prot · GI09103 · 1995-05-11 00:00:00 — Detta är, hoppas jag, inte kontro-versiellt vare sig här i kammaren eller i ochNordamerikas huvudstäder.Gemensam säkerhet är motsatsen till militär av-skräckning. Det är i första hand genom ekonomisktoch kulturellt samarbete mellan alla ländersom vi kan skapa en stabil fred i vår del av världen,och genom att det jämförelsevis lyckligt lottade ger stöd och bistånd till Central- och Östeuro-pas utveckling. Därför är, som jag ofta har sagt, EU:sutvidgning österut ett svenskt säkerhetspolitiskt in-tresse.Det gäller också att förbättra förmågan att före-bygga och bemästra kriser och konflikter. Här harOSSE, VEU och NATO liksom FN en viktig funktionatt fylla. Militär alliansfrihet är den säkerhetspolitikSverige har valt. Den ligger i vårt nationella intresse.Viktigt är också vårt aktiva deltagande i fredsbyggan-de samarbete och fredsfrämjande aktioner.Detta, herr talman, är i yttersta korthet min och re-geringens säkerhetspolitik i Europa.Anf. 53 () replikHerr talman! Det militära försvaret skall anpassastill hotbilden, sade försvarsministern. Menar för-svarsministern enbart det militära försvarets volym,eller att försvaret skall anpassas efter de nya hot,exempelvis miljöhot, sociala hot, rasism etc, som vitalat om tidigare?Försvarsministern sade också att enbart genomaktiva och delaktiga medborgare kan samhällets sår-barhet minskas. Är det alltså så att de nya ekonomiskasatsningar vi gör på militär och försvarsmateriel intepåverkar vår sårbarhet? Vilka skäl har i så fall för-svarsministern för de satsningarna?Anf. 54 Försvarsminister ()Herr talman! Vi vet alltför väl att den fred ochstabilitet som vi åtnjuter i norra inte är allafolk förunnad, inte ens i . som vifirar av fred råder skräck och terror i Bosnien,Kosovo, , , och mångaandra länder. Det internationella samfundet måsteträda in.Det finns inte bara militära hot. Det finns ocksåcivila hot. tror jag att vi kan säga att de militärahoten har blivit ljusare, medan de civila hoten harblivit mörkare. När samhället utsätts för hårda attack-er fordras att vi har sammanhållning och ett gemen-samt samhällsansvar.Jag vill peka på förlisning, jordbävningeni , giftet i , floden dal och delta, bombdådet i . Allt ingår i en ström av tragedier som grymtillustrerar vad jag talar om. Självklart ingår mångafler, smygande, men inte mindre dödliga och förgö-rande hot i bilden.Avslutningsvis vill jag i min replik till AnnikaNordgren citera vad sade: Det är sannoliktatt det osannolika inträffar. Vi måste vara beredda ochförberedda.Vi måste alltså ha en samordning och ett mycketnära samarbete mellan det militära försvaret och detcivila försvaret.Anf. 55 () replikHerr talman! Jag är glad att försvarsministern pe-kade på att de militära hoten är mindre än de hot somförsvarsministern kallar de civila hoten. Det somAristoteles har sagt är säkert riktigt, men det innebärju i så fall att det aldrig skall kunna ske någon ned-rustning.Försvarsministern säger att man aldrig kan vetavad som händer. Det är ju så att, utan tvivel är maninte klok.Jag menar att något som vi vet händer är att våralivsförutsättningar försämras. De socialahoten ökar. Klyftorna i vårt eget land ökar. Därige-nom får vi stora säkerhetsrisker som kanleda till väpnade konflikter. De enorma ekonomiskasatsningar man gör på militärt försvar och på för-svarsmateriel, menar jag borde vara bättre investeradei andra säkerhetsfrämjande åtgärder.Anf. 56 () replikHerr talman! Det är rätt som försvarsministern sa-de: Jag var så irriterad som det lät. Jag är tacksam förden förståelse försvarsministern visade för detta. Mankan ju tolka det på mer än ett sätt. Även när jag ärriktigt vresig försöker jag dock att tala om sak ochinte person.Men jag måste ju ändå tala till försvarsministern omdet är honom det gäller. Jag är glad över utfallet i dendelen.Men vad handlade det om? Jo, det handlade omdet som jag inte vet någonting om men som dock harhänt i regeringen och i departementet. Jag läser tvåmeningar ur en