prot · GI0980 · 1995-03-28 00:00:00 — kommer därför att inbjuda till sådanaöverläggningar i , och i avvaktan på vaddessa kan komma att leda till har Invandrarverketmeddelat att man tills vidare avstår från att verkställaavvisningsbesluten för kroatiska medborgare.Så över till de direkta frågorna.Som svar på fråga vill jag barahänvisa till den presskonferens som den kroatiskeambassadören hållit och där brevet från utri-kesminister gjordes offentligt. Skälet till attregeringen inte tidigare gjort brevet offentligt är denutrikessekretess som alltid gäller som en förutsättningför ett nära och förtroendefullt samarbete i skriftväx-ling mellan regeringar. Mot bakgrund av den debattsom förts har dock den kroatiskaregeringen valt att häva sekretessen. har be-gärt garantier mot att någon tvångsvis vidaresänds tillBosnien-Hercegovina. Detta är en förutsättning förvidare samtal i i denna fråga. I sambandmed dagens presskonferens på den kroatiska ambas-saden lämnade också ambassadören sådana garantier.Bakgrunden till fråga uppfattarjag vara de uttalanden som gjorts av pressekreterarenhos flyktingminister under tidsdagen i efter en presskonferens som då hölls i Zagreb.Den presskonferensen handlade om de långsiktigaprogram för frivillig repatriering till som lades fram redan i Washingtonöver-enskommelsen. Det är alltså en helt annan fråga änden som varit aktuell i -dvs. att avvisade bosnienkroater skulle riskera attsändas tillbaka till . har detkommit ytterligare uppgifter om detta avtal mellanBosnien-Hercegovina och om frivillig re-patriering.I varje flyktingsituation finns en helt klar vilja attkunna återvända när förhållandena så medger. I Sve-rige pågår också ett visst förberedelsearbete för attkunna stödja de bosnier som önskar återvända ochbygga upp sitt land. Det är i princip samma vilja attlösa ett flyktingproblem som ligger bakom det svens-ka synsättet och som uttrycks i de avtal som ingåsmellan och Bosnien-Hercegovina.Anf. 117 ()Herr talman! har beslutat att fr.o.m.den 1 januari minska utrikessekretessen genom atten presumtion för offentlighet införts. Bara om detkan antas skada mellanfolkliga förbindelsereller skada på annat sätt gäller numera utri-kessekretess.På s. 31 i proposition 112 säger regeringen:"Sammanfattningsvis innebär de ändringar som nugenomförs en viktig omläggning av utrikessekretes-sens tillämpning i . Utgångspunkten är i fort-sättningen att uppgifter som angår utrikes-förbindelser i regel kan lämnas ut. "Vidare säger man: "Svenska folkets berättigadekrav på insyn i sådana frågor - som kan vara av storbetydelse för enskilda - kommer för regeringens delatt väga mycket tungt vid bedömningen. "Det brev från utrikesminister till densvenska ambassaden i som invandrarminis-tern hemligstämplat har offentliggjorts, men inteav utan av den kroatiska ambassa-den här i . Bara om det kan antas skadaSveriges mellanfolkliga förbindelser eller skada Sve-rige på annat sätt gäller alltså numera utrikessekretess.På vilket sätt skulle ett offentliggörande av garan-tibrevet skada mellanfolkliga förbindelser?Däremot anser jag att det har skadat tro-värdighet att garantibrevet i sin fulla lydelse inte of-fentliggjorts tidigare. De som skulle ha haft nytta avbrevet - de avvisade bosnierna med kroatiska pass -fick inte tillgång till brevet. När svenska folket villese brevet svarade statsrådet att det är sekre-tessbelagt. Hur såg de sekretesskälen ut? Svenskafolkets berättigade krav på insyn i grunderna för re-geringens flyktingpolitik skulle väga mycket tungt,sade den regering som ingår i. Är dettaatt tillämpa sekretesslagen i den nya lydelsen?Herr talman! var det inte minkar somgömde sig bakom sekretessen utan något mycketvärre: ett försök att dölja att bryter motUNHCR:s konklusion 58 om flyktingars rätt att fåsina överlevnadsbehov tillfredsställda.Anf. 118 ()Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret. Jagvill också uttrycka min uppskattning över att avvis-ningarna framåt så att säga lagts på is.Leif kommenterar min fråga