prot · GI0964 · 1995-02-22 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1994/95:64Onsdagen den 22 februariKl. 9.00 21.03Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckor1 § Utrikespolitisk debattAllmän utrikespolitikAnf. 1 TALMANNENDen utrikespolitiska debatten inleds av utrikesmi-nistern, som redovisar regeringens utrikespolitik.Därefter följer inlägg från företrädare för partierna istorleksordning om vardera och ytterligaretvå omgångar anföranden. Inga repliker i denna del avutrikesdebatten.Därefter följer utrikesdebatt beträffande dels EU-politiken, dels biståndspolitiken, dels övriga utrikes-politiska frågor. Debattreglerna framgår av den utde-lade talarlistan.Anf. 2 Utrikesminister ()Fru talman! Det är andra världs-krigets slut. Det är också Förenta natio-nerna bildades, som en frukt av krigsslutet, som ettlöfte om fred.Vi har bakom oss av frihetens ochdemokratins segrar i östra . De blockgränsersom drogs upp av kriget är borta. Fria val har hållits iland efter land.Samtidigt tvingas vi konstatera att inteförmått förvalta sina nya möjligheter. Det pågår ettregelrätt krig mitt i . Bosnien upplever sinfjärde krigsvinter. I vårt grannland har desenaste två månaderna tusentals människor dödats imilitära aktioner i Tjetjenien.Liknande och värre trauman har drabbat männi-skor i andra delar av världen. I har ett folk-mord begåtts.Den slutsats vi måste dra av dessa och andrakonflikter, som i de flesta fall varit inomstatliga, är attvärldssamfundet måste inse förebyggandets nödvän-dighet och ingripa tidigare.Antalet fredsbevarande operationer och humanitä-ra krisprogram ökar kraftigt. Men de tar sig ansymtom snarare än orsaker. Konflikter bottnar djupastsett i fattigdom och social misär, kränkningar avmänskliga rättigheter samt etniska och religiösa mot-sättningar. Om vi inte kan komma till rätta med dessagrundproblem kommer allas vår säkerhet att förblihotad.Det krävs därför att tillämpningen av folkrättenfortsätter att utvecklas mot att inte bara skydda staterutan också individer. Vi behöver också gå vidare pådet praktiska planet. FN, Organisationen för säkerhetoch samarbete i () och Europarådetmåste få de reella möjligheterna att engagera sig tidigtoch kraftfullt när en konflikt hotar.Förebyggande är sällan glamoröst. Det är den somräddar barnet ur det brinnande huset som blir hjälte -inte den som hindrar elden att bryta ut. Det krävsdärför en gränsöverskridande politisk kraftsamling föratt utveckla och realisera det förebyggande arbetet.I utarbetas nu ett program förgemensam säkerhet. Avsikten är att stärka våra egnamöjligheter till förebyggande arbete och preventivdiplomati genom att bättre koordinera politiska ochekonomiska insatser samt att samordna nationellaresurser för att förebygga och hantera konflikter.Fru talman! Målet för den svenska säkerhetspoliti-ken förblir att alltid och på sätt som vi själva väljerkunna utveckla vårt samhälle i politiskt, ekonomiskt,kulturellt och annat hänseeende.Efter det börjar vi nu skönja konturer-na av en europeisk säkerhetsgemenskap. Målet måstevara att göra krig mellan stater i denna gemenskaplika otänkbart som krig mellan de nordiska länderna.Visionen är en alleuropeisk fredsordning där militäralösningar på politiska problem är uteslutna. De tankarom gemensam säkerhet som Palmekommissionenlanserade i ett frostigt internationellt klimat i börjanav har nya förutsättningar att för-verkligas.Sverige skall ge sitt aktiva bidrag till en sådan ut-veckling. Regeringen välkomnar en öppen diskussionom denna angelägna framtidsfråga.I de överläggningar som pågår om säkerhets-politiken eftersträvar regeringen samförstånd kringuttolkningen av beslut om denna politik.Sveriges militära alliansfrihet syftande till att vårtland skall kunna vara neutralt i händelse av krig i vårtnärområde består. För att vi skall kunna bidra tillsäkerhetspolitisk stabilitet krävs emellertid att vårthandlande är förutsägbart. Vår beslutsamhet