prot · GJ0922 · 1995-11-14 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1995/96:22Tisdagen den 14 novemberKl. 14.00 16.57Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckor1 § Justering av protokollJusterades protokollen för den 6, 7 och 8 novem-ber.2 § Anmälan om entledigande av statsråd, m.m.Upplästes och lades till handlingarna följande frånstatsminister inkomna skrivelse:Till riksdagenPå begäran av statsrådet har jag, medverkan fr.o.m. , entledigathenne från uppdraget som statsråd.Jag har vidare, med stöd av 7 kap. 5 § regerings-formen, förordnat statsrådet attfr.o.m. i chefens för Socialde-partementets ställe föredra förvaltnings- och lagstift-ningsärenden som gäller jämställdhet mellan könen.Jämställdhetsombudsmannen och jämställdhetsnämn-den skall höra till statsrådet ansvarsområ-den.Stockholm den 10 november 1995Ingvar Carlsson3 § Meddelande om svar på interpellationTill hade inkommit följande skrivelse:Interpellation 1995/96:17Till riksdagenBeträffande interpellation 1995/96:17 av (), Livets Ords Kristna Gymnasium, får jag med-dela att jag inte kan besvara denna inom föreskrivnafyra veckor.Skälet härtill är att tid för en debattdag som passarbåde interpellanten och mig inte står att finna underdenna tidsperiod.Jag kommer att besvara interpellationen den12 december 1995.Stockholm den 7 november 1995Ylva Johansson4 § Svar på fråga 1995/96:67 om dom om könskvoteringAnf. 1 Statsrådet ()Herr talman! har frågat arbets-marknadsministern vilka åtgärder han är beredd attvidta för att avkunnade domom positiv särbehandling vid tjänstetillsättning inteskall ge några negativa konsekvenser för svenskakvinnor. Frågan har överlämnats till mig för besva-rande.Den 17 oktober avkunnade EG-domstolendom i målet mot Freie ,. Domen gällde en begäran från den tyskaarbetsdomstolen om tolkningen av rådets direktiv omlikabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgångtill anställning, yrkesutbildning och befordran samtarbetsvillkor.Ärendet rörde tillsättningen av en tjänst som av-delningschef för parkförvaltningen i stad.Valet stod mellan två sökande med likvärdiga meriter,en man och en kvinna. Enligt delstaten lagom jämställdhet i offentlig förvaltning skall kvinnor,som har meriter som är likvärdiga med dem som derasmanliga konkurrenter har, ges företräde inom de om-råden där de är underrepresenterade.Den tyska arbetsdomstolen hade vid sin prövningutgått ifrån att de båda sökande hade likvärdiga meri-ter och att kvinnor var underrepresenterade vid park-förvaltningen. Därmed var arbetsgivaren skyldig attanställa kvinnan på tjänsten. Arbetsdomstolen påpe-kar också att det i ärendet inte rörde sig om ett striktkvoteringssystem som oberoende av meriter reserve-rar en viss procentsats av lediga tjänster för kvinnor,utan om ett system som är beroende av sökandesskicklighet och där kvinnor endast prioriteras vidlikvärdiga meriter. Ett sådant system är enligt domsto-len förenligt med tysk grundlag.EG-domstolen konstaterar dock i sin dom att na-tionella regler som undantagslöst och ovillkorligtautomatiskt garanterar ett företräde för kvinnor vidtillsättning eller befordran går längre än att barafrämja lika möjligheter och att sådana regler överskri-der gränsen för den undantagsbestämmelse som finnsi artikel 2.4 i likabehandlingsdirektivet. Svaret till dentyska arbetsdomstolen är således att likabehandlings-direktivet förhindrar en nationell reglering om positivsärbehandling så som den återfinns i Bremen.En preliminär analys av domen utförd av Social-departementet och JämO i visar att densvenska jämställdhetslagens bestämmelse om positivsärbehandling i lagens paragraf 16 inte står i strid meddomen. Jämställdhetslagens regel ger möjlighet ochkan sägas uppmuntra arbetsgivare att tillämpa positivsärbehandling vid tjänstetillsättningar, om det skersom ett led i strävandena att främja jämställdhet iarbetslivet. Positiv särbehandling är, enligt vår jäm-ställdhetslag, inte en absolut skyldighet utan en möj-lighet för