prot · GI0958 · 1995-02-09 00:00:00 — är dock detta attvara överens inget självändamål. Förslagen skallnaturligtvis vara bra för de enskilda konsumenterna,och där finns en del övrigt att önska.Det viktigaste när det gäller bostadsfinansiering äratt ha en långsiktighet, och det sade även LennartNilsson. Ändra inte så ofta! Därför hade det varit braatt säga att nu har vi infört Danellsystemet och behål-ler det. Vi kan diskutera ändringar i det, men attkomma med ett nytt förslag och säga att vi skall utre-da det betyder ju att vi återigen gör det svårt för helabostadsmarknaden att veta vilka spelregler som skallgälla. Det leder inte till bostadsbyggande.Anf. 110 () replikHerr talman! Avsikten med utredningen som re-geringen kommer att tillsätta är ju inteatt man skall arbeta med förslag och lägga fram demunder . Avsikten är att utredningen skall be-drivas etappvis, och jag är helt övertygad om att del-frågor som exempelvis bosparande och utvärdering avDanellsystemet - som ju var krav när syste-met infördes - kan man klara under resans gång. Så-dant kan nog få särpropositioner om, för detär naturligtvis nödvändigt att det händer saker ochting under tiden.Orsaken till att jag uttalade mig som jag gjorde omModeraterna är att det finns något som är grundläg-gande - jag har förstått det av diskussionen här -nämligen att samhället måste ha en roll i processen.Kommunerna måste spela en viktig roll i verksamhe-ten. Men den som läser partimotioneller utskottsmotion eller vad den kallas kan barakonstatera att syn är att vi skall låtamarknaden bestämma.Det leder fram till det problem som kds-representanten talade om. Om det inte finns spelreglersom har skapats utifrån samhälleliga utgångspunkter,kan man inte bygga i glesbygden, därför att där finnsingen marknad. Sådana problem måste vi försöka lösagenom en bostadspolitik värd namnet.Jag säger inte, och det finns ingen som har sagtdet, att det kommer att bli mer pengar i form av sub-ventioner. Det är uteslutet, med tanke på den uslaekonomi som bl.a. och hans vänner harvarit med om att skapa. Ni har ju också ansvar därvid-lag.Det är inte läge för utökade subventioner, utan dethandlar om att finna lösningar inom de ramar somfinns. Då får man naturligtvis diskutera hur de skall seut, och det är därför man har fryst Danellsystemet närdet gäller nyproduktion. Vi får se vad den diskussio-nen utmynnar i, men det måste vara en omfördelningöver tiden.Anf. 111 () replikHerr talman! Det var alltid något, att förutskickar att det kan komma en proposition ominförande av ett bosparande snabbare än . Vifår väl se vad det innebär.För min del förordar jag att vi i fattarbeslut om införande av ett bosparande under våren.Jag tror att vi i bostadsutskottet kan klara av att räta utde frågetecken som eventuellt kan finnas kvar. Så fårvi se om viljan finns hos Socialdemokraterna.Visst har staten och kommunerna en roll. Men,, det finns ingenting som för-hindrar byggande av en kåk hos . Detsom hindrar är möjligtvis finansieringsfrågor. Löserman dem, går det bra att bygga ett hus där uppe.Är det uppfattning att finansie-ringsfrågorna skall lösas på något annat sätt än påmarknadens villkor, dvs. med ytterligare subventio-ner? I så fall rimmar det väldigt illa med det han sadeom att det inte är fråga om att tillföra några nya resur-ser.Man får ju bestämma sig. Antingen kan UlfBjörklund bygga ett småhus i under de förut-sättningar som gäller eller också får man införaett subventionssystem som skulle underlätta det hela,men det går då inte att i meningen efter säga att vi inteskall införa några nya subventionsregler. Man fårbestämma sig, och det återstår för attgöra.Anf. 112 () replikHerr talman! Exemplet är naturligtvis ut-märkt som illustration till vad som sker om UlfBjörklund vill bygga ett hus där. Det finns behov avdet, han har ett jobb där och vill bosätta sig där, menhan kan inte bygga, därför att marknaden har bestämtatt