prot · GI0958 · 1995-02-09 00:00:00 — Det har vi gjort både iarbetsgrupper och i själva ministerrådet. Under dekommande åren kommer vi naturligtvis också att föraen sådan kompromisslös kamp.Andreas tog upp frågan om arbetslös-hetsförsäkringen och ägnade en stor del av sitt inläggåt just denna. Kanske kunde mycket av den debattenfå återkomma i den debatt som är arrangerad för sys-selsättningsområdet. Jag noterade att AndreasCarlgren ägnade en del av sin uppmärksamhet åt att vimåste skära ned i hushållen, som han skarptkritiserade Socialdemokraternas förslag om att justdra ned på transfereringarna till hushållen.Barbro tog upp frågan om hälso- ochsjukvården. Jag återkommer alldeles strax till en delsynpunkter på detta område. Vidare tog bl.a. upp frågan om pensionsåldern och del-tidspensioneringarna. Jag vill då bara påminna BarbroWesterholm om att det är vi ge-mensamt i denna riksdag och i den arbetsgrupp somförberedde detta beslut - både jag själv var med där - kom överens om att integenerellt höja pensionsåldern. Jag tycker att det ärutomordentligt märkligt att åter-kommer till detta nu när vi står inför genomförandetav det principbeslut som alldeles nyligenhar fattat.Ulla ägnade en stor del av sitt inlägg åtkvinnoperspektivet. På många sätt har jag sammainställning som . Men jag är litet för-vånad över att inte mer ägnade sig åtvilken enorm betydelse för kvinnor och kvinnors livsom statsskulden och arbetslösheten har. Kommer viinte till rätta med den ekonomiska utvecklingen ocharbetslösheten är det naturligtvis kvinnorna som drab-bas hårdast.Ragnhild Pohanka tog upp frågan om att vi bordebyta kurs. Kanske uppfattade jag det så, att RagnhildPohanka inte längre tillägnar den fulla sysselsättning-en betydelsen av mål för den politik som vi bör ha närdet gäller människors välfärd. Men i så fall delar jaginte generella uppfattning.Chatrine var inne på hälso- och sjukvår-den och sade att vi under förra mandatperioden ficken del effektiviseringar och neddragningar. Men detär just de förändringarna och de försämringarna somutgör underlaget för den situation som vi har.Diskussionerna om statsbidrag till kommuner ochlandsting förstår jag över huvud taget inte - i varjefall inte om har läst de socialdemo-kratiska budgetförslagen.Herr talman! För oss socialdemokrater är det allraviktigaste att medborgarna skall få tillgång till braomsorg, vård och utbildning och att de som är mestberoende av samhället - barnen, ungdomarna, desvårast sjuka och de äldre - skall ha vårt gemensam-ma stöd. Regeringen har därför valt att inte skära istatsbidragen till kommuner och landsting. Besparing-arna görs i stället i överföringen till hushållen motbakgrund av att vi anser att vi bör klara av lägremateriell standard. Men utarmar vi barn- och äldre-omsorgen samt hälso- och sjukvården får det allvarli-ga konsekvenser för människor på både kort och långsikt.Många landsting och kommuner har enkärv ekonomi bl.a. till följd av politiska missgreppoch det faktum att arbetslösheten har minskat skat-teinkomsterna.Resurserna till hälso- och sjukvården och möjlig-heterna för landstingen att klara sina åtaganden är ettämne som är väl debatterat och uppmärksammat.Sjukvården är hårt pressad på många håll. Hälso- ochsjukvårdens andel av våra gemensamma resurser kaninte minska. Främst måste naturligtvis den nödvändi-ga tillväxten i den totala ekonomin få genomslag ihälso- och sjukvården.Problemen inom sjukvården är dock inte bara enfråga om pengar utan också en fråga om sjukvårds-struktur, organisation, arbetsrutiner och ökad flexibili-tet. Här ligger en stor utmaning för de politiska led-ningarna i landstingen. Det kommer att behövas ettständigt förändringsarbete för att anpassa vården tillförändringar i befolkningsstruktur, medicinsk utveck-ling m.m.Hälso- och sjukvårdslagen ger sjukvårdshuvud-männen ansvaret för planeringen av all hälso- ochsjukvård, även den som lämnas av annan än landstingoch kommuner. Därför måste landstingen också gesmöjligheter att ta det fulla