prot · GJ0932 · 1995-12-06 00:00:00 — Att dåbestraffa dem med att göra dem till förtidspensionärereller arbetslösa upplever jag som grymt. I dagensarbetsmarknadssituation finns det mycket litet utrym-me för den som inte uppfyller marknadens krav tillminst för att ta sig in. De här männi-skorna blir ställda vid sidan av.Ur samhällsekonomisk synvinkel måste det ocksåvara slöseri att inte utnyttja den arbetsinsats som dearbetshandikappade kan utföra. Dels gör de en reellinsats, dels kostar lönebidrag mindre än arbetslöshet-sersättning eller förtidspension. Då är inte de kostna-der samhället kan drabbas av i form av sjukvård ochandra sysselsättningsåtgärder inbegripna. De behöver en plats att relatera tilloch ett arbetslag att fungera i. Då fungerar mycket avdet sociala livet, och kostnader för sjukvård, social-vård och pensioner blir mindre än om några somgärna vill arbeta men som inte klarar av vilka arbets-uppgifter som helst ställs vid sidan av arbetsmarkna-den.Herr talman! Därmed vill jag än en gång yrka bi-fall till reservationer.Anf. 139 ()Herr talman! Jag har under de senaste veckornafått många brev och telefonsamtal från arbetshandi-kappade som är oroliga över sin framtid. Naturligtvisär de på kort sikt mest oroliga för att ersättningsnivånför lönebidragsanställningar sänks från till80 %. Men de flesta är oroliga över den syn på handi-kappade som regeringen har gett uttryck för i sittförslag. I propositionen anges det att risker för upp-sägning vid omförhandling av lönebidraget ej börbeaktas. Jag tycker att denna syn rymmer ett förhåll-ningssätt när det gäller arbetshandikappade som ej ärvärdigt dagens samhälle. Signaler skickas ut som klartoch tydligt säger att arbetshandikappade inte får platspå dagens arbetsmarknad.Herr talman! Det kan tyckas att dagens debatt äronödig. Det kan synas vara ett konstigt konstaterandemot bakgrund av vad jag inledningsvis sade om dearbetshandikappade och deras situation på arbets-marknaden. Vad jag menar är att vi från Folkpartietredan i vårt budgetalternativ fäste uppmärk-samheten på att det anslogs för litet medel till löne-bidragsanställning. Vi ansåg att ytterligare 500 miljo-ner kronor borde tillskjutas till anslaget. undervåren lade regeringen fram förslag om - som det hette- "en effektivare arbetsmarknad". Denna"effektivitet" gällde dock inte de arbetshandikappadedå de fick vidkännas sänkta nivåer för nya lönebidragoch indragningar från . motsattesig dessa försämringar. Vi varnade för vad som kundehända om villkoren för arbetshandikappade försämra-des.Tyvärr fick vi rätt i våra farhågor. Direkt eftersommaren dök det upp rapporter om att lönebidrags-medlen var slut. Arbetshandikappade kunde inte er-bjudas arbete med lönebidrag. Det var därför somregeringen blev tvingad att lägga fram propositionenom att ytterligare skulle tillskju-tas till lönebidragskontot. Det var i och för sig väl-kommet, och ännu bättre var det att arbetsmarknads-utskottet sedan beslutade att ytterligare 125 miljonerkronor skulle anslås till lönebidragsanställningar. Jagoch är ändock inte övertygade om att deträcker. Det är därför med tillfredsställelse som vikonstaterar att utskottet efter förslag från Folkpartietbeslutat att regeringen i vår skall återkomma till riks-dagen för att redovisa hur den totala situationen förlönebidragen ser ut.Ser vi till den samlade bilden av insatser för han-dikappade på arbetsmarknaden finner vi att Folkpar-tiets föreslagna satsning på arbetshandikappade blevdet högsta beloppet. Vi föreslog alltså 500miljoner kronor utöver vad regeringen hade föreslagitsom skulle gå till anslaget B5, Särskilda åtgärder förarbetshandikappade.Vid budgetbehandlingen av utskottets be-tänkande nr 12 föreslog Vänstern en ökning av B5-anslaget med och ett halveratsparkrav på för . Centernville minska anslaget B5 med 300 miljoner kronor.Man ansåg att anslaget till lönebidrag inte hade utnytt-jats fullt ut och ville i stället satsamotsvarande pengar på anslaget B6, Samhallsanställ-ningar.Anslaget till lönebidrag är beräknat för ca 45 000anställningar. hade ca 50 000 personerlönebidragsanställningar. Den genomsnittliga löne-bidragskostnaden är ca . 