artikel från , vilket jaghoppas att talmannen må tillåta mig att göra, där dettalas om tillägg till arbetsgruppernas uppdrag. I arti-keln sägs om vår uteblivna medverkan i berednings-arbetet: Den belysning av svenska intressen som görs,dels som helhet, dels inom olika specifika områdenbör kompletteras med en inventering och värdering avde olika säkerhetspolitiska handlingsvägar som stårtill buds. I detta arbete måste hela skalan, från gårda-gens mer strikta neutralitetspolitik till olika typer avstöd och samarbete, belysas.Därefter hände någonting, och jag vet inte vad.Det var detta jag polemiserade mot och var irriteradöver. Jag tyckte mig kunna läsa i artikeln från i lör-dags, hur den nu kunde komma till, att det polemise-rades mot ett hot eller någonting som inte fanns atttillgå. Det var någon självverksamhet som bedrevs.Till förmån för vad, frågade jag mig. Men försvars-ministern har rätt, det retade mig obeskrivligt. Kanskevi kan komma till rätta med detta.Anf. 57 () replikHerr talman! Det var en välgörande lågmäld ton iförsvarsministerns framträdande . Skjuter frånhöften gör man tydligen i Dagens Nyheter.Försvarsministern argumenterade vältaligt för ettdeltagande i debatten, vilket jag tycker är bra. Enöppen och fri debatt utan avgränsningar är viktig fördemokratin. Men det rimmar väl ändå litet illa närförsvarsministern, innan Försvarsberedningen ens harhunnit överlämna sin begäran till Försvarsmakten omatt få olika räkneexempel belysta, dömer ut vissadeltagare i Försvarsberedningen som omöjliga attdiskutera försvarsuppgörelse med. Jag tyckeratt den debatten kommer litet väl tidigt.Försvarsministern har vältaligt talat om behovet avett fredligt samarbete men också, åtminstone för Sve-rige, vikten av att kunna ha ett starkt militärt försvar,om det ändå behövs. Det är precis detta som allastater ute i , bl.a. beroende på ,ser som ett behov. De vill ha en säkerhetsgaranti, omdet ytterst behövs.Försvarsministern var tyst även på denpunkten. När jag läser i dagkan jag förstå vad det beror på. skriver såhär: "Natos utvidgning österut med central- och öst-europeiska länder är ett viktigt element i den nyasäkerhetsstrukturen, läser vi i de nordiska utrikesmi-nistrarnas kommuniké från mötet i Köpenhamn.Lena som skrev på får väl informe-ra försvarsminister ´det gynnar inteSveriges säkerhetspolitiska intressen att Nato utvid-gas´."Anf. 58 Försvarsminister ()Herr talman! Några vänliga ord till LennartRohdin: En sak är klar efter mina i riksdagenoch med min kunskap om riksdag, att jaginte tror att kommer att gå till histori-en. Det skulle möjligen vara som en synnerligen obe-gripligt grälsjuk människa. Det är ändå den jämförelsesom jag kan göra i riksdagen.Folkpartiets partiledare har i dagkl. 11.30 per telefon meddelat mig att Folkpartietfr.o.m. permanent lämnar Försvarsberedningen.Jag vet inte om inte känner tilldetta. Har inte kontakter med sinpartiledare? anspelade på , vilket var oklokt av honom. Vem som har densorgliga skepnaden i NATO-debatten kan man fak-tiskt ha olika uppfattning om.Jag beklagar naturligtvis den nya folkpartiledarensbesked. Genom beskedet har bekräftat attett NATO-medlemskap är viktigare än att delta iarbetet i Försvarsberedningen. Jag kan inte göra nå-gonting åt detta, därför att varje parti avgör om de villvara med i Försvarsberedningen eller inte. Det är ettfritt val för . Jag har inte kört ut Folkpartietfrån Försvarsberedningen. har gjort sitteget vägval.Ingen överenskommelse har brutits. Försvarsbe-redningen arbetar enligt de direktiv som vi kom över-ens om. Alla partier godkände direktiven - Modera-terna litet . Vi har tagit hänsyn till partiernasönskemål och synpunkter. Det var de ekonomiskaalternativen som skulle utredas, inte de säkerhetspoli-tiska och inte frågan om militär alliansfrihet. Det haraldrig varit fråga om att utreda ett svenskt NATO-eller VEU-medlemskap i . 