prot · GI0977 · 1995-03-22 00:00:00 — Det handlar somsagt om att prioritera.För det andra kan man med fog påstå att det istället blir en ekonomisk vinst för samhället att görade satsningar på lönebidrag och på som vi iFolkpartiet förordar tillsammans med andra. I självaverket innebär en extra satsning mer en omprioriteringän en extra utgift. Resurser som bekostar uppe-hället för funktionshindrade i passiva åtgärder växlastill resurser för offensiva, aktiva åtgärder och leder tillökad sysselsättning inom och ökad syssel-sättning på den reguljära arbetsmarknaden genom attvi avstår från att försämra villkoren för lönebidrag.Det är det som brukar kallas aktiv arbetsmarknads-politik. Det är det som brukar kallas att hävda ar-betslinjen. Detta måste omfatta även de arbetshandi-kappade, anser vi.Herr talman! Kunskap sitter i knoppen mer än ikroppen. Det finns egentligen ingen ursäkt för attfysiskt funktionshindrade inte har kommit ut på denreguljära arbetsmarknaden i större utsträckning än vadsom är fallet. Den drastiska teknikutvecklingsom arbetslivet genomgår borde öka de fysisktfunktionshindrades möjligheter att få jobb, dels därföratt teknikstödet för funktionshindrade är såavancerat att handikappet i de allra flesta fall kanreduceras till ett minimum, dels därför att den moder-na arbetsmarknaden värderar kunskap alltmer ochfysisk förmåga allt mindre.Hur funktionshindrad en människa är beror mer påmiljön hon vistas i än på hennes handikapp i sig. Detär alltså fullt möjligt att väsentligt reducera handikap-pets betydelse i arbetslivet om ambitionen finns. Därhar vi i politiken en stor uppgift, inte bara att informe-ra utan också att skapa opinion mot de fördomar somalltjämt finns i arbetslivet och bland arbetsgivarna.Det finns flera skäl att vara kritisk mot utskottsma-joritetens förslag att sänka nivån på lönebidragen. Detfinns risk att många funktionshindrade som harmeningsfull sysselsättning i bl.a. föreningslivet kom-mer att förlora sina jobb.Men vi är också kritiska av principiella skäl. Deprinciper vi har för att beräkna lönebidragetsnivå är delvis föråldrade. De utgår i första hand frånpersonens handikapp. Ändå vet vi att graden av han-dikapp i högre grad är beroende av de arbetsuppgifterden funktionshindrade har att utföra och av hur välteknikstödet är utformat på arbetsplatsen än av perso-nens faktiska handikapp.Handläggarna i lönebidragsärenden är väl inför-stådda med att så är fallet. De har också den kunskapsom behövs för att tillsammans med arbetsgivarekomma överens om lönebidragets nivå. Dessutomfinns möjlighet att omförhandla lönebidra-gets storlek.När utskottsmajoriteten nu vill gå in och detaljreg-lera detta förfarande ytterligare riskerar vi att få ensituation där lönebidragshandläggarnas handlingsfri-het begränsas och färre funktionshindrade får jobb.Det är bl.a. av den anledningen som vi i Folkpartietgår emot denna försämring.Vi kan alltså konstatera att funktionshindrade överlag har det betydligt svårare på arbetsmarknaden änandra grupper i samhället. Men även inom gruppenfunktionshindrade finns det stora skillnader. Denkanske mest utsatta gruppen är de psykiskt funk-tionshindrade. Denna grupp funktionshindrade harhamnat på undantag över lag i handikappolitiken ochhar det mycket svårt på arbetsmarknaden. Det är inteminst ur denna aspekt som förordar attSamhall ges möjlighet att anställa ytterligare 1 500personer. har visat sig vara ett bra alternativför de psykiskt funktionshindrade. Här kan arbetstem-po, arbetsuppgifter och arbetslag skräddarsys för attpassa den enskildes behov, vilket är särskilt viktigt förde psykiskt funktionshindrade.Herr talman! Det finns stora mänskliga och eko-nomiska vinster för samhället med att bedriva enoffensiv arbetslivspolitik. Med enkla åtgärder kanfunktionshindrade ges en möjlighet till meningsfullsysselsättning och ett värdigt liv i stället för en passivtillvaro, ofta med förtidspension.Jag står bakom de reservationer som Folkpartiethar avgivit i utskottet men vill här