5000 extra lönebidragsanställningar motsvarar enårskostnad på ca . Det var detanslag som föreslog som hadebehövts.Varje år lämnar ca 4 500 personer en anställningmed lönebidrag. Eftersom anslaget är underdimensio-nerat med ca 5 000 anställningar innebär det att ar-betsförmedlingen inte utan medelstillskott kan ersättaen enda av avgångarna , om man har tänktsig att hålla sig inom anslaget.Man funderar ju över hur regeringen har tänkt sigatt den ekvationen skall gå ihop.AMS budgetöverdrag 1994/95 på ca 200 miljonerkronor medför en motsvarande minskning av anslagetför 1995/96. Denna minskning av innevarande årsanslag kompenseras av att regeringen vill omfördela200 från det s.k. A2-anslaget.Men blir det något nettotillskott att tala om för attens ersätta avgångarna ur systemet, eller kommer ettmer eller mindre totalstopp för nya lönebidragsan-ställningar att bestå? Den frågan kvarstår.Utskottsmajoriteten ökar visserligen omfördel-ningen med ytterligare vartillkommer sänkningen av den högsta bidragsnivån från90 % till , som beräknas att minska anslagsbe-lastningen med ca . Nettotillskot-tet blir alltså plus 130 miljonerkronor, alltså , varav 50 miljonerkronor skall användas för arbetslösa 60-åringar. För205 kan det i bästa fall bli 1 700-1800 anställningar. Ca 4 500 avgångar kandå återbesättas med arbetshandikappade.Enligt uppgift från beräknas årstakten iövergångarna till reguljär arbetsmarknad med löne-bidrag till ca 1 100 personer. Det betyder att de peng-ar som utskottet nu föreslår omfördelade i stort setträcker endast för att tillgodose behov.Regeringens politik innebär således att ett stortantal arbetshandikappade människor i avsaknad avlönebidragsmedel kommer att nekas inträde på ar-betsmarknaden. anser att detta är oaccep-tabelt. Rätten för arbetshandikappade att få vara del-aktiga av arbetsmarknaden är grundläggande. Det ären fråga om livskvalitet för dessa människor.Vi anser att arbetslinjen måste gälla även arbets-handikappade. Förtidspensioneringar måste undvikas.Nu hörde vi här ett inlägg från moderat håll, därman sjöng flexibilitetens höga visa. Ja, flexibilitet ärbra, men den har betydande begränsningar. Flexibili-tet innebär enligt det budskap som vi lyssnade tillsänkta bidrag. Det jag funderar över är om Modera-terna är beredda att öka anslaget om antalet arbets-handikappade ökar.Enligt vår uppfattning är det uppenbart att det be-hövs rejält ökade anslag till lönebidragsanställningar.Härigenom skulle den sänkning av den högsta ersätt-ningsnivån i lönebidraget , som regering-en föreslår, också kunna undvikas. Denna sänkningtillsammans med den nivåsänkning för lönebidragsom beslutades ökar på ett oacceptabelt sättrisken för att de arbetshandikappade som har ett arbe-te skall förlora sina anställningar.Herr talman! Det är möjligt att regeringens för-sämringar för de arbetshandikappade motiveras, pre-cis som försämringarna i LSS, av att samhällsekono-min så kräver. Om det är så kan jag inte komma ifrånatt det verkar som om socialdemokratins tankar omsolidaritet inte skulle gälla just de arbetshandikappa-de.För oss med en socialliberal inställning och medsocialliberala värderingar känns det förpliktande attställa upp för de personer som lever i, vad vi kallarför, det glömda när det verkligen gäller. Detvar ju som myntade detta uttryck redanpå 30-talet, och det är i högsta grad relevant också idag.Speciellt olyckligt är det att regeringen samtidigtsänker matmomsen, någonting som det tydligen finnsutrymme för. Från sida hade vi gärna settatt momssänkningen hade uteblivit av många skäl. Ettav dem är att det i så fall hade funnits mer medel tillde arbetshandikappade även i fortsättningen.Som jag redan har nämnt är det bekymmer meddet som regeringen har föreslagit och som det ocksåfinns majoritet för i utskottet, att nivån för lönebidragsänks från till , vilket ocksåmedför stora problem för de arbetshandikappade.Trots att vissa grupper nu undantas kommer följdenatt bli att många arbetshandikappade sägs upp frånsina jobb, om