där är det meningslöst att bygga.Då måste vi ju på något sätt medverka till att lösafinansieringsfrågorna. Därmed inte sagt att det inne-bär utökade subventioner, men jag är helt övertygadom att om det skall gå att bygga nytt i olika delar avlandet måste man finna ett system för finansieringensom gör det möjligt att bygga i Orsa.Det är ju endast i vissa attraktiva områden som detbyggs . Där finns förutsättningar, därför att detfinns människor som har pengar och kan betala fördet. Vi vill bygga utifrån att det finns ett behov, ochdå gäller det att hitta system som gör det möjligt attbygga i och inte bara i de attraktiva lägena, därdet finns marknadsmässiga möjligheter att göra det.Det är det vi talar om när vi diskuterar långsiktig-het, samhällets roll, spelregler och annat. Vi vill inteatt marknaden skall styra alltihop det här. Diskussio-nen måste handla om hur vi skall finna system som ärlångsiktiga, som kan innebära att man vet vad det ärför villkor man går in i.Alla som har flyttat in i moderna bostäder undersenare år är mycket upprörda över hur bostadspoliti-ken har skötts. Människor har utsatts för enorma på-frestningar på grund av alla konkurser som sker.Då säger förre bostadsministern att defår skylla sig själva. Det är deras eget fel. Men våruppgift är ju att medverka till att lösa problem.Anf. 113 () replikHerr talman! Först vill jag konstatera att det ärpositivt att stödjer tanken på bospar-system och att socialdemokraterna är villiga att arbetafram ett förslag på området.Jag har vidare en fråga till somrör inomhusmiljön, nämligen om radonbidragen.Socialstyrelsen har konstaterat att radon i bostäder ärett av våra stora hälsoproblem. Man bedömer att någ-ra tusen personer riskerar att få lungcancer pågrund av att de bor i radonhus.Är det då inte märkligt, , att rege-ringen sänker stödet till radonsanering, en viktigdel av inomhusmiljön - just det år när FN har utlystallergiåret och i skall arbe-ta med inomhusmiljön? Är det inte märkligt att rege-ringen nu sänker stödet till radonsanering? Borde viinte i utskottet kunna se till att radonbidraget utgår påsamma sätt som det gjorde under den borgerliga re-geringens tid?Anf. 114 () replikHerr talman! Det framhölls i vårt valmanifest ochi regeringsförklaringen att vi vill bedriva en politiksom från olika utgångspunkter är öppen. När man nuhar gjort upp om en satsning innefattande 2 miljarder- vilket har debatterats här tidigare - bl.a. för att klarainomhusklimat och miljöfrågor, tycker jag att det ärvår uppgift som ledamöter i bostadsutskottet att för-söka ge detta en vettig form och skapa något somleder till både jobb och bostäder. Det var därför somvi föreslog och som utskottet bestämde sig för att taupp alla de motioner i dessa frågor som väckts underden allmänna motionstiden. Vi kan då lägga fram ettbetänkande där vi talar om för regeringen vad vi tyck-er och kan skapa möjligheter för den att snabbare sättai gång denna verksamhet.Jag tror att det är viktigt att försöka komma framtill lösningar, som bl.a. kan handla om olika tids-scheman. Vi måste ha regler för ROT-program ochandra åtgärder som tillsammans innebär en samman-hållen väg på detta område med en tidsmässig sam-stämmighet. Jag utgår från att mina kamrater i bo-stadsutskottet är villiga att resonera om hur vi skalltolka överenskommelsen med så att vikan åstadkomma bästa möjliga resultat på olika områ-den, inbegripet radonproblematiken.Anf. 115 ()Herr talman! Socialdemokratins bostadspolitik tarsikte på att ge alla människor förutsättningar för ettbättre vardagsliv och berör därför flera av socialde-mokratins framtidsuppdrag: att fler skall ta ansvar förmer, skapande av arbete åt alla, en rättvis välfärd ochkrav på en god miljö. Bostadspolitik får aldrig bli enfråga blott och bart om byggandets teknik, omfattningoch finansiering.En av 1990-talets stora bostadsutmaningar är attklara de äldres behov av mer anpassat