prot · GJ0932 · 1995-12-06 00:00:00 — När riksdagenantog finansutskottets betänkande 1992/93 nr 8 omden nya organisationen för förvaltning av statensfastigheter och lokaler skrev socialdemokraterna ifinansutskottet en reservation där de sade att det ävenkan vara rimligt att överväga att ge universitet ochhögskolor möjligheter till egen förvaltning av defastigheter som utnyttjas i verksamheten. På den re-servationen står bl.a. namn med.Jag förstår inte varför helt har änd-rat uppfattning på den här punkten och inte vill geChalmers den möjlighet som finns att faktiskt ägasina fastigheter.Jag tycker också att det finns anledning att gå till-baka till detta. Om nu inte vill lyssnapå mig, kan hon åtminstone lyssna på facket vidChalmers. De tycker jag inte är alldeles orimligt. Desäger så här: Vi förstår att en socialdemokratisk rege-ring kan känna begränsad entusiasm för ett avtal in-gånget av en borgerlig regering. Att helt gå vid sidanav träffade avtal, som sker, är ett svek mot tidigareutfästelser. Vi ser det som oacceptabelt.Man talar också om att stiftelsebildningen före-gicks av kontakter mellan och socialdemo-kraterna, som då var i opposition, för att man skulleförvissa sig om att avtalet skulle komma att genomfö-ras. Man fick den uppfattningen att socialdemokrater-na skulle acceptera stiftelsen. Detta tysta medgivandevar avgörande för att ledning accepteradestiftelseerbjudande hösten 1993.Det är en hårresande inkonsekvens som visas avsocialdemokraterna i den här frågan, är ett helt oacceptabelt agerande.Anf. 114 ()Fru talman! Det är faktiskt litet roande att lyssnapå . Om det nu var så hårresande attsocialdemokraterna ändrade sig måste jag tala omäven och ändrade sig.När beslutet om , ochStatliga Akademiska Hus fattades hänvisade man tillatt det var så bra att universitetsfastigheterna hamnadeinom Statliga Akademiska Hus. Det finns även skrift-ligt på det . Om vi skall ta den diskus-sionen kan vi konstatera att vi har ändrat oss på flerahåll.I reservationen diskuterade vi socialdemokrater attdet eventuellt var möjligt att föra över den här för-valtningen till universiteten. Det gjorde vi därför attdet fortfarande handlar om statligt ägda fastigheter.Det var inte så att de skulle privatiseras och säljas.Det är en betydande skillnad.Jag tycker vidare att oftare bordelyssna på de fackliga representanterna. Jag tror efter hand kommer att inse att det inte är någonfara å färde. Det kommer att bli ett byggande baraman får ordning på handlingarna.Jag kan informera om att man nu har kommit sålångt i diskussionerna mellan , Chal-mers och Statliga Akademiska Hus att man skall haett möte för att påbörja projek-teringen. kommer sedan i vecka 3eller vecka 4 att överlämna ärendet till Finansdepar-tementet. Jag tror att vi kan lugna de fackliga repre-sentanterna med det blir ett byggande och att detkommer att bli ordning på det här.Anf. 115 ()Fru talman! Bara helt kort: Det gläder mig omman sätter sig ned och talas vid. Jag hoppas att mankommer fram till en konstruktiv lösning.Låt mig bara för att det inte skall uppstå någotmissförstånd poängtera att det faktiskt var den tidiga-re borgerliga regeringen som lade fram förslaget omstiftelsebildningen och om att skulle få ägasina fastigheter.Anf. 116 ()Fru talman! Vi var som bekant mycket emot skulle föra över 18 miljarder av allmänna medeltill privata stiftelser. Vi inlade en klar reservation motdetta.Också jag tycker att det är bra att vi kan få en dis-kussion om projekteringen. harsedan den 5 oktober på regeringens uppdrag försöktatt få i gång sådana diskussioner med , ochde har äntligen kommit till stånd.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 12 §. )11 § revisorers verksamhet /95FöredrogsFinansutskottets betänkande 1995/96:FiU4Riksdagens revisorers verksamhet /95 (redog. 