genom atthävda att den presskonferens i som var bak-grunden till den fråga jag ställt formellt handlar om enannan aspekt på denna problematik. Rent formellt kanman naturligtvis argumentera på det sättet. Men alltdetta ingår i samma större övergripande problematik,där det egentligen handlar om vilken vikt man läggervid tvångsvis återsändande respektive vid att det ipraktiken råder en sådan situation att det inte går attstanna kvar i . Det är ju det som den ganskaupprörda debatt som pågått egentligenhar handlat om. Här pågår uppenbarligen ett spel,skulle jag vilja säga, både mellan och Sveri-ge och mellan och andra länder i Europasom har tagit emot flyktingar av det här slaget.Frågan är inte så enkel att det bara handlar om attalla bör få stanna eller att alla skall visas ut. Jag tyck-er att det kanske vore rimligt att, mot bakgrund av vadsom har skett, regeringen längre fram när förhållan-dena möjligen har klarnat bad att få bedöma ytterliga-re några fall för att kunna göra nödvändiga distinktio-ner och att tills vidare inte sända någon tillbaka. Detinnebär sannolikt en med tanke på deförhållanden som råder och som är betydligt allvarli-gare nu än förhållandena under tidigare perioder.Den fråga som jag vill följa upp detta med är: Vil-ken strategi kommer regeringen att ha om det i dekontakter som pågår med visar sig attgarantierna, som det tidigare hetat, förblir diskutablaför dessa flyktingars säkerhet i ?Anf. 119 Statsrådet ()Herr talman! Det av regeringen fattade beslutet ärför övrigt identiskt med det av den tidigare regeringeni fattade beslutet. Det är alltså ingenskillnad mellan de två besluten - det har bara fattatsett nytt beslut med samma innebörd. Detta bygger påsamma grund, nämligen att personer som återvisaseller avvisas till inte återsänds tvångsvis tillBosnien-Hercegovina.Det är väldigt viktigt att det är så, därför att vårpraxis innebär att vi själva inte skickar tillbaka perso-ner till . Därför kan vi heller interimligen säga att det är acceptabelt att göra det viaKroatien. Således fäster vi väldigt stort avseende vidatt de garantier som har lämnats också följs. Hittillshar vi inte fått några som helst belägg för att det ipraktiken skulle vara en annan tillämpning av be-stämmelserna än som uttrycks i det brev som utri-kesminister skrev till den ioktober förra året.Denna garanti har upprepats , och det hartydliggjorts att den fortfarande gäller. Därutöver till-lägger den kroatiske ambassadören i att manheller inte kommer att ta ut de här personerna tillkrigstjänstgöring.När det gäller fråga tycker jag attdet är bra att man , som brevskrivare Granic säger,bestämt att man vill publicera brevet. Jag har ingetemot det. Tvärtom välkomnar jag att det här brevethar publicerats.Tidigare hemligstämplar, så har ocksågjort, sammanhänger med det enkla skälet att vi alltidgör på det sättet i korrespondensen mellan två stater.Skall hemligstämpeln hävas är det rimligt att säga attbåda gör det. Och om brevskrivaren själv önskar göradet, är det väl hans sak att göra det.Anf. 120 ()Herr talman! Vi får som bekant anledning att åter-komma till denna fråga , och förmod-ligen också vid andra tillfällen senare.Jag vill bara betona - det är viktigt att få säga det- att det för min del har funnits frågetecken, och dethar jag konstaterat , också när detgäller den tidigare regeringens sätt att hantera intebara denna flyktingproblematik utan också hela be-handlingen av katastrofen i Bosnien. Där är densvenska hållningen en liten detalj i det större mönstersom innebär att vare sig nuvarande eller tidigare re-geringar riktigt förmått ta till sig det som händer.Därmed har man hamnat i en situation som efter handpå olika sätt och i olika skeden har blivit mycketegendomlig. Inte desto mindre måste man utgå frånden situation som gäller för de personer som råkarbefinna sig i på grund av alla komplikationersom har funnits.Jag vädjar till invandrarministern att ta den oro påstörsta allvar som uttrycks inte bara av dessa flykting-ar själva utan också av t.ex. olika hjälporganisationerför att de här garantierna kanske ändå är något ihåli-gare än som ibland hävdas.Anf. 121 Statsrådet ()Herr talman! Jag kan garantera att vi tar oron påstörsta allvar och att vi följer utvecklingen väldigtnoga. Det har vi gjort, det gör vi och det kommer viatt göra.