prot · GI0969 · 1995-03-08 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1994/95:69Onsdagen den 8 marsKl. 9.00 17.4819.00 - 23.03Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckor1 § Anförande med anledning av Internationel-la kvinnodagenAnf. 1 TALMANNENÄrade ledamöter! , , högtid-lighålls i vårt landoch i världen - som FN:s sociala toppmöte iKöpenhamn inleds, efter befolkningskonfe-rensen i och före FN:s fjärde kvinno-konferens i Peking.Den internationella vill uttryckasammanhållningen och solidariteten mellan världenskvinnor - och jämställda män - i kampen för allamänniskors lika värde och rätt till utveckling ochinflytande. Den firas för att vi kvinnor känner stolthetför det vi representerar och skulle kunna betyda om vihade mera makt. Men den firas också i sann uppro-riskhet över att jämställdheten - och därmed demo-kratin och respekten för grundläggande mänskligavärden - ännu inte har nått tillräckligt långt.Vår egen situation här i är unik. Vi är medrätta stolta över att nu ha världens mest jämställdaparlament, regering och kommunala beslutande organ.Men det ger oss också ett särskilt ansvar att på bästasätt ta till vara den kvinnliga kompetens och styrkasom finns samlad i . Säkert finns det erfa-renheter att delge, idéer att utveckla, möjligheter tillsamarbete att diskutera. Jag har därför inbjudit kvin-nor från samtliga riksdagspartier till en förutsättnings-lös diskussion kring dessa frågor.Men de allra flesta kvinnor i världen saknar fortfa-rande makt och inflytande över sitt eget liv och översitt samhälle. Enligt IPU, Interparlamentariska unio-nen, fanns det bara sex länder - de femnordiska och - som hade mellan 24och kvinnor i parlamentet. Ytterligare sex län-der - , , , , ochPolen - hade kvinnor i parlamen-tet. I alla övriga länder var andelen kvinnor i parla-mentet . Dessa siffror ger bara enantydan om vidden av de orättvisor som fortfaranderåder. Men de visar tydligt att kvinnors begåvning,kunskaper och erfarenheter inte tas till vara. I dettakan orsaken till många av vår tids stora problem sö-kas.Vi kvinnor utgör inte bara mer än hälften av värl-dens befolkning. Vi kvinnor spelar en avgörande roll ibåde produktion och reproduktion i de flesta samhäl-len och kulturer. Vi kvinnor är bärare av viktiga delarav kulturarvet och av konsten att överleva. Det är närdenna kunskap som vi representerar glöms bort ochignoreras i skeden av snabba förändringar som destora problem uppstår som är teman för detta årtion-des globala konferenser - från barntoppmötet ochRiokonferensen till den kommande konferensen omden mänskliga boendemiljön. Det handlar om socialamissförhållanden och ohälsa, om segregation ochväxande slumområden, om uttorkning, miljöförstöringoch jordförstöring, som i sin tur ger upphov till kon-flikter, flyktingströmmar och mänskligt lidande.Ärade ledamöter! Det ligger en både utmanandeoch uppmuntrande sanning i insikten om att om kunskap och erfarenhet som vi kvinnor besittertogs till vara genom att kvinnor får mer makt, såskulle vi alla tillsammans få en helt annan kraft ochmöjlighet till de nödvändiga förändringarna.Den svenska , världens mest jämställdaparlament, firar den8 som en manifestation av varje människasrätt till utveckling efter sina unika förutsättningar, tillmakt och inflytande i det samhälle där hon lever ochtill gemensamma ansträngningar för våra barns fram-tid. (Applåder)2 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesFörslag1994/95:RR10 till socialförsäkringsutskottetMotioner1994/95:Jo17 - Jo20 till jordbruksutskottet3 § Den ekonomiska politiken och budgetregle-ringen m.m.FöredrogsFinansutskottets betänkande 1994/95:FiU10Den ekonomiska politiken och budgetregleringenm.m. 1994/95:100 delvis)Anf. 2 ()Fru talman! Vid och helaperioden fram till regeringsskiftet var det klart flermedborgare som trodde att den egna hushållsekono-min skulle förbättras än som trodde att den skulleförsämras. är förhållandet omkastat: Det är vanli-gare att vänta sig att den egna ekonomin