arbetsgivaren. Dessutom rör våra regler -det är en stor skillnad - det underrepresenterade kö-net, vare sig det är kvinnor eller män, medan de iBremen rör endast kvinnor.En ny regel i högskoleförordningen (1993:100)ger på samma sätt högskolan en möjlighet att användasig av positiv särbehandling till förmån för en sökan-de av underrepresenterat kön, vilket ärkvinnor. Det underrepresenterade könet ges dockingen undantagslös eller ovillkorlig rätt till tjänsten,varför denna bestämmelse inte torde strida mot tolkning av likabehandlingsdirektivet.När det gäller förordningen (1995:936) om vissaanställningar som professor och forskarassistent, sominrättas som en följd av propositionen om jämställd-het mellan kvinnor och män inom utbildningsområdet(1994/95:164) - där kvinnor är ännu färre -, gällerdenna endast för vissa speciellt inrättade tjänster somutgör ett viktigt led i en särskild jämställdhetssatsningunder en begränsad tid. Inte heller denna förordningborde därför strida mot domen.Slutligen vill jag nämna att det i vissa svenskaförordningar angående regionalpolitiskt stöd finnsreglerat att av det antal arbetsplatser somtillkommer till följd av stödet skall förbehållas vartde-ra könet. Dessa förordningar analyseras för närvaran-de inom , och det är ännu för tidigtatt med säkerhet uttala sig om huruvida de strider motdirektivet eller ej. Det förefaller dock som om så inteär fallet.Det direktiv som EG-domen gäller, likabehand-lingsdirektivet, analyserades mycket noga innan Sve-rige gick med i EU. Den svenska utgångspunkten harvarit att direktivet möjliggör positiv särbehandling. Ibetänkandet med jämställdhetslagen konstate-rades att "positiv särbehandling för att främja jäm-ställdhet är tillåten".Jag anser således att dom inte fårnågra konsekvenser för det svenska jämställdhetsarbe-tet. Domen är ändå djupt olycklig. Den ger signalersom kan användas som ett slagträ mot alla dem, runtom i , som arbetar på många olika sätt för attbryta den könsuppdelade arbetsmarknaden. Positivsärbehandling har visat sig vara ett av flera mycketbra redskap i det arbetet, och i kommer denmetoden att inom ramen för gällande rätt och lagaranvändas även i fortsättningen, om och när behovföreligger - och det gör det oftast.Vi skall nu föra upp frågan på dagordningen inomEU. Den ansvarige kommissionären har redanaviserat att kommissionen också vill ta upp konsek-venserna av domen till diskussion. kommerockså att bidra till att domen diskuteras i ministerrå-det.Anf. 2 ()Herr talman! Jag vill tacka jämställdhetsministernför svaret. Det som har hänt sedan jag ställde den härfrågan är att socialdemokraten harhaft en debatt i . Det framgick då attdet är direktivet om jämställdheten som är problemet.Jag tror att kvinnor förväntar sig att Sverigeagerar kraftfullt i den här frågan.För att säkra jämställdheten i be-höver vi förändringar i den här lagstiftningen. Därförundrar jag hur regeringen avser att agera för att få tillstånd en förändring i det här direktivet. Har vi deandra länderna med oss i EU så att vi kan få till stånden positiv särbehandling?Anf. 3 Statsrådet ()Herr talman! Jag avser förstås att ta upp fråganmed , som efterträder mig på fredag.Det ges utrymme att inom minister-rådet ta upp frågan i EU, vilket också kom-mer att göra.Jag vill också tillägga att ställföreträdande JämOnyligen hade ett sammanträffande med både juristeroch andra experter ifrån de andra medlemsländerna iEU. I många länder har man en lagstiftning i dettaavseende som är mycket lik den svenska. Deras be-dömning var att positiv särbehandling inte berörs avdomen, men att man ändå behöver gå igenom det här- precis som sade. Jag avser också -eller det kanske blir - att ge JämO ettuppdrag att mera ingående gå igenom den svenskalagstiftningen och vilka konsekvenserna kan bli.Därtill skall vi självfallet ta upp frågan i ministerrådetså fort tillfälle ges.Anf. 4 ()Herr talman! Jag vill tacka jämställdhetsministernför både den här debatten och många andra om jäm-ställdhetsfrågor.Och , herr talman, tänker jag göra någontingsom jag egentligen inte får, men i världens mest jäm-ställda parlament får vi ha känslor. (omfamnade jämställdhetsminis-tern. )(Applåder)Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på fråga 1995/96:104 om hets och våldmot homosexuellaAnf. 