att sökahålla vårt land utanför krig tar sig uttryck i att Sverigestår utanför alla militära allianser och att vi har ettbetryggande totalförsvar. Vi får inte heller inge andrastater förväntningar om ett svenskt militärt engage-mang i händelse av väpnad konflikt. behövereller önskar inte i något annat avseende ålägga sigrestriktioner vad gäller deltagandet i det framväxandeeuropeiska samarbetet.Det är vår övertygelse att det är som militärt alli-ansfritt land som har bäst möjligheter attbidra till säkerhet i vårt närområde och till fredsbyg-get i hela Europa.I vårt närområde vill vi bidra till utveckling ochstabilitet i de stater som återvunnit sin suve-ränitet. Vi har klargjort att hot mot de baltiska stater-nas frihet och säkerhet inte kan lämna likgil-tigt.Sveriges säkerhet främjas genom aktivt deltagandei arbetet för de mål som delas av . Vårtmedlemskap i unionen ger oss möjlighetatt konstruktivt delta i utvecklingen av dess gemen-samma utrikes- och säkerhetspolitik. efter-strävar inte medlemskap i vare sig NATO eller Väst-europeiska unionen, VEU. Vi deltar i Partnerskap förfred och bygger vår relation till VEU på ett aktivtobservatörskap. Detta samarbete är - tillsammansmed vårt arbete i och , vårt stöd förett starkt FN och vårt värnande av folkrätten - uttryckför vår strävan att delta i skapandet av en ny säker-hetsgemenskap. Det är också vårt omfattande delta-gande i FN:s fredsbevarande arbete.Fru talman! Med medlemskapet i Europeiskaunionen (EU) får nya möjligheter att påverkautformningen av politik. Regeringen kommeratt verka för ett som präglas av demokrati,solidaritet och öppenhet. En stark folklig och parla-mentarisk förankring är nödvändig för att göra dettaarbete framgångsrikt. Allmänhetens insyn i EU:sarbete måste öka.Sverige har ett starkt intresse av de öst- och cent-raleuropeiska ländernas framtida EU-anslutning. Vi ärövertygade om att detta skulle leda till ökad politiskoch ekonomisk stabilitet i . Breddning ochfördjupning i EU-samarbetet kan upplevas som mot-stridiga, men bör snarare inspirera varandra. För-väntningarna om EU-medlemskap har en stabiliseran-de inverkan, men effekten är naturligtvis beroende avatt samarbetet leder framåt.Den regeringskonferens som EU skall starta 1996skall behandla EU:s framtidsfrågor. Regeringen anserdet väsentligt att svenska ställningstaganden kangrunda sig på en bred offentlig debatt. Huvudfråganär hur EU:s institutioner behöver reformeras för attbättre kunna uppfylla medborgarnas krav, samtidigtsom man definierar vilka frågor som länderna bästhanterar på nationell nivå. Medlemsländerna måstetillsammans effektivare ta sig an frågor som arbets-löshet, miljökris, ojämlikhet mellan såväl individersom regioner och därmed utveckla demokrati ochstabilitet i Europa.Sverige är en frihandelsnation. I stora drag över-ensstämmer EU:s handelspolitik med den traditionelltsvenska politiken. På de områden där EU:s handels-politik är mer restriktiv, främst på textil- och jord-bruksområdet, skall verka för liberalisering.Detta är viktigt inte minst för länderna i tredje värl-den.Sverige kommer att aktivt verka för att höja kvali-teten och effektiviteten i EU:s bistånd, samt att främjaen ökad inriktning på fattigdomsbekämpning, socialrättvisa, jämställdhet, större engagemang i FN samt ensatsning på Central- och Östeuropa.Den nya världshandelsorganisationen, WTO, är enmilstolpe i frigörelsen av den internationella handeln.Nya viktiga förhandlingsfrågor står nu på dagord-ningen. Miljö- och arbetsvillkor bör integreras i han-delsreglerna. skapas allt fler frihandelsregioner ivärlden. Det är nödvändigt att dessa blir steg på vägenmot en global frihandel. kommer att verka fören sammanhållen EU-strategi i dessa viktiga framtids-frågor. Ett aktivt exportfrämjande skall dessutombedrivas för att ge svensk industri dragkraft på viktigamarknader utanför EU-länderna. Detnordiska samarbetet är viktigt inte bara för Nordensländer utan för hela närområdet. Att och Islandstår utanför EU ökar betydelsen av det nordis-ka samarbetet. En översyn görs nu av formerna församarbetet.