utvecklas tilldet sämre än motsatsen.Det kan tyckas att detta inte är så konstigt. I sinåterställariver har den socialdemokratiska regeringent.ex. avskaffat vårdnadsbidraget och slopat den all-männa arbetslöshetsförsäkringen. Och framför allt harriksdagen förmåtts fatta beslut om skattehöjningar påöver . Därtill kommer att nyasocialdemokratiska kommunledningar höjt uttaget avden del av inkomstskatten som slår igenom i vanligalöntagares plånböcker.Det uppgivna motivet för dessa åtgärder har varitatt få i gång ekonomi. Men det egendomligaär då att medan det hela fram till valet före-låg en kraftig övervikt för dem som ansåg att landetgick mot bättre tider - mot 20 %som trodde på sämre tider - är situationen nu om-vänd. Det är många fler som tror att läget försämrasän som tror att det förbättras.Har då denna majoritet fel? Eller är det till även-tyrs så att politiken är fel? Beror omsvängningen påatt människor inser att det inte kan vara rätt att höjaskatter, när det är fler jobb i den enskilda sektorn sombehövs? Att det inte kan vara rätt att återreglera ar-betslivet, när det är större flexibilitet och större ut-rymme för enskilda initiativ som krävs? Att det intekan vara rätt att återgå till den politik som förde oss ini krisen?Människors förväntningar brukar ge god vägled-ning om i vilken riktning ekonomin utvecklas. Mendet finns också mera objektiva mätare av den eko-nomiska feberkurvan, t.ex. räntan och kronkursen.Den korta räntan ligger nu nästan en procentenhetöver nivån från tiden för valet, medan den långa är istort sett oförändrad. Kronindex var ,och ligger det över 130 - nära131. Socialdemokraterna kom till makten på löftet attställa allt till rätta inom ekonomin. Sammanfattnings-betyget på vad som uträttats efter är mycketdåligt.Ändå har återhämtningen av världsekonomin gåttbetydligt snabbare än vad som förutsågs . Inteminst gäller detta , och särskilt då våra grann-länder, , och men även Tysk-land. Den gynnsamma utvecklingen av världshandelnmedför att den starka uppgången i den svenska ex-portindustrin fortsätter. Men trots detta förutses förSverige en lägre tillväxt än vad som tidigare ställts iutsikt. Det är ett tydligt tecken på obalansen i deninhemska ekonomin att medan andra industriländerskriver upp sina tillväxtprognoser tvingas vi göranedrevideringar.Därmed fortsätter att halka efter i den in-ternationella välfärdsligan. låg vitillsammans med och i topp vad avserlevnadsstandard, mätt som köpkraftsjusterad brutto-nationalprodukt per invånare. Vid den senaste mät-ningen hamnade vårt land på 17:e plats bland 24OECD-länder. Och förutses alltså sänkningen avvår relativa välfärd fortsätta.Enligt finansplanen stannar tillväxten vid2,och . Det innebär för innevarandeår en sänkning från de som regeringen angav såsent som . Det kan jämföras med att soci-aldemokraterna i sin ekonomisk-politiska motion imaj utlovade att en ny regering skulle höjatillväxttakten i till 4½ % år 1995.Ändå är regeringen klart mera optimistisk än and-ra bedömare, som t.ex. ochOECD. Dess prognos bygger på antagandet att denprivata konsumtionen - trots sänkta disponibla hus-hållsinkomster både och - skall kunnahållas uppe och t.o.m. öka något. För att räknestycketskall gå ihop krävs att hushållen inte oväsentligtminskar sitt sparande.Om detta har chefen för utredningsinsti-tut , som onekligen förfogar över erfa-renhet och kunnande på området, avgett följandeomdöme: "Att svenska folket skulle spara väsentligtmindre är rent önsketänkande från finansdeparte-mentets sida". Han förutser att sparkvoten hålls uppeunder intryck av den otrygghet som skapas av allaskattehöjningar, den ovissa avtalsrörelsen, föränd-ringar inom socialförsäkringarna och osäkerhet påfastighetsmarknaden. Inte minst kommer naturligtvisden ytterligare höjda realräntan attstimulera till fortsatt sparande.Om den privata konsumtionen skulle sjunka i taktmed de disponibla inkomsterna, vilket är ett antagan-de som förefaller mig betydligt mer sannolikt än re-geringens, hamnar den