prot · GI09108 · 1995-05-18 00:00:00 — Även vissa ledamöter i Centerpar-tiet liksom har intagit denna stånd-punkt.Här kan man säga att denna fråga nu är klarlagd.Regeringen säger i propositionen att det icke är möj-ligt att tillåta friköp av arrenden. Det strider mot Eu-ropakonventionen, som gäller i , och det stri-der mot den rättspraxis vi har i . Det stridernumera också mot den svenska grundlagen.Med det kan man säga att det som är bra är attdetta måste vara sista gången som den här fråganbehöver debatteras här i kammaren. De som är berör-da får nu ett klart och entydigt svar: Man kan inte taegendom från enskilda personer och föra över tillandra. Det enda som en privatperson kan råka ut för isådana sammanhang är att det allmänna har ettmycket starkt intresse av att komma åt en viss jord-eller markbit, och då finns ju expropriationsförfaran-det att ta till. Men även det är mycket hårt reglerat,och då gäller det att tillgodose det allmännas, helasamhällets, intresse och inte en enskild persons intres-se.Fru talman! Med detta vill jag yrka bifall till ut-skottets hemställan utom i det moment där jag haryrkat bifall till reservation 1.Anf. 200 ()Fru talman! Det här hade kunnat bli en historiskdag - den dag då riksdag beslutade att av-skaffa de sista kvarlevorna av feodalismen. blirdet inte så, om jag har förstått saken rätt.På sätt och vis kanske man kan säga att det blir enhistorisk dag trots allt. Socialdemokraterna får nuhjälp av de borgerliga partierna med att köra över ettredan fattat beslut i riksdag från november1989 om att den dåvarande regeringen skulle åter-komma till med lagförslag om bl.a. friköpav historiska arrenden.Att den borgerliga regeringen förhalade beslutet ärinte någonting att vara förvånad över. Men att Social-demokraterna nu backar från tidigare löften är intebara häpnadsväckande, utan också en stor tragedi förde arrendatorer av historiska arrenden som underårtionden har väntat på att denna fråga äntligen skullefå sitt slut, när Socialdemokraterna nu har återtagitregeringsmakten.Fru talman! Frågor som rör jordfördelning har ialla tider väckt mycket starka känslor och även givitupphov till konflikter. Under historiens gång har deorsakat såväl uppror som inbördeskrig. Jorden födeross, men själva ägandet, dvs. besittningen av jorden ärett uttryck för makt. Att tvingas bruka jord som andraäger är däremot ofta ett uttryck för underkastelse.Jag tror att majoriteten av ledamöterinte tycker något annat än att bönder, Perusindianer eller de tidigare sovjetiska kolchosarbetarnaskulle ha rätt att äga den jord som de brukar. Vi ärmånga som anser att en rättvis fördelning av jorden ärbåde nödvändig och avgörande för att det skall varamöjligt för människor i underutvecklade länder attförsörja sig och för att deras levnadsvillkor skall blivärdiga.Man kan fråga sig vad detta har att göra med da-gens ämne. Jag tar upp det här för att belysa de orätt-visor som jag tycker finns också i den här propositio-nen.Det ärende som vi nu har att ta ställning till inne-bär naturligtvis ett steg i rätt riktning, och Vänster-partiet välkomnar - det vill jag verkligen understryka- att det nu införs generella regler till skydd för jord-bruksarrendatorers investeringar på arrendestället. Detär utmärkt.Däremot har vi svårt att förstå logiken i regering-ens resonemang om varför man inte lägger fram ettlagförslag om friköp av historiska arrenden. Rege-ringen hänvisar till det förbättrade investeringsskyddsom föreslås i propositionen och säger även att tidiga-re beslutade förstärkningar av arrendatorers ställninginte skulle motivera en friköpsrätt.Det är enligt min mening som att jämföra äpplenmed päron. Investeringsskyddet gäller ju framtidaförhållanden och är tillämpligt på alla arrendeställen,medan friköpsrätten gäller s.k. historiska arrenden.Det handlar alltså om av det totala antaletarrenderade företag, och det gäller bara dem sombesitter väldigt stora egendomar, exempelvis fidei-kommisser, kyrkan och . Det ägarsystemsom nu råder är