5 Justitieminister ()Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag planerar för att stävja hetsen och detriktade våldet mot homosexuella.Jag vill till en början nämna att Folkhälsoinstitutethar initierat en kartläggning av våldet mot homosex-uella. Kartläggningen beräknas vara klar till årsskiftet.Jag kommer naturligtvis att med intresse ta del av vadsom kommer fram i detta arbete.Jag vill vidare stryka under att i princip varje formav diskriminerande angrepp på enskilda homosexuellaär kriminaliserat. I har också, men ver-kan från , införts en särskild straff-skärpningsgrund för sådana fall där ett motiv förbrottet varit att kränka någon på grund av ras, hud-färg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelseeller annan liknande omständighet. Skyddet enligtstraffskärpningsgrunden begränsas inte bara till demsom bestämmelsen om hets mot folkgrupp tar sikte påutan omfattar också andra diskriminerande motiv avjämförligt slag, t.ex. fall där ett motiv för brottet varitatt kränka någon på grund av hans eller hennes sex-uella läggning. Bestämmelsen innebär ett förstärktstraffrättsligt skydd för personer som tillhör utsattagrupper, exempelvis homosexuella, mot att bli utsattaför brott just för att de tillhör en sådan grupp. Polis,åklagare och domstolar skall alltså ängna särskilduppmärksamhet åt motiv av detta slag och ge prioritetåt dessa typer av brott. Polisens problemorienteradearbetssätt bör vara en god grund för att utveckla insat-ser mot denna typ av brottslighet.I sin fråga tar upp hets och våld mothomosexuella från nynazistiska grupper. Enligt minmening är det ingen tvekan om att kampen mot rasismoch intolerans är av stor betydelse för att motverkasådan brottslighet. Denna kamp måste vara långsiktigoch bedrivas inom alla samhällsområden. Jag harnyligen i en interpellationsdebatt om rasistiskt våldnärmare utvecklat min syn på frågor av detta slag. Låtmig i detta sammanhang åter slå fast att det råder en idet närmaste total enighet om att rasism och liknandeintolerans är oförenlig med de värderingar och normersom råder i vårt samhälle och att alla uttryck förrasism och diskriminering bör bekämpas med kraft.Vi måste alla reagera på varje yttring av rasism ochdiskriminering och visa att sådana tendenser inte äracceptabla i ett demokratiskt samhälle. För att vid-makthålla ett demokratiskt samhälle krävs det alltidett aktivt försvar för grundläggande värden som tole-rans, humanitet och respekt för människovärdet.Jag vill avslutningsvis peka på att regeringen ivinter kommer att presentera ett nationellt brottsföre-byggande program. Det är min förhoppning att pro-grammet skall sprida kunskap och inspirera till lokaltbrottsförebyggande arbete. Även detta arbete bör hagoda förutsättningar att bidra i kampen mot brottslig-het med diskriminerande motiv.Anf. 6 ()Herr talman! Jag vill tacka justitieministern för dethär svaret. Kampen mot sådan brottslighet som hardiskriminerande motiv är en viktig utmaning att ta nu.Jag tror också att man lätt glömmer bort att de härkränkningarna inte beror på speciell etnisk bakgrund,men det är samma synsätt, nämligen att människorsom är avvikare inte är lika mycket värda och därförinte heller skall ha samma rättigheter. Det intressantaär egentligen inte den etniska grunden utan synen påavvikare.Ett problem i just det här sammanhanget är ju attvi andra tyvärr ligger långt efter på grund av att detdröjde länge innan man över huvud taget från samhäl-lets sida erkände att det här var ett problem. Längehänvisade man från statsmakternas sida till att maninte ens visste om det fanns ett riktat våld. Man måstegöra undersökningar. Det är ju bara sedansom man hänvisade till att utredningen om