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på fråga 1994/95:384 ominvandrarverkets beslutAnf. 122 Statsrådet ()Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag vill vidta för att hindra att Invandrarver-ket meddelar felaktiga beslut och sedan ändrar sig.Jag vill börja med att säga att jag naturligtvistycker att det är ytterst beklagligt att felaktig informa-tion angående ett beslut har meddelats. Jag utgår frånatt företrädare delar denna uppfatt-ning. Hela frågan rör dock rutiner hos förvaltning-smyndigheten, och det är således en fråga för myn-digheten. Jag utgår också från att erforderliga åtgärdervidtas för att förhindra ett upprepande från myndighe-ten i fråga. Mitt svar blir därför att jag inte har föravsikt att vidta några särskilda åtgärder.Anf. 123 ()Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Detblir inga åtgärder, säger statsrådet. Anledningen är attdet rör sig om rutiner. Men skulle vi inte kunna vändapå sakfrågan och konstatera att rutinen hos som myndighet bör vara att felaktiga beskedsom är positiva för en asylsökande skall stå fast? Detär också en rutin i så fall. Jag skulle vilja föreslå att ensådan rutin införs.Det finns emellertid också en positiv del i statsrå-dets svar, nämligen att statsrådet finner det ytterstbeklagligt att felaktig information angående beslutmeddelats och att statsrådet utgår från att företrädare delar denna uppfattning.Jag undrar om statsrådet delar min uppfattning attdet är en fruktansvärd situation människor emellanåthamnar i - jag skall inte närmare gå in på ett någotfall - när ett felaktigt besked ges. Detta glädjandebesked meddelas hustru och barn på olika håll. Ve-derbörande skall då kunna samla sin familj, vilket inteär möjligt i de fall där det råder politisk förföljelse.Vill statsrådet ta till sig de här problemen, dessatragedier, och medverka till att de blir klart och tydligtmarkerade?Anf. 124 Statsrådet ()Herr talman! Det skall egentligen inte få hända.Det är bara så. Jag kan inte nog understryka hur be-klagligt jag upplever att detta är.Man kan försöka tänka sig in i motsvarande situa-tion. Man får ett positivt besked som man firar ochstrax därefter får man ett nytt besked som är det raktmotsatta. Det är litet som att få en diagnos som säger:Du är inte sjuk. Sedan kommer någon och säger: Duär sjuk i alla fall. På något sätt är det samma upplevel-se.Jag skulle vara ytterst förvånad om Invandrarver-ket inte delade den uppfattningen. Naturligtvis gör deallt de kan göra för att korrigera, så att sådana härmisstag inte kan äga rum . Hundraprocen-tigt säker kan man aldrig vara, dess värre. Vi är män-niskor allihop.Anf. 125 ()Herr talman! Jag tänker inte ställa frågor i det en-skilda fallet. Men jag tycker att det är angeläget attkunna berätta, eftersom det har angivits i tidningar, attdet handlar om en politiskt aktiv person som av denorsaken inte kan återvända till Kosovo.Vederbörande var rektor för en skola. Det hangjorde var att låta skolans lärare undervisa i albanska.Men det godkänner inte de serbiska härförare somfinns där. I det läget har han hamnat i onåd. Det finnshelt enkelt en häktningsorder på honom. Han kan inteåtervända.Jag vill gärna säga till statsrådet att jag tyckte attliknelsen med beskedet att det inte är någon allvarligsjukdom och att det trots allt kommer att visa sig varadet är relevant. Då förstår vi alla hur angeläget det äratt omprövar.Överläggningen var härmed avslutad.20 § Svar på fråga 1994/95:385 om flyktingkon-ventionenAnf. 