59 () replikHerr talman! Det är ganska förståeligt att jag integör det minsta anspråk på att vara expert på grälsjuka,med den korta tid som jag har varit i jäm-fört med försvarsministern. Jag sade själv i mitt anfö-rande, som jag trodde att försvarsministern lyssnadetill, att vi från sida med partiledaröver-läggningarna och försvarsministerns artikel iDagens Nyheter uppfattat att dörren harsmällts igen.Det inlägg som försvarsministern nu gör bekräftarju bara den bild som vi har av ett parti som inte inågot avseende vill aktualisera frågan om svensktNATO-medlemskap. Oavsett vad vi föreslår, fortsät-ter försvarsministern att tjata och påstå att det i självaverket handlar om någonting annat. Vad ger det förförutsättningar att över huvud taget föra ett samtaleller en dialog för att påverka en utveckling när för-svarsministern, som ytterst ansvarig för Försvarsbe-redningen, i förväg har bestämt sig för vad partiernatycker, oavsett vad de säger, skriver och föreslår?Anf. 60 Försvarsminister ()Herr talman! Jag upprepar besked . Genom sitt beslut har bekräftat att ettNATO-medlemskap är viktigare än att delta i arbetet iFörsvarsberedningen.Jag hade utomordentligt goda kontakter och sam-tal med . Det var lätt att göra uppmed honom om medverkan i Försvarsbe-redningen. Inget nämndes om NATO-medlemskapeller om att man ville föra upp frågan om den svenskamilitära alliansfriheten. Det är bytet av partiledaresom är orsaken till att har hamnat åt höger.Men det är, herr talman, val.Jag blev konfunderad på en punkt. Sedan För-svarsberedningen började sitt arbete har det varit trepartiledaröverläggningar, den senaste , den 5maj. Statsministern har alltså frågatpartierna om de ville ha en ändring av svensk säker-hetspolitik och om något parti ville överge den militä-ra alliansfriheten.Varför har inte vid dessa överlägg-ningar framfört önskemålet om att få frågan om ettsvenskt NATO-medlemskap utredd? Varför har inteLennart Rohdin lämnat över sin begäran, som hanframförde i Försvarsberedningen, till statsministern ipartiledarkretsen? Ni har ju haft och har ju den möj-ligheten fortfarande. Jag förstår inte varför inte Folk-partiet omsätter sina uttalanden.Varför omsätter inte sina egnakrav på en utredning om ett NATO-medlemskap begäran i partiledaröverläggningarna, så att frågankan komma in i dess rätta forum och svenska folketfår pröva begäran på den här punkten?Det är en huvudfråga som jag tycker är väsentlig att fåuppklarad under den närmaste tiden.Anf. 61 ()Herr talman! Jag vill först som en upplysning tillförsvarsministern göra klart att några begränsningar ivad Försvarberedningen skulle få diskutera inte finnsangivna i några av de regeringsbeslut eller direktivsom givits vare sig av försvarsministern eller hansstatssekreterare. Att begränsa den säkerhetspolitiskarapportens innehåll till vissa för socialdemokratinlämpliga frågor är ett påfund som man har kommitmed i efterhand. Anledningen till att vi har intagit vårhållning är det nej som vi har fått på våra propåer ochönskemål, som just läste upp avseen-de utredningar i ett bredare säkerhetspolitiskt per-spektiv.Det måste vara en självklarhet att se till verklighe-ten när vi står inför så stora frågor som sä-kerhet . Som jag tidigare sade: Inget idirektiven, vare sig till beredningen, i regeringsbeslut,från statssekreteraren eller från försvarsministern hargivit den begränsningen för beredningen. Det är vik-tigt för kammaren och även för försvarsministern attkänna till detta.Därmed skall jag gå över till den mera sakligadelen, om jag med saklig får inskränka mig till utskot-tets betänkande.Vårens försvarsbeslut har ju den bestämda karak-tären av mellanårsbeslut. Inga stora organisatoriskaförändringar aviseras från regeringen. Tvärtom är detså att försvarspolitiken styrs från Finansdepartemen-tet. Genom höstens Perssonplan fastlades vad somskulle sparas - kosta vad det kosta vill.Försvarsministern och den socialdemokratiska ut-skottsmajoriteten har inte haft mycket annat val än atttraska patrullo och försöka hitta hjälpliga argumentför en politik som de facto innebär slöseri och dåligresursallokering.Egentligen fattas