registreratpartnerskap först måste vara klar innan man kundetitta närmare på de här sakerna. Därför är det oerhörtbra att vi i varje fall är överens om att det finns ettsärskilt riktat våld mot homosexuella, och att man börta tag i detta problem.Justitieministern påpekade att i princip varje formav angrepp på homosexuella är kriminaliserat. Mendet finns en skillnad, och det är att den hets som an-griparna har i sina material, framför allt från nynazis-tiskt håll, inte är kriminaliserat. Det i sin tur tror jagriskerar att bereda vägen för angrepp, eftersom manpå sätt och vis sätter normerna med vad som är för-bjudet. Jag tror inte att man på så sätt alltid kan kom-ma åt problemet, men det sätter normerna för allmän-heten. Det är förbjudet att skriva i sina pamfletter"Död åt judar" men det är inte förbjudet att så somnynazisterna gör skriva "Homosexuella har ingen rättatt leva". Därför vill jag ändå fråga om det inte ärdags att överväga att sätta in ett förbud mot hets mothomosexuella i brottsbalken.Anf. 7 Justitieminister ()Herr talman! Den här frågan kommer upp medjämna mellanrum. Det handlar inte bara om homosex-uella. Man kan diskutera om de också som kollektivborde skyddas genom en särskild bestämmelse vidsidan av att de som individer är skyddade i vår lag-stiftning. Det handlar också om andra som är avvi-kande på något sätt, handikappade och utvecklings-störda för att nämna några andra grupper.Det är viktigt att vi överväger vilken effekt de åt-gärder vi vidtar har. Det här är områden som vi haranledning att verkligen med kraft arbeta med för attmotverka dessa tendenser, men då har vi också ettväldigt viktigt ansvar att välja instrument för det.Jag är inte säker på att en förändring av bestäm-melsen om hets mot folkgrupp i den riktning somKarin förordar skulle ha någon större betydel-se i det här sammanhanget. Jag tror att det viktigastevi har att göra är att säkerställa att brotts-lighet med den karaktären att motivet ligger i en dis-kriminerande, föraktfull inställning från den brottsligasidan beivras på ett effektivt sätt. Vi har en bit kvaratt gå i den riktningen.När vi har uttömt alla våra möjligheter och om vidå anser att det finns ytterligare åtgärder man kanvidta, bör vi naturligtvis vidta dem. Men för dagen serjag inte det som något effektivt medel att bekämpaden här typen av brottslighet.Anf. 8 ()Herr talman! Man ser ju att dagens nynazister äg-nar sig åt precis det som gårdagens gjorde. Det ärmänniskor med utländsk bakgrund - beroende påvilket land man själv är nynazist i är det de somkommer någon annanstans ifrån som det är fel på -homosexuella och för den delen i viss mån liberalersom man hetsar mot.Vad vi vet är att många av nynazisterna gårfrån ord till handling. Därför undrar jag om det inteändå skulle kunna vara en poäng att man tydligt fördessa grupper talar om att det, precis på samma sättsom det är förbjudet att skriva "Död åt judar", ocksåär förbjudet att skriva "Död åt homosexuella". Detkan inte anses vara en förmildrande omständighet har detta synsätt när man blidömd för den brottsliga gärning man har begått.Anf. 9 Justitieminister ()Herr talman! Jag måste protestera mot den be-skrivning som här gör. Det är verkligeningen förmildrande omständighet att man har diskri-minerande motiv för att begå sitt brott.Som jag redogjorde för i mitt svar är det tvärtominskrivet i att detta är en försvårandeomständighet, och det gäller varje diskriminerandemotiv som man har för en brottslig gärning, ävenhomosexuella.Det viktiga är ju just detta att hindra att ord över-går till handling. Det är skälet till att varje brottslighandling som någon begår, även den som riktar sigmot homosexuella, och särskilt den med tanke påstraffskärpningsgrunden, är kriminaliserad. Det vikti-ga som jag ser det är att vi verkligen tillämpar denlagstiftning vi har.Dessutom vill jag tillägga att det arbete vi bedriveri dag, med en högre aktivitet än tidigare med insiktom att detta är ett hotande problem i vårt samhälle närdet