ansvaret för hälso- ochsjukvårdens kostnader och planering.Rätten för läkare och sjukgymnaster att fritt etab-lera sig på landstingens bekostnad utanför detta pla-neringsansvar går inte att kombinera med hälso- ochsjukvårdslagens krav. Därför har den rätten tagitsbort.Etableringsfriheten har lett till stora kostnadsök-ningar, men enbart för en del landsting.Husläkarsystemet behöver förändras. Det byggerpå en väldigt bra grundtanke, nämligen att alla männi-skor skall ha rätt till en fast läkarkontakt som de själ-va väljer. Men den utformning som husläkarsystemethar fått genom husläkarlagen innebär en onödig ochbyråkratisk detaljstyrning av landstingens primärvård.Det goda som husläkarsystemet fört med sig är att dethar blivit betydligt fler läkare i primärvården. Det ärviktigt att medborgarna får behålla dem även omlagen försvinner och att medborgarna får välja en fastläkarkontakt om de vill.Primärvården skall vara en första god kontakt medsjukvården för människorna. Privata läkare kan varaett mycket bra komplement till den offentligt drivnaprimärvården.Det är också regeringens uppfattning att kvinnorshälsa bör ägnas särskild uppmärksamhet. Det finnsmånga tecken som tyder på att kvinnor får ett sämrebemötande i sjukvården och att forskningen i hög gradutgår från männens sjukdomar. Förra regeringen togfram direktiv, och jag har tillsatt en särskild utre-dare för att titta närmare på dessa frågor.Herr talman! Flera stora reformer har beslutats avriksdagen och de är i inledningsskedet av ett ge-nomförande. De behöver följas upp noggrant. Det gäller handikapprefor-men. Men det gäller också äldrereformen, som kräveren viss uppmärksamhet.Psykiatrireformens syfte, att förbättra de psykisktsjukas livssituation genom att ge kommunerna etttydligt ansvar, är en oerhört viktig reform. Det harsatts av stora ekonomiska resurser för de kommandetre åren för att stötta genomförandet. Detta bör under-lätta.Det är naturligtvis regeringens förhoppning att deavtal som behövs mellan landsting och kommunerinom kort skall vara klara, så att reformen kan börjagenomföras. Här vill jag understryka betydelsen av attbrukarorganisationerna får ett verkligt inflytandeockså i kommunerna.Erfarenheterna av äldrereformen är i huvudsakpositiva, men det finns problem. Det gäller särskiltbrister inom rehabilitering, på hjälpmedelsområdetoch i fråga om den medicinska kvaliteten på vissasjuk- och ålderdomshem.Många äldre visar symtom på demens. Det är vik-tigt att utreda ordentligt för att kunna ställa en säkerdiagnos och ge rätt behandling. lyfterfram demensområdet dels i ett planerat allmänt råd,dels i ett projekt tillsammans med Äldrecentrum.När det gäller rehabilitering för äldre har rege-ringen i samråd med kommunförbunden avsatt 300miljoner kronor för att just utveckla rehabliteringsom-rådet.Att skapa goda livsvillkor för människor medfunktionshinder är en av de viktigaste uppgifterna förvälfärdspolitiken. bereder vi inom regeringskans-liet de delar av förslag som ärinriktade på generella åtgärder för att öka tillgänglig-heten i vid mening.Trafikområdet tas upp i , somkommer att avsluta sitt arbete . Telekommunika-tioner och handikapp tas upp i en proposition i år.I den centrala frågan som rör arbete för funk-tionshindrade har jag samrått med arbetsmarknads-ministern om att låta en snabb åtgärdsinriktad utred-ning analysera vilka metoder som är effektivast för attfler funktionshindrade skall få arbete.Herr talman! har svenska hushållvarit så beroende av bidrag som de är . Det handlarfrämst a-kassa men också om socialbidrag. Arbetslös-heten, och särskilt långtidsarbetslösheten, har tvingatin många hushåll i ett bidragsberoende. De är inteenbart beroende av pengar, utan hela situationen förmänniskorna blir oerhört pressande.För att komma till rätta med dessa allvarliga pro-blem krävs krafttag på många områden. Att minskaarbetslösheten är en nyckelfråga. Men också social-tjänsten i kommunerna måste få bättre resurser ochtillgång till ett brett register av