Östersjöstaterna ökar sitt samarbete till gagnför handel, kulturutbyte, vänorter och folkrörelsekon-takter. Denna positiva utveckling måste stärkas. Detnyligen presenterade treårsprogrammet för samarbetemed syftar till att främja sä-kerheten, demokratin och en ekonomiskt och miljö-mässigt hållbar utveckling.Relationerna mellan å ena sidan och Est-land, och å den andra bestäms avfaktorer som den geografiska närheten, en delvisgemensam historia och den stora grupp flyktingar somefter kriget tog sin tillflykt till vårt land. De tre län-derna återvann sin självständighet i en process somhar ett betydande svenskt stöd. Det är ett centraltsvenskt intresse att stödja deras utveckling och obero-ende. Det är angeläget att de baltiska länderna integ-reras i det europeiska samarbetet, inte minst genomett närmande till, och ytterst fullt medlemskap i, EU.Den demokratiska utvecklingen i har vi-sat sig bräcklig och behöver fortsatt stöd. Det är där-för viktigt att strävan fortsätter att integrera idet europeiska samarbetet. Som part i ett sådant sam-arbete får ett land både rättigheter och skyldigheter.Inga särskilda regler kan anses gälla för Ryssland.Det ryska agerandet i är oacceptabelt.Militärt våld får aldrig vara en lösning på politiskaproblem. Den ryska ledningen har inte följt de normersom länder åtagit sig att följa i och FN. Avvälgrundade skäl har skjutit upp behandlingen av Rysslandmedlemskapsansökan. måste nu till fullosamarbeta med . Striderna i måsteomedelbart upphöra och förhandlingar inledas.Kriget i f.d. går in på sitt fjärde år.Någon förhandlingslösning är svår att skönja. Trotsatt krigsdrabbade människor inget hellre önskar änslut på det militära våldet tycks de politiska ledarnainte vara beredda till en uppgörelse. Fredsansträng-ningarna får dock inte upphöra. På kort sikt gäller detatt säkra vapenvilan och Unprofors fortsatta närvaro.För att försoning och varaktig fred i regionen skallkunna bli möjlig måste en förhandlingslösning nås därBosnien-Hercegovina garanteras att bestå som statoch där flyktingarna får rätt att återvända.Sverige är en av de största bidragsgivarna till f.d.Jugoslavien. Omkring 1 300 svenskar gör en viktigoch uppskattad insats i området. Vi har anslagit 900miljoner kronor i katastrofbistånd och tagit emot118 000 asylsökande. Biståndet till f.d. Jugoslavieninriktas på att stödja fredsansträngningarna och för attfrämja demokrati och mänskliga rättigheter med syfteatt stärka det civila samhället och oberoende medier.Regeringen har också börjat förbereda återuppbygg-nadsinsatser efter kriget. Hoppet om försoning ochfred får inte släckas.Fru talman! I den världsordning som växer framhar en central roll för internatio-nell fred och säkerhet, liksom för mänskliga rättighe-ter och rättvisa. Det är det enda internationella forumdär alla kan komma till tals, oavsett ekonomisk ochpolitisk styrka.Stödet till FN är en hörnsten i svensk utrikespoli-tik. Alternativet till ett starkt FN är att internationellpolitik domineras av några få ekonomiskt och poli-tiskt starka stater. Ett väl fungerande FN förutsätteratt stormakterna, inte minst , tar arbetet på stortallvar.Det har gått länderna samlades kringvisionen att "rädda kommande släktled undan krigetsgissel". Vi kan konstatera att FN-visionen mer ännågonsin förtjänar att lyftas fram, som red-skapen måste användas och metoderna utvecklas. Iallt detta måste förebyggandet sättas i centrum.Kommissionen för globalt samarbete och ledar-skap, där tillsammans med delat ordförandeskapet, har lagt framett stort antal förslag om ett reformerat FN. Rapportenkommer att vara en inspirationskälla för regeringensaktiva FN-politik. Ambitionen skall vara att ge FNden politiska handlingskraft och effektivitet som bådedagen och framtiden kräver.Det är utifrån viljan att stärka och