gäller att komma till rätta med nynazistiska grup-per av olika slag, givetvis riktas mot varje uttryck förförakt från dessa grupper, oberoende av om dettaomfattas av bestämmelsen om hets mot folkgruppeller ej.Anf. 10 ()Herr talman! Jag ber om ursäkt för att jag drog inett ämne som inte togs upp i frågan, men det finnsmånga som tycker att det verkar som om dessa brottbedöms på andra sätt och att man inte tillämpar justden paragrafen. Men det hör inte till denna fråga.Jag tror säkert att regeringen har de bästa ambitio-ner i denna fråga. Det som är viktigt är att man i dagerkänner att fenomenet finns och ser det som ett pro-blem. Vi får se vad kartläggningen visar och om detkommer fram några nya förslag med tiden.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på fråga 1995/96:88 om socialtjänstensmöjligheter till tvångAnf. 11 Socialminister ()Herr talman! har frågat mig vilka åt-gärder jag är beredd att vidta för att öka socialtjäns-tens möjligheter att genom tvångsåtgärder ingripatidigare och därmed bryta ett asocialt beteende ochlevnadssätt.Göte refererar till en händelse som inträf-fat på en ort i landet där en ung man begått ett allvar-ligt brott. Den unge mannen var väl känd av såvälpolisen som de sociala myndigheterna. De socialamyndigheterna hade enligt inte haftlagligt stöd att vidta de åtgärder man ansåg vara moti-verade.Lagen om vård av unga skall trygga samhälletsmöjligheter att kunna ge barn och ungdom den vårdoch behandling de behöver. Lagen kompletterar på såsätt socialtjänstlagen i situationer där frivilliga insat-ser är otillräckliga.Den nya lag om vård av unga som infördes den 1juli ökade möjligheter att ingripai ett tidigare skede innan problemen blivit så allvarli-ga att det är svårt att komma till rätta med dem.Den nivå som skall föreligga som en grund förtvångsåtgärder är att den unge utsätter sin hälsa ellerutveckling för en påtaglig risk att skadas genom miss-bruk av beroendeframkallande medel, brottslig verk-samhet eller något annat socialt nedbrytande beteen-de.Brottslig verksamhet är således en grund för vårdenligt lagen om inte den nödvändiga vården kan ges ifrivilliga former. Lagen om vård av unga ger dess-utom en ytterligare möjlighet att ingripainnan situationen blivit så allvarlig att förutsättningar-na för tvångsvård är uppfyllda. har dåmöjlighet att besluta att den unge skall ha regelbund-na kontakter med en kontaktperson eller delta i be-handling i öppna former inom socialtjänsten.Jag vill också nämna att regeringen kom-mer att presentera ett nationellt brottsförebyggandeprogram. Avsikten är att utveckla ett långsiktigt ochsammanhållet agerande från samhällets sida när detgäller brottsförebyggande arbete. Det är inte minstviktigt när det gäller åtgärder för att förhindra att barnoch ungdomar dras in i kriminalitet. Avsikten är ocksåatt programmet tillsammans med satsningen på när-polis skall innebära att det över hela landet sker enkraftfull ökning av det lokala brottsförebyggandearbetet.Att inte lyckas förhindra att en ung person begårett allvarligt brott är naturligtvis ett allvarligt miss-lyckande för samhället. Jag kan emellertid inte pågrundval av fråga dra någon generellslutsats att lagstiftningen för tvångsvård av unga ärbristfällig.Anf. 12 ()Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret. i sig är inte ny. Den har varit aktuellunder . Vi har från moderat sida vid åtskilli-ga tillfällen ställt krav på en åtstramning av lagen omvård av unga på ett sådant sätt att skullekunna ingripa tidigare. Vi har i en motion skriven såsent som under senaste motionstiden i början av dettaår tagit upp frågan. Vi krävde att lagen om vård avunga skulle ses över. Man har ute i socialtjänsterna ide olika kommunerna inte förutsättningar att ingripapå ett sådant sätt som man menar att man borde kunnagöra.När det gäller det aktuella Klippanfallet hade so-cialtjänsten uppfattningen att vederbörande skulleplaceras i ett särskilt hem för unga. Vederbörande varockså placerad i ett sådant