yrka bifall dels tilldem som har yrkat bifall till, reser-vation 3 och 4, dels till reservation 7.Anf. 97 ()Herr talman! Antalet förtidspensionärer har ökatkraftigt. De utgör över 400 000 personer. Detmotsvarar av arbetskraften.Under 1993 förtidspensionerades 62 500 personer.Lägg därtill drygt 150 000 långtidssjukskrivna, somsvarar för hälften av kostnaderna i sjukförsäkringeneller per år.Varje år skadas alltså ett stort antal människor iarbetslivet. drabbas också yngre och medelål-ders. Att förebygga arbetsskador och att rehabiliteralångtidssjukskrivna för att få dem tillbaka i arbete ären god affär, mänskligt och ekonomiskt, både förarbetsgivare och för samhälle.Grunden för att vi skall sluta producera förtids-pensionärer och långtidssjukskrivna är ett förebyg-gande arbetsmiljöarbete och en snabb och aktiv re-habilitering för dem som har skadats i arbetet.Vänsterpartiet har motionerat om en obligatoriskföretagshälsovård som ett instrument för att förebyggaarbetsskador. Socialdemokraterna lade så sent somförra året fram en nästan identisk partimotion där manmed kraft argumenterade för behovet av en obligato-risk företagshälsovård.Nu avvisar samma socialdemokrati vår motionoch säger att det har uppnåtts så posi-tiva resultat i arbetsmiljöarbetet och att utskottet un-der senare år har intagit ståndpunkten att man bordeavvakta möjligheterna att få till stånd en avtalsregle-ring av företagshälsovården och dess verksamhet. Detär den ståndpunkt som den tidigare majoriteten, denborgerliga majoriteten, i utskottet intagit och somsocialdemokraterna år i oppositionsställningmotionerat emot.Min fråga till socialdemokraterna blir därför: Vadhar hänt som har fått er att ändra uppfattning? Ellervar er oppositionspolitik bara ett spel för gallerierna?I dag finns 90 000 arbetshandikappade i åtgärdereller i arbetslöshet. visade attarbetslösheten bland grupper med omfattande funk-tionshinder var så hög som . Många unga gårdirekt från skola till förtidspension och får aldrig enmöjlighet att komma ut i samhället.Människor med funktionsnedsättning utestängsalltså från arbetslivet. I det läget föreslår utskottetsmajoritet ytterligare besparingar som drabbar de ar-betshandikappade och ökar utslagningen ur arbetsli-vet. Man sänker nivåerna på lönebidraget, vilketkommer att få till konsekvens att ideella organisatio-ner, dvs. folkrörelser, idrottsrörelser, m.fl., kommeratt få svårt att behålla dem som är anställda medlönebidrag. Dessa organisationer har ingen ekonomiskbuffert som skulle göra det möjligt för dem att bäraytterligare lönekostnader.Utskottets förslag kommer alltså direkt att minskade arbetshandikappades arbetsmarknad och innebär isin förlängning att de slussas över från lönearbete tillförtidspension. omförhandlas lönebidra-gen och individuellt, i akt och mening attminska andelen bidrag där det är möjligt. Det här ären bra princip. På så sätt undviks uppsägningar avarbetshandikappade, som det sätter press påde arbetsgivare som har ekonomisk möjlighet attminska bidragsdelen.Att införa en generell begränsning, sänka taket,innebär att man slår blint, och det innebär att arbets-marknaden för de arbetshandikappade minskas. I enbudget som prioriterar sysselsättningsfrågorna fram-står förslaget som lätt absurt.I stället behövs fler lönebidragsplatser, så att för-tidspensionering inte blir ett försörjningsalternativ ochså att de arbetshandikappade ges en reell möjlighet attfinnas på den svenska arbetsmarknaden.Utskottet föreslår också besparingar på den yrkes-inriktade rehabiliteringen, den rehabilitering som skallleda människor tillbaka till arbetslivet när de har enarbetsskada eller har varit långtidssjukskrivna. Detmåste stå klart för alla att alternativet till rehabilite-ring ofta är passivt bidragsberoende inom socialför-säkringssystemet eller inom a-kassan eller förtids-pensionering, med allt vad det innebär av risk försocial utslagning och marginalisering.Att så kraftigt minska på resurserna till sam-tidigt som 50 000 slås ut ur