1995/96:RR1)Talmannen konstaterade att ingen talare var an-mäld. (Beslut fattades efter 12 §. )12 § betänkande 1995/96:JuU6Samhällstjänst (prop. 1995/96:51)Talmannen konstaterade att ingen talare var an-mäld.BeslutUU8 Nordiska samarbetsöverenskommelsenKammaren biföll utskottets hemställan.UU10 med TunisienKammaren biföll utskottets hemställan.KU10 Sjukvårdssamverkan mellan landstingKammaren biföll utskottets hemställan.KU16 Vilande förslag om avbrytande av till-ståndsgivningen på lokalradioområdetKammaren biföll utskottets hemställan.FiU2 Ändringar i lagen om allemanssparande,m.m.Mom. 1 (ändring i lagen om allemanssparande)1. utskottet2. (m, c, fp, kds)Votering:165 för utskottet146 för res.38 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 146 s, 19 vFör res. : 73 m, 22 c, 23 fp, 17 mp, 11 kdsFrånvarande: 15 s, 7 m, 5 c, 3 fp, 3 v, 1 mp, 4 kdsMom. 2 och 3Kammaren biföll utskottets hemställan.FiU3 Försäljning av vissa högskolefastigheter vidChalmers tekniska högskola i , m.m.1. (m, c, fp, kds)Votering:182 för utskottet131 för res.36 frånvarandeKammaren biföll utskottets hemställan.Partivis fördelning av rösterna:För utskottet: 146 s, 19 v, 17 mpFör res. : 73 m, 23 c, 23 fp, 12 kdsFrånvarande: 15 s, 7 m, 4 c, 3 fp, 3 v, 1 mp, 3kdsFiU4 revisorers verksamhet /95Kammaren biföll utskottets hemställan.JuU6 SamhällstjänstKammaren biföll utskottets hemställan.Beslut om uppskjuten voteringPå förslag av talmannen medgav kammaren att deärenden som hann debatteras färdigt under återstodenav dagens sammanträde fick avgöras vid arbetsple-num torsdagen den 7 december.13 § Tvåpartsprocess m.m. i de allmänna för-valtningsdomstolarnaFöredrogsJustitieutskottets betänkande 1995/96:JuU7Tvåpartsprocess m.m. i de allmänna förvaltnings-domstolarna (prop. 1995/96:22)Anf. 117 ()Fru talman! Vi skall fatta beslut om att ändrai vårt rättegångsförfarande - om att införa en två-partsprocess i de allmänna förvaltningsdomstolarna.Det är ett både viktigt och bra steg. Vänsterpartiettycker att tvåpartsprocess i de allmänna förvaltnings-domstolarna är en bra utveckling. Men ser viockså en utveckling där mycket inom vårt rättsväsen-de omprövas, effektiviseras och ändras. Det är otroligtviktigt att i dessa förändringar se en helhetsbild ochatt skapa ett sammanhang i rättsväsendet.När man nu inför tvåpartsprocessen i förvalt-ningsmål ändrar sig denna typ av mål på ett ganskaradikalt sätt. Domstolarna har fortfarande utrednings-skyldighet, men en tvåpartsprocess innebär ändå attdenna utredningsskyldighet kommer att urholkas.Detta har påpekats av många remissinstanser. I kon-takter som jag har haft med domstolar och med olikamänniskor inom rättsväsendet har det också påpekatsatt denna förändring och förskjutning kommer att skei och med ett tvåpartsförhållande.Att införa ett system med tvåpartsprocess är intefel. Men i propositionen finns inga lagförslag somändrar på domstolarnas utredningsskyldighet. För-skjutningen kommer att innebära att enskilda männi-skor kommer att ställas emot en myndighet som ärpart i ett mål. Det är bara att konstatera att myndighe-ten har en helt annan möjlighet att förbereda sinaärenden - man har en utredningskapacitet bakom sig- än vad den enskilda personen har. När tillgången tillrättshjälp inte är lika stor som i andra mål - rättshjäl-pen är väldigt begränsad i förvaltningsmål - innebärdet att den enskilda människan kommer i kläm.Vi i är positiva till förändringarna.Vi är positiva till en tvåpartsprocess. Men när maninte gör övervägningar som ger enskildamänniskor större möjlighet till rättshjälp innebärdenna förändring att rättssäkerheten för den enskildamänniskan minskar. Det kan aldrigställa upp på. Därför yrkar vi avslag på propositionen,trots att vi är överens med majoriteten om att det är enbra reform.Man beviljar inte människor möjlighet till rätts-hjälp i annan utsträckning . Vi vet också attden utredning som ser över frågorna om rättshjälp integäller utvidgning av möjligheter till rättshjälp utantvärtom besparingar inom detta område. Därför kan viinte se reformen genomföras.Vi i önskar att regeringen tar kriti-ken på allvar. Det kommer kritik från många olikahåll som innebär att det finns en fara