handlingsalternativ.Regeringen kommer under detta år att lägga framen proposition som bygger på Socialtjänstkommitténsutredning beträffande socialbidrag. Men jag vill än engång understryka att det är insatser för flera i arbetesom är grundbulten.Herr talman! I arbetslöshetens och den ekonomis-ka krisens spår ser vi hur en rad oroväckande sakerhänder runt om i landet:- bostadsområden där de flesta vuxna är arbetslösa,- invandrare som inte ens närmar sig möjligheten tillett fast arbete, trots att de söker allt som finns,- unga, som tappar fotfästet och vänder upp och nedpå dygnet, skapar egna normer och reglersom försvar för sin livssituation,- meningslöst och rått våld mot oskyldiga människor.Detta kan vi naturligtvis aldrig tolerera. Vi kaninte heller acceptera att vi fastnar i en väg in i etttvåtredjedelssamhälle. skall vara ett välvärds-samhälle där alla skall få tillgång till ett bra liv påmänskliga och värdiga villkor.Under de gångna åren har utvecklingen gåttmycket snabbt. Neddragningarna inom de offentligasociala trygghetsnäten syns tydligt, främst i storstä-derna. Den medvetna politiska styrningen från offent-ligt driven social omsorg till olika privata alternativhar inte gått spårlöst förbi.Men det sker också andra förändringar i samhälletoch i vår omvärld, förändringar som kan vara svårareatt överblicka. Det gäller t.ex. den ökade internatio-naliseringen, framväxten av ett mångkulturellt sam-hälle, användningen av ny teknik och den snabbautvecklingen på kunskaps- och informationsområdet.För att kunna modernisera välfärden, främja jäm-ställdheten och solidariteten behöver vi bättre kunska-per om dessa förändringar.Inom har vi startat att väl-färdsprojekt. Vi skall ta vara på alla de kunskaper somvi redan har om utvecklingen. Vi skall också ta framkunskap och information, där vi känner att detta sak-nas. Det tänker vi göra på litet olika sätt, genomforskning och kartläggning av hur exempelvis välfär-den har förändrats . Men vi villockså ha en ordentlig debatt som är öppen och fram-tidsinriktad. Därför lyssnar vi på många olika männi-skor: unga elever, arbetslösa och gamla med långerfarenhet och visioner om hur det borde vara.Herr talman! I debatter lyfter vi framdet som skiljer oss åt. På några områden finns det såskilda principiella utgångspunkter att de inte går attförena, t.ex. om samhället skall grundas på en s.k.grundtrygghet eller på inkomstbortfallsprincipen.Detsamma gäller synen på finansieringen av hälso-och sjukvården. Den svenska välfärden skall enligtmin mening byggas på en gemensam skattefinansie-ring och inte på en försäkringslösning.Men jag vill ändå säga att det i flera av de motio-ner som har väckts finns bra synpunkter och förslagom hur vi skall komma tillrätta med problemen isamhället.Herr talman! behandling och dennadebatt blir naturligtvis också ett viktigt led i det öppnasamtalet om hur vi skall nå det moderna, goda väl-färdssamhället.Anf. 8 () replikHerr talman! Jag uppskattar att upp den linje som jag drog upp i mitt anföran-de, nämligen kopplingen mellan drogmissbruket ochvåldsbrotten. Jag tror att det finns all anledning för ossi att noga följa upp åtgärderna och de hän-delser som har återspeglats i massmedierna under detsenaste året. Det gör vi bl.a. nu kl. 9.30 iförstakammarsalen, då vi i socialutskottet har en of-fentlig s.k. hearing om dopningsproblemen. Vi harfått rapporter om att det finns ett allt starkare sambandmellan yngre människors användning av dessa medeloch det ökande våldet. Jag hoppas att det blir storuppmärksamhet kring just denna hearing.Chatrine kom också in på familjegemen-skapens betydelse. Vi är ganska överens om vilkafrågor som är viktiga när det gäller den lilla världen.Därför är det beklagligt att Socialdemokraterna var såsnabba med att ta bort vårdsnadsbidrag och avdrags-rätten för tillsynskostnader. Det leder till att de män-niskor som vill välja alternativa former efter sinapersonliga värderingar förnekas denna möjlighet avSocialdemokraterna. Socialdemokraterna vill