arbetslivet är förVänsterpartiet obegripligt. Även i tider med ett be-svärligt statsfinansiellt läge måste yrkesinriktad re-habilitering vara en prioriterad uppgift, så att männi-skor kan stanna kvar i arbetslivet.Vänsterpartiet kan inte heller acceptera förslagetatt sänka utbildningsbidraget för inskrivna vid AMI.På sikt måste arbetsgivarna ta ett större ansvar för enaktiv rehabilitering. Det går inte att fortsätta med ettarbetsliv som slår ut människor och där arbetsgivarnaöverlåter ansvaret för detta till samhället och till deenskilda individerna. I det betänkande som vi nu be-handlar finns inga förslag som leder i den riktningen.Vänsterpartiet har därför motionerat om att regeringenskall återkomma med förslag till konkreta lösningaroch med offensiva förslag inom arbetslivsområdet,där arbetsmiljöfrågorna och rehabiliteringen är enviktig del.Utskottets majoritet föreslår också minskade an-slag till . Även det drabbar de arbetshandi-kappades möjlighet att få arbete. har visat attdet arbete man utför är lönsamt, både mänskligt ochekonomiskt. T.ex. skulle 1 500 nya platser ge en sam-hällsekonomisk vinst på 90 miljoner, detta i form avminskade bidrag och ökade skatteintäkter. Det äralltså både mänskligt och samhällsekonomiskt lön-samt att satsa på jobb för arbetshandikappade. har lyckats väl både med att bredda sin verksam-het och med att leda arbetshandikappade från anställ-ning i över till en annan arbetsmarknad.Samhall är en stor och viktig del av arbetshandikap-pades arbetsmarknad. Ett besparingskrav av den stor-lek som utskottet föreslår är ytterligare ett slag mot dehandikappade.För många funktionshindrade är rätten och möj-ligheten till ett arbetsbiträde en förutsättning för attkunna finnas på arbetsmarknaden. T.ex. synskadadeoch döva har ofta stora behov av arbetsbiträdeshjälpvid bl.a. informationsinhämtning. Menar vi allvar medatt alla skall ha rätt och möjlighet till arbete måste viockså skapa möjligheterna. Då måste reglerna förarbetsbiträden ändras så att bidrag kan lämnas äventill handikappade som har anställning med lönebidragoch bidragsnivåerna ses över.Handikapputredningen har i sitt kartläggningsbe-tänkande visat på vad många av oss redan känt till,nämligen att funktionshindrade i sitt dagliga liv utsättsför begränsningar på många områden, bl.a. arbets-livsområdet. Utredningen föreslog bl.a. en lag omarbetslivets tillgänglighet för människor med funk-tionshinder. I tycker vi att det nu ärdags att stifta den lagen. Förslaget finns, utredningenär gjord.Slutligen, herr talman, kan jag konstatera att ut-skottet i sitt betänkande säger att det är ytterst angelä-get att funktionshindrade människors delaktighet isamhället och deras möjlighet att aktivt delta i arbets-livet förbättras. Men som man säger detföreslår man nu begränsningar i lönebidragsnivån,man vill minska anslagen till och man villminska anslagen till den yrkesinriktade rehabilitering-en, dvs. man föreslår besparingar som går ut över dearbetshandikappade och deras rätt till arbete.I är vi inte bara besvikna. Vi kännerockså en stor vrede över ett samhälle som så cynisktgör besparingar som går ut över de svagaste på ar-betsmarknaden och rycker undan förutsättningarna föratt de skall kunna finnas kvar i arbetslivet i stället föratt pytsas över till bidragssystemen.Herr talman! har väckt en rad mo-tioner inom området och reserverat sig till förmån församtliga. Vi avser att fortsätta driva de här frågorna,men för att spara kammarens tid nöjer jag mig härmed att yrka bifall till reservationerna nr 2, 8, 12 och16.Anf. 98 ()Herr talman! Jag har satt upp mig på talarlistanmed anledning av en fyrpartimotion av . Det är alltså , som har motionerat i en frågaav principiell karaktär. Det handlar om att en satsningpå ytterligare platser inom samhällsekono-miskt skulle spara pengar i statsbudgeten. Enligt mo-tionen, där vi pekar på möjligheten att skapa 1 500nya arbeten inom , skulle det här innebära enbesparing inom a-kassa och sjukersättning och ensamhällsekonomisk