årliga tillväxten snarare underän . Då är man inte ens i närheten av de 3 %som är en förutsättning för att mera märkbart få nerarbetslösheten. Inte ens enligt finansplanen väntas dentotala arbetslösheten sjunka mer än till nästaår, medan den öppna arbetslösheten då fortfarandeöverstiger . Dessa siffror skall jämföras med densnabba återgång till tidigare nivåer för arbetslöshetsta-len som förespeglades i valrörelsen.De antaganden som lagts till grund för regeringensbedömning av den statsfinansiella utvecklingen harredan slagits sönder. Den femåriga obligationsräntanförutsågs ligga på i genomsnitt - den är nu10,och på väg uppåt. Kronindex skulle vara 124- den är nu nära 131. Med sådana värden blir dendämpning i statsskuldens ökningstakt som borde följaav konjunkturförbättringen knappast märkbar. Dettaunderstryker att regeringens ekonomiska politik ärbaserad på ytterst smala marginaler. Minsta störning -och det är ingen liten störning vi haft - på de interna-tionella finansmarknaderna eller t.ex. i avtalsrörelsenutlöser reaktioner som utesluter möjligheterna att medden förda politiken få ekonomin på rätt kurs igen.Vad som framför allt inger oro hos marknadsaktö-rerna är det litet längre perspektivet. Vad händer , när konjunkturen lutar nedåt igen och Sverigefortfarande har en total arbetslöshet och enstatsskuldskvot på av bruttonationalprodukten?Med den känslighet vi har för konjunkturförändringari vår statsbudget på både utgifts- och inkomstsidan -vad som utifrån keynesiansk synvinkel i berömmandeordalag brukat kallas automatiska stabilisatorer -kommer då kurvan för statsskuldsökningen åter dra-matiskt skjuta i höjden. Det är den utvecklingen vimåste förhindra , medan efterfrågan på våraprodukter utomlands ännu är hög. Men tiden är kort.Verkstadsindustrin konstaterade attkonjunkturtoppen för deras del är nära, och Handels-bankens ekonomer sade i sin senaste prognos att 1995blir det bästa året i den här konjunkturcykeln.Har finansministern funderat över varför ,som ju faktiskt råkade ännu värre ut än underdet tidiga 90-talets nedgång, har en ecu-index på104 - förmodligen bättre, eftersom siffran är - mot över 130? Varför har den svenskakronan sjunkit gentemot den finska markensedan i somras? Varför ligger den korta räntan i Fin-land lägre än den svenska?Svaret är förstås att man i vårt broderland tagitmycket mera allvarligt på kravet att sanera ekonomingenom utgiftsminskningar och att genomföra långsik-tiga strukturella reformer som är alldeles nödvändiga.Fru talman! Jag nämnde den aktuella orosfaktorsom lönerörelsen utgör. Många tårar har fällts överden uteblivna samordningen inom LO. För min deltror jag denna är till fördel, och det även om löneök-ningen totalt sett blir något högre än vad den annarsskulle ha varit i genomsnitt. Genom att förhandlings-arbetet decentraliseras blir det möljligt att bättre an-passa förändringarna till lönebetalningsförmågan. Detär ett viktigt steg mot den ökade flexibilitet i arbetsli-vet som krävs.I konsumentledet är prisstegringen ännu så längebeskedlig. Konsumentprisindex klarade sig i januariunder treprocentsgränsen på tolmånadersbasis. Detförtjänar framhållas att inträdet i EU hade stor bety-delse för detta, vilket var och en som sedan årsskiftethandlat fläskfilé med rabatt kan intyga. Men produ-centpriserna stiger i en takt av . Ochi synnerhet efter den senaste ränteuppgången ochkronförsvagningen kan handelns marginaler intekrympas hur mycket som helst. Som Riksbankennyligen framhöll, blir det svårt att klara prisstabili-tetsmålet och särskilt . Jagvill understryka att detta mål är en inflationstakt av2 % och inte - den sistnämnda siffran är ytterkan-ten på den bandbredd som inte får överskridas annatän kanske någon enstaka månad.Inget är viktigare för trovärdigheten i kampen motinflationen än att ges ökad självständigheti enlighet med liggande för-slag. Jag har tidigare frågat finansministern - och förden delen också förre utredningsledamoten - och jag gör det igen: Om ni nu inser