att betrakta uteslutande som ett pas-sivt ägande. Därför har jag svårt att se att det skullevara ett så stort ingrepp i äganderätten om en friköps-rätt infördes. Ingen från ägarsidan har ju någonsin bottpå eller brukat de här gårdarna! Däremot har de somunder generationer brukat och skött arrendeställenabidragit till en ständig värdestegring av jordägarnasegendom.Fru talman! Så här skriver regeringen i den pro-position som ligger till grund för det beslut som viskall fatta : "Det måste dock framhållas attjordbruksarrendatorer - liksom andra näringsidkare -själva valt en sysselsättning som ofrånkomligen med-för ett personligt engagemang och ett ekonomisktrisktagande. "Även om regeringen delvis har rätt i sak tycker jagatt det är cyniskt och kanske också litet mästrande attpåtala detta i en proposition. Vi måste komma ihåg attför flertalet verksamma inom lantbruket handlar detom en livsstil, men det handlar också om ett ansvarför att jorden verkligen används för det ändamål somden alltid har varit avsedd för, nämligen att produceraföda. Jag vågar påstå att fanns inte de hårt arbetandeoch engagerade arrendatorerna av historiska arrendenskulle landskapsbild se helt annorlunda ut änden gör i dag.På regeringens uppdrag presenterade ar-rendekommitté i sitt delbetänkande ett förslag till lagom historiska arrenden. För att spara kammarens tidskall jag inte upprepa kommitténs definition av histo-riska arrenden - den finns att läsa på sidan 11 i lagut-skottets betänkande.Regeringens argument mot detta är att ett sådantsystem kan komma att leda till orättvisa resultat. Ja,det är så. När det gäller gränsdragningar i lagstift-ningsärenden är det någon eller någrasom kommer i kläm. Det är dess värre oundvikligt.Men det kan ju aldrig få vara ett skäl till att inte lag-stifta i angelägna ärenden.Fru talman! I direktiven till arrende-kommitté underströks bl.a. att den kommande lagensutformning skulle vara enkel, tillfredsställande frånrättssäkerhetssynpunkt och förenlig med Sverigesförpliktelser mot den europeiska konventionen om demänskliga rättigheterna.Kommittén, som bl.a. har bestått av fyra juristeroch fem sakkunniga, har bedömt att en lag om fri-köpsrätt står i överensstämmelse med inter-nationella åtaganden. Kommittén refererar till falletJames m.fl. i Storbritannien.År 1967 införde en lag som gavvissa arrendatorer rätt att lösa in arrenderade fastighe-ter. I förarbetena till lagen åberopades att arrendato-rerna ansågs ha en moralisk äganderätt och att lagenskulle utjämna avsevärda orättvisor mot arrendatorn.Några markägare i framförde klagomåltill , som gjorde följande tolkning:Ett egendomsberövande som görs för att fullfölja enlegitim social, ekonomisk eller annan politik kan varai det allmännas intresse även om samhället i stort intehar någon direkt nytta av den egendom som tas i an-språk.Domstolen konstaterade vidare att de nationellaorganen är principiellt bättre skickade än domstolenatt avgöra vad som skall anses vara i det allmännasintresse och att varje land måste ges betydande måttav frihet när det gäller lagstiftning med social ochekonomisk anknytning.Vad som är av allmänt intresse är alltså en sak föross politiker att värdera - det har Europadomstolenslagit fast. Enligt uppfattning finns detmycket starka sociala och politiska skäl till att införaen lag om friköp av historiska arrenden. Jag vill verk-ligen vädja till er socialdemokrater att stå fast vidtidigare löften. Vi har ju tidigare varit på samma sida iden här frågan! Varför gör ni nu en helomvändning?Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 2 i be-tänkandet.Anf. 201 () replikFru talman! Jag skall kanske inte bemöta TanjaLindeborg på alla punkter, eftersom majoriteten iutskottet har en företrädare som står längre ned påtalarlistan, men jag tycker ändå att det finns anledningatt något beröra det lättvindiga sätt på vilket TanjaLindeborg pläderade för att vi skall bortse frångrundläggande lagar i vårt land.Vi har att ta hänsyn till dels Europakonventionensäganderättsskydd, dels regeringsformen, där det ståratt ingen i vårt land skall tvingas avstå egendom tilldet allmänna och aldrig till någon annan enskild. Detenda undantaget är det som jag berörde i mitt anfö-rande - att man på exekutiv väg kan ta över mark föratt klara det allmännas angelägenheter. Men det är ju iextrema fall som det kan komma i fråga.Här struntar man från sida alltså ialla grundläggande bestämmelser som tryggar ägan-derätten. Man säger bara att det är lämpligt att manlåter en mycket liten grupp, som det är fråga om, fåmöjlighet till friköp, alltså att det är lämpligt att taannans egendom och dela ut hipp som happ.Man undrar: Vilka konsekvenser skulle det få ifortsättningen? Om man gör det till en grupp kommernaturligtvis nästa grupp. Jag tycker att anförande var ganska skrämmande just på denpunkten - i övrigt var det intressant att lyssna på hen-ne.Anf. 202 () replikFru talman! Jag tycker inte alls att jag är särskiltlättvindig, måste protestera mot vad sadenär han kallade det för att "ta annans egendom". Dethar aldrig varit tal om att man skall ta - det handlarom att man skall köpa, friköpa.Rolf sade också att detta gäller en väl-digt liten grupp. Desto bättre då! Då kan det ju intevara någon större fara.Jag vill också säga att experterna inte är överensom detta. Det finns alltså experter som anser att dettaär fullt tillåtet, medan andra - som sig mot - har motsatt uppfattning. Det här är enideologisk fråga. Det är fullt tillåtet enligt de expertersom jag stöder mig på. Vi kommer säkert inte längre idet här replikskiftet - vi har så olika ideologiska upp-fattningar i den här frågan.Anf. 203 () replikFru talman! Det är inte tillåtet. Det är helt klart attdet inte är det. Regeringen slår fast det i propositio-nen.Så till det här med experterna. Man tillsatte enkommitté för att verkligen studera detta. Kommitténvisade vilken väg man eventuellt skulle kunna gå. Närman sedan skickade ut kommitténs förslag på remisssade en oerhört stor majoritet av remissinstanserna attså här kan man bara inte göra i ett rättssamhälle. Trotsdet kräver att vi skall köra ändå. Viskall köra över både rättsreglerna och experterna,förutom dem som nu lutar sig mot.Jag tror att det var klokt av regeringen att nu äntli-gen fatta ett slutgiltigt beslut i den här frågan.Anf. 204 () replikFru talman! säger att jag har åbero-pat vissa experter. Det handlar om fyra jurister frånArrendekommittén. Det var också fem sakkunniga.Jag fick inget svar av på frågan omhan vidhåller att det handlar om att man tar. Jag villläsa upp - jag ber om ursäkt för att jag tar kammarenstid i anspråk - vad regeringen skriver i det här avse-endet: För att förslaget om friköpsrätt skall kunnaläggas till grund för lagstiftning krävs enligt 2 kap. 23§ Regeringsformen att förslaget är förenligt med Sve-riges åtagande på grund av . Detgår naturligtvis inte att säkert förutse vilken stånd-punkt den europeiska domstolen för de mänskligarättigheterna eller, efter inkorporeringen av i svensk lag, svensk domstol skullekomma att inta vid en prövning.Detta visar på osäkerheten, eller hur? Vidare sägs:Enligt regeringens uppfattning finns det emellertid enbeaktansvärd risk att en sådan lagstiftning skulle be-finnas vara i strid med äganderättsskyddet i Europa-konventionen.Anf. 205 ()Fru talman! de gröna medverkade1989 till att beställa en lag om friköp av historiskaarrenden. Vi är fortfarande av samma uppfattning,nämligen att den här möjligheten bör införas men imycket begränsad omfattning. En arrendegård repre-senterar en oerhörd investering för densom arrenderar. En släkt har ofta bott där i flera gene-rationer.Det är fråga om en mycket speciell omständighet.Vi menar att i de fall man har bott på arrendet ochbrukat marken under när man begär att fåfriköpa skall det finnas en sådan möjlighet. Det ärsåledes mycket begränsat. Skälen är naturligtvis his-toriska. Arrendet har varat . Vi bedömerinte att det här kan komma att betraktas som ett all-varligt ingrepp i äganderätten eller