det inga beslut . Det görs ingaegentliga besparingar. Bort-sett från det generella sparbetinget, som är en liten delav besparingarna och som för övrigt tas ut av försvar-smakten på samma sätt som de särskilt utpekade,handlar regeringens politik om att skjuta problem ochkostnader framför sig.Att inte beställa materiel nu innebär att den måstebeställas sedan, och detta till högre kostnader, efter-som materielprocessen kostar mer och mer ju merman drar ut och river upp gamla planer.FMV:s generaldirektör, förre socialdemokratiskestatssekreteraren , har åtskilliga gånger häv-dat att kortare ledtider - likt ABB:s T50-projekt ochinte minst den svenska bilindustrins allt högre pro-duktivitet - och fasthållande vid ursprungliga planerskulle spara staten miljardbelopp . Dessa kansparas eller användas till mer materiel alltefter poli-tiskt tycke och smak. Här måste regeringen ta initiativi stället för att spara på ett så passivt och verksamhets-förstörande sätt som man gör.Budgetåret börjar . Försvaret ficknågorlunda klart för sig omfattningen av besparingar-na i samband med Perssonplanen, men det fick ingeninriktning förrän i budgetpropositionen - och det varförresten inte mycket till inriktning. Spara på allt somgår utom grundutbildningen, var regeringens strids-rop. Och blir det mesta pannkaka.Försvarets kostnader är ju till allra största delenfasta, det är ju därför som det blir så här. På 18 måna-der går det inte att minska personalkostnaderna. Detmesta av materielen är beställd och skall levereras.Om man avbeställer får man betala skadestånd. Re-gementen och flottiljer ligger där de ligger, och dethar vi bestämt att de skall göra. Innan försvarsminis-tern var beredd att ens diskutera minskningar igrundutbildningen för att få en bättre balans i bespa-ringarna i förhållandet till idiotstoppet för repövning-ar, var de värnpliktiga redan inkallade, och då var detför sent.Det som man kan skjuta är de facto bara nya be-ställningar av materiel och att ställa in repövningar,som det mesta annat av rörliga kostnader iform av verksamhet sätts på sparlåga. På så sätt görman av med en massa pengar, för försvarsmaktennärmare bestämt drygt 59 miljarder, men man förlorarlångt mer i effekt än vad man drar in till den gemen-samma kassakistan. Detta är alla försvarspolitikermedvetna om.Varför är då repövningarna så viktiga för oss mo-derater? Jo, därför att de är själen i försvarets för-bandsomsättning och de är en hjärtpunkt i det folkligaförsvarets förankring. Genom att inställa nästan allreputbildning ger utskottet signalen att det inte ärviktigt och att vi i det mesta kan acceptera att väntaoch se. Det är inte bra. - om man vill full-följa FB 92 helt eller i delar - måste ju förbandenrepövas senare i alla fall. Kostnaderna uppstår oavsetthur man gör. Därför är den socialdemokratiska be-sparingen ineffektiv och stämmer illa med de självkla-ra behov av långsiktighet som också försvarsministerni sina bästa stunder brukar framhålla.Det gäller också konsekvensen av att regeringenhar valt att inte följa sin egen expertgrupps råd vadgäller förverkligandet av syftena i priskompensations-systemet. Den moderata uppfattningen, som ArneAndersson har framhållit, är tydlig och klar. Vårtbudskap till regeringen är: Rör inte repövningarna,och se till att under budgetåret lägga fram förslag tillhur de planerade materielbeställningarna, som nuskjuts upp, skall kunna göras redan under dessa 18månader, genom t.ex. försäljning av statlig egendominom eller utanför försvarssektorn.När det gäller de upplånade pengarna för nästabudgetår accepterar vi omfördelningen, men minnsäven där att dessa pengar är tagna från verksamhetsom är inplanerad för nästa år.Inför nästa försvarsbeslut finns stora och avgöran-de vägvalsfrågor. Jag tror att vi alla här i kammarenoch i försvarsutskottet är på det klara med att oavsettom vi avsätter mer, mindre eller lika mycket pengartill försvaret som så kommer kvantiteten, voly-men av försvarets storlek, att bli mindre. Det är nöd-vändigt, inte