i förslaget. Viönskar att man ser över frågan och återkommer meden proposition där det görs en koppling till ökademöjligheter till rättshjälp.Det är viktigt att den enskilda människans rättssä-kerhet inte minskar utan tvärtom ökar när man ändraroch gör stora förändringar i rättssystemen. Därför, frutalman, yrkar vi avslag på propositionen. Jag yrkarbifall till vår reservation. Jag önskar att vi allihop ikammaren ser till att vi får tillbaka detta mycket braförslag och att det då är förstärkt på ett oerhört viktigtområde.I detta anförande instämde ().Anf. 118 ()Fru talman! Jag skall börja med att yrka bifall tilljustitieutskottets betänkande nr 7 som handlar omtvåpartsprocess i förvaltningsdomstolarna. Samtidigtvill jag yrka avslag på reservationen.Frågan om tvåpartsprocess i förvaltningsdomsto-larna har diskuterats i olika sammanhang och den harockså utretts. Senast lämnade Domstolsutredningenvissa förslag på det här området.Regeringen har i sin proposition föreslagit att manskall införa en obligatorisk tvåpartsprocess, där denmyndighet som först fattar beslut i ärendet blir mot-part alternativt får rätt att överklaga ett beslut i enförvaltningsdomstol som går myndigheten emot.I propositionen har man undantagit socialförsäk-ringsmålen från den här processförändringen. Genominitiativ i utskottet läggs nu fram förslag som innebäratt även socialförsäkringsmålen, som utgör en ganskastor del av länsrätternas arbetsunderlag, också skallomfattas av den nya lagstiftningen om tvåpartspro-cess.Bedömningen är också att det är bra att man fårenhetliga regler beträffande processföringen i länsrät-terna. Det är också enligt min uppfattning bra att manfår den här tvåpartsprocessen. frånVänsterpartiet har också kraftigt understrukit att dettai sak är en bra förändring.Reservationen gäller inte heller själva sakfråganutan handlar om möjligheterna för den enskilde attföra processen och att göra sin rätt gällande på ett brasätt i den händelse man får en myndighet som mot-part.För regeringens och utskottsmajoritetens del vilarhela det här resonemanget på att man inte gör någonuttunning av det som brukar kallas för domstolensutredningsskyldighet och domstolens processledning.Även det har att göra med vilket material, underlag,som kommer fram till den enskildes förmån och vilketmaterial som kommer fram från motparten i den hän-delse det är en myndighet.Den här frågan är naturligtvis oerhört viktig. Detär angeläget att den enskilde har ordentliga möjlighe-ter att göra sin rätt gällande. Därför vill jag som svarpå argumentation citera några rader urbetänkandet, eftersom jag tycker att de fångar uppdetta. Jag har också sagt att man i sammanhanget skallerinra om att myndigheterna enligt lag och förord-ning, som det brukar heta, har en skyldighet att ageraobjektivt och opartiskt - egentligen även i sin rollsom motpart till den enskilde.Utskottet säger alltså med anledning av uttalandenkring utredningsskyldigheten och eventuell risk för attden skall uttunnas:"Utskottet vill - - - understryka att detta bör sesutifrån ett praktiskt perspektiv och att domstolenalltjämt har det yttersta utredningsansvaret i förvalt-ningsprocessen. Sammantaget ger regelsystemet såle-des goda möjligheter för den enskilde att av domsto-len få erforderlig hjälp vid utformandet av sin talan.Utskottet anser dock att frågan om domstolens utred-ningsansvar är så betydelsefull att den bör ägnas sär-skild uppmärksamhet vid den i propositionen avisera-de utvärderingen av reformen. Resultatet härav bör tastill vara i de fortsatta överväganden rörande förvalt-ningsprocessen som alltjämt pågår i regeringskansliettill följd av förslag. "Mot bakgrund av dessa uttalanden från utskotts-majoritetens sida finns det ingen anledning att målaupp ett dystert perspektiv sett ur den enskildes rätts-synpunkt. Man kan inte utgå från att utredningsskyl-digheten skall uttunnas. Det är i stället angeläget att vibetonar att det inte sker någon förändring i de mate-riella reglerna beträffande