gärnaplanera sitt samhälle för dem som har samma värde-ringar. Men de människor som har andra värderingaroch som vill göra andra val utifrån sina egna bedöm-ningar får inte den möjligheten. Detta hindras på olikasätt.Som vi ser det från borgerlig sida är ett samhälledär alla olika grupper kan få välja det som man efterlugn och samvetsgrann prövning anser är bäst för deegna barnen också en del av demokratin, dvs. respektför olika minoriteters önskemål.Av regeringens budgetförslag framgår att räntanpå statsskulden nu är mer än dubbelt så hög som an-slaget till totalförsvaret. Om man extrapolerar, drar utkonsekvenserna av denna utveckling, kommer räntanpå statsskulden att ytterligare urholka våra möjlighe-ter att satsa på andra angelägna områden.För att vi över huvud taget skall kunna upprätthål-la välfärden är det viktigt att vi har en sund ekonomi.Faktum är ju att svenska medborgare inte kan leva pålån. Rätt till bidrag måste t.ex. knytas till en skyldig-het att ta anvisat arbete. Alla rättigheter måste hängasamman med motsvarande skyldigheter. Välstånd kanbara skapas genom arbete, sparande och investeringar.Välstånd växer inte fram ur försäkringskassorna.Därför måste man göra om strukturerna i samhäl-let och se till att man öppnar för konkurrens. Jag troratt det inom det sociala området kan tillkomma månganya småföretag.Jag tror att Socialdemokraterna kommer att få detutomordentligt svårt framöver, om de inte gör någon-ting åt strukturfrågorna. Om de avstår från att titta påstrukturerna kommer det att leda till väsentligt meringående ingrepp och drastiska besparingar.Det verkligt akuta problemet i vårt land är de högaräntorna. De fördyrar boendet och vållar svåra pro-blem för näringslivet, i synnerhet just för småföreta-gen. Med den svenska ekonomin kan inte många nyajobb skapas förrän räntorna går ner. En absolut förut-sättning är nu att ta utgångspunkt i verkligheten ochinse att situationen kräver kraftfulla och snabba åtgär-der.Kärnan i vår svenska välfärd är utbildning, sjuk-vård, äldreomsorg samt stöd till fysiskt och psykiskthandikappade. Dessa områden måste vi värna. Mendenna insikt leder till att vi också måste göra bespa-ringar på andra områden.Anf. 9 () replikHerr talman! Det man inte vill diskutera hittarman alltid anledningar till att inte diskutera. Nyss sadeIngela att det var fel dag. kommer säkertIngela att säga att hon inte har tid. Men jagskall upprepa mina frågor.För det första: Hur kan ni gång på gång säga att niförsvarar den generella välfärden medan ni väljer attjust skära ner på den generella välfärden? Det är juingen liten sak. Ni har gjort frågan till en av de storavattendelarna i svensk politik. Det är en uppfattningsom jag på många sätt delar. Men det visar sig attvattendelaren alltmer går på ett annat ställe än vad vihade väntat oss. Ni skär ner mycket av den generellavälfärden. Ni gör tvärtemot vad ni har sagt. IngelaThalén har inte ett ord att förklara detta med. Tystna-den skriker.För det andra: Hur kunde ni förbereda väljarna såoerhört dåligt på det som ni nu gör? Som jag tidigaretog upp behandlade ni inte väljarna som vuxna med-borgare. Jag menar att på många sättpersonligen är en symbol för detta, eftersom hon gångpå gång skällde på den tidigare regeringen för ned-skärningarna men inte talade om att hon i den rege-ring som hon själv ville medverka i tänkte föreslåännu större nedskärningar för de arbetslösa.Det är inte fel dag att diskutera detta. Det är feltid, därför att ni borde ha berättat detta före valet.Tystnaden då och tystnaden nu skriker.För det tredje: Jag menar ju inte att felet är att niskulle använda för mycket pengar. De pengarna finnsinte. Tiden är ute för att lova pengar som inte finnsoch reformer som staten inte har råd med. Men dåborde ni se till att använda pengarna på ett annat sätt.Det är det som är vår poäng. Vår linje när vi driverkravet på grundtrygghet är att man skall se till attflytta pengar från toppen för att lägga dem i grunden,så att de räcker för att skapa en