attmedlemskap i ett EU som befinner sig i den ekono-miska och monetära unionens andra steg kräver åtgär-der på denna punkt, varför då inte genomföra dem såsnabbt som möjligt för att markera beslutsamheten attförsvara kronans inre och därmed också yttre värde?Ett annat krav som medlemskapet i EU och förbe-redelserna för EMU ställer är utarbetandet av ettkonvergensprogram. Regeringen tycks mig hatagit alldeles för lätt på den uppgiften. Det räckeruppenbarligen inte med en internationell populärver-sion av finansplanen. Då stiger räntorna ytterligare ihöjden lika snabbt som kronan försvagas. De nu avverkligheten sönderslagna prognosantagandena måstekorrigeras och perspektivet dras ut mot . Närså sker kommer det att stå klart att finanspolitikenmåste skärpas. Det duger inte att vänta ellerens till kompletteringspropositionen med ytterligaresparförslag. De förhindras dessutom av att vi nu underde närmaste veckorna här i kommer att antautgiftsbeslut . Vad somdå återstår när man kommer stickande med improvise-rade sparförslag i efterhand är inga besparingar, det ärskattehöjningar. Kommentarer både av finansministenoch av den socialdemokratiska gruppledaren här iriksdagen antyder att det är ytterligare skattehöjningarsom kan komma.Om man vill ge ett seriöst intryck inför EU kanman inte efter bara någon eller några månader kommaoch vilja ändra i det konvergensprogram som över-lämnats till berörda EU-organ. Det bästa vore natur-ligtvis om finansministern redan här kunde läm-na de utfästelser som behöver göras.Men problem är att inte ens detotillräckliga sparpaket han lagt fram ser ut attkunna genomföras. Det förslag till statsbudget somsocialdemokraterna i finansutskottet säger sig stödjaurholkas successivt. Förutom att det riktade anställ-ningsstödet är närmast verkningslöst i sak, och där-med ansvarslöst i nuvarande samhällsekonomiskaläge, är det efter vad som framkommit efter ett oänd-ligt antal frågor i finansutskottet också ofinansierat.Det heter att man skall återkomma till finansieringen ikompletteringspropositionen - och vad det betyderhar jag just sagt - och det sägs likadant om andraavvikelser som är på gång i arbetsmarknadsutskot-tet.Men därmed är inte det budgetförslag vi nu tarställning till fullständigt. Flera uppgörelser har träffatsmed oppositionspartier om merutgifter inom bl.a.jordbrukets och tullens områden. Förändringarna går isamma riktning som vi moderater förordat, men skill-naden är att finansieringen inte är klar. Det konkretaförslaget om neddragningar på familjepolitikens om-råde skulle vara färdigt till - det har viinte sett av. Vad säger finansministern om revolteninom socialförsäkringsutskottet mot förslaget omsänkt kompensationsnivå i sjukförsäkringen? Sam-mantaget är detta sparmotstånd hos socialdemokrater iriksdagen naturligtvis en mycket dålig signal till debedömare som är övertygade om att behöverspara mera.Företrädare för internationella samarbetsorgan ochratinginstitut samt bankanknutna och fristående eko-nomer anser genomgående att det tillkommande spar-behovet är 15-20 miljarder. Det moderata budgetal-ternativet ger en förbättring på 17 miljarder. Därtillkrävs enligt både vår och andras mening att åskilligtav vad som haft formen av skattehöjningarmåste omformas till utgiftsminskningar. Totalt settförordar vi 44 miljarder i skattelättnader och 62 mil-jarder i utgiftsbesparingar.Om skall kunna återupprättas som tillväxt-och företagarnation är det därutöver nödvändigt attavreglera marknader, att privatisera offentligt ägdaföretag och att konkurrensutsätta verksamheter somhittills legat under statliga eller kommunala monopol.Inte minst är det angeläget att öppna för en expansionav den privata tjänstesektorn. Finansministerns nega-tiva besked på den punkten är ett hårt slagriktat mot arbetssökande både ungdomar och äldre ivårt land. Det är dessutom obegripligt med hänsyn tillatt vi tycks vara överens om att de nya jobben måstekomma i privata företag. Industrin och byggsektornkan visserligen komma att