inte särskilda insatser görs. För de lö-nebidragsanställda som arbetar i allmännyttiga orga-nisationer skapas också problem för arbetsgivarna dådessa ofta inte har resurser att ta större kostnads-ansvar för sina lönebidragsanställda. Detta kommeralltså att slå hårt mot dessa organisationer.Jag tycker ändå att utskottet skall hållas räkningför insikten och kuraget att göra en tydlig beställningfrån regeringen om en genomgripande översyn avhela lönebidragsfrågan. Vi förväntar oss både ett rasktarbete och en generös bedömning, detta för de arbets-handikappades skull. Men det handlar också om enhuman inställning till människor som är hindrade attkomma ut på arbetsmarknaden.Herr talman! Jag vill yrka bifall till Folkpartietsreservation och i övrigt till utskottets hemställan ibetänkande nr 4.Anf. 140 () replikHerr talman! ställde en fråga tillmig med anledning av flexibilitetens höga visa. Tan-ken med flexibiliteten och det flexibla lönebidragssys-temet var att det, som jag sade i mitt anförande, i sigskulle skapa större utrymme för nya lönebidragsan-ställningar. Men jag hänvisade också till interna revision och kommentarerna omatt detta system måste inarbetas. Det är litet för tidigtatt dra några slutsatser om hur det fungerar i förläng-ningen. Därför ställde jag också upp på och citerade istort sett ordagrant det som fick igenom iutskottet, att regeringen skall återkomma. Jag antarnämligen att det under resans gång framkommer syn-punkter som kan vara intressanta i samband meddessa frågor.Anf. 141 ()Herr talman! Jag noterar att det ändå på denpunkten råder full enighet i utskottet om att vi vill haett genomarbetat förslag från regeringens sida. Somjag sade förutsätter jag att förslaget kommer att inne-hålla en generös bedömning och att arbetet sker raskt.Men det kan vara försåtligt att tala om att flexibilite-ten skulle ge ett större utrymme för fler, därför att detbygger på tanken att lönestödet egentligen är för stort.Det kan det vara i en del fall, och därför bör det prö-vas individuellt. Men det kan faktiskt vara så att han-dikappet inte minskar. När handikappet ökar måsteflexibilitetens budskap bli att lönestödet kan räknasupp. Jag har talat om att vi borde sökaoss fram till en modell som har mera av en medicinskbedömning. Det skulle också innebära att en del ar-betshandikappade skulle kunna komma i fråga förökat stöd, vilket i en del fall kan vara högst berättigat.Anf. 142 ()Herr talman! motioneradeVänsterpartiet mot besparingar i anslaget till särskildaåtgärder för arbetshandikappade. Vi pekade på attbesparingarna skulle leda till ökad arbetslöshet ochdrabba de allra svagaste på arbetsmarknaden, dvs. Våra farhågor har besannats.Besparingarna har lett till att ett stort antal arbetsför-medlingar har infört totalstopp för nya löne-bidragsanställningar. Detta sker när antalet löne-bidragsberättigade ökar vid arbetsförmedlingarnasamtidigt som personer kan beviljas löne-bidragsanställningar. Kretsen av lönebidragsberätti-gade har ökat som medlen till lönebidragenhar strypts. Om denna utveckling fortsätter är riskenatt lönebidragen reserveras för personersom har få eller lättare handikapp. Detta får inte ske.Dagens betänkande tar upp tre saker, dels ansla-gen till lönebidragsanställningar, dels sänkningen avlönebidragsnivån, dels en regelförändring som inne-bär att bidragsnivån kan eller skall sänkas, även omdet innebär att den lönebidragsanställde förlorar an-ställningen.Låt mig börja med anslaget. ochsommaren började det komma alarmerande rapporterom att arbetshandikappade som erbjudits anställningmed lönebidrag inte kunde placeras på grund av attbidragen var slut. har t.o.m. vissa läns-arbetsnämnder stoppat omförhandlingarna om befint-liga lönebidrag till följd av att det inte har funnitspengar. Man har alltså inte kunnat förlänga redanbefintliga anställningar. Detta är katastrof.Det innebär att det finns ett stort antal personersom har tvingats kvar i A-kassan, i långtidssjukskriv-ningar eller i annat bidragsberoende, trots att det harfunnits tillgång på lönebidragsgrundande anställning-ar. Jobbet