vinst på per jobb.Utskottet skriver med anledning av motionen attutskottet inte är övertygat om att förslaget i motioneninnebär den besparing som motionärerna påstår menatt regeringen bör studera frågan och ta de initiativsom är erforderliga.Det här visar på problemet med att hantera den härtypen av frågor, dvs. sådana som egentligen berörflera utskott. Man kan kanske ha en till synes positivuppfattning om resonemanget i motionen, men sedanavstyrks motionen ändå på grund av att det handlarom att tillskjuta medel från ett konto, medan utskottetinte har kontroll över medlen som kommer från ettannat konto.Det hade varit bra om utskottet i stället hade velattitta närmare på förslaget och kanske i försöksformeller på annat sätt hade gett den här utmaningen tillSamhall för att visa på att detta är möjligt. Det är juockså från som de här uppgifterna kommer.Motionen avstyrks av utskottet med motivet att dethandlar om ytterligare en statsutgift. Men så är intefallet i det principiella resonemanget. Problemet är attutskottet inte har att hantera alla de konton som be-handlas i motionen. Det hade varit värdefullt om dethär resonemanget på något sätt hade kunnat prövas.Det är ju så på flera områden, att en satsning på att gemänniskor jobb skulle kunna spara pengar på ett annatkonto.Nu kommer vi inte längre här i resonemanget medutskottsmajoriteten, men jag vill ändå, herr talman,yrka bifall till reservation nr 4.Anf. 99 ()Herr talman! I tider av hög arbetslöshet vore detönskvärt med god ekonomi och starka statsfinanser.Tyvärr ser verkligheten annorlunda ut. Statsskulden ärnu i sig ett så stort problem att vi måste vara mycketvarsamma med utgifter inom alla områden, även inomhögprioriterade områden såsom arbetslivsområdet.I budgetförslaget /96 förordar utskottet attca anslås för att främja syssel-sättningen för arbetshandikappade. Detta är en mycketstor summa. Det är t.ex. mer än hela statsbidraget tillgymnasieskolan. Av det sade lät det somom utskottsmajoriteten inte satsar något, men vi satsaralltså 19 miljarder för att hävda arbetslinjen.Åtgärder för att främja sysselsättningen för ar-betshandikappade ser vi alltså som något mycketviktigt, som måste få stora resurser även i ekonomisktkärva tider. Dessa resurser måste användas på ett såeffektivt sätt som möjligt och styras till dem sombehöver stödet allra mest. Genom en genomtänktprövning av alla utgifter är det som vi ser det möjligtatt åstadkomma nödvändiga besparingar utan att demest utsatta grupperna drabbas.Som exempel vill jag ta vårt förslag till besparing-ar inom lönebidragen. Jag vet av egen erfarenhet attstatliga myndigheter och verk har anställda med100 % lönebidrag, trots att funktionshindret minskarden enskildes arbetsförmåga till kanske iden faktiska arbetssituationen. Detta är en kvarlevasedan tiden , då reformen om flexibla löne-bidrag infördes. blev de funktionshind-rade under beteckningen "arkivarbetare" hänvisadetill statliga myndigheter och organisationer som extra,gratis arbetskraft. Det är självklart att varje arbetsgi-vare vill behålla en sådan förmån.Därför har det varit mycket svårt för arbetsför-medlarna att åstadkomma en omprövning av löne-bidragsnivåerna.I dag har vi högre krav än tidigare på att den en-skilda personens förmåga, kunskaper och intressen tastill vara. Strävan är att var och en så långt möjligtskall ingå i arbetsgemenskapen och ha lön för det manfaktiskt utför. Lönebidragets syfte är att ge arbetsgiva-ren kompensation enbart för den minskning av arbets-förmågan som orsakas av funktionshindret.Modern ny teknik, t.ex. informationsteknik har re-volutionerat möjligheten att kompensera för funk-tionshinder i arbetet. Låt mig visa vad jag menargenom att berätta om en grabb som jaghar mött i mitt arbete med unga handikappade.Han är mycket gravt rörelsehindrad och kan barakontrollera rörelserna i ena handen. Dessutom har haninte förmåga att tala så att han bli förstådd. Dennegrabb skulle inte ha kunnat klara ettskrivarbete, inte ens med