126 Statsrådet ()Herr talman! har med anledningav att en kvinna avvisats till frågat migvilka åtgärder jag tänker vidta för att skalluppfylla flyktingkonventionen när det gäller tortyrof-fer.Som säkert känner till kan jagsom statsråd inte gå in och kommentera ett enskiltärende. Jag vill ändå upplysa om att FN-konventionenmot tortyr och annan grym, omänsklig eller förned-rande behandling eller bestraffning talar om "faran attutsättas för tortyr". Man måste alltså bedöma ompersonen - vid en återkomst - hotas av tortyr. Enindividuell bedömning måste alltid göras, och förelig-ger inte längre en fara för tortyr så saknas också iprincip skyddsbehov.Däremot kan den sökande fortfarande ha andraskäl för att få stanna, t.ex. humanitära. Därför skallsamtliga omständigheter i det enskilda ärendet över-vägas, bl.a. de skador som personen i fråga kan ha fåttpå grund av vad han eller hon har utsatts för.Jag anser således att uppfyller sina åta-ganden enligt mot tortyr och avserinte att vidta några åtgärder.Anf. 127 ()Herr talman! Tack för svaret, herr invandrarminis-ter! Jag kan inte säga att jag är nöjd med det.Jag är medveten om att invandrarministern intekan diskutera det enskilda fallet. Men det har utgjortbakgrund till min fråga. Det gällde ett upprörande fall,tycker jag och många med mig. Det var mycket svårtatt förstå avvisningen av den här kvinnan. Hon visadeklara tecken på tortyr. Hon var enögd, hon hade på-visbara skador, hon hade våldtagits av polisen i hem-landet osv.Nu hänvisar invandrarministern till uttalande om faran att utsättas förtortyr och menar att den inte längre skulle föreligganär hon kommer tillbaka. Jag hoppas vid , herrinvandrarminister, att så är fallet, att hon inte skallbehöva uppleva denna fara.Det har varit alltför många sådana ärenden genomåren. Jag har sysslat med de här frågorna . Jaghar ställt frågor till många ministrar. För den utomstå-ende förefaller det mycket omänskligt att människorskall kunna utsättas för något sådant. Jag ifrågasätterom vi verkligen efterlever FN:s flyktingkonvention.Det jag skulle vilja fråga med anledning av dettaoch många andra ärenden är: Är invandrarministernberedd att föranstalta om någon utvärdering av praxisnär det gäller asylärenden där tortyr åberopas?Anf. 128 Statsrådet ()Herr talman! Vi har en flykting-och invandrarpolitisk utredning som behandlar helavår lagstiftning. Den skall utvärdera vad vi av olikaskäl skulle kunna förändra i den här lagstiftningen.Jag utgår från att kommittén har att titta också på dehär frågorna. De ingår i lagkomplexet.I den mån man skulle finna att det finns skäl attgöra korrigeringar förväntar vi oss att kommitténkommer med förslag i den riktningen.Anf. 129 ()Herr talman! Den kommittén har sannerligen väl-digt många frågor att ta ställning till. Jag kan ocksåhoppas att den ser över även den här frågan. Men jagtycker att detta är så pass brådskande att det borde bliföremål för särskild behandling.Det har faktiskt väckts en motion, från en partiväntill invandrarministern, som efterlyser just en utvär-dering av praxis. Den kommer attbehandlas i vårt utskott. Eftersom jag brinner i andennär det gäller att verkligen få klarhet i hur det står tillpå det här området, kommer nog jag att vara mycketvälvilligt inställd till den.Kommer inte invandrarkommittén med ett ordent-ligt svar på den här frågan och med förslag till enutvärdering har utskottet möjlighet att agera, om inteinvandrarministern inser att det här faktiskt är avbrådskande natur och kan ta ett initiativ.Anf. 130 Statsrådet ()Herr talman! Jag håller med omatt det här är viktiga frågor. Det är inte tu tal om an-nat.Från svensk utgångspunkt upplever jag ändå att vivid jämförelser internationellt är ganska duktiga på attfölja de konventioner och annat som vi har skrivitunder och att i vår lagstiftning se till att föra in sådanabestämmelser som gör att vi också i vår tillämpningkan följa dem.Men visar det sig på något sätt att det finns tungaskäl för att göra den typen av utvärdering, utöver detman gör i kommittén, får man naturligtvis övervägaatt göra en sådan. Men jag kan inte se att deskälen föreligger.Anf. 131 ()Herr talman! Jag vet att näst intill hela harupprörts över det här fallet. Jag kunde inte stillatigan-de åse detta, utan jag tyckte att det var viktigt att förafram det.Jag betraktar det i alla fall som ett halvt löfte avinvandrarministern att vi skulle kunna få en särskildöversyn av just vår praxis när det gäller tortyrärenden,eftersom dessa är så oerhört graverande. Jag betraktardet så. Men jag kommer noga att följa praxis i sådanahär ärenden i fortsättningen.