domstolens utrednings-ansvar eller materiella processledning.Mot den bakgrunden anser utskottsmajoriteten attdet finns betryggande förutsättningar för att den en-skildes rätt inte skall bli åsidosatt. Man skall ha möj-ligheter att föra en sådan här process.Anf. 119 ()Fru talman! Jag önskar att jag inte hade behövtmåla ut en så dyster bild. Jag tycker dock att det integår att bortse från att även den utredare som har an-svar för att se över rättshjälpslagen har uttryckt att entvåpartsprocess kan tunna ut domstolens utrednings-skyldighet i förvaltningsmålen. Lagrådet har i det härärendet uttryckt farhågor om att ett tvåpartssysteminom förvaltningsprocessen kommer att leda till enförskjutning i de praktiska handläggningsformernamot tillämpandet av en förhandlingsprincip, till skill-nad från den nu gällande officialprincipen. Dettaskulle bli fallet trots att inga lagändringar har gjorts.Det finns så tydliga signaler om att den här för-ändringen kommer att ge de här konsekvenserna. Jagär tacksam för att man kommer att följa upp det häroch för att man kommer att göra en utvärdering avreformen, där man kommer att se om det här har in-träffat eller inte. Trots det tycker jag att signalernaredan nu har varit så starka att man inte kan låtamänniskor komma i kläm tills vi har fått en utvärde-ring. Utvärderingen kommer troligen att kunna kon-statera att det har blivit en sådan här utveckling.Anf. 120 ()Fru talman! Det handlar om en bedömning av ris-kerna. Det är klart att man kan understryka uttalandenfrån Lagrådet och från den särskilda utredaren avrättshjälpen, som har uttalat vissa farhågor för att detkan komma att ske en uttunning i det här samman-hanget. Men sätt att argumentera hjäl-per så att säga domstolarna på traven med att tunna utdetta. Det är angelägnare för att - precissom majoriteten gör - understryka att beslutet omtvåpartsprocess inte innebär någon förändring avutredningsskyldigheten. Det är snarare så att manlägger större vikt och tyngd vid att domstolen faktisktklarar av att genomföra sin utredningsskyldighet.Mot den bakgrunden tycker jag faktiskt, eftersomAlice och hennes parti starkt gillar saken enhälligt i kammaren borde kunna rösta för attförslaget genomförs.Anf. 121 ()Fru talman! Jag höll på att säga att det känns trev-ligt, men det är inte rätt ord. hardock en stark tro på att tack vare att jag står och pra-tar om farhågorna för att utredningsskyldigheten idomstolarna kan tunnas ut kommer domstolarna att tadet som intäkt för att de kan göra på det sättet. Nej,jag tror inte att det handlar om att jag står här i talar-stolen och uttrycker farhågor.Jag tycker att de signaler som har funnits är såpass viktiga att man borde ha tagit upp frågan ochäven sett över den i samband med övergången till entvåpartsprocess. Jag önskar också att vi hade kunnatställa oss bakom förslaget och fatta ett enhälligt be-slut. Man kan inte utesluta den ena delen. Vi anser attdet här måste genomföras i samband med att manockså ser över möjligheterna till rättshjälp.Anf. 122 ()Fru talman! Betydelsen av ellermina egna uttalanden här i kammaren skall naturligt-vis inte överdrivas. Jag försöker övertyga domstolenom att man måste vara aktsam och följa upp utred-ningsskyldigheten. Jag förlitar mig naturligtvis fram-för allt på att domstolarna läser vad som står i lagenm.m. och följer vad man skall göra i detta fall, nämli-gen klara utredningsskyldigheten och ha en materiellprocessledning som innebär att relevanta fakta för attkunna döma i målet faktiskt kommer fram.Det är ju skillnad mellan förvaltningsdomstolenoch den allmänna domstolen, där ju parterna har an-svaret för att ta fram materialet i betydligt större ut-sträckning. Men när det gäller förvaltningsdomstolenär det alltså domstolen som har ansvaret för att detunderlag och det material som behövs för att kunnadöma i målet faktiskt kommer fram. Jag förlitar migpå att domstolarna följer de regler som har satts upp.Till sist vill jag återigen understryka att det skeren uppföljning av de här erfarenheterna. Det är ju braatt vi får i gång tvåpartsprocessen och ett uppfölj-ningsarbete, och i den fortsatta hanteringen av för-valtningsprocesslagen finns det anledning att åter-komma med hänsyn till de erfarenheter som vinns pådet här området.