därför att uppgifterna har blivit mindreutan därför att de förband vi har skall kunna lösa sinauppgifter. Officerare och värnpliktiga skall ha rätt tillden bästa utrustning som finns att få för pengar. De ärberedda att offra sina liv för den övriga befolkningensskull. Dålig utrustning och dålig utbildning är mora-liskt oförsvarbart. Försvaret av bör inte enstill någon del bygga på en halvutbildad milis, omdetta innebär att resurser tas från de kvalificeradeförbanden.Försvarsbeslutet var i vissa avseenden litetväl lyckosamt. Det gäller inte minst den yttre bilden.Den ger rätt bild av besluten, men jag tror att det ärsvårt både för medierna och för allmänheten att fåklart för sig att besluten inte är verklighet. I verklighe-ten återstår det mesta av förbandsutbyggnad och ma-terieltillförsel att genomföra. Det kommer att tamånga år innan kvalitetsprofilen i FB 92 faktiskt blirverklighet. Vi måste vara på det klara med att denfortsatta förnyelsen också kommer att kosta en delpengar.Sju moderata reservationer har fogats till betän-kandet, varav har yrkat bifall till tre,för att inte i onödan uppta kammarens tid. Jag in-stämmer i yrkanden.När det gäller framtida säkerhetspolitiskavägval kan jag inte annat än beklaga regeringenskombinerade rigiditet och snarstuckenhet. Vägran attse verkligheten leder sällan till något gott. Den bredaanalys som vi har krävt av olika säkerhetspolitiskahandlingsvägar och dessas konsekvenser för svenskamål och intressen i säkerhetspolitiken borde egentli-gen vara en självklarhet.Jag kan förstå att socialdemokraterna vill glömmaomvärlden, eftersom den utveckling som skett underde gått så stick i stäv med socialde-mokratiska verklighetsuppfattningar. harblivit fritt, trots socialdemokratiska uttalanden ochsocialdemokratisk politik. Sovjetdiktaturen, vilkenman förväntade sig att leva i ge-mensam säkerhet med, har fallit. Marknadsekonominhar, oftast hand i hand med demokratin, gjort segertågöver alla kontinenter utom, och det beklagar jag, iAfrika.Jag förstår att det är svårt och att det tar tid attompröva kålsuparteorin om landet lagom mellan östoch väst, lika svårt som det är att ompröva den tredjevägens ekonomiska politik mellan planekonomi ochmarknadshushållning. Men jag kan inte förstå hur detkan vara bra för att nyttja och fordra besvär-jelser snarare än allsidiga belysningar i säkerhetspoli-tiken.Jag hoppas alldeles uppriktigt och ärligt att social-demokratin kan återgå till samförstånd kring säker-hetspolitiken efter det att de hetaste känslorna i neut-ralitetsdebatten har lagt sig. Det vore anmärkningsvärtom pragmatikern blir den förstasvenska statsminister i modern tid som misslyckasmed att samla partierna i säkerhetspolitiken och skapaförutsättningar för samarbete också i försvarspoliti-ken.Vi moderater samarbetar gärna, men vi är inte be-redda att intill förnedring dansa efter statsministernspipa. Att utan ifrågasättande traska på upptrampadstig efter torde mest vara att likna vidatt följa råttfångaren från Hameln. Resultatet torde blilika förskräckande för de som följer efter.När det gäller försvarsindustrin är det vår upp-fattning att regeringen måste sluta smyga i buskarna.Världen förändras och våra samarbetsmönster medden. Detta ställer nya krav på regelverket för för-svarsindustrin. Förhoppningsvis kommer det efterhand ett allt närmare europeiskt samarbete också pådetta område.Men den verklighet som vi har omkring oss stäm-mer dåligt överens med uttalandenom ökad restriktivitet, kombinerade med regeringenstotala oförmåga att få fram en ny krigsmaterielinspek-tör. Det har gått sedan den stolen, och sjabblandet kring tillsättandetav en ny rådgivande nämnd gör att regeringens förtro-ende på det här området är ifrågasatt. Vårt budskapär: handla, ge besked, regera! Det är ett samstämtbesked från oss som ser försvarsindustrin som enviktig nationell tillgång, inte bara i ord utan också ihandling.Det är vår uppfattning att också försvarsministernmåste engagera sig i försvarsindustripolitiken, ochinte