att det på annat sättskulle strida mot . Vår bedöm-ning är att det här bör vara möjligt i dessa begränsadefall.Det är också det som står i reservation 3, som viyrkar bifall till.Anf. 206 ()Fru talman! De svenska arrendatorerna har ettstarkt skydd i lagstiftningen. Denna har en klar in-riktning på att ge socialt och ekonomiskt skydd förden svagare och mer utsatta parten i ett arrendeförhål-lande.Reglerna om jordbruksarrende är ett av de tidigas-te exemplen på social skyddslagstiftning. Vid börjanav seklet hade jordbruksarrendatorerna en mycketsvag ställning. De var i stor utsträckning utlämnadetill jordägarens bestämmande.I olika etapper har dock reglerna förbättrats till ar-rendatorernas förmån. De har besittnings-skydd, dvs. rätt till tvångsförlängning av avtalet näravtalstiden har löpt ut. De har också förköpsrätt, alltsåen rätt att köpa arrendestället framför andra spekulan-ter i en situation där jordägaren vill sälja egendomen.Reglerna ger sammantaget ett starkt skydd för jord-bruksarrendatorerna.Fru talman! Trots detta står ändå arrendatorerna iflera avseenden fortfarande i en stark beroendeställ-ning i förhållande till ägaren av marken.Det gäller bl.a. arrendatorns möjlighet att få kom-pensation för investeringar han själv har utfört påarrendestället liksom hans möjlighet att överlåta ar-renderätten utan jordägarens samtycke. Detta förhål-lande kan ha inneburit att nödvändiga investeringarinte kunnat äga rum.Dagens förhållanden är sådant att om de inte kankomma överens, så har arrendatorn visserligen rätt attta med sig investeringen då han lämnar arrendestället.Men ofta är det inte ekonomiskt försvarbart att göradet. Det kan rent av vara så att det är omöjligt attskilja investeringen från arrendestället. I sådana fallinnebär dagens regler att investeringen i praktikentillfaller jordägaren gratis.Det här innebär inte bara en orättvisa i förhållan-det mellan parterna. Det leder också till att arrendato-rer allmänt sett får svårt att finansiera investeringar,och det leder i sin tur till att många önskvärda inves-teringar uteblir. Det här är en allvarlig nackdel förarrendejordbruket i vårt land. Vi skall ha klart för ossatt så mycket som av åkerarealen i vårt land ärarrenderad.Sveriges medlemskap i innebär möjlighetermen också en tuffare konkurrens inom jordbruket. Detär nödvändigt att erforderliga investeringar kan kom-ma till stånd, för att svenska jordbrukare skall kunnahävda sig i den internationella konkurrensen.Genom införandet av ett generellt skydd för inves-teringar i ett arrendejordbruk kan dessa arrendatorerockså ges en bättre chans att hävda sig i konkurrensenmed jordbruk som drivs på självägd mark.Nu föreslår regeringen i propositionen att ett för-bättrat investeringsskydd införs, och majoriteten iutskottet ställer sig bakom detta förslag. Det bästa ärsjälvklart att frivilliga överenskommelser om nöd-vändiga investeringar träffas mellan arrendatorn ochmarkägaren. Det är ju den princip lagstiftningen byg-ger på.Om man inte kan komma överens om huruvida eninvestering skall göras på arrendestället eller inte såkan arrendatorn ansöka om tillstånd hos om att få göra investeringen.Arrendenämnden skall ge ett sådant tillstånd ominvesteringen förefaller lönsam på lång sikt och in-tresset av att investeringen görs är starkare än jord-ägarens intresse av att den inte kommer till stånd. Omarrendatorn då gör investeringen innebär de nya reg-lerna att han får ett skydd för denna investering. Omjordägaren senare inte är intresserad av att lösa ininvesteringen till marknadsmässigt pris, så får arren-datorn i princip rätt att överlåta arrenderätten till enny arrendator. En sådan rätt har han normalt inte idag.Poängen är att arrendatorn vid en sådan här överlå-telse av arrenderätten kan ta betalt för sin investeringav den nye arrendatorn. Och det gäller inte bara deninvestering som har utförts efter tillstånd av enligt de nya reglerna. Den överlåtandearrendatorn är oförhindrad att ta betalt även för andrainvesteringar som