har funnits. Dessa människor är dock klas-sade som arbetshandikappade och berättigade till ettlönebidrag. Det här är ett vansinnigt slöseri, både medmänskliga och med ekonomiska resurser.Mot den bakgrunden är det glädjande att regering-en sent omsider insett att vi måste förstärka anslaget.Problemet är att regeringens förslag bara innebär attavtrappningen av lönebidragsanställningar kan ske ien långsammare takt. Det innebär inte att volymenkan upprätthållas. Regeringens ambition är alltsåfortfarande att successivt minska antalet arbeten medlönebidrag under året.Det här är fullständigt oacceptabelt. Även i tidernär vi måste spara finns det ett ansvar för att se till attde svagaste av alla på arbetsmarknaden, de arbets-handikappade, kan komma in på arbetsmarknaden ochinte stängs ute.Om man tittar litet på siffror kan man enligt AMSuppgifter för se att antalet lönebidragsan-ställningar var 55 800. Avgångarna, mest pensione-ringar, är 4 000-5 000 . AMS egna bedömning-ar är att det finns drygt 13 000 arbetshandikap-pade som är anmälda som arbetssökande. Ungefärhälften av dem skulle kunna ta ett jobb direkt om detfanns medel. Hälften skulle komma ut direkt. Vidsidan av det finns 23 000 som väntar på rehabiliteringoch vägledning. Det är alltså ett enormt tryck.Lägger man dessutom till att har som målatt av deras anställda skall övergå frånSamhalls verksamhet till annan arbetsgivare ,och att detta ofta sker med hjälp av lönebidrag, inserman, precis som har konstate-rat, att den naturliga avgången inte alls räcker till omvi skall kunna nyplacera några. Dras dessutom antaletlönebidragsanställningar ned, innebär det att vi intekommer att kunna placera några av de ungdomar medarbetshandikapp som dessutom skall ut. Behovet ärenormt.Arbetsmarknadsutskottet har tillfört anslaget yt-terligare 125 miljoner utöver regeringens 200. Det ärmycket bra. Men frågan är om det räcker. Vi tror intedet. Vår bedömning är att det krävs mer pengar.Herr talman! Jag yrkar nu bifall till Vänsterpartietsreservation nr 2, som innehåller litet mer pengar. Dekommer inte heller att räcka. Vi måste återkomma tillden här frågan.Regeringen föreslår också att den högsta nivån förlönebidraget sänks från till vid en för-längning av bidragen, dvs. när de omförhandlas . Det här är en skärpning i förhållande till da-gens regler, där det enbart är nyanställningar somskall omfattas av 80 %.Om man tittar på var de här lönebidragsanställ-ningarna finns finner man att en tredjedel av de löne-bidragsanställda finns i ideella organisationer. Det ärorganisationer som har en mycket begränsad ekono-mi. De kommunala och statliga bidragen minskar isamma takt som den offentliga ekonomin krymper.Att då sänka nivån på tidigare beslutade lönebidraginnebär ett direkt hot mot en stor del av de arbets-handikappades arbetsmarknad. Många organisationersaknar helt enkelt förmåga att möta kravet på ett ut-ökat löneansvar.Vi vet att människor varslas på grundav de minskade kommunala bidragen. Det är härinnan vi sänker taket. När vi sänker taket är riskenuppenbar att allt fler handikappade tvingas ut i arbets-löshet eller i förtidspensionering. Samhällsekonomisktär detta ingen vinst. Det kommer i stället att skapastora sociala och mänskliga problem. Därför yrkar jagbifall till reservation nr 3, herr talman, som avvisardessa förändringar.Regeringen föreslår dessutom att den bestämmel-se, det skyddsnät, som innebär att ett lönebidrag inteskall omprövas om den anställde riskerar uppsägningpå grund av att bidragsnivån sänks skall tas bort. Detär innebär att en arbetsförmedlare skallförhandla fram sänkta lönebidragsnivåer även om detinnebär att den arbetshandikappade sägs upp. Det finns inga andra ord.Regeringen motiverar sitt beslut med att LASgäller även för lönebidragsanställda och att de skallskyddas av turordningsreglerna. finns mångaanställda i ideella organisationer. Där finns de som eneller en av väldigt få anställda. Där är turordningsreg-lerna inte till någon större hjälp. Är jag ensam an-ställd, så är jag ensam anställd. Saknar organisationenförmåga att ta ