prot · GJ0934 · 1995-12-08 00:00:00 — kyrkomöte säger i fråganom kommunbegreppet att detta inte självklart är entillgång i den nuvarande mångkulturella och mångre-ligiösa samhällssituationen. Regeringens förslag omen grundlagsmässig förankring av Svenska kyrkansom trossamfund med en egen identitet och en lag omSvenska kyrkan kan däremot enligt Kyrkomötetsmening göra det möjligt att det som den kommunalasjälvstyrelsen står för kan föras vidare.Den historiska betydelsen av begreppet kommunsom en gemenskap där alla som bor inom kommunentvångsvis är med stämmer ju inte längre på grund avden rätt som religionsfriheten ger att stå utanför.I skriver ledar-skribenten att Pastoratsförbundetnär det gäller just kommunbegreppet i sitt remissvarhar hävdat att det inte är ställningen som kommunersom är viktig utan kommunbegreppets innehåll: lokalsjälvbestämmanderätt inom ramen för ett demokra-tiskt uppbyggt system.Vi kommer alltså att få en ny lag om trossamfundoch dessutom en särskild lag om . Men det är viktigt att lagen om Svenska kyrkanverkligen kommer att reglera de principiella frågorsom Kyrkomötet pekar på i sitt beslut i anledning avregeringens skrivelse.Religionsfriheten hotas inte av en sådan utveck-ling. Likabehandlingskravet uppfylls i så måtto att allatrossamfund får som de själva vill när det gäller deegna förhållandena. Att det blir en särskild lag omSvenska kyrkan innebär inget missgynnande av andratrossamfund.Såvitt jag kan bedöma torde det nu kunna finnasgoda möjligheter att få brett stöd för kommande för-slag till relationsändringar, om de följer principförsla-gets riktlinjer. För detta talar inte minst det breda stödsom regeringens skrivelse till Kyrkomötet fick i hös-tas. Endast 29 av de 251 ledamöterna tog genom attreservera sig avstånd från principskrivelsen. Centernkommer att fortsätta arbetet för att försöka skapabästa möjliga förutsättningar för somen för alla öppen folkkyrka.Fru talman! Många frågar: Vilken kyrka kommervi att få efter en relationsändring? För mig är svaretenkelt. När det gäller organisatoriska, ekonomiskaoch demokratiska förutsättningar kommer det knap-past att för svenska folket märkas någon skillnad allsmot dagens förhållanden. Sedan beror det på själv hur den kommer att kunna fylla rollensom öppen folkkyrka. Men detta är eninomkyrklig fråga, som jag inte skall ta upp i det härsammanhanget.Vad skall göra är att skapa förutsätt-ningar för denna inriktning. Kyrkan har nämligen enviktig roll att spela i både dagens och morgondagenssamhälle.Anf. 51 () replikFru talman! Jag begärde replik mest för att jag äröverens med , men på en punkt interiktigt är klar över vad han talat om.Folkkyrkan har många möjliga paralleller. Detkanske mest spännande som sker just är väl"iglesia popular" i den latinamerikanska kontexten.Frågan är hur denna folkkyrka formas. KennethKvist talade tidigare om det. Det är naturligtvis rätt attdet inte görs uppifrån. Just därför berörde AndersSvärd att det är så viktigt att folkkyrkan växer ur ettförtroende från folket.Jag tror att man måste vara mycket vaksam överdetta. Det är inget som vi fastställer genom ett beslut iriksdagen, utan genom ett fortsatt och kanske t.o.m.förbättrat förtroendeskapande arbete. Att beskriva detsom civilministern gjorde tidigare, med låga trösklaroch ett högt tak, tror jag är rätt. Därtill måste man nogfoga att kyrkan koncentrerar sig kring sitt eget cent-rum.Men att förfäkta att kyrkoskatt som begreppbör behållas tror jag leder alldeles vilse. Jag är med-veten om att saken skall utredas och att frågan hållsöppen i både propositionen och betänkandet. Men jagtror att det måste sägas här att formen och benäm-ningen inte får styras upp . Den frågan måstevägas in i det totala perspektivet, vilket utredningarnahar att göra framöver.Anf. 52 () replikFru talman! Hur formas folkkyrkan? Det görs i ettinternt arbete inom . När det gällerSvenska kyrkan som folkkyrka deltar alla människorpå olika nivåer och formar folkkyrkans framtid. Inteminst det ekumeniska har en mycket stor betydelse idet mångreligiösa samhälle som det svenska samhälleti dag är. Det handlar självfallet om, vilket jag ocksåsade i mitt anförande, ett arbete där möten med män-niskor är det centrala. Folkkyrkan är till för männi-skornas möjlighet att få möta Gud.När det gäller kyrkskatten kan jag gärna hålla medom att det inte är den största delfrågan i detta sam-manhang. Men Kyrkomötet har tillmätt frågan enbetydelse och har fört ett resonemang som går ut påatt det statsrättsligt handlar om en kyrkoavgift somkyrkorättsligt borde ha kunnat få kallas för kyrko-skatt. I denna kompromissanda borde även detta till-mötesgående vara möjligt. Det var ungefär vad jagsade i mitt anförande.Anf. 53 ()Fru talman! Allting har ett pris. Jag hade förmånenatt vara utsänd av som FN-delegat i . Det var en oerhört berikandeerfarenhet. Priset blev att jag inte tillräckligt kundevara med och påverka partimotion vadgäller ändrade relationer mellan stat och kyrka.Jag måste tillstå att jag personligen är oerhört be-sviken på den motion som har väckt.Jag vill också passa på att ge civilminister rätt i att har ändrat uppfatt-ning sedan partiledaröverläggningarna i våras.Frågan om förhållandet kyrka-stat i vårt landtycks vara evig, och vi har ännu inte avslutat debatten.Marita talade om krav från i bör-jan av . Men diskussionerna pågick redanpå för att ta riktig fart under 1950- och1960-talet. Det är en del av mitt privata liv att ha levtmed kyrka och stat under tidiga år. Jag tror nästan attdet har blivit min arvedel efter min far, som varmycket aktiv i dessa frågor.Dessa frågor har utretts . Andratalare har refererat till , utredningen om ekonomioch rätt i kyrkan, och Kyrkoberedningen, där jag hadeförmånen att vara med under två års oerhört stimule-rande och intressant utredningsverksamhet. Det vi därkom fram till, och som jag är mycket stolt över ochtycker är ett bra resultat, är förslaget till en gemensamlag för samtliga trossamfund som så önskar.Jag menar också att det förslag som där lades framom uppbördshjälp också för samtliga trossamfundsom uppfyller vissa krav var mycket positivt. Närregeringen sedan gick vidare till den skrivelse tillKyrkomötet som lades fram kundejag se att där kom ytterligare en förstärkning och enmer positiv inriktning än vad Kyrkoberedningen hadekommit fram till. Där pekade man bl.a. på betydelsenav det konstitutionella stödet inte bara till utan även till andra samfund.Det är fortfarande så att det i regeringens skrivelseoch senare i propositionen sägs att Kyrkomötet ochkyrkan själv skall delegeras från , att manfortfarande kommer att lägga sig i från statens sida.Kyrkomötet beslutade att anta regeringens skrivelse,men det var ändå en besvikelse.Jag hade hoppats att Kyrkomötet skulle gå vidareoch uppmuntra regeringen att se till att det blir enenda lagstiftning för samtliga trossamfund och intesom nu en lagstiftning för samtliga trossamfund ochdärutöver en särskild för . Jag hadesom aktiv medlem i sett det som enoerhörd fördel om vi medlemmar i kyrkansjälva hade aktivt verkat för detta och inte att detskulle komma via regeringen. Det var min förhopp-ning att regeringen nu i propositionen skulle ha revi-derat förslaget på denna punkt.Vi vet att man från andra kristna samfund ochandra trossamfund har haft en mycket aktiv inställningoch bedrivit ett mycket aktivt arbete. Man har visat påatt det inte är förenligt med religionsfriheten att ge ensärlagstiftning för . Jag menar attregeringen inte har följt det vi i Kyrkoberedningenpekade på, nämligen betydelsen av en likställdhet församtliga trossamfund, när den nu lägger fram förslagom en särskild lagstiftning för Svenska kyrkan.Den är naturligtvis positivt att den har en minskaddetaljreglering. Men det handlar ändå om, som andratalare har varit inne på, att man uppifrån deklarerar attdet skall vara en folkkyrka, demokratiskt, osv. Det äringenting som skall regleras uppifrån. Det måstekomma därför att kyrkan själv står för detta.I propositionen och utskottets betänkande tas ock-så upp frågan om uppbördssystemet. Det är mycketpositivt att man från statens sida är villig att hjälpasamtliga trossamfund på denna punkt. Jag menar attdet är av mycket stor betydelse att det är fråga om enavgift och inte en kyrkoskatt. Det är en principiell,betydelsefull skillnad i detta.I frågan om kyrkobyggnader, som också har disku-terats, stöder jag utskottets betänkande. Trots att jagverkligen värnar om att få till stånd upprustning ochse till att kyrkobyggnader kan vidmakthållas i godstandard menar jag att vi inte kan utlova ytterli-gare pengar på den punkten. Det är viktigt, precis somregeringen har framhållit, att den här kostnaden intebara skall delas av medlemmar utanav samtliga medborgare i vårt land. Det är en kultur-uppgift för alla svenskar, även för dem som inte ärmedlemmar i kyrkan.Vad gäller det fortsatta utredningsarbetet ställerjag mig undrande till om det faktiskt finns behov avutredningar på alla de punkter som regeringen ochäven utskottet har ställt sig bakom. Jag tror att detfinns majoritet för att genomföra dem, även om jaghar synpunkter på det. Till de synpunkter som ändåkommer att utredas är den som förfram i sin motion är oerhört väsentlig, nämligen attdet måste finnas bred representation för andra tros-samfund.Även om jag talade om hur positivt ochmycket berikande det var med utredningsarbetet inomKyrkoberedningen vill jag ändå hävda att det när manberedde frågorna inom den ramen blev en oerhörtsnäv sammansättning. Jag tror att nästan samtliga avoss som var med och som inte kom in utifrån somsakkunniga tillhörde . Det blev alltsåinte en rätt representativitet för det svenska folket.Utredningsarbetet om begravningsverksamhetenmåste fortsätta. Från sida - där är vihelt överens - har vi understrukit hur viktigt det är attfå en neutral part. Vi har inte bara frågan om kristnabegravningar. Vi har också judiska församlingar ochmuslimska församlingar som har andra traditioner ochsom i religionsfrihetens namn tycker att det principi-ellt är mycket märkligt att det är somär huvudman. De exempel som finns i vårt land därkommuner har varit huvudman har på intet sätt visatatt det är svårt att genomföra det eller att det blirnågra problem i sammanhanget. Jag tycker att det ärmycket angeläget att gå vidare med detta.Fru talman! Jag vill på ett sätt gratulera MaritaUlvskog till att hon har fått ihop en proposition ochatt regeringen kan gå vidare på området. Som jag serdet utifrån det långvariga arbetet tar vi nu mycketstora steg framåt. Men trots det vill jag ändå fråga:Varför kunde inte regeringen gå litet längre? Varförkunde man inte se till frågan om en gemensam lag-stiftning för samtliga trossamfund? Det finns ju ändå,, en majoritet för det i denna riksdag.Man hänvisar till att man måste få med hela denkyrkliga opinionen. Jag ifrågasätter det. Precis somMarita själv tidigare sade är det en fråga förSveriges riksdag. Det är en politisk fråga. Där bekla-gar jag att man från regeringens sida, och senare frånutskottet, inte har gått tillräckligt långt.Det finns naturligtvis på detta område särintressenfrån , precis som det finns på en radandra områden.Jag vill också vad gäller under-stryka att alla vi medlemmar har ett ansvar för att denutformas på ett demokratiskt sätt och för att det bliren öppen folkkyrka med låga trösklar och högt i tak,som flera här har talat om.I det sammanhanget måste också vi som är aktiva iSvenska kyrkan se till att vi får andra beslutsformer.Det är helt absurt att man i totaltföljer den politiska ramen för beslutsfattande medpartier som företrädare och med en enorm administ-rativ och politisk apparat. Detta måste ändras.Fru talman! Jag talade om priset i olika samman-hang. Jag vill avsluta med att konstatera att allting harett pris. Det är kanske många från Svenska kyrkansom beklagar att den av många älskade psalm 169 iden gamla psalmboken inte finns med läng-re. Jag skall inte sjunga - jag lovar: "Fädernas kyrka iSveriges land, Kärast bland samfund på jorden! Vidahon famnar från strand till strand, Fast är hon grundadav hand, Byggd till hans tempel i . "Det finns säkert många som beklagar att detta ärpriset för de nya relationerna. Själv ser jag det som ettoerhört steg framåt i ett mångkulturellt och mångreli-giöst samhälle att vi inte har en enda svensk kyrka,som bara är våra infödda svenskars kyrka.Fru talman! Med detta vill jag yrka bifall till Folk-partiets reservation nr 2.Anf. 54 () replikFru talman! Jag uppskattar mycket att så modigt och tydligt framhåller sin syn ochdärmed också går emot en del av de saker som jaghade anledning att kritisera för tidigare.Men jag känner det ändå angeläget att säga några ordom frågan om en eller två lagar.Det låter naturligtvis väldigt bra att sammanfattaallt i en lag. Men jag är inte säker på att det är Svens-ka kyrkan som skulle må illa av en sådan lösning, utandet är de övriga trossamfunden. Jag tror att det därförär en både galant och klok lösning som regeringenoch utskottet nu föreslår, dvs. att kyrkorna och ocksåtrossamfunden utanför den kristna sfären hålls sam-man genom möjlighet till en konstitutionell bas, näm-ligen trossamfundet, men regleras utifrån sina väldigtskilda förutsättningar inom ramen för två skilda lag-rum.Jag tror att det hade blivit en både överlastad ochkanske också ganska komplicerad sak för de friatrossamfunden, varav jag tillhör ett, att på detta sättskriva samman lagarna. Jag förstår inte riktigt flag-gandet för en lag.När det gäller begravningsväsendet ser jag kyrkansom en ur historisk synpunkt mycket bra värd för detarbetet. Det går att lösa på olika sätt när det gällerandra religioner. Problemet är naturligtvis att få ett sådecentraliserat system som vi har. Att det går attlösa i storstäder är en sak, men hur löser man det pålandsbygd?När det gäller representanter från olika trossam-fund i beredningsarbetet framöver delar jag helt EvaZetterbergs synpunkt.Anf. 55 () replikFru talman! Jag undrar om andra har talat med de andra trossamfunden. Hurkan det komma sig att man väldigt klart och tydligtfrån den sidan har klargjort att man vill ha en lag ochär väldigt nöjd med att få en lag för samtliga trossam-fund? Det grundar man på uppfattningen att det inteskall finnas en särlagstiftning för ett trossamfund.Hur omfattande en sådan lag skulle vara beror påhur mycket man lägger in. Jag är själv tveksam till omman över huvud taget behöver ha några särskildaparagrafer för i en sådan lagstiftning.Jag tycker definitivt inte att det vi nu har att ta ställ-ning till, nämligen om det ändå i en sådan lag omSvenska kyrkan skulle finnas bestämmelser om det vihar talat om tidigare, är nödvändigt.Skalar man bort detta och kommer fram till kärn-punkten tror jag inte alls att det behöver bli överbelas-tat eller en tyngd för . Det kanskeräcker med den gemensamma lag som finns.Begravningsväsendet kommer naturligtvis att seväldigt olika ut. Det är ju olika runt om i vårt landberoende på hur stora församlingarna är, vad de liggerosv. Men om man överlåter åt kommunerna att varahuvudman är det självklart upp till kommunerna att isin tur rent praktiskt låta ta hand omverksamheten - kanske på de flesta orter i vårt land.På andra orter behövs en annan lösning - att kommu-nen står kvar som en neutral part.Det går självfallet att hitta lösningar på det problemet.Anf. 56 () replikFru talman! Inget kollektiv i vårt samhälle är såenhetligt att det alltid kan tala med en tunga. Som jagsade tillhör jag själv ett av de fria samfunden i vårtland. Vi har inte alls varit så avvisande till det före-liggande förslaget som man har varit från andra håll.Jag tror att det hänger samman med hur långt manhar satt sig in i själva förutsättningen. Det skiljeroerhört mycket mellan en muslimsk trosförsamling,en judisk församling, de olika fria samfunden ochäven de nya invandrarsamfunden. Behoven ser olikaut.För den frikyrkliga traditionen är det självfalletinte