överlåta denna på . Inteminst i internationella sammanhang behövs stöd frånregering till regering. Här räcker inte till, men det finns tid för förbättring. Entydlig deklaration med det innehållet vore på plats idagens debatt.Vi tycker att det är anmärkningsvärt att den civiladelen av totalförsvaret skall spara mindre, när man nuhar valt att spara. När det gäller skyddsrummen an-vänder vi samma argument för att spara som social-demokraterna använde i opposition. Skillnaden är attvi nu har argument för att göra dessa besparingargenom en omfattande studie från FOA och Rädd-ningsverket.Vårt alternativ, herr talman, är att fullfölja FB 92 iväntan på en bred och fullödig säkerhetspolitisk ana-lys som skall staka ut vägen för framtiden. Först efterdenna, och med underlag från myndigheterna, kan detfinnas motiv till förändringar av den inriktning somlagts fast.Den socialdemokratiska politiken dikteras tyvärrvarken av säkerhetspolitiska skäl, vilket jag visadetidigare i mitt anförande, eller av omtanke om försva-ret. Detta är till olycka för landet.Anf. 62 () replikHerr talman! Jag kan inte undgå att säga att detbörjar kännas litet tröttsamt och jobbigt att ständigt fåvara spottkopp och måltavla för moderater och folk-partister på dåligt humör.För sju månader sedan hade det här landet en mo-deratledd regering med en moderat försvarsminister.Den regeringen kunde sätta i gång vilka utredningarden önskade. Om det var så att man ville utreda ettNATO-medlemskap, varför gjorde man inte det då,, och varför är man så sur nu?Nu är man bitter över att inte harlyckats samla ihop alla krafter kring försvarspolitiken.Ja, det kan man uttrycka bitterhet över, och det har vigjort också och beklagat det. Ännu mer beklagansvärtvar kanske att aldrig ville tala med oss omsäkerhetspolitik över huvud taget. Det tycker jag är enliten svart plump i den säkerhetspolitiska miljön ochhistorien.Henrik talar om att de direktiv somskulle ligga till grund för beredningens arbete intehade några begränsningar. Det står inte inskrivet att viinte skulle syssla med barnomsorg och andra frågorsom rör andra politikområden. Det behöver väl hellerinte skrivas att ramen för vårt arbete är det beslut somriksdagen har varit överens om när det gällerSveriges säkerhetspolitik i grunden. Det är ju inte så,, att det bara är socialdemokratinsom tycker att detta är en märklig debatt. Det är gans-ka många partier som tycker det och gnetar på för attförsöka vara konstruktiva i det här arbetet.När det gäller priskompensationen, , gör det mig smått upprörd att man säger attvi socialdemokrater inte har lyckats förstå och ändrapå priskompensationens syfte och dess inre andeme-ning och själ. Vad vi har gjort är att fullfölja exakt detpriskompensationssystem som 1992 beslu-tade sig för. Exakt det har vi gjort. Det kan ha varit såatt det fanns andra syften bakom det än vad riksdagennu har beslutat, men det är litet för svårt för oss attgnugga på kristallkulan och förutse dessa syften.Anf. 63 () re-plikHerr talman! Vad gäller säkerhetspolitiken vill jaggöra klart att i de direktiv som Försvarsberedningenhade finns inte den begränsning som om. För mig kan framläggandet av en säker-hetspolitisk rapport inte innebära något annat än faktiskt tittar på den säkerhetspolitiska verklighe-ten, och i den säkerhetspolitiska verkligheten finnsalternativa vägar för Sverige.Carl Bildt lyckades samla nationen kring ett sä-kerhetspolitiskt beslut . Alla partier utomVänsterpartiet röstade för det som statsministerninledningsvis föreslog som sedermera behandlades iutrikesutskottet och blev beslut.Det var vi överens om. Jag beklagar om , på grund av sin rigiditet och på grund av social-demokratins stelbenthet och behov av en yttre fiendeatt gräla med i den här frågan, inte skall klara av densaken.När det gäller frågan om priskompensationssyste-met har både rätt och fel. Rätt i bemär-kelsen att priskompensationssystemet förvisso harföljts, till punkt och pricka, när det gäller teknikalite-terna, dvs.