boende. Bådeombyggnad och nyproduktion är nödvändigt liksomatt de bostäder som byggs eller byggs om får ökadtillgänglighet. Äldre och handikappade skall i störreutsträckning kunna bo kvar i sin bostad eller i sittbostadsområde.Många nybyggda bostäder måste byggas om föratt klara kraven på tillgänglighet i plan- och byggla-gen, trots att kraven är hårda och borde ha lett till attnyproducerade bostäder hade anpassats. Detta ärslöseri med våra gemensamma resurser. Våra lokalapolitiker måste fungera som kunniga beställare, somställer långt fler krav än vad som kan avläsas i kvad-ratmeter och krontal.De som berörs av bostadsanpassning och generelltillgänglighet är en ökande grupp. En femtedel avlandets befolkning är . Drygt en miljonpersoner i har nedsatt rörelseförmåga. En halvmiljon kan inte gå i trappor, ca 230 000 är svårt rörel-sehindrade och många som vårdats färdigt inom so-matisk korttidsvård kan ej förflytta sig själva. Det ärekonomiskt omöjligt att bygga serviceboende åt allasom behöver det. Därför måste vanliga bostäder an-passas.Det stöd som finns för bostadsanpassning stadgas iPBL, som 1987 skärptes vad gäller kraven på till-gänglighet men som också ger friare tyglar för självabyggprocessen. Bestämmelserna i kompletterasav särskilda nybyggnadsregler.Lagen säger att "bostäder, arbetslokaler eller loka-ler till vilka allmänheten har tillträde, skall vara till-gängliga för personer med nedsatt rörelse- eller orien-teringsförmåga". Detta gäller även bostäder i flerbo-stadshus.Trots lagens skärpta krav använder kommunernavarje år för att bostadsanpassa lä-genheter, även nyproducerade, för att göra dessa till-gängliga för äldre och funktionshindrade. Det visartydligt att PBL inte räcker till.Oftast är det små detaljer som behöver ändras:trösklar för lägenhetsdörrar, hygiendörrar och utrym-men som är för små, utjämning av nivå till uteplatsoch av tröskel till balkongdörr. Det kan även gällabredare dörrar och elinstallationer såsom vägguttag,eluttag och strömställare, som inte skall sitta nere vidgolvet utan ett stycke upp på väggen. Inredningen iköken skall förses med hällspis och inbyggnadsugn.Har ni tänkt på hur mycket lättare det skulle vara attdammsuga, torka håret, raka sig och känna efter omsteken eller kakan är färdig, om vi alla, oavsett om viär gamla, handikappade eller unga, hade denna till-gänglighet i våra hus? Jag har kunnat konstatera attden bostadsanpassning som är gjord för äldre ochhandikappade oftast också är bra för alla oss andra.Att vänta med att bostadsanpassa lägenheter tillefter det att vi blivit äldre eller till efter det att vi fåttnågot funktionshinder är kostsamt, och det är intealltid så lätt att i efterhand få anpassningen att smältain i befintlig miljö. Därför är det bättre att bostadsan-passa lägenheterna redan vid nyproduktion eller vidombyggnad. Dessutom skulle vårt umgängesliv intebehöva förhindras av att rörelsehindrade innan detackar ja till en inbjudan först måste ta reda på om detöver huvud taget är möjligt för dem att komma ochhälsa på.Samspelet mellan människa och fysisk boendemil-jö måste tydligare återspeglas i PBL och i nybygg-nadsreglerna.Bostadspolitiken måste ta sikte på att skapa livs-loppsområden, där man skall kunna bo kvar om manså önskar och skall behöva byta bostad endast avandra skäl än tillgängligheten i olika skeden av livet. Isådana områden skall unga kunna bo samman medäldre, ensamma ihop med familjer osv. Då slipper viockså ett ökat kategoriboende, och vi får en rörligarebostadsmarknad.Anf. 116 ()Herr talman! I många av landets kommuner är bo-endesegregationen tydlig. I dessa kommuner harmånga av de s.k. miljonprogramsområdena haft ennegativ utveckling. Här lever var sjunde invånare under existensminimum. Många andra tvingasleva på bidrag. Arbetslösheten ligger i genomsnitt på30-35 %.Många invandrare och flyktingar lever i dessa om-råden. Arbetslöshetsnivåer på har blivitvanliga bland