han har gjort på arrendestället un-der årens lopp och som fortfarande har ett marknads-värde. kommer han också att kunna tabetalt för investeringar som har gjorts av en tidigarearrendator, t.ex. av en släkting som då innehade ar-rendet.Till detta betänkande har lämnats tre reservationer.En av reservationerna som lämnats av Moderaternaavser vem som skall få avgöra om en investering ärnödvändig eller ej.Enligt reservanternas uppfattning skulle jordäga-ren ensam få bestämma om en investering som för-ändrar driftsinriktningen skall få ske.Utskottet delar här propositionens bedömning attdet i sådana fall är naturligt att man tar stor hänsyn tilljordägarens intresse. Men skulle man undanta eninvestering av det här slaget skulle det innebära att detnya förstärkta investeringsskyddet skulle urholkas.Men det är ju också så att om man övergår frånspannmålsproduktion till animalieproduktion, är sådanproduktion också tillståndspliktig enligt miljöskydds-lagen. Det måste man också ta hänsyn till.Utskottet delar inte heller reservanternas uppfatt-ning att sidoarrenden skulle undantas. Det enda un-dantag som utskottet godtar gäller sidoarrende somomfattar högst . Även sidoarrenden med rätt tillförlängning måste få omfattas av reformen.Fru talman! arrendekommitté föreslog ensärskild lag om friköpsrätt för historiska arrenden. Ipropositionen tar regeringen upp denna fråga, ochman anser att någon sådan lag inte skall införas avföljande skäl:Genom redan gällande lagstiftning och med dennu föreslagna reformen erhåller arrendatorerna enmycket stark ställning i arrendeförhållandet.En majoritet av remissinstanserna har också ställtsig negativa till införandet av en friköpsrätt, och blanddem som har avstyrkt finns både företrädare för ar-rendatorer och jordägare.Det tyngst vägande skälet till att inte införa en fri-köpslag är 2 kap. 18 § regeringsformen. Där stadgasatt varje medborgares egendom är tryggad bl.a. ge-nom att ingen kan tvingas avstå sin egendom till detallmänna eller till någon enskild, genom expropriationeller annat sådant förfarande, utom när det krävs föratt angelägna allmänna intressen skall tillgodoses.Den grundlagsskyddade äganderätt som infördesden i 2 kap. 18 § regeringsformen ochhänvisningen till betydelse, sommarkerats i 2 kap. 23 § regeringsformen, innebär atten friköpsrätt endast kan införas om det utgör ettangeläget allmänt intresse.Eftersom det här rör sig om förhållande mellanenskilda har regeringen i propositionen gjort bedöm-ningen att en friköpsrätt inte står i överensstämmelsemed regeringsformens regler. En majoritet i utskottetinstämmer i denna bedömning.Med anledning av utskottets ställningstagande hartvå reservationer inlämnats. Båda innebär att en fri-köpsrätt skall införas. Jag yrkar avslag på dessa reser-vationer med hänvisning till regeringsformen menockså med hänvisning till att de som sitter på s.k.historiska arrenden också omfattas av de reformer förjordbruksarrendatorer som genomförts vid olika till-fällen.Dessa arrendatorer har också en särskilt starkställning i synnerhet i fråga om rätten att få stannakvar på arrendestället. Det förhåller sig dessutom såatt arrendatorn vid ett s.k. historiskt arrende har enalldeles särskilt trygg ställning. En lagändring somgjordes innebär nämligen att en sådan arren-dator har ett speciellt starkt skydd mot s.k. självinträ-de från jordägarens sida.Fru talman! Alla frågor rörande arrendelagstift-ningen är inte lösta i och med att vi antar denna pro-position, utan i arbetar man vidaremed frågor om förändringar inom arrendeområdet.Fru talman! Jag vill bara tillägga att det i betän-kandet också finns ett tillkännagivande om att rege-ringen måste finna en lösning på det problem somägare till fritidshus på arrenderad mark har när detgäller kreditmöjligheter.Med det anförda yrkar jag bifall till utskottetshemställan och avslag på samtliga reservationer.Anf. 207 () replikFru talman! Jag skall inte uppta mycket av kam-marens tid, eftersom och jag är i stortsett överens om