reformera FNsom kandiderar till en plats i 1997/98. Det är av liknande skäl som Sverigeupprättar en internationell fredsstyrka, som snabbtskall kunna sättas in på FN:s eller uppdrag.Nedrustning är en central del i svensk utrikespoli-tik. Genom att det upphört har mänsklig-heten fått ett historiskt tillfälle att avskaffa kärnvapenoch andra massförstörelsevapen.Det viktigaste nedrustningsavtalet är icke-spridningsavtalet, NPT, som skall förläng-as. förespråkar en förlängning på obestämdtid. Vi vill undvika att avtalet, efter en begränsad tid,löper ut, med risk för en okontrollerad spridning.NPT är dessutom det enda avtal där kärnvapenstater-na förbinder sig att verka för nedrustning.För att upprätthålla balansen och trovärdigheten iNPT-avtalet krävs framsteg i kärnvapennedrustning-en. Syftet måste vara att fullständigt avskaffa dessavapen, om möjligt inom . Kärnvapenmakter-na måste uppfylla sina åtaganden i avtalet. Som ettsteg i denna riktning verkar för att fåett avtal om ett fullständigt stopp för kärnvapenprov.Det är också viktigt att inleda förhandlingarom totalförbud av produktion av uran och plutoniumför vapenändamål.Landminor slår obeskrivligt hårt mot civila i mo-derna krig. Långt efter det att striderna upphört liggerminor kvar och orsakar urskillningslöst lidande. Om-kring 80 miljoner sådana minor beräknas vara utlagdai världen, främst i fattiga länder. har presente-rat ett förslag om ett internationellt förbud mottruppminor. lämnar vi bistånd på omkring70 till minröjning i bl.a. ,, och . Vi sökerockså få till stånd en samlad EU-insats för minröj-ning. Minornas farsot måste hejdas.Fru talman! Vår kunskap om hur människor drab-bas av krig och plötsliga katastrofer är stor, inte minsttack vare god mediebevakning. Men det finns orättvi-sor och lidande som passerar mer obemärkt. dör lika många barn av svält och fattig-domsrelaterade sjukdomar som det antal människorsom dog av atombomben i Hiroshima.Den rikaste femtedelen av världens befolkning är 60 gånger så rik som den fattigaste. Klyftan harblivit dubbel så stor . Med en sådanskillnad i livsbetingelser kan mänskligheten aldrigkänna verklig trygghet.Framtiden bär på en "social bomb". Under kom-mande år skall viktiga globala rådslag hållas om debakomliggande sambanden, t.ex. det sociala toppmö-tet i och FN:s fjärde kvin-nokonferens i . Dessa möten ingåri raden av FN-konferenser från till Habitat iIstanbul 1996, som alla behandlar olika aspekter avmänskliga överlevnadsfrågor.Också det fortsatta arbetet för demokrati runt om ivärlden behöver ny näring. På svenskt initiativ kom-mer ett internationellt och val-stöd att bildas i . Demokratikan inte påtvingas underifrån. Den växer fram genompolitiska processer som bygger på individens rätt attpåverka och uttrycka sin vilja. Respekten för varjemänniskas fri- och rättigheter är grundläggande i ettdemokratiskt samhälle.Fru talman! befinner sig i en snabbekonomisk utveckling. Det är ett svenskt intresse attstärka banden med världens ekonomiskt mest dyna-miska region. Vi strävar efter att bredda och fördjupaförbindelserna såväl genom EU-samarbetet som bila-teralt. Kontakterna med bör intensifieras. Ut-vecklingen i , den andra stormakten i ,bör följas nära vad gäller både ekonomin och respek-ten för mänskliga rättigheter.Under senare år har betydande framsteg gjorts förfred, demokrati och ekonomiska reformer i . Detta öppnar nya möjligheter för samarbetepå alla områden. Men stora delar av befolkningen fårinte del av den ekonomiska tillväxtens fördelar.Skuldbördan innebär också en orimlig belastning försärskilt utsatta länder. Inkomstklyftorna och socialaorättvisor riskerar därmed att bli hot mot freden ochdemokratin och en hållbar ekonomisk och social ut-veckling.Fredsprocessen i går vidare, inteminst genom betydande insatser av FN. Det är rege-ringens avsikt att konstruktivt bidra till att dennaprocess fortsätter. Bl.a. genom EU:s s.k. , som äger rum , kan vi ökaEuropas