dessa grupper, och bidragsberoendetkan i vissa fall nå . Hälsotillståndet somhelhet är mycket sämre i dessa områden än i riket iövrigt. Ungdomsarbetslösheten är här stör-re än i landet i övrigt. Kriminaliteten är också hög.Herr talman! Det råder alltså knappast någon tve-kan om att vi håller på att få en marginaliserad un-derklass i många av landets miljonprogramsområdensom också är kulturellt och etniskt betingad. Det äringet mindre än våld och rasismens förutsättningarsom utvecklas inför våra ögon - obevekliga socialaprocesser som kan omvandla det som har varit engenerös invandrings- och flyktingpolitik till en mar-drömsliknande verklighet.Att miljonprogramsområdena har drabbats avdenna negativa utveckling beror inte på de människorsom bor där. Dessa människor skapar inte låg- ellerhögkonjunkturer utan drabbas av dem. De trivs för detmesta i sina bostadsområden och vill göra dem bättre.Att en majoritet av befolkningen är invandrare iflera av områdena är inte heller negativt. De problemsom invandrarna i dessa områden drabbas av är ihuvudsak svenska problem. En överväldigande ma-joritet av dessa människor har arbetat och kämpat helasitt vuxna liv. De flesta är fortfarande unga, har ini-tiativförmåga och ofta bra utbildning. Och säkert äratt ingen av dem visste vad socialbidrag var innan dekom till . Men dessa människor hindras attgöra rätt för sig genom det svenska samhällets oför-måga att bejaka mångfalden och ta till sig dessamänniskors resurser och skaparkraft.Vårt sätt att ta emot människor präglas av ett pro-blemperspektiv som automatiskt gör invandrarna socialvårdsfråga.Miljonprogramsungdomarnas kamp för respekt ärofta destruktiv. Det är en kamp mot en utsiktslös sorg,en desperat längtan efter ett land som inte finns - ettland där de inte känner sig utanför, en kamp för ettvärdigt liv. De hör till ett land som ännu inte är för-möget att känna igen dem, att värna om dem och attälska dem.Herr talman! Genom dessa problem håller ettsvenskt tvåtredjedelssamhälle på att skapas. För attbryta segregationen krävs det ett antal radikala åtgär-der inom många samhällsområden. Det behövs ettnytt synsätt som innebär att man utgår från att männi-skorna i dessa områden är en enorm resurs.Följande förslag bör regeringen och riksdagenöverväga:1. Ett program för regionalt stöd till miljonpro-gramsområdena bör utarbetas.2. En solidarisk fond som stödjer en positiv ut-veckling i dessa områden bör skapas.3. Staten, kommunerna och landstingen bör verkaför att institutioner, myndigheter och kvalificeradeutbildningar flyttas till dessa områden.Herr talman! Kampen mot segregation, fattigdomoch utanförskap är vårt lands allvarligaste problem.Mänskliga och ekonomiska resurser måste göras till-gängliga för att undvika en katastrof som kan kommaatt kosta vårt samhälle oändligt mycket mer än vinågonsin kan föreställa oss.Anf. 117 () replikHerr talman! Jag kan till stor del instämma i JuanFonsecas anförande när det gäller våra miljonpro-gramsområden och den stora invandrartätheten där.Men hans förslag till lösningar innebär högre utgifterför staten i form av särskilda stöd o.d.Jag tror att det finns andra vägar att gå när detgäller att komma till rätta med de här problemen.Först och främst är dessa områden typiska så till vidaatt det är fråga om ett koncentrerat innehav av hyres-bostäder i ägo. Väldigt stora anonymafastighetsägare byggde väldigt stora och fula hus sommänniskor med resurser flyttade från. Därför har dehär områdena fått en alltför stor grupp invandrare.Vi måste komma till rätta med detta genom att setill att dessa företags bostäder kommer närmare demsom bor där. Vi skall omvandla dessa bostäder tillbostadsrätter, om människor vill, eller till ägarlägen-heter när vi sedan får det.En hel del av bostäderna borde säljas på markna-den, så att vi får fler fastighetsägare som kan konkur-rera om och ta hand om hyresgästerna just för attslippa det anonyma kollektiv som dessa gigantiskakommunala bostadsföretag innebär. Det är en av deviktigaste åtgärderna.I många kommuner kan det t.o.m. finnas anled-ning att överväga rivning av kåkar. Det har man över-vägt på flera ställen. Jag tror att det är nödvändigt, fördet är urusla miljöer. Vi måste se till att de blir bättre.Men jag tror inte att de blir bättre bara genom attnågra institutioner flyttas ut eller genom att litet merapengar anslås. Det krävs mer genomgripande åtgär-der, men det kan vi kanske diskutera vid ett annattillfälle.Anf. 118 () replikHerr talman! Jag välkomnar en debatt med Mode-raterna om miljonprogramsområdena, för jag saknarfaktiskt engagemang i vanliga männi-skors sociala vardagsproblem.Knut recept är i och för sig inte nytt, dvs.att miljonprogramsbostäderna skall säljas ut och att deskall göras om till bostadsrätter. Om det är obekantkan jag säga att man har försökt göra det i Stockholm.Många människor i bostadsområden som Tenstaoch har fått frågan om de vill köpa sina lä-genheter. Men svaret har blivit nej. Jo, de flesta av de här personerna har icke rådatt köpa sin bostad.I bostadsområden i där av befolk-ningen på ett eller annat sätt tvingas att leva på bidrag,är arbetslösa eller förtidspensionerade kan man ickeköpa sin bostad. Men det får inte vara så att dessamänniskor därför att de bor i , , Rosen-gård eller inte skall ha möjlighet att leva ettvärdigt liv.Enligt den moderata drömbilden är det ganskasvårt att förstå att sådana här bostadsområden kangöras bättre och att se människor i dessa områden somen stor resurs.Jag tror att vi riksdagsledamöter har ett mycketstort ansvar när det gäller att se till att de här område-na blir bättre och att de blir trivsamma för dem sombor där. Det gäller att skapa jobb. Men det gällerockså mycket annat.Anf. 119 () replikHerr talman! Dessa områden har varit föremål förvårt engagemang och intresse . Vi kanju bara gå tillbaka, inte bara till den senaste valrörelseutan till valrörelsen då det var ett förfär-ligt liv på Socialdemokraterna, eftersom vi hade utar-betat en särskild rapport om en mängd olika åtgärdersom behövde komma i fråga i miljonprogramsområ-dena. Det är många åtgärder.Man kan inte säga att människor inte har råd. Pri-set på dessa bostäder är ju betingat av vad marknader-na är beredda att betala. är de ingen lysandeaffär för de kommunala företagen. De har svårt atthitta köpare på marknaden. Då är det naturliga finner det rätta marknadsvärdet.Det kan i många fall vara en ren fördel att överlåtaen del hyreshus till de boende. De kanske får övertadem utan att betala någonting. Men därmed skapasförutsättningar för en bättre miljö i dessa stereotypaområden där ett enda företag dominerar.Det gäller att ändra på detta och se till att det blirmånga företag, . Då kan vi klara av att fåen bättre miljö i , eller vad vi nutar för exempel. Det är den vägen man skall gå.Utgångspunkten skall inte vara att dessa bostads-områden skall betinga ett pris som ligger i nivå medpriserna i städernas innerkärnor, utan det gäller just attfå i gång detta. Därmed skapas en positiv miljö, vilketkan bidra till att andra hus får nya ägare. Därigenomåstadkommer man att människorna i dessa områdenblir bostadsägare och får en stark självkänsla och taransvar för sitt bostadsområde i stället för att överlåtadet till och andra anonyma bjässarsom bara har sett till att förbättringarna uteblir.Anf. 120 () replikHerr talman! Den enda rapport från Moderaternasom jag har läst om miljonprogramsområdena i Sve-rige kallades Slumområdena. Det enda de har lyckatsåstadkomma är att slänga på människorna där att delever i slum.Moderaternas alternativ är att sälja hyreslägenhe-ter och göra dem till bostadsrätter. Utgångspunkten äratt alla i detta land har lika mycket pengar på bankensom somliga. De sociala problem som finns i dessaområden löses, enligt , endast med poli-ser och liknande.Jag vågar påstå att det handlar om