betänkandet. sadeemellertid i sitt anförande att vi moderater inte vill attarrendatorerna skall få möjlighet att göra investering-ar mer generellt. Faktum är att det undantag vi tar uppgäller just de tillfällen då man ändrar driftsinriktningpå jordbruksföretaget. Det är ofta en ganska stor ochbetydelsefull omställning för alla jordbrukare. Det ärriktigt att det, som säger, då också blirmiljöprövning och att man då naturligtvis får ta hän-syn till olika intressen. Jag är medveten om att det ipropositionen står att prövningen i dessa ärendenmåste vara särskilt omsorgsfull.Det känns på något sätt väldigt konstigt att manmot jordägarens vilja skall genomföra stora investe-ringar i en förnyad och förändrad driftsinriktning påföretaget. Om så stora förändringar skall genomförasbör de två parterna vara överens. Normalt är de välockså det, och de fall jag nu nämner kanske är mer avundantag.Anf. 208 () replikFru talman! Jag tror att vi i stort är överens. Omen sådan här investering skall genomföras är kravetatt det skall vara lönsamt för jordbruket, att verksam-heten skall pågå och att det skallvara företagsekonomiskt försvarbart. Som sade står det klart uttryckt i propositionen att omman skall lägga om verksamheten från spannmål,ekologisk odling eller något annat som man komöverens om när man träffade arrendeavtalet skall storhänsyn tas till jordägaren. Som sade iett tidigare inlägg är det självklart att man tar väldigtstor hänsyn till jordägaren om man lägger om frånspannmålsodling till svinskötsel, eftersom det innebärett stort avbräck. Om man kan få en lönsam produk-tion är det ändå viktigt att man kan få pröva, men dåsker det också utifrån miljösynpunkt.Jag tror inte att man skall säga att det bara är jord-ägaren som bestämmer. Har arrendatorn intresse avatt starta en ny produktion, att t.ex. starta en struts-farm, vilket ju är väldigt populärt - jagvet emellertid inte hur bra dessa farmar är ur mil-jösynpunkt - då skall inte jordägaren bara kunna säganej, utan det måste finnas en möjlighet att pröva.Jag yrkar därför bifall till förslaget i propositionenoch i utskottets betänkande.Anf. 209 () replikFru talman! Jag är litet förvånad över att AnitaPersson med sådan självklarhet kan slå fast att det härskulle strida mot 2 kap. 18 § regeringsformen. Rege-ringen säger ju mycket klart i propositionen att vadsom är angeläget allmänt intresse till slut i viss månmåste bli föremål för en politisk värdering. Det är judet det handlar om. Det står inte i propositionen attdet skulle vara fråga om ett uttryckligt förbud, och jagkan inte se det på annat sätt än att det skulle vara fulltmöjligt att anta den här lagen. Det var som sagtsnubblande nära , då Socialdemo-kraterna såvitt jag kan förstå drev frågan väldigtstarkt. Därför är det oerhört förvånande att man nugör en 180-graders vändning.Anf. 210 () replikFru talman! Jag kan inte hålla med på den här punkten. Jag tycker att regeringsfor-men helt klart säger att det här måste röra sig om ettallmänt intresse, och det gör det inte när det är någrastycken arrendatorer som kommer i fråga vid ett his-toriskt arrende. Det rör sig inte om ett stort, allmäntintresse. Expropriation används om man skall byggaen väg, en järnväg eller något sådant som tillgodoserett allmänt intresse, men det kommer inte i fråga näräganderätten övergår från en person till en annan.Jag kan ändå förstå hela den här diskussionen ochdet känslomässiga engagemanget hos dem som har etthistoriskt arrende, men i dagens läge, med en nygrundlag där det helt klart framgår att det måste varafråga om ett allmänt intresse, kan vi inte anta den härlagen. Detta är också vad remissinstanserna har sagt.Anf. 211 () replikFru talman! Man skall egentligen inte förlängadiskussionen, eftersom en verklig guru på området,, snart kommer att gå upp i debat-ten.Men, snälla , det handlar inte omexpropriation, det handlar faktiskt om friköp. Det ärinte stöld jag pratar om, utan det skall vara ett frivil-ligt köp, för den som vill köpa.Anf. 212 ()Fru talman!