stöd till regionens utveckling.Afrika är en plågad kontinent. Folkmordet iRwanda och svältkatastrofen i , liksom inbör-deskrigen i och är tragedier av enormamått. I största land, , tar militären ettallt hårdare grepp om makten med påföljd att respek-ten för de mänskliga rättigheterna urholkas. I Algerietpågår en terror under religiös täckmantel som lamslårsamhället och drabbar oskyldiga.Samtidigt vore det orätt att låta katastrofer ochproblem helt dominera beskrivningen av . Detsenaste året har de demokratiska framstegen varitstora i södra . Apartheid befinner sig nu i his-toriens skräpkammaren och demokratin styr i Sydafri-ka. samarbete med och andraländer i regionen går in i ett nytt skede, där huvud-uppgiften blir att trygga demokratin och ta vara påförutsättningarna för social och ekonomisk utveck-ling.Det finns i också en växande insikt om detegna ansvaret för de egna problemen. I södra det mångåriga regionala samarbetet sikte på kon-flikthantering och konfliktlösning. Den afrikanskaenhetsorganisationen har fått uppgifter även påkonflikthanteringens område. Detta är en utvecklingsom vill uppmuntra och stödja.Att bekämpa fattigdomen och medverka till atthöja de fattiga folkens levnadsnivå är huvudmålet fördet svenska biståndet. förblir den viktigastekontinenten i det svenska utvecklingssamarbetet.De nordafrikanska staterna omfattas av EU:s planatt etablera en samlad Medelhavspolitik. Den syftartill demokratisk och social utveckling, respekt förmänskliga rättigheter och därmed ökad säkerhet i helaregionen. Handelspolitiska lättnader skulle i hög gradgynna dessa länders utveckling. Därför verkar Sverigeinom EU för att underlätta importen av produkter frånMedelhavsområdet.I är fredsprocessen i fara, samtidigtsom det finns en stark vilja till fred. Fredsavtaletmellan och illustrerar detta,liksom att israeliska och palestinska ledare är beslutnaatt driva fredsprocessen vidare. Målet för denna pro-cess är att uppnå en rättvis, varaktig och allomfattan-de fred som kommer alla folk i regionen till del. Detförutsätter självbestämmande för palestinierna ochsäkerhet för israelerna.Sveriges engagemang för fred i ökarnu både politiskt och ekonomiskt. Det krävs snabbaoch konkreta förbättringar i palestiniernas levnads-villkor för att ge stadga och stöd åt processen. Rege-ringen har därför ökat biståndet och inrättat en sär-skild Mellanösterngrupp för att bättre samordna depolitiska och ekonomiska insatserna.I möts de muslimska, judiska ochkristna kulturerna. Också är ett mång-kulturellt samhälle. är en invandrarkontinentoch invandrarna är en viktig tillgång för mötet medframtiden. Det kräver att vi överbryggar misstro mel-lan etniska grupper, kulturer och religioner. Inte minsti relationen till islam är det svenska och väster-ländska samhället fullt av fördomar och okunskap.Det extrema inom islam tas av många för allmängil-tigt.Europas politiska ledare har ett stort ansvar för attfördomar inte utvecklas till intolerans och konfronta-tion. I den andan initierar regeringen mötenför att skapa större förståelse för muslimsk kultur ochislam i samt för en europeisk och kul-tur i den muslimska världen. Att övervinna fördomaroch okunskap är ett mål i sig. Att stärka muslimersdelaktighet i det svenska samhället är ett annat mål,liksom att öka kontakter med länder och människor iden muslimska världen.Fru talman! Varje tid har sina ödesfrågor. Underåren av avkolonialisering konstaterade vi: "Utan rätt-visa, ingen fred." har vi lyft framrespekten för mänskliga rättigheter som en förutsätt-ning för demokrati. I tider av interna konflikter blirfokus: "Utan fred, ingen utveckling. "Prioritering av olika frågor i olika historiskaögonblick måste göras och ger nödvändig kraftsam-ling. finns en fara att vi tappar i balans.Mänskligt liv är en helhet, som för att bli fullödigtkräver fred, god miljö, social rättvisa, mänskligarättigheter, demokratisk delaktighet, utveckling ochframtidstro.Uppgiften