generell trygghet ochså att vi gör det som vi säger att vi skall göra. Men vimåste också våga säga att det krävs ett större person-ligt ansvar av dem som tjänar mer. Då blir det störretrygghet för fler som det kostar mindrepengar.Detta blir särskilt tydligt när det gäller barnfamil-jerna. Precis som jag sade lever vart femte barn isådana familjer som enligt siffror inteklarar av att få pengarna att räcka ens till det nödvän-digaste - 400 000 barn! Just dessa familjer drabbasvärst, tvärtemot vad man kan tro när man lyssnar påvad ni säger.Vi har föreslagit ett system som vi kallar för barn-konto. Det går ut på att varje barn skall ha lika stortstöd därför att varje barn är lika mycket värt, oavsetttjockleken på föräldrarnas plånbok. Det är alldelesuppenbart att ni inte tycker det. Men det vore ändå braom ni kunde förklara varför inte det som man kundetro var socialdemokraternas huvudlinje - nämligenrättvisa - inte är viktigt när socialdemokraterna sitter iregeringsställning. Det finns ju alternativ.Nu har vi kallats till en utredning som inte är tillför att diskutera detta, utan som är till för att efterhanddiskutera det ni borde ha gjort i förväg innan ni ladefram era förslag.Det finns också andra frågor där det är viktigt attsamarbeta. Jag hoppas att ni inte skall sköta det sam-arbetet lika dåligt som ni har gjort när det gäller denhär frågan.Anf. 10 () re-plikHerr talman! Jag har först en kommentar kringpensionerna. Vi var ju med på kompromissen i Pen-sionsarbetsgruppen om pensionsåldern. Det var enmotvillig kompromiss. När vi nu i vår ekonomiskamotion lägger fram förslaget om höjd pensionsålder ärdet mot bakgrund av den analys som vi har gjort avhur besparingarna i den budgetproposition som soci-aldemokraterna har lagt fram slår. Då menar vi att vimåste prioritera insatserna för långtidssjuka och barn-familjer. Detta är alltså bakgrunden till det förslagsom vi har lagt fram.Sedan är det några andra frågor som jag tänkte be-röra med anledning av olika talares inlägg här.Det är bra att socialministern tydligt uttalar attmålet för vår narkotikapolitik, ett narkotikafritt sam-hälle, ligger fast. gäller det att på alla sätt inomEU och internationellt verka för denna målsättning.Jag undrar hur socialministern ser på förslaget omsamordnare för narkotikafrågor i varje EU-land somhar varit uppe på tapeten. Detta kan vara ett viktigtnätverk för en effektiv narkotikabekämpning, tror jag.I anslutning till narkotikaområdet vill jag ta uppdetta med behandlingsmetoder för och rehabiliteringav narkotikamissbrukare. En del behandlingar går bra,andra går mindre bra. Jag undrar om man funderaröver att låta SBU utvärdera de olika behandlingsme-toderna. Inom medicinen har ju SBU arbetat väldigteffektivt för att ta fram de mest lämpliga och kostnad-seffektiva metoderna. Men inom är detmera av "klient med data".Det finns en rad förslag som Alkohokommissio-nen har kommit med. skulle ju fåytterligare medel till sitt förfogande. Jag vill då fråga:Hur går det med planeringen? Såvitt jag förstår sitterregeringen på pengarna. När avser man att släppadem?Sedan över till barnområdet, som jag inte hannmed i mitt första inlägg. Vi är ju väldigt stolta över attha drivit och ratificerat den.Men det är också viktigt att vi lever som vi lär. grundläggande tanke, att prioriterabarns rättigheter framför vuxnas önskemål, tycks inteha slagit igenom överallt. Detta blir väldigt tydligt idiskussionerna kring asylsökande familjer med barnsom har vistats här . På den punktenborde utlänningslagen göras tydligare så att den harsamma anda som . Jag undrar hursocialministern ser på den problematiken.Detsamma gäller detta med åldersgränsen förbarn. Enligt är alla barn som ärunder . Men vi har tyvärr unga personer under 18år i fängelse, tvärtemot intentio-ner.Slutligen tog socialministern upp detta med huslä-karna. Där kommer att närmareutveckla vår syn på detta och vår reaktion på social-ministerns inlägg.Anf. 11 () replikHerr talman! Jag vill först kommentera det somsocialministern