producera mer men inteanställa så många fler. En avreglerad, vital och väx-ande tjänstesektor är nödvändig om skall fåden tillväxt som behövs för att arbetslöshet, budge-tunderskott och statsskuld skall komma ner i rimligaproportioner.Fru talman! Bland alla de viktiga reservationersom vi moderater avgett till finansutskottets betän-kande yrkar jag bifall till nr 1 och nr 25.Anf. 3 ()Fru talman! De senaste dagarnas oro på valuta-och räntemarknaderna med fallande kronkurs ochökande räntor har blivit en ny tydlig påminnelse omobalansen i svensk ekonomi. Detta får snabbt storanegativa konsekvenser för de enskilda hushållen, förföretagen och icke minst för statsfinanserna.Finansutskottets betänkande om riktlinjer för denekonomiska politiken och budgetpolitiken bygger påde antaganden och utgångspunkter som finns i fi-nansplanen, nämligen en starkare kronkurs och lägreräntor.I den preliminära nationalbudgeten skriver rege-ringen att det förutses fallande femåriga obligations-räntor. Vidare sägs att anledningen till de successivtlägre långräntorna är ett ökat förtroende för en hållbarstatsskuldsutveckling. Dessutom kan man läsa att densvenska kronan antas appreciera gentemot de övrigaEU-ländernas valutor.Fru talman! I verkligheten ser vi något heltannat - en allt svagare krona och högre räntor. betänkande, som det utformats av ma-joriteten, är egentligen ett mindre trovärdigt doku-ment.Jag förstår om socialdemokraterna och främst fi-nansministern känner oro. Den försvagade kronkursenoch de kraftigt stigande marknadsräntorna är en ut-omordentligt hård dom mot . Politiken har inteden trovärdighet som socialdemokraterna brukar påståi högtidliga sammanhang.Den ekonomiska politiken måste nu utformas såatt vi får en långsiktigt hållbar utveckling. Vi får intevältra över problemen med stor statsskuld och stormiljöskuld på kommande generationer. Det är ut-gångspunkten för alternativ till regeringensekonomiska politik.Fru talman! brukade barnen låna av föräld-rarna när pengarna inte räckte. är det föräldrarnasom lånar av nästa generation, av våra barn och barn-barn, för att finansiera vår välfärd. Så kan vi inte hadet. Därför måste statsfinanser saneras.För att lyckas vrida utvecklingen rätt är någrafaktorer avgörande - låg inflation, tillväxtskapandeåtgärder, minskad arbetslöshet och en balanseradavtalsrörelse.Budgetsaneringens innehåll måste anpassas tillvad som är långsiktigt strukturellt riktigt. Sanerings-politiken måste samspela med, och inte motverka,strukturpolitiken. Inflationsbekämpningen måste hafortsatt hög prioritet.Men den ekonomiska politiken måste uppfylla flerkrav än så. Statsfinanserna måste saneras med ökadgrundtrygghet och rättvis fördelning som ledstjärna.Vi måste ha en omställning av ekonomin i riktningmot kretsloppstänkande och en ekonomisk tillväxtsom tar miljöhänsyn och värnar en god regional ut-veckling. De selektiva arbetmarknadspolitiska åtgär-derna måste reserveras för personer som har särskiltsvårt att komma in på arbetsmarknaden.Centerns ekonomisk-politiska förslag innehålleralla viktiga komponenter för att få en uthållig eko-nomisk utveckling. Vårt alternativ till regeringensbudget är ca 13 miljarder starkare. Det innebär attsysselsättningen skulle öka, miljön förbättras och dengenerella välfärdspolitiken omfatta alla.Med i regeringsställning genomfördes fle-ra viktiga reformer för att skapa en hållbar närings-livsledd tillväxt. Vi genomförde reformer för att skapaen hållbar utveckling i ekonomin och en ökad rättvisai välfärdssystemen. Miljöarbetet lyftes fram på ett förSverige nytt och unikt sätt.I dag skulle det i och för sig finnas anledning attkritiskt granska socialdemokraternas politik i opposi-tion. Den präglades tyvärr ofta av populism. Jag kaninte påstå att som finansminister harägnat sig åt populism. Han har gjort försök att saneraden svenska ekonomin. Det som sker nu är någotradikalt annorlunda mot det som skedde under oppo-sitionsåren.Men i budgetpropositionen ges en historiebe-skrivning som inte