prot · GI09114 · 1995-06-02 00:00:00 — Sådan ärverkligheten, och han borde faktiskt känna till vadsom nu händer i län efter län.Jag vill rekommendera gårdagens nummer avLandstingsvärlden, där man beskriver just den härprocessen. Det klara beskedet är att man inte förläng-er avtalen. Bara inom sjukvårdssektorn, på lands-tingssidan, hotas nu 10 000 av direkt uppsägning utanatt få den möjlighet som tidigare fanns. Det är verk-ligheten, . Vad säger sina partikamrater i , där man tidigarebåde i landsting och i kommuner har kunnat klaradiskussionen om detta och se till att personal frånkommuner och landsting inte blir öppet arbetslösa?Nu riskerar de öppen arbetslöshet.På den andra punkten, om 100-dagarsgarantin,kommer ändå inte ifrån det som före-speglades väljarna. Man skulle avskaffa ungdomsar-betslösheten . Det är föga tröst för de68 000 ungdomar som enligt den senaste statistikenvar arbetslösa att nu försöker lirka sigbort från dessa förespeglingar. Huvudfrågan är hurdessa unga arbetslösa skall komma i sysselsättning.Socialdemokraterna har misslyckats med sitt an-greppssätt.Anf. 41 () replikFru talman! Jag har försökt "lirka mig bort" fråndetta genom att ordagrant läsa högt ur en av de val-broschyrer som vi gav ut till väljarna i valrörelsen.Jag tror att har en sällsynt låg tilltro tillde svenska ungdomsväljarnas urskillning. Den upp-fattningen får stå för honom.Det som är viktigt att komma ihåg är att arbetslös-heten bland ungdomar nu sjunker snabbare än i andragrupper. Ungdomar får del av de stora satsningarna,både när det gäller det kommunala ansvaret, ung-domsintroduktionen och Datortek. Det finns en kata-log av olika åtgärder, och ungdomar får i stor ut-sträckning del av de stora utbildningsinsatser somgörs.Jag skall inte säga att alla ungdomar klarar100-dagarsgränsen, men det är vårt mål och vår am-bition att klara det. Återigen: Det är väljarna år 1998som skall avgöra om vi har klarat detta eller inte. Dåskall vi ta den diskussionen. Vi skall fram till dessbedriva en politik som gör det möjligt att komma dit.På frågan vad jag svarar mina partikamrater i Ös-tergötland vill jag säga att den omläggning som nusker av arbetsmarknadspolitiken innebär att fler beslutskall fattas lokalt. Det skall bli utrymme för fler beslutatt fattas mer flexibelt. Jag tror att mina partikamrateri kommer att vara kloka nog att funderaut vad de vill få ut av arbetsmarknadspolitiken. Jagtror att detta är bra. Det blir bättre åtgärder på dettasätt än om och vi andra i ialla avseenden skall fatta besluten.Anf. 42 HANS () replikFru talman! Jag kan hålla med omatt man inte skall ta till överord och försöka görakortsiktig politik av dessa stora problem. Arbets-problemet är fullständigt enormt. Det gäller inte baraefterfrågan och konjunkturförlopp utan också storastrukturella förändringar. Jag underskattar verkligeninte detta, och då måste man också vara noggrann.Martin säger att ungdomsarbetslöshetenminskar. Ja, den har minskat litet grand ,men antalet arbetslösa ungdomar ökade med 4 000mellan . Utvecklingen har stannat upp.Det hemska är att åtgärderna minskar somarbetslösheten egentligen inte går ned.Martin nämnde att man bygger upp medåtgärder på kompetenssidan. Arbetsmarknadsutbild-ningen har dock minskat med 8 ½ % . Antaletutbildningsvikariat har minskat med 7 ½ % osv. Detblir alltså mindre av utbildningsåtgärder. Jag kanförsäkra att även om det inte i propo-sitionen publiceras något underlag för att beräkna hurmycket arbetsmarknadsutbildning som krävs, innebärdetta en reduktion med kanske 20 000-25 000 platseri arbetsmarknadsutbildning i förhållande till det beslutsom tog med anledning av budgetproposi-tionen.Martin ironiserar över att jag vill ha högrevolym för ALU. Mycket tydligt sade jag, att trots attjag inte tycker att det är en fördelaktig åtgärd, så riverregeringen ner åtgärden för snabbt, för att hindrautförsäkring. Samma sak gäller antalet beredskapsar-beten. Man hade räknat på 10 000 och8 000 i beredskap.Jag föreslog att man skulle