självklart att man över huvud taget skulle låta sigregistreras eller låta staten sköta uppbörden. Denprocessen har precis bara börjat i det frikyrkligasammanhanget.Att utifrån den synpunkten försöka samskriva enlag med ett slags historisk trovärdighet, med tanke påden unika situationen att vi har haft ett statskyrkosys-tem i vårt land, skulle tvinga så mycket våldpå en sådan lagstiftning att den inte hade varit till-lämplig.Det fina i kråksången är ju att vi har ett enhetligtkonstitutionellt begrepp - trossamfund - men att vifår chans att nu utreda förutsättningarna för hur de tvåolika lagarna rimligen bör beskriva detta förhållande.Anf. 57 Civilminister ()Fru talman! Jag vill börja med att tacka för att hon ställde upp på reser-vation i stället för på sitt eget partis. Här finns ju etthelt annat intresse för dialog och för att vi skall kom-ma fram till ett bra gemensamt resultat i det fortsattaarbetet.Jag vet inte om jag missförstod det om att delegera normgivningsmakten från riks-dagen, eller om hon har missförstått oss. Den storaförändringen i regeringens principproposition ochäven i skrivelsen till kyrkomötet jämfört med Kyrko-beredningens förslag är att det icke längre kommer attfinnas någon delegation från . Riksdagensnormgivningsmakt kommer icke längre att finnas medi bilden. Det kommer att vara en inomkyrklig angelä-genhet.Det är ett exempel på hur jag tycker att kompro-missen har blivit bättre. Den går naturligtvis Folkpar-tiets, och de frikyrkligas kritik tillmötes. vill jag understryka att de förslagsom förbättrat kompromissen åt andra hållet är desom företrädare har kommit med i den upp-görelse som regeringen gjorde med dem.Eva sade att Kyrkoberedningen hade enväldigt snäv sammansättning. Det är ett problem attväldigt många riksdagsledamöter är medlemmar avSvenska kyrkan, och det är de som nomineras avpartierna till utredningarna. Jag skulle önska att parti-erna tänkte litet längre nu när det är dags att nomineraledamöter till de kommande utredningarna så att vi fåren bra spridning. skall vi självfallet på olikasätt försöka få in andra representanter för kyrkor ochsamfund på andra vägar, men det är också en sak förpartierna själva att hantera.Så till sista frågan om varför man inte går längre.Jag vill inte alls ge frågan om två lagar den principiel-la vikt som man har gjort i diskussionen under heladetta år.Jag vill se det mer som en ganska praktisk fråga.Det hade blivit en mycket konstig lag om man hadesammanfört med de andra trossam-funden. Det hade blivit en mycket dålig balans. Jagser det som en praktisk fråga och inte som en princi-piell fråga. Därmed har jag besvarat på den punkten.Jag fick frågan: Varför går man inte längre? Föratt travestera vill jag säga att allt harett pris. Det är det som vi har talat om. Kompromisserhar också ett pris. Men jag tycker att vi alla har varitmed och gett och tagit i detta arbete, och jag tycker attdet har blivit något mycket bra på slutet.Anf. 58 () replikFru talman! Jag tillstår, , att jagnog var otydlig och oklar. Jag är självklart medvetenom de förbättringar som har kommit i propositionenoch som utskottet har ställt sig bakom, nämligen attriksdagen inte skall detaljreglera och vara normgivan-de för . Det är en avsevärd förbättringjämfört med Kyrkoberedningens förslag.Vad jag avser är att de bestämmelser om som blir speciella - öppen folkkyrka, demo-kratisk, episkopal - fortfarande klart och tydligt skallframgå. Jag motsätter mig detta. Jag anser att riksda-gen inte skall lägga sig i de frågorna.När det gäller Kyrkoberedningens sammansättninginser jag också att det är problem när partierna självafår lämna förslag på personer. Men jag tror att om detblir den typen av sammansättning igen i olika utred-ningar så måste regeringen se till att intressen frånandra organisationer kommer in. Man kan också klartoch tydligt till partierna tala om att detta är ett pro-blem och att man vill ha en mer allsidig sammansätt-ning.Till slut, , varför