sade. Visst är det så att jag tar budge-tunderskottet på största allvar, vilket också visas iVänsterpartiets ekonomiska motion. Det som IngelaThalén hävdade, att statsskulden och ekonomin skulleha större betydelse för kvinnor som drabbas hårdast,är faktiskt inte riktigt rätt. Det var inte det som jagsade. Hade lyssnat noga hade hon hörtatt jag hävdade att det skulle ske en rättvis fördelningmellan kvinnor och män.Det kanske ändå är så att instämmeri att vi inte har råd med jämställdhet, att kvinnorsunderordning är en sakfråga som kan prioriteras igoda tider och prioriteras bort när vi inte har råd. Könär en politisk dimension på samma sätt som klass.Genom nedskärningarna i budgetpropositionen priori-terar man bort denna politiska dimension. Och jagtrodde faktiskt att regeringen hade varit på kurs ijämställdhetsfrågor!Herr talman! I detta inlägg vill jag också ta upp enannan fråga. Det gäller åderlåtningen av AP-fonderna.Det är förvånande att socialdemokraterna vårdaröverenskommelsen i pensionsfrågan med bl.a. mode-raterna, eftersom det var den borgerliga regeringensom på egen hand - utan socialdemokraternas med-verkan och vid sidan om pensionsöverenskommelsen- tog bort från AP-fonderna, somgick dels till forskningsstiftelser, dels till riskkapital-fonder. Genom överflyttningen till premiereservenminskar den offentliga sektorns konsolidering medytterligare 9 miljarder . har man alltsåslängt ut . Ändå vidhåller social-demokraterna viljan att komma överens med de parti-er som på egen hand kört solo i fondfrågan.Med denna misshushållning är det självklart att viinte har råd med en lika stor offentlig sektor. På olikasätt har pengar förts över från offentlig till privatsektor. Den borgerliga regeringen vågade inte skära isocialförsäkringarna direkt utan man skänkte i ställetbort pengar på olika sätt.I krisuppgörelsen 1992 sänktes folkpensionsdelenav arbetsgivaravgiften med . Företagenfick stora ekonomiska lättnader och fördelar medanstatens budgetunderskott ökade med 14 miljarderkronor, pengar som staten måste låna tillbaka avföretagen till höga räntor. I budgetpropositionen för-sämras socialförsäkringssystemens ekonomi ytterliga-re genom arbetsgivaravgiftsbefrielsen på 7 miljarderkronor för RAS. För att ytterligare kompensera ar-betsgivarna för karensdagen sänks arbetsgivaravgif-ten.Socialförsäkringssystemen - inkl. a-kassan - gick1991 med ett sammanlagt överskott på 40 miljarderkronor, varav statsbidrag utgörs av drygt 30 miljarderkronor. På grund av arbetslösheten har överskottet isocialförsäkringssystemen minskat från 40miljarder kronor till ca . Dess-utom har statsbidragen bl.a. på grund av krisuppgörel-sen ökat med . Om vi bortserfrån a-kassan går systemen fortfarande med överskott.Svenska folket betalar in mer i avgifter än vad vi tarut i bidrag. Alltså: Det är inte den generella välfärdensom är orsaken till underskottet.Ekonomgruppen bland arbetsmarknadens parterhar inför avtalsrörelsen kommit fram till att detfinns utrymme för att behålla konkurrensförmågangentemot utlandet på , inkl. sociala avgifter. Härbetraktas dessa pengar som löntagarnas pengar som vifår avstå ifrån. Så har det förstås varit i tidigare av-talsrörelser också. Likafullt kan man göra sådanaöverenskommelser som krisöverenskommelsen ochflytta över pengarna till företagen, pengar som visedan måste låna tillbaka.Herr talman! Ekonomgruppens rapport visar på attde sociala avgifterna ingår i löneutrymmet. Det äralltså löntagarnas pengar som man behandlar på dethär sättet. Det är ett svek mot löntagarna. Det är detsveket som vi borde debattera.Anf. 12 () re-plikHerr talman! Om jag uttryckte mig otydligt skalljag förtydliga mig . Vi i tycker ocksåatt man skall ha full sysselsättning, men vi vill att manskall dela på arbetena. Jag nämnde i förbigående att vivill att man skall dela på både arbetena och pengarnapå ett mer rättvist sätt. Fördelningsprincipen är i dethär sammanhanget väldigt viktig.Vi vill också betona att 40-timmarsveckan är uteför alltid.