fördubbla antalet be-redskapsarbeten. Det är ungefär vad man har gjort,och man har ökat ALU till 30 000 platser. Jag hadeföreslagit 20 000. Jag tycker att 30 000 är väl mycket,särskilt när man säger att man kan öka antalet ännumer, man kan ta andra sektorer än man nu har, och närman säger nej till vårt krav att ha kontroll på vilkaALU-platser som inrättas, för att inte få undanträng-ningseffekter.Anf. 43 () replikFru talman! Att ungdomsarbetslösheten minskartror inte jag bestrids av det faktum att en enskild må-nad visar ett annat resultat. Men även där får man sepå den långsiktiga tendensen.Att åtgärderna minskar stämmer inte riktigt, omman räknar in det faktum att vi faktiskt gör den störstainsatsen , nämligen den insats som vi gör för alla18-19-åringar. Vi engagerar kommuner att aktivt hittaolika åtgärder som är bra och viktiga för ungdomar såatt de kan komma in på arbetsmarknaden och få bättrekompetens. Det är en sanning med modifikation.När det sedan gäller utbildning i företag öppnar viför att fler av de mindre företagen får möjlighet attanvända systemet med utbildningsvikariat.Beträffande beräkningsgrunderna i förslaget pekarregeringen och , om vi fattar det beslutet,enbart ut att vi vill ha dessa 240 000 människor iåtgärder och att vi avsätter en viss summa för det.Sedan är det upp till dem på den lokala nivån att be-sluta om på vilket sätt man väljer att använda pengar-na. Det kan vara till kompetensutveckling, till utbild-ning och till olika former av aktiva åtgärder som inteberör utbildning. Den tilltron måste man faktiskt ha,att lokalt och ute på arbetsförmedlingarna finns för-mågan att se vad som är bäst. Jag tycker att manibland kan känna en tveksamhet över att låsa uppdetta.På något sätt borde kanske ut-trycka någon liten glädje över att det han sade i marsfaktiskt till viss del genomförs. Det skulle jag i allafall känna. Det tycker jag kan visalitet uttryck för . Det skulle vara så mycketroligare i debatten då.Anf. 44 HANS () replikFru talman! Vi har i motionen uttryckt glädje överatt man har gått oss till mötes på en del punkter.Samma sak gäller AMS, som med sin sakkunskapmed kraft protesterar mot vad ochriksdagen beslutade om.Man har kommit närmare när det gäller arbets-platsintroduktion, flexibilitet i AMS-förslag, höjdvolym för beredskapsarbete och personalförstärkning.Det som vi föreslog och som avslogs av riks-dagen tycker och kompani nu är bra.Men när det kommer som man sänker a-kassan, sänker utbildningsbidragen, drar ner volymenpå arbetsmarknadspolitiken med över 3 miljarderkronor och säger att man inte diskuterarprioriteringarna - man talar inte om hur många platserdetta skall ge - då gör man någonting fult och väldigtfel. Man avslår alla nya idéer och framtidsinriktadeförslag som handlar om arbetstidsförkortning, ombegränsning av övertid, om att låta näringslivet ta ettstörre ansvar för praktikantplatser - det är ju den endaframtidslösningen - och om att hitta kollektivavtalsom gör att människor lär upp sig inom näringslivet,utan att samhället, som saknar pengar , skallmuta in t.ex. ungdomar och behöva betala för allkompetensutveckling när näringslivet inte tar någotansvar.Vi har lagt fram förslag på samtliga dessa områ-den, likaväl som när det gäller rehabilitering för attstoppa den oerhörda förtidspensioneringen av skadorsom uppträder i arbetslivet. Vi har föreslagit reduk-tion av tjänstebeskattning, vi har föreslagit skatteväx-ling osv. Vi har en lång serie strukturella framtidsför-slag. Men vi behöver också för nästa budgetår prickade verkligt stora problemen, : kvinnor-na, kommunerna, kompetensutvecklingen, de handi-kappade.Varför införa ett regionalpolitiskt företagsstödsamtidigt som man plockar pengar från de handikap-pade? Nej, det är dålig politik, och det betyget över-väger för mig.Anf. 45 () replikFru talman! Jag sade i mitt inledningsanförande attjag tycker att det är en viktig del av arbetsmarknads-politiken att inse att arbetslösheten är ett så stort pro-blem att vi alla måste hjälpas