hem, men sedan upphävdelänsrätten beslutet. Det har funnits liknande fall närdet gäller ynglingen i fråga i den kommunen.Det är ganska märkligt att socialministern kan sä-ga att det inte finns skäl att se över lagstiftningen.Länsrätten måste ju döma efter lagstiftningen. tar ställning utifrån den bedömning somgörs av behovet. Det visar sig att lagstiftning ochbehov kolliderar här. Vi har sett den tragiska konsek-vensen av detta.Nu vädjar jag till socialministern om att inte en-bart utifrån detta fall utan utifrån det generella beho-vet se över lagstiftningen på ett sådant sätt att vi fårmöjlighet att i större utsträckning motarbeta den formav tragiska händelser som inträffade i säger att man nu skall arbeta framett brottsförebyggande program. Det är litet märkligtatt inte ta med denna fråga i ett sådant program.Anf. 13 Socialminister ()Herr talman! Enligt min uppfattning finns det meddagens lagstiftning möjligheter att ingripa. Jag kaninte gå in på ett enskilt fall, men jag tycker att det ärvällovligt att säger att man inte skall tahänsyn bara till ett enskilt fall utan att man skall seöver helheten, dvs. alla de områden där man har an-vänt lagstiftningen i många olika kommuner.Det är naturligtvis väsentligt att man när man skallgå in och vidta långtgående tvångsåtgärder därför attdet är nödvändigt också måste presentera ett underlagsom håller för en rättslig prövning. Utan att gå in pånågot enskilt fall vill jag säga att jag tycker att det ären väldigt viktig utgångspunkt.Självfallet kommer jag att studera både detta ochandra fall när vi nu skall titta på socialtjänstlagen ochpå annan typ av lag. Men de prövningar vi hitintillshar kunnat göra när det gäller tvångsvård av ungavisar att lagstiftningen har använts på ett betryggandesätt i en lång rad andra fall.Anf. 14 ()Herr talman! Det vore märkligt om inte lagstift-ningen skulle inrymma en rad fall. Men det är ju justfrågan om hur långt lagen räcker som är aktuell i dettafall.Vi vet att lagen inte räcker så långt som social-tjänsten ansåg. Verkligheten har visat att lagen interäcker så långt. Som en effekt av länsrättens dominträffade detta tragiska mord i Klippan.Jag kan inte kritisera länsrätten. Det skulle varafel, därför att länsrätten dömer utifrån lagen. Jag anserinte heller att vi skall utgå enbart ifrån ett specielltfall. Men det är inte bara ett fall, socialminister ! Det finns en rad fall ute i de olika social-nämnderna som faktiskt påvisar behovet av en skärp-ning av denna lag.Vi har som jag sade tidigare från moderat håll vidupprepade tillfällen krävt en justering så att man fårökade möjligheter att ingripa. Nog finns det, när lageninte räcker, skäl att se till att ändra lagen så att denblir verklighetsförankrad.Anf. 15 Socialminister ()Herr talman! Av lagen framgår att man kan ingri-pa när den unge beter sig på ett sådant sätt att haneller hon riskerar att skada sig själv eller andra. Mankan ingripa när den unge ser ut att gå in i en brottsligverksamhet eller när den unge på annat sätt skadar sigsjälv eller andra genom missbruk.Men det är självklart så, att de åtgärder man pre-senterar och bakgrunden och underlaget för det beslutman fattar måste vara av sådan karaktär att de hållerför en rättslig prövning.Jag hävdar mycket bestämt att lagen i tillräckligtmånga fall har varit till så stor hjälp vid omhänderta-gande av unga att man kan säga att den så här långthar fungerat bra.Jag tycker faktiskt att det är rätt uppseendeväck-ande att säger att länsrättsdomen varorsak till det tragiska som sedan skedde. Det tyckerinte jag är en korrekt beskrivning.Man kan inte döma i förväg, . Vi vetförst efteråt, med facit i hand, hur det gick.Anf. 16 ()Herr talman! Jag markerade mycket klart att jaginte kritiserar länsrätten. Länsrätten dömer utifrånlagen. Det jag kritiserar är det faktum att lagen interäcker till i dessa fall. Grabben hade misshandlatstidigare.I den nuvarande lagen inriktar man sig i förstahand på den unge. Man inriktar sig inte på omgiv-ningen.