Överläggningen var härmed avslutad.21 § Svar på fråga 1994/95:386 om s.k. anknyt-ningsutredningar i asylärendenAnf. 132 Statsrådet ()Herr talman! har frågat mig om jagavser att vidta några åtgärder för att förhindra attdubbla anknytningsutredningar görs i ärenden omuppehållstillstånd.En grundförutsättning för när manskall fatta beslut i ett anknytningsärende är att detfinns en bra utredning om anknytningen, där samtligarelevanta fakta ingår. Om det finns brister måste låta göra en ny utredning, oavsett närden tidigare är gjord. Det går inte att ha några be-stämda regler för när en utredning skall göras ellerinte, utan det måste få avgöra i varjeenskilt ärende.Jag avser således inte att vidta några åtgärder i denaktuella frågan.Anf. 133 ()Herr talman! Jag skall först be att få tacka för sva-ret. Statsrådet understryker att det gäller att man haren bra utredning, att det inte skall finnas brister i denoch att relevanta fakta skall ingå. Dessutom säger hanatt man inte kan ha bestämda regler.Det är just där jag tycker att man kan skymta ettproblem. Faktum är att har justbestämda regler. Man tillämpar en generell praxis.Det besked som kvinnor får från -det handlar mest om kvinnor vars män har utvisatsjust när en anknytningsutredning har avslutats, jagkänner till fall där utredningen har avslutats så sentsom innan avvisningen sker - är inte detnågot mjuka och mer öppna svar som statsrådet harpresenterat, där man gör en individuell prövning, utansvaret är att man tillämpar en generell praxis. Man haren bestämd regel.Så fort en man eller en kvinna har förpassats utan-för rikets gränser skall det göras en ny utredning,oavsett om den utredning som har gjorts är relevant,bra och ligger mycket nära i tiden. Det är för mig detstora problemet. Att man tillämpar denna stelbenta,generella praxis, som slår blint, är både omänskligtoch byråkratiskt. Dessutom kostar det mycket pengaroch onödigt lidande.Anf. 134 Statsrådet ()Herr talman! Man kan inte heller gärna förbjudaen myndighet att göra de erforderliga anknytningsut-redningarna.Många är de gånger som olika debattörer - jag villinte påstå att tillhör dem, det vet jaginte, men många andra debattörer - har sagt att vi göralldeles för knapphändiga utredningar och att manäventyrar rättssäkerheten. Här har vi det omvända.Man gör verkligen en utredning och sedan gör man ivissa fall en till för att vara på den säkra sidan. Dåkritiseras man utifrån den utgångspunkten, att man ärför noggrann i sin prövning av ärendena.Det här är naturligtvis en mycket svår balansgångför enskilda myndigheter. Detta är en typisk myndig-hetsfråga. Gör de bedömningen att man måste göra enny utredning är det faktiskt deras sak att göra det. Detkan inte vara en fråga för regeringen och jag tyckerinte heller riktigt för , att stifta en lag somsäger: Nej, detta får ni inte göra. Det vore väl litetkonstigt ändå.Anf. 135 ()Herr talman! Törs jag tolka statsrådet , att statsrådet i alla fall anser att det inte är lämpligtmed en sådan här generell regel och en generell prax-is, utan att det lämpliga är att man gör en individuellbedömning och att denna bedömning bör ske från falltill fall? Kan jag tolka statsrådet på det sättet, att detär så regeringen önskar att man skall tillämpa an-knytningsutredningar, tycker jag att den här frågan harlett ärendet ett steg framåt, eftersom det skulle vara enannan syn än den praxis som tilläm-par i dag.Anf. 136 Statsrådet ()Herr talman! Jag kan alltså inte gå in i myndig-hetsutövningen. Det är uppgift attgöra de här bedömningarna. Har de en sådan här rutinär det deras sak att använda den på ett sådant sätt kan få de relevanta fakta som krävs för att manskall kunna behandla en ansökan om uppehållstill-stånd i på grund av anknytning. Jag tycker attdet är mycket viktigt. Jag kan alltså inte gå in i dettaoch jag har heller ingen sådan önskan.Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på fråga 1994/95:392 omverkställighet av utvisning före lagakraftbeslutAnf. 137 Statsrådet ()Herr talman! har frågat mig omverkställighet av icke ännu lagakraftvunnet negativtöverklagandebeslut på asylansökningar.En grundläggande princip i internationell asylrättär rätten för en asylsökande att få sin sak överprövadom beslutet i första instans varit negativt. Alla EU-länder har motsvarande bestämmelser i sin lagstift-ning eftersom de alla har anslutit sig till 1951 årsGenèvekonvention om flyktingars rättsliga status.Alla dessa länder deltar i det gemensamma utveck-lingsarbetet kring asylrätten som äger rum inomUNHCR.I motsats till vad Pohanka anför finns det ingen iinternationell asylrätt fastlagd rättighet att få stanna ilandet under det att en överklagan prövas. har dock antagits.k. konklusioner för att begränsa möjligheterna tillomedelbar verkställighet till att gälla bl.a. när ansökanär "bedräglig".I svensk utlänningslag är huvudprincipen på dettaområde att den asylsökande får stanna i underdet att vederbörandes sak ånyo prövas. I vissa undan-tagsfall medges dock att så kallad avvisning medomedelbar verkställighet kan ske. för att möjliggöra verkställighet till ett förstaasylland eller då en asylansökan anses vara uppenbartogrundad.Möjligheten till omedelbar verkställighet är be-gränsad och vissa kriterier måste vara uppfyllda. Vidavvisning till första asylland gäller t.ex. att det stårklart att personen där kan få sin sak prövad på etttillförlitligt sätt. Vid direktavvisning till hemlandetgäller att ansökan är så uppenbart grundlös att maninte ansett sig behöva gå in och utreda saken vidare.Även i dessa fall finns, som en säkerhetsåtgärd,möjligheten att begära inhibition, dvs. ett avbrytandeav verkställigheten.Innan blev medlem i EU antog de dåva-rande medlemsländerna en gemensam resolution iLondon 1992 om uppenbart ogrundade asylansök-ningar. I den resolutionen söker man identifiera när enasylansökan bör anses vara uppenbart ogrundad ochnär en ogrundad ansökan kan komma att leda till ett"förenklat förfarande" vid prövningen.Direktavvisningsinstitutet är alltså något som ac-cepteras av alla EU:s medlemsländer, inklusive denytillträdda medlemmarna. Naturligtvis förutsättersådana beslut att det inte skall föreligga någon risk förförföljelse i ursprungslandet.Påståendet i Pohankas fråga till mig om densvenska regeringens handlande i EU-samarbetet ärdärför felaktigt.Sverige driver - när det gäller avvisningar medomedelbar verkställighet - inga krav som inte omfat-tas av resolutionen om ogrundade asylansökningareller principer att en asylansö-kan skall prövas av det första asylland en asylsökandekommer till.I samband med antagandet av en resolution omgemensamma minimigarantier för asylprövningspro-ceduren har vi i en deklaration endast försökt täcka inoch förtydliga den svenska proceduren. Vi har integjort några försök att ändra resolutionstexten.Anf. 138 ()Herr talman! Jag får tacka för svaret. Det var ettmycket noggrant, tydligt och långt svar, och det är jagtacksam för.Jag har ställt den här frågan utifrån farhågor somjag fick när jag läste UNHCR:s skrivelse från den 10mars 1995. Jag är därför glad om det inte är på detsättet som jag frågade om - inte påstod, som statsrå-det sade.I översättningen av UNHCR:s papper står det: Enbasprincip i internationell flyktinglag är att allaasylsökande skall få stanna i landet tills slutligt beslutär fattat. Den här principen skulle minimera risken attsända tillbaka en person med välgrundad rädsla förförföljelse som kanske möter fängelse, tortyr, kansket.o.m. död om han åker tillbaka till sitt ursprungsland.Det var den här texten som föranledde mig attställa min fråga.Jag tycker att detta är litet av ett moment 22.