åt, att vi alla måste tavårt ansvar. I det ligger faktiskt ett givande och ta-gande, även av förslag.Väl värt att notera är att huvud-sakligen verkar missnöjd över att han inte har fåttigenom sina förslag. Det kan ju finnas sakliga skäl fördet. Det kan vara sådana skäl som att de kostar pengari en omfattning som ett land med det statsfinansiellaläge som vårt land har inte klarar av. Det kan vara ettsådant läge att alla åtgärder faktiskt inte är bra, attobligatoriska praktikplatser mycket väl kan tänkasskapa just de undanträngningseffekter som vi inte villha. måste inse att vi bedömer allaförslag som kommer. Är de bra är det självklart att deskall in i arbetsmarknadspolitiken.Jag tycker att det är viktigt att veta att det somsker nu är en förstärkning av arbetsmarknadspolitiken.När man lyssnar på tror man lätt attdet skulle vara en erbarmligt dålig lösning.Vi får bättre resurser och bättre möjligheter att fåut fler människor i det ordinarie arbetslivet. Det ärförsta ledet i arbetsmarknadspolitiken och närings-politiken, att se till att få ut människor inom byggsek-torn, att se till att få fler arbetsförmedlare, som gör detlättare att komma ut på arbetsmarknaden, att se till attfå det stöd som så gärna sätter inågon slags motsatsställning till handikappade. Såskulle man kunna göra med alla arbetsmarknadspoli-tiska åtgärder. Man skulle kunna säga att om vi intehade vidtagit denna åtgärd, om vi inte hade införtHans Anderssons obligatoriska praktikplatser, hade vikunnat göra jättemycket för de handikappade på ar-betsmarknaden. Men det är inte en speciellt bra ellerrelevant diskussion.Det vi gör är att se till att stödja det här ledet, att iförsta hand få ut folk på arbetsmarknaden. I andrahand ser vi till att få en bra arbetsmarknadspolitiksom grundar sig just på kompetensutveckling, utbild-ning i första ledet. Det är det man kommer att få möj-lighet att göra lokalt. Det kommer att bli verklighetmed det förslag som har lagts fram.Anf. 46 ()Fru talman! Den här debatten har pågått någratimmar nu och alla talare är överens om att vi har ettoerhört bekymmersamt arbetsmarknadsläge. Jag villockså instämma i detta. Även om läget sett över tidenförbättras enligt tillgänglig statistik är de här förbätt-ringarna för små och de går för långsamt. Detta ingernaturligtvis stor oro inför framtiden.Jag tror inte att vi har så på oss. Om viinte har ett väsentligt bättre läge än när konjunk-turvändningen kommer inom två har vi i principförlorat möjligheterna att fram-över föra en politik för arbete åt alla.Jag har i varje arbetsmarknadspolitisk debatt somjag har deltagit i under det här framhållit attnya jobb inte primärt skapas inom arbetsmarknads-politikens ram. Det är andra politikområden sommåste samverka. Det handlar om skattepolitik, miljö-politik, utbildningspolitik och inte minst näringspoli-tik.Den proposition som ligger till grund för det ut-skottsbetänkande som vi nu diskuterar är en del i denekonomisk-politiska uppgörelse som skett mellanCentern och regeringen. Den här uppgörelsen innehål-ler också, förutom nödvändiga besparingar i statsbud-geten, också ett antal offensiva satsningar. Dessaoffensiva satsningar handlar bl.a. om att förbättravillkoren för småföretagen och deras försörjning avriskkapital. Alla partier har talat bådevarmt och väl om småföretagen och att det är i de småoch medelstora företagen som de flesta av de nyajobben kommer att skapas framöver. Det är därförglädjande att man nu i kompletteringspropositionenäntligen börjar forma en småföretagarpolitik som kanleda till en positiv utveckling för denna viktiga sektor.När man träffar en politisk uppgörelse mellan tvåeller flera partier blir naturligtvis resultatet en kom-promiss. Den sysselsättningspolitiska propositionen ärdärför inte till alla delar utformad på det sätt som vi iCentern hade önskat. Men det är en uppgörelse somträffats och som vi i partiet helt står bakom.Det finns ett antal inslag i propositionen som ärsärskilt glädjande. Dessa är att arbetslinjen stärks, attAMS får möjligheter att arbeta mer flexibelt, att om-fattningen av ALU kraftigt ökar, att den framgångsri-ka ungdomspraktiken finns kvar inom den s.k. ar-betsplatsintroduktionen och att det införs förbättrademöjligheter för småföretagen att utnyttja utbildnings-vikariaten.Det är också positivt att nusatsas på småföretags- och landsbygdsutveckling. Denhär stödformen prövades med mycketgott resultat. Nya riktiga jobb skapades till en i de härsammanhangen mycket billig kostnad av 60 000 -per nytt jobb.Ett område som dess värre inte tas upp i proposi-tionen är arbetsrätten. Jag har den mycket bestämdauppfattningen att det är av utomordentligt stor vikt attvi snabbt får en arbetsrätt som är anpassad även eftersmåföretagens förutsättningar och villkor.En särskild har tillsatts avregeringen. Jag för min del utgår från att kommissio-nen med förtur behandlar just småföretagens problemi samband med arbetsrättslagstiftningen. Jag utgårockså från att kommissionen arbetar med mycket storskyndsamhet.Den nuvarande arbetsrättslagstiftningen bygger istor utsträckning på erfarenheter från arbetsmarkna-den . Den utformades sedanunder 70-talet. Den passar inte med denya strukturer som växer fram på arbetsmarknaden.Därför är det nödvändigt att man snabbt får en arbets-rätt som inte verkar hindrande när det gäller att skapanya jobb och finna nya lösningar.Avslutningsvis, fru talman, vill jag ge ett parkommentarer till RAS, det riktade anställningsstödet.Vi har fått facit av RAS. Det är bara att konstateraatt det blev ett fiasko, precis som vi varnade för närförslaget drevs igenom i . En del av siffror-na är preliminära, men det sägs att ungefär 20 000människor kommer att beröras av det här stödet. Omman då betänker att det finns 600 000 människor somär inskrivna som arbetssökande hos arbetsförmedling-arna - många av dem är väl kvalificerade att ta nyajobb - vore det naturligtvis konstigt om inte någottiotusental träffades av de specialregler som är för-knippade med just det riktade anställningsstödet.Jag tror att när utvärderingarna av RAS väl ärfärdiga kommer man att konstatera att resultatet harblivit i det närmaste noll när det gäller nya arbetstill-fällen.Det är bara att beklaga att man i regeringen ochMiljöpartiet inte lyssnade när RAS trumfades igenomi tidigare i vår. Vi hade sparat ekonomiskaresurser som vi hade kunnat använda på ett annat sättinom arbetsmarknads- och sysselsättningspolitikensområde och som hade varit väsentligt effektivare ochmer framgångsrika.Med de här kommentarerna, fru talman, yrkar jagbifall till hemställan i arbetsmarknadsutskottets be-tänkande, AU15.Anf. 47 () replikFru talman! Anledningen till att jag har begärtreplik är att jag ställde en fråga till mitt anförande. Jag tycker att frågan har ett visstintresse.Centerpartiet motsatte sig mycketkraftfullt nedskärningarna inom . Det handlarom nedskärningar för att skapa möjligheter för ar-betshandikappade att få arbete och sysselsättning.Jag kan förstå att man måste ge och ta i en uppgö-relse, . Jag skall också säga att denhär uppgörelsen är bra på så sätt att ni har bidragit tillatt driva arbetsmarknadspolitiken mer mot mittfältet.Men på just den här punkten om tycker jagändå att det ligger ett litet misslyckande också förCenterpartiet.Varför, , har ni gått med på attnu ytterligare dra ner resurserna till , dettamot bakgrund av de tidigare neddragningar som hargjorts?Anf. 48 () replikFru talman! Det är naturligtvis så, vilket ocksåDan känner till, att det inte görs nedskär-ningar på angelägna statsutgifter därför att man pånågot vis tycker att det är roligt eller därför att manvill ställa till skada för människor. Det beror på detoerhört bekymmersamma statsekonomiska läge somvi har.Det har efterhand märkts att det krävs alltmerkraftfullare tag och nya omgångar med rödpennan iutgiftskolumnerna på statsbudgeten. Jag är den förstaatt beklaga att situationen är som den är. Det drabbarenskilda människor av olika slag. Det går i det härfallet också ut över anslagen