hundraprocentigt löne-bidrag. behärskar han sin dator men är inte in-tresserad av kontorsarbete utan vill ut och jobba iskog och mark. Just nu prövar han en vedklyvnings-maskin som styrs via en dator. Dessutom håller manpå att ta fram en datalösning som gör att han skallkunna kommunicera med sina arbetskamrater.Detta visar hur vi genom ökade sats-ningar på tekniska hjälpmedel kan öka arbetsförmå-gan och därmed reducera lönebidragsnivåerna.Herr talman! Den besparing som utskottet nu fö-reslår genom ändrade regler för lönebidragen innebärframför allt att intentionerna bakom reformäntligen genomförs. Undantagsregler gör att gravtfunktionshindrade med behov av lönebidrag på över80 % inte kommer att beröras av förändringarna.Herr Talman! är en av landets största fö-retagargrupper med 28 500 arbetshandikappade an-ställda 1994. I flera motioner föreslås att Samhallbyggs ut ännu mera. Det är dock enligt utskottetsmening ingen rimlig långsiktig lösning att samlapraktiskt taget alla med funktionshinder i Samhall.Detta innebär ju ytterligare ett steg mot ett segregeratsamhälle. I stället skall de platser som finns inomSamhall användas flexibelt och under en kortare tidför att möjliggöra en utslussning på den öppna ar-betsmarknaden mera aktivt som börjat ske.Det bör betonas att de högre effektivitetskrav somSamhall genom besparingsförslagen nu åläggs inte fårleda till ökade krav på arbetshandikappade. Dethandlar i stället om en effektivisering av affärsverk-samheten i en uppåtgående konjunktur och om mins-kade kostnader för administrationen.Även efter besparingarna kommer att få100 % i lönesubventioner. Med denna kraftiga sub-ventionering skall kunna klara att ta emot deprioriterade grupperna i minst samma omfattning somtidigare.Det kan noteras att på den öppna arbetsmarknadenfår arbetsgivare som anställer personer i dessa grup-per sällan i lönebidrag. I dagens arbets-marknadsläge anser vi därför att bör koncent-rera sin rekrytering på personer med svårare handi-kapp.Herr talman! Slutligen vill jag framhålla att denbästa långsiktiga åtgärden för att skapa förutsättningarför att hjälpa arbetshandikappade till ett meningsfulltarbete är att vi för en politik för ekonomisk åter-hämtning och generellt lägre arbetslöshet. Det ärockså viktigt att i rådande konjunkturuppgång få infler handikappade på den öppna arbetsmarknaden.Jag vill i detta sammanhang påminna om att rege-ringen avser att tillsätta en utredning med uppgift attse över vilka hinder som möter funktionshindrade iarbetslivet och att föreslå lämpliga åtgärder för attreducera dessa hinder, så att funktionshindrade män-niskors delaktighet i samhället och möjligheter attaktivt delta i arbetslivet förbättras.Herr talman! Med detta vill jag yrka bifall tillhemställan i betänkandet i dess helhet.Anf. 100 () replikHerr talman! Problemet är inte att ellerutskottsmajoriteten i sig satsar litet pengar, för visst ärden satsning som görs stor. Problemet är i stället attäven den utökade satsning som bl.a. vi i Folkpartietstår bakom är otillräcklig. All statistik - ja, allting -talar för att de insatser som görs i arbetsmarknadspo-litiken för att ge funktionshindrade möjlighet attkomma ut på arbetsmarknaden är helt otillräckliga.Det gäller speciellt om man för en gångs skull har enhelhetssyn på detta och ser till vad detta kostar eko-nomiskt och i mänskligt lidande på andra konton somvi i arbetsmarknadsutskottet i och för sig inte förfogaröver men som ändå måste finnas med i tankebanorna idiskussionen om det satsas mycket eller litet pengar.