för utrikespolitik, handelspo-litik och biståndspolitik är att utifrån denna helhetssynsöka förverkliga ett värdigt liv i frihet och oberoendeför människor i vårt eget land, men också i vårtgrannskap, i och i världen.Anf. 3 ()Fru talman! Att skriva utrikesdeklarationer är ensvår konst. Det finns alltid risk att behovet av att säganågonting om allting leder till intrycket av en utrikes-politik utan fokus och utan prioritering. Jag vill inte påstå att någon har lyckats till full-ändning med den. Men låt mig, fru talman, i alla fallfokusera och prioritera, inte på alla de frågor somfinns utan på den fråga som är den avgörande, nämli-gen halten i europeiska engagemang.Sveriges förhållande till europeisk integration ärhistorien om en lång rad felbedömningar, om okun-nighet, ointresse och inte minst om en seglivad oför-måga till omvärdering och nytänkande. , efter 40års betänketid, är motståndet brutet och det otänkbarahar blivit verklighet. har efter en lång ochperspektivlös motståndskamp slutgiltigen blivit med-lem av den europeiska gemenskapen.Med dessa ord summerade historikern , i en recension av en nyutkom-men avhandling om som den ståndaktigenationalisten, utvecklingen av vår inställning till deteuropeiska samarbetet.Visst har rätt. Även om det är lätt att sede historiska skäl som ledde till att det blev så, komSverige under efterkrigsdecenniernas samarbetssträ-vanden bland fria samhällen att spela rollenjust av den ståndaktige nationalisten.Men det var då. ställs kraven på annor-lunda, och det kommer att bli allt tydligare underkommande år. Åren sedan bröts igenomi har varit omvälvande. Det sovjetiskaimperiet bröts upp och det sovjetiska väldet föll sam-man. På andra sidan återfick äntligen Est-land, och sin frihet. Den europeiskaintegrationen tog stora steg framåt. gav uppsitt motstånd, ansökte och vann medlemskap i deneuropeiska unionen.Dagens utrikesdebatt är ju inte bara den första ef-ter ett regeringsskifte som inneburit att den socialde-mokrati som haft så storasvårigheter med alla dessa förändringar har kommittill makten, utan också - vilket är än viktigare - denförsta efter det att vi helt och fullt blivit medlemmar iden europeiska unionen.Få saker är viktigare än att vi har förmåganatt formulera våra visioner om vart vi vill medverkatill att föra och det europeiska samarbetet. Vihar inte längre råd att bara vara den ståndaktige natio-nalisten. Vi måste främst inrikta vår politik på att bliden engagerade europén.Under av ideologisk och mili-tär konfrontation frystes strukturer ochmönster. Nationers handlingsfrihet kringskars av såvälblockpolitikens som neutralitetspolitikens begräns-ningar. Vi frystes fast i skräcken för den kärnvapen-konfrontation som hade hotat hela vår kontinentsöverlevnad.I dag finns dessa begränsningar ochdessa bindningar. Att detta innebär väldiga fram-tidsmöjligheter inser var och en. Men lika fattigt somdet vore att försumma dessa, lika farligt vore det attinte se de risker som också finns. Utrikes- och säker-hetspolitiken i kan nämligen under de närmas-te decennierna gå antingen mot en successiv avnatio-nalisering genom alltmer av samarbete eller mot ensuccessiv åternationalisering med alltmer av söndringoch strid. I bildlig bemärkelse står fram-tidsval mellan och Bosnien, mellan avnatio-nalisering och åternationalisering, mellan samarbeteoch söndring och i det längre perspektivet därmedockså mellan fred och krig. Det är ett val som för ossborde vara en självklarhet.När konfrontationens bindningar och begräns-ningar har släppt har all anledning att sälla sigtill de av nationer som inser betydelsen avdetta vägval och är beredda att fullt ut gå denna väg.När nyformulerade avgörandedelar av vår säkerhetspolitiska doktrin skedde det motbakgrunden av just dessa revolutionerande föränd-ringar.Att den militära alliansfriheten med dess förut-sättning i form av en betryggande försvarsförmågaalltjämt upprätthölls var självklart.