till med ett antalmiljoner kronor.Nu kommer nog inte detta att fullt ut få genom-slag. Det finns också möjligheter att effektiviseraverksamheten i . Det går inte att omsätta iexakt antal människor annars skulle kunnat få syssel-sättning. bedriver en bra verksamhet. Det ärbara att konstatera att område efter område måste varamed och ta sin del av saneringen av statsfinanserna.Det finns inga fredade zoner, dessvärre inte heller denhär.Anf. 49 () replikFru talman! När vi har knappt om pengar ochmåste dra ner är det klart att hårda prioriteringar ock-så måste göras. Här tycker jag att hamnar litetfel när man accepterar en neddragning av möjlighetenatt få arbetshandikappade i sysselsättning. Det är dengrupp som kanske har det allra tuffast att få arbete ochsysselsättning. Fördelningspolitiskt sett har i dennafråga definitivt hoppat i galen tunna.Elving försvarar nu neddragningen ochsäger att det går att genomföra viss effektivisering avverksamheten. Det är inte många månader sedan El-ving hävdade att det inte gick. Tvärtomvar vi tvungna att slå vakt om och möjlighe-ten att ge arbetshandikappade sysselsättning.Nu har vänt och försvarar att man nu drarner med i det här fallet 300 miljoner. Jag tycker attdet var en väl snabb vändning, och jag beklagar attCentern i detta samlade paket gick med på just denhär punkten.Anf. 50 () replikFru talman! Det är självklart så att vi även fort-sättningsvis värnar om och verk-samhet. Men som jag tidigare sade finns det i dettaekonomiska läge inga frizoner, utan besparingsarbetetpågår över hela det politiska fältet. Då drabbar detockså åtgärder som vi tycker är bra ochsom vi helst skulle vilja undvika att dra ner på.Om vi inte får ordning på statens finanser och detgalopperande budgetunderskottet förlorar vi möjlighe-ten att framöver över huvud taget garantera det som vimenar med en generell välfärdspolitik. Då får vi änmindre resurser att kunna klara utsatta gruppers behovav stöd och hjälp, bl.a. inom arbetsmarknadspoliti-kens ram.Det är det långsiktiga motivet till varför det i detkorta perspektivet är nödvändigt att svälja en delbeska piller. Det är för att alternativet långsiktigt tersig än värre. Det är bara att konstatera att detta är enekonomisk realitet som vi måste leva efter.Anf. 51 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! Jag har med spänning lyssnat på dendiskussion som förts mellan utskottets ledamöter ompropositionen om en effektivare arbetsmarknad. Dennya regeringen tillträdde i början av oktober månadförra året. Det var en regering som tillträdde efter attSverige hade gått in i en situationsom för var helt ny.Sverige var ett land som levde med massarbets-löshet, någonting som vårt land hadeupplevt. var ett land som levde med ett gi-gantiskt budgetunderskott. Det var ett land som påbägge dessa punkter var väldigt ovant vid den situa-tionen. Massarbetslöshet hade vi inte upplevt på 60år. Budgetunderskott hade vi bara haft en gång tidiga-re , och det var under den förraborgerliga regeringen 1976-1982.Det var så vi började . Vad harhunnit hända som har gått? Detfinns ett antal ljuspunkter. Efter det att vi tre år i radhar haft en fallande produktion stiger nu åter produk-tionen, tillväxten har kommit igång. Vi hade godtillväxt , vi får en rejäl tillväxt ,och vi får det också med all sannolikhet 1996.Vi har fått en större optimism bland människorna iSverige. fram t.o.m. början av 1994lämnade i storleksordningen 500 000 människor ar-betskraften. De ansåg helt enkelt att det inte fannsnågon anledning att står kvar och söka ett jobb, utaninvesterade i stället i utbildning eller sökte sig bortfrån arbetskraften.Nu ökar åter igen arbetskraften. Man söker sigtillbaks till arbetsmarknaden. har arbetskraf-ten i vårt land ökat med i storleksordningen 100 000människor. Det är ett viktigt besked. Sysselsättningen ökade , somMartin berörde, från , föratt också fånga in en del av den borgerliga perioden,med i storleksordningen 135 000 jobb.Detta år har vi faktiskt haft en snabbare