kan man inte gålängre? Jag tycker att det är helt fel om regeringenbara ser på relationerna mellan kyrkan och staten somen praktisk fråga. Jag ser inte relationerna mellankyrkan och staten och de förändringar som vi skallgenomföra som en praktisk fråga. Detta har natur-ligtvis en praktisk aspekt, men jag menar att det i höggrad handlar om principiella frågor. Det är därför somjag har gjort det ställningstagandet att jag tycker attdet självklart vore mycket bättre att ha en enda lag församtliga trossamfund och inga undantagsbestämmel-ser för Svenska kyrkan.Anf. 59 Civilminister ()Fru talman! För tydlighetens skull skall jag sägaatt jag verkligen inte ser kyrka-stat-frågan som enpraktisk fråga. Jag ser den snarare som en historiskfråga. Men just när det gäller frågan om en eller tvålagar, tycker jag att det är en petimäterdiskussion somhar getts alldeles för stor principiell vikt. Jag anserinte att den har det.Anf. 60 (m)Fru talman! Jag vet inte om civilministern kommeratt bli glad när jag säger att även jag kommer att röstapå förslag. Det gör jag av den anledning-en att och de andra folkpartimotionä-rerna har väckt en motion som i mycket stor ut-sträckning överensstämmer med den motion som jagsjälv har väckt. Det finns några små skillnader, menhuvudsakligen innehåller de samma sak. Jag tänkerdärför inte upprepa den argumentation som BirgitFriggebo så väl har lagt fram här för kammaren, utanjag ansluter mig till hennes anförande och sätt attresonera.Jag skall dock framföra några små synpunkter. Detär mycket frustrerande att höra det som nämnde, nämligen att staten behöver kyrkan.Jag har åsikten att det är människorna som behöverkyrkan. Och människorna behöver olika kyrkor, olikasamfund och olika sätt att närma sig sina andligaproblem på. Därför är det stötande att höra att det ärstaten som behöver kyrkan.Det är lika stötande för mig att uppleva att ett sär-skilt trossamfund skall ha en positiv särbehandling pådet sätt som föreslås. Inte minst i mitt eget partihar man i olika sammanhang sagt att man inte skallpositivt särbehandla eller låta någon organisation fånågot slags dominerande ansvar, utan det skall varaöppet för alla att på olika sätt lägga fram sina syn-punkter och försöka få med människorna på det.När man skall reglera i en lag ochsäga att den skall vara evangelisk-luthersk vill jagställa följande fråga: Har kyrkan inte mer självförtro-ende , att den inte själv skall kunna klaraut vad den är för något, utan att det skall behöva reg-leras i lag? Har kyrkan inte mer självförtroende än attden skall kunna säga till svenska folket att man kom-mer att vara närvarande i hela landet i människornasliv utan att det skall behöva regleras i lag, dvs. att denskall vara rikstäckande? Jag förstår inte detta. Imängder av länder finns det kyrkor som är rikstäck-ande utan att det lagregleras. Det är bara en självklar-het att kyrkorna skall arbeta på det sättet. Men just häri behövs det en lag. Jag tror inte att det t.ex. inågra katolskdominerade länder finns en lagstiftningsom ger en statsmonopolliknande ställning liknandeden som även i fortsättningen i praktiken kommer attfinnas för i Sverige.Den andra kommentaren som jag skulle vilja göragäller frågan om uppbörden. sade attden också skulle kunna kallas skatt. Det hade varitbäst, och det är väl på det sättet som serpå detta. Andra trossamfund skall ju också få delta idenna uppbörd om de så önskar. Skall deras avgifterockså benämnas skatt, eller skall de benämnas avgift?Om man har andra typer av avgiftsuttag och metoderän det som passar , skall man dåkunna få vara med i denna uppbörd eller inte? Detstår inget om detta någonstans, och det finns inteutrett. Civilministern har kanske någon synpunkt pådetta.Vissa särbestämmelser kan kanske vara motivera-de för . Jag har kallat dem för över-gångsbestämmelser i min motion. Det måste manacceptera, eftersom det finns historiska skäl, stor-leksskäl m.m. som gör att man måste ha något slagsövergångslösning för kyrkan.