Även den satsning som vi föreslår på dessa tvåområden - det gäller alltså lönebidragen och Samhall- sparar pengar på andra konton. Nettokostnaden församhället - och frågan är om det är en kostnad; detkanske t.o.m. är en vinst - blir väldigt liten. Det lönarsig alltså att vara offensiv här. När arbetslösheten ärenorm finns det mycket att beta av.Sonja tar upp frågan om ytterligare enutredning. En utredning kan tyckas vara bra för attöka kunskapen om hindren på arbetsmarknaden. Menjag tycker att den handikapputredning som gjordes förbara var en ytterligt bra kartläggningav och kunskap om de problem som finns. Nog räckermaterialet i den utredningen för att redan nu kunnavidta kraftfulla åtgärder.Anf. 101 () replikHerr talman! nämner de extra 500 mil-joner som vill satsa. Det är utmärkt. Ocksåjag skulle med glädje kunna säga att det vore positivt.Men vi har en ekonomi med stora problem - ocksåOla Ströms parti har varit med om att se till att detblivit så - och därför känner vi att det inte är möjligtatt öka på mera. Däremot vill vi så aktivt som möjligtutnyttja de åtgärder som finns.Nu har vi en konjunkturuppgång. Det gäller därföratt framför allt se till att handikappade får jobb på denöppna arbetsmarknaden.Vidare tar upp frågan om en utredning.Vad man skall titta på är om t.ex. lagstiftning hindrarhandikappade att komma in på arbetsplatser eller omman med lagstiftningen kan åstadkomma förenklingaroch förbättringar, så att det blir en bättre utjämning påarbetsplatserna med en blandning av funktionshindra-de och andra på varje arbetsplats. Det handlar alltsåinte om en form av handikapputredning.Anf. 102 () replikHerr talman! Jag har absolut inget att invända motatt det på grund av det statsfinansiella läget krävsbesparingar och tuffa tag. På den punkten har jagsamma uppfattning som kan dock vara viktigt att påminna om att vadvi gör inte är en utökad satsning på detta områdeisolerat, utan vi hämtar hem resurser som behövs fördetta från andra områden inom arbetsmarknadspoliti-ken. Det är alltså fråga om en omprioritering.Vi tycker att det är litet ledsamt att utskottsmajori-teten inte tillräckligt väl ser problemen på detta områ-de. Nämnda lilla ytterligare satsning skulle vara välmotiverad jämfört med utfallet. Många andra refor-mer däremot har kanske varit litet tveksamma inomarbetsmarknadspolitiken, där 500 miljoner kronormindre kanske inte hade gjort så otroligt mycket.Vi är inte emot de flexibla lönebidragen. Det ärbara det att de som är bäst lämpade att avgöra detta ärde som handlägger lönebidragen i och med att dethandlar både om den enskildes handikapp och om dearbetsuppgifter och det teknikstöd som finns på denfunktionshindrades arbetsplats. Därför blir det mycketbakvänt om vi i är för detaljerade i våradirektiv till enskilda handläggare. De klarar mycketväl av att själva tillämpa de flexibla lönebidragen.Därför skall deras handlingsmöjligheter inte inskrän-kas.Anf. 103 () replikHerr talman! tar upp frågan om flexiblalönebidrag. Jag tycker att det är viktigt att påpeka attarbetsförmedlarna verkligen har kämpat och försöktatt genom vanliga förhandlingar få ned lönebidragsni-våerna. Men det är oerhört kärvt.Jag vill snarare säga att genom att det sätts ett takpå får de hjälp med att förhandla ned lönebidra-gen. var det oerhört svårt, därför att det harvarit en policy att det inom statliga verk skall vara100 %. Då blir det svårt att få ned siffran.Jag är medveten om att många har duktiga funk-tionshindrade anställda på , och jag är säker påatt de gärna betalar mera om de blir tvingade. Men dehar inte känt sig tvingade på det sätt som man nu blir.Anf. 104 () replikHerr talman! Jag börjar med att upprepa den frågasom jag ställde här i talarstolen till har Socialdemokraterna ändrat sig när detgäller synen på företagshälsovården och behovet aven obligatorisk företagshälsovård?Sonja refererar till den höga statsskuldenoch de i och för sig måttliga satsningarna - det rör sigom - på arbetshandikappade.Men faktum är att långtidssjukskrivna kostar samhäl-let . Förtidspensioneringenkostar - dvs. 50 miljarderårligen.När vi begränsar möjligheterna för arbetshandi-kappade och för rehabilitering finns risken att vi baraflyttar pengar från ett utgiftskonto till ett annat.När det gäller det nya taket för lönebidragen delarjag uppfattning. Det gäller då statligtanställda och anställda i privat näringsliv. Men SonjaFransson glömmer en stor och viktig grupp: de an-ställda i ideella organisationer.