syssel-sättningsökning än under kanske någon annan periodtidigare. Det är en mycket kraftig sysselsättningsök-ning. Det är ett gott tecken. Men har videssa två uppdrag: det gigantiska budgetunderskottetoch den höga arbetslösheten.Det är ingen enkel resa för att komma urdenna mycket svåra situation. Svaren finns inte i att vivänder oss om och tittar på hur vi gjorde . Därhittar vi inte svaren. Svaren finns inte heller i attblicka ut över världen, vända sig mot övriga Västeu-ropa och titta på och . Inte heller där har visvaren på hur vi skall klara att bekämpa massarbets-lösheten. När jag har lyssnat på debatten här i dagtycker jag inte att den har varit så där våldsamt inne-hållsrik när det gäller att komma med nya tankar ochnya idéer om hur politiken skall förändras.För oss i regeringen kan sysselsättningen bara ökagenom ökad tillväxt. Det går inte att få fart på syssel-sättningen när vi har ekonomisk tillbakagång. Devisar de tre gångna åren. Ekonomisk tillbakagångleder ofrånkomligt till massarbetslöshet och gigantis-ka budgetunderskott.Därför är regeringens viktigaste uppdrag att se tillatt vi får fart på tillväxten. Det klarar både arbetslös-heten och budgetunderskottet. Det andra är att se tillatt vi får sådan ordning på statsfinanserna att vi kanskapa ett robust välfärdssystem. Får vi inte det, får viinte heller fart på tillväxten.Ett robust välfärdssystem är den bästa garanten förtillväxt i vårt land.När de amerikanska ekonomerna besökte vårt landkring jul var deras viktigaste slutsats att harlyckats avskaffa fattigdomen. har ett välfärds-system där förmånerna är hårt kopplade till arbetsin-satserna. Det är det vi måste slå vakt om.Vi skall naturligtvis också ha en aktiv arbetsmark-nadspolitik. Är det någonting som gläder mig i dagensdebatt är det att det egentligen finns en väldigt breduppslutning i runt den aktiva arbetsmark-nadspolitiken. Vi kan ha uppfattningar om en åtgärdskall ha 1 000 platser mer eller mindre, men det finnsett intresse för en aktiv arbetsmarknadspolitik.När jag lyssnar märker jag att det egentligen baraär en av talarna som viker av. Det är Per . Pånågot sätt uppfattar jag honom som politikensvärsting. Han söker lösningar där man gör männi-skorna mindre skyddade och ger sig på välfärdssys-temet och arbetslöshetsförsäkringen.Men det känns skönt att konstatera att det ändåfinns en så bred uppslutning i runt denaktiva arbetsmarknadspolitiken.Den aktiva arbetsmarknadspolitiken handlar omprecis samma sak för den arbetslöse som för de ung-domar som väntar på att bli mogna för att komma utpå arbetsmarknaden, nämligen satsningar i kunnandeoch kompetens för att förbereda en rekrytering och enanställning.Den slutsats vi har dragit i regeringen är att detinte finns någon "enda väg" som för till en situationdär arbetsmarknadspolitiken fungerar bra, utan att vimåste gå på flera stigar för att komma till en situationdär vi kan få fart på sysselsättningen och där arbets-marknadspolitiken är som bäst.Det är egentligen den idén som har legat bakomden aktuella proposition som nu skall taställning till. Tanken är att fånga in den omvandlingsom sker i samhället. Samhället växer nu till stor delgenom lokal mobilisering. Det är de små företagensom växer. Man växer via nätverk. De stora företagenomorganiseras efter samma mönster, och vi har på istort sett alla de andra politikområdena gått mot ensituation där väldigt mycket av politikens utformningsker lokalt via en lokal mobilisering. är det ocksådags för arbetsmarknadspolitiken att få en sådan ut-formning.Det är dags att gå från hierarkin där vi i riksdageni detalj reglerar hur många platser som skall finnas iden ena eller andra åtgärden tillbaks till en situationdär vi levererar en verktygslåda med verktyg och enpåse pengar och sätter upp ett antal ambitiösa mål.Sedan låter vi den lokala mobiliseringen fungera ochnätverken i vårt land åstadkomma de effekter vi villatt arbetsmarknadspolitiken skall leda till.Jag vill hävda att det är väldigt viktigt att vi lyckasmed det.