att ge ,, och som bor i dessa områ-den möjlighet till ett värdigt och bättre liv. Det hand-lar om att kunna rusta upp dessa områden.Jag håller med om en sak, att det be-hövs företag, visst. Då kan man diskutera regionalaåtgärder som syftar till att få fler företag till dessaområden.Men det handlar också om att kunna se att och , som bor där, också har väldigtmycket resurser och skaparkraft som icke utnyttjas . Samhället gör dem till en socialvårdsfråga. Omman låter människorna skapa sina bostadsområden påderas sätt kommer vi att få unika områden i Sverige.Då söker man sig dit, inte för att de som lever där ärexotiska som jag utan för att de har enorma resurseratt ge.Anf. 121 () replikHerr talman! Först vill jag ge en kort historiebe-skrivning. Miljonprogrammet är inte en bostadspla-nering, utan det handlar om näringslivspolitik. Närdessa områden byggdes villenäringslivet att alla människor helst skulle bo i stor-städerna , och . Särskiltom man kom från skulle man flytta ner dit.För att man skulle få plats byggdes dessa områden.Från början hade det alltså ingenting med bostadspla-nering och bostadspolitik att göra.Sedan har problemet utvecklats. Vi har själva ska-pat den sociala snedrekryteringen. Vi talar om integ-ration men skapar segregation.Nu är det verkligen hög tid för svenska politikeratt ta ansvar för dessa bostadsområden.Regeringen har anslagit en viss summa pengar förarbetslivsfrämjande åtgärder. Men vi i Vänsterpartietmenar att man måste ta ett helhetsgrepp. Det handlaralltså om att stödja dem som bor i områdena på etthelt annat sätt.När nu bidrags- och investeringssystemen skall sesöver menar vi att de bör riktas till de människor ochboendeformer som bäst behöver dem. Vi kan intefortsätta med en generell politik, utan vi måste ta itumed problemen och sätta in pengarna där de bästbehövs.Anf. 122 ()Herr talman! Jag tänker ägna detta inlägg åt atttala om ungdomars situation på bostadsmarknaden iallmänhet och förmedlingen av lägenheter i synnerhet.Vissa delar inom bostadspolitiken är viktigare änandra för ungdomar i sökandet efter sin kanske allraförsta bostad för att på allvar kunna påbörja vuxenli-vet och så att säga klippa av navelsträngen till föräld-rarna en gång för alla.Förutom aspekter på hur själva bostaden skall varautformad och vad den får kosta är en av de allra vikti-gaste frågorna själva tillgängligheten och förmedling-en av densamma.Att bostadsbristen särskilt drabbar ungdomar ärdefinitivt inte någon ny och okänd kunskap. Att bo-stadsbristen inom i bästa fall är ett faktum vetvi. Gör vi inte någonting , kommer vi återigen att fåhöra: Ni visste att denna situation skulle uppstå. Var-för gjorde ni ingenting? Det kanske är en helt berätti-gad fråga.Det absolut viktigaste är att få ungdomar iarbete. kan de inte efterfråga en bostad.När situationen uppstår att ungdomar kan erbjudasjobb kommer också efterfrågan på små hyreslägenhe-ter att öka drastiskt.Ungdomar är alltid en utsatt grupp på bostads-marknaden. De har oftast ingen egen lägenhet. Desaknar ofta kapital. Deras hopp om en bostad kanenbart infrias genom en god planering somkan erbjuda ungdomar lägenheter.Förmedling av bostäder har en lång tradition iSverige. har lägenheterförmedlats i mer eller mindre organiserade former.Många kommuner har ansett att bostadsförmed-lingen har en viktig bostads- och socialpolitisk funk-tion att fylla. Målsättningen har varit att alla männi-skor efter sitt behov skall erbjudas en lägenhet. Dennainriktning har tidigare motverkat särskilda socialabostäder, eftersom bostadsförmedlingen har fördelatolika typer av hushåll till skilda fastighetsägare.Rent allmänt har klimatet för den bostadssökandehårdnat. De tidigare allmännyttiga bostadsföretagenhar satt upp nya strikta regler för vem som skall god-kännas som hyresgäst. Det leder till att hushåll medsvag ekonomi eller sociala problem tvingas att sökasig till de minst attraktiva områdena.