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )14 § betänkande 1995/96:JuU8Rwandatribunalen (prop. 1995/96:48)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )15 § Frister vid anhållande och häktningFöredrogsJustitieutskottets betänkande 1995/96:JuU9Frister vid anhållande och häktning (prop.1995/96:21)Anf. 123 ()Fru talman! vikarierade jag somchefsåklagare i . Jag hade då ett fall där enman gjorde sig skyldig till ett mycket allvarligt våld-täktsförsök, en överfallsvåldtäkt, i iLudvika. Gärningen fullbordades inte, tack vare att ettgäng ungdomar råkade komma i närheten av det bus-kage dit kvinnan hade dragits in och hörde hennesskrik på hjälp. De här ungdomarna ingrep myckethandgripligt. Det var alltså inte alls fråga om någotfrivilligt tillbakaträdande från gärningsmannens sida.Jag begärde mannen häktad, men detta ogillades avtingsrätten.Den som är på sannolika skäl misstänkt för brottför vilket är föreskrivet fängelse eller däröverfår häktas om det finns risk för att han avviker, undan-röjer bevis eller försvårar utredningen på annat sätteller fortsätter sin brottsliga verksamhet. Är för brot-tet inte stadgat lindrigare straff än fängelse i två årskall häktning ske om det inte är uppenbart att skäl tillhäktning saknas, s.k. obligatorisk häktning. Regelninnebär således en presumtion för häktning.Regeln om obligatorisk häktning kan emellertidinte tillämpas på försöksbrott. Straffet för försökbestäms enligt 23 kap. 1 § till högst vadsom gäller för fullbordat brott. Straffet får inte sättasunder fängelse om lägsta straffet för det fullbordadebrottet är fängelse eller däröver. Minimistraf-fet för försök till nu aktuella brott är således straff-minimum för fängelse, nämligen fängelse i 14 dagar.Min våldtäktsman i hade fast bostad ochvar tidigare ostraffad. Han kunde inte förväntas på-verka bevisningen i målet. Tingsrätten ansåg alltsåinte att någon av de särskilda häktningsgrundernaförelåg. Och regeln om obligatorisk häktning var juinte tillämplig. Han försattes alltså på fri fot i avvak-tan på rättegång.Detta blev en svår chock för målsäganden. Honvar så rädd för sin angripare att hon inte kunde bokvar hemma. Hon fick tas in på psykiatrisk klinik iavvaktan på rättegång. Gärningsmannens frihet blevoffrets ofrihet.Jag har här tagit ett exempel ur verkligheten. Ex-emplet skulle kunna mångfaldigas. Det är i allmänhetså här som svenska domare tolkar lagen och lagstifta-rens intentioner bakom regelverket.Ändå framhålls det i brottsbalkskommentaren attstraffet för försök till jämförelsevis grovt brott intebör sättas under minimum i straffskalan för det full-bordade brottet. Det sägs vidare att omständigheternai ett visst fall kan vara sådana att försökshandlingenframstår som lika allvarlig som det fullbordade brot-tet.Regeln om s.k. obligatorisk häktning motiveras iproposition 1986/87:112, Anhållande och häktning,med att det finns risk för flykt eller kol-lusion vid sådana brott samt att det skulle vara stötan-de för allmänheten om gärningsmannen lämnades påfri fot efter att ha begått så svåra brott, även om någotdirekt stöd för någon av de särskilda häktningsgrun-derna inte visats.Mot denna bakgrund tar vi moderater kraftigt av-stånd från utskottsmajoritetens bedömning att dennuvarande regleringen i allt väsentligt utgör en riktigavvägning av de motstående intressen som består åena sidan av den misstänktes intresse av att inte ionödan vara berövad friheten och å andra sidan avintresset av samhällsskydd och effektivitet i denbrottsutredande och brottsbeivrande verksamheten.Enligt vår uppfattning befinner vi oss långt från denbalanspunkt därvidlag som utskottsmajoriteten talarom.I den praktiska rättstillämpningen leder gällandeordning tvärtom till oacceptabla konsekvenser, somexemplet från illustrerar. Hur kan man talaom att den misstänkte inte "i onödan" skall vara berö-vad friheten när det är fråga om en person som harvisat prov på svår samhällsfarlighet och det bara berorpå yttre, tillfälliga omständigheter att brottet inte harfullbordats?Sedan den moderatledda borgerliga regeringenbörjat sätta brottsoffren i blickpunkten har alla partiernumera börjat tävla om vem som värnar mest omoffren. Men detta gäller tydligen bara i tal - så snartdet kommer till kritan är det fortfarande gärnings-mannens väl och ve som prioriteras, på bekostnad avmålsägandens och samhällsskyddets intressen. Dettatycks vara någon form av ryggmärgsreflex hos övrigapartier.Moderata samlingspartiet anser att regeln om s.k.obligatorisk häktning skall gälla inte bara när det fördet fullbordade brottet inte är stadgat lindrigare straffän fängelse , utan också vid allvarliga fall avförsök, förberedelse och stämpling till sådant brott.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 2.I övrigt ställer vi oss bakom förslagen i proposi-tion 1995/96:21, som innefattar viss uppmjukning avde tidsfrister som gäller för åklagaren att begära enanhållen person häktad och för tingsrätten att hållahäktningsförhandling.Jag har hyst uppfattningen att Sverigevar onödigt undfallande när det gällde att efterkommaEuropakommissionens och tolk-ningar av uttrycken "promptly" och "judicial power" iEuropakonventionen. Härigenom har påtagitsig ett ok, som bl.a. innebär mycket höga kostnader.Den utvärdering som nu har gjort av1988 års häktningsreform visar att inte mindre än27,av alla häktningsförhandlingar sker underveckoslut och på helgdagar. Reformen har också,precis som väntat, lett till att det blivit fler häktningarän med de gamla reglerna, och det på ett sämre be-slutsunderlag.Fru talman! Jag yrkar bifall till regeringens för-slag, som utgör en rimlig avvägning mellan krav och processekonomiska aspekter.Anf. 124 (mp)Fru talman! Lagstiftning som gäller tvångsmedelär alltid en avvägning mellan intresset av effektivitet ibrottsbekämpningen och den skada som uppkommerför dem som drabbas av tvångsmedlet.Vi i är medlemmar av , och vihar skrivit under den europeiska konventionen ommänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Närdet senast visade sig att de svenska reglerna om anhål-lande och häktning inte genomgående följde konven-tionen ändrade vi vår lag. I en rättsstat skall avtal ochkonventioner hållas.I har det säkert rått en bred övertygelseom att de svenska reglerna i och med reformstod i god överensstämmelse med konventionens kravpå skyndsam inställelse inför en domare. Den ytterstagränsen för en sådan domstolsprövning grundade sigpå praxis, och har den fristsom kan godtas varit maximalt fyra dagar.I senare avgöranden har dom-stolen uttalat att är en tidsutdräkt som kangodtas då det är fråga om mycket grov brottslighet,t.ex. terroristmål m.m. Sannolikt skulle domstolendärför numera inte acceptera att fyradagarsfristenutnyttjas.Europadomstolens tillämpning utvecklas fortgå-ende, och konventionens regelsystem förtydligasundan för undan. Det är därför viktigt att vi i Sverigeföljer rättsutvecklingen i och vidtar nöd-vändiga åtgärder för att följa vårt konventionsåtagan-de.Det borde stå klart för de flesta att Europakon-ventionen prioriterar rättssäkerhet genom krav på ensnabb domstolsprövning framför rättssäkerhet i formav en så god polis- och åklagarutredning som möjligt.Fru talman! Mot denna bakgrund är jag mycketförvånad över regeringens förslag som innebär ettsteg tillbaka och en försämring av nuvarande regler.Därför yrkar jag bifall till reservation 1under mom. 1.Regeringens proposition innebär att snabbheten iförfarandet kommer att minska genom att tidpunktenför domstolsprövningar skjuts framåt. Det innebär enförskjutning av tidpunkten för prövning av frihetsbe-rövande upp mot den maximalt tillåtna gränsen somär . Detta kallar regeringen i sin propositionför att man inför flexiblare tider.