stämmer med vad som verkligenskett. Om man läser budgetpropositionen verkar detsom om socialdemokraterna har glömt 80-talets infla-tionsspiral och spekulationsekonomi. Då var det inneatt tjäna pengar på pengar, fastighetsvärdena blåstesupp och resultatet blev bankkrisen som kom att kostadet svenska folket . Varförvägrar finansministern att återkräva det svenska fol-kets utlägg för att hålla bankerna under armarna?Fru talman! är det föga meningsfullt att ältadet som har varit. är det inte tid att se bakåt. ärdet dags att se framåt och söka lösningar som lyfterSverige ur ekonomins träskmarker. Återkommandedebatter här i kammaren om den politiska skuldbör-dan gör inte räntebördan lättare för småhusägare,företag eller lågavlönade. Vi måste nu söka efterlångsiktiga lösningar som ger stabilitet och kontinui-tet. Men det förutsätter att regeringen söker förankrapolitiken på annat håll än på vänsterkanten.Sverige har ett hyfsat kostnadsläge.Många ekonomiska indikatorer pekar rätt. Investe-ringarna ökar, exporten går bra, bytesbalansen pekarpå överskott och produktiviteten i näringslivet harradikalt förbättrats . med fyrklö-verregeringens politik börjar ge resultat på dessapunkter. Kvar står en för hög arbetslöshet och ett högtränteläge.Regeringen drar tyvärr felaktiga slutsatser av hursvensk ekonomi kommer att utvecklas och föreslår ettantal felaktiga åtgärder. Det gäller framför allt åtgär-der för företagandet och för möjligheterna att skapanya jobb.I höstas drev socialdemokraterna igenom höjdaarbetsgivaravgifter. vill regeringen driva igenomdet sönderkritiserade nyanställningsstödet RAS ellerNYS, som jag tycker är en mer lämplig benämning.Det skulle först kosta , men harreducerats till 5 sedan regeringen köpt Miljöpartietsstöd genom pengar till allergisanering. Dessa 7 mil-jarder är ännu ofinansierade. Mot bakgrund av oronpå valutamarknaden bör inte fatta beslut omnya ofinansierade utgifter och reformer.Fru talman! Debatten kommer att handla omåtgärder för att sanera svensk ekonomi, få ner budge-tunderskottet och få en politik som pressar ner räntor-na. Vi kommer att i stort sett vara överens om viktenav detta. Sedan skiljer vi kanske oss när det gällervilken typ av åtgärder vi skall vidta. Men önskan attfå ner budgetunderskottet, pressa ner räntorna och fåstopp på statsskuldens ökning tror jag är gemensamför oss alla.Men vad händer efter finansutskottets debatt? Ef-ter den här debatten skall Socialdemokraterna ochMiljöpartiet besluta om det riktade anställningsstödet.Jag tycker att det är kvalificerat vansinne att beslutaom RAS. Det innebär ett ökat budgetunderskott ochdärmed en ökad statlig upplåning. Mitt råd till social-demokraterna är: Avstå från att mot en stor minoritet iriksdagen, mot företagens, AMS och många fackligaorganisationers vilja driva igenom RAS-förslaget!Släpp prestigen och tänk på landets ekonomi!Jag vill passa på att fråga socialdemo-kraterna hur många jobb man tror att Rädda AndersSundström-förslaget kommer att ge.Det avgörande för att skapa nya jobb är goda vill-kor för företagen. Vi i har lagt fram en radförslag om ökad riskkapitalförsörjning, förbättradarbetsrättslig lagstiftning, lägre arbetsgivaravgiftergenom skatteväxling osv. Om regeringen är intresse-rad av att skapa en majoritet för goda villkor för före-tagande bör förslag studeras ingående. Vi är,herr finansminister, beredda till en konstruktiv op-positionspolitik för att skapa förutsättningar för flerföretagare, fler företag och fler jobb.En sundare ekonomi ställer också krav på struktur-reformer och moderniseringar av de nuvarande väl-färdssystemen. utgångspunkt är att ingenskall ställas utanför välfärdssystemen på det sätt somsker . Ökad grundtrygghet är vår modell. Det ärorimligt att, som sker, cementera den gräns somgår genom Välfärdssverige. Den som redan har detgott ställt skall ha mycket, men den som har litet elleringet skall få just litet eller inget.För att kunna skapa balans i ekonomin borde vienas om en rad strukturella reformer.