvisade medel för att kunnabehålla det. Man har infört utbildningsbidrag i ställetför doktorandtjänster. Likaså här anvisar Folkpartieten annan väg och finansiering, vilket redovisas i re-servation 10. I reservation 13 föreslår vi resursför-stärkning för forskarassistenter och nya professorer.Herr talman! Jag har försökt att fatta mig kort. Jagskall försöka att fatta mig ännu kortare och bara yrkabifall till reservation 14 vid mom. 31.Anf. 131 ()Herr talman! "Över hustrun skall mannen styrasom en statsman, ty han är bättre skickad att härska änhon. Vad beträffar skillnaden mellan könen är man-nen av naturen överlägsen och styrande, kvinnanunderlägsen och styrd", sade på sin tid.Thomas av Aquino menade att kvinnans underord-nande ställning påvisas redan i Skapelsen och är be-fogad av naturens lagar och hennes egen natur. Kvin-nan har skapats för att hjälpa mannen med fortplant-ningen inte med något arbete, tyckte han.Det är denna naturlag som regeringen har utmanatmed sitt förslag om jämställdheten inom utbildnings-området. Eller som en manlig forskare uttryckte det:Kamrater, män, sätter vi inte stopp för dem , såkommer vi att ligga ner och vara fullständigt bortafrån all makt . Propositionen som liggertill grund för utbildningsutskottets betänkande nr 18förtjänar att läsas i sin helhet, eftersom den tar ettövergripande grepp på dessa viktiga frågor. Vad gäl-ler forskningsområdet är förslagen väl genomtänktaoch behandlar alla olika nivåer i universitetshierarkin.Där finns kvoterade mellantjänster, kvinnliga gästpro-fessurer, kvinnliga doktorandtjänster, kvinnligaforskningsmedel, översyn av tjänstetillsättningarnaosv. Vissa delar av propositionen har dock väckt meruppmärksamhet än andra, nämligen förslaget att inrät-ta 30 nya professurer som skall besättas med kvinnor.Av dem som examineras från grundutbildningarnavid våra universitet och högskolor är största andelenkvinnor - . Av dem som avlagt doktorsexamenden senaste treårsperioden är kvinnor.Endast 7 % av professorerna i är kvinnor.Denna anmärkningsvärt låga siffra beror inte på attkvinnor skulle vara mindre lämpade att vara professo-rer än män. Den beror inte heller på brist på kompe-tens eller kvalifikationer. Den måste därför bero pånågot annat.För att åstadkomma en bättre könsfördelning pådessa viktiga poster har regeringen föreslagit att s.k.positiv särbehandling skall kunna användas vid till-sättning av professurer. För att på kort sikt kunna fåen förändring till stånd föreslår man en engångssats-ning i form av ett resurstillskott för inrättande av nyaprofessurer som skall gå till kvinnor. På längre sikthar man ställt upp ett könsfördelningsmål för universi-tet och högskolor vad gäller nyrekryteringen av pro-fessorer. Målen redovisas i treårsperioder till dess attbägge könens andel uppgår till . För attkunna uppnå det långsiktiga målet föreslår regeringendessutom medel för doktorandtjänster och forsknings-assistenter för kvinnor, stipendier för kvinnor attforska utomlands osv.Vid varje professorstillsättning sker ett sakkunnig-förfarande. Tre sakkunniga - oftast män - utses avfakultetsstyrelsen. De sakkunniga skall föreslå trekandidater - i första, andra respektive tredje rummet.Vid sakkunnigförfarandet skall olika kvalifikationer,meriter och kompetenser bedömas. Därefter går för-slaget till Tjänsteförslagsnämnden.Vid bedömandet blir det förstås avgörande vilkameriter och vilken kompetens som de sakkunnigalägger vikt vid. En professor skall bl.a. undervisa,forska och vara arbetsledare. Många professorer ärarbetsledare för stora grupper. Vid sakkunnigförfa-randet läggs oftast störst vikt vid den vetenskapligameriteringen, mindre vikt vid det pedagogiska ochännu mindre vikt vid arbetsledningsförmågan. Detinnebär att det oftast är den som är mest kvalificeradvetenskapligt som får tjänsten, inte den som är mestkvalificerad för den. För hade t.ex. den arbetsledandekompetensen tillmätts större betydelse än vad den göri dag hade många manliga professorer inte blivit pro-fessorer.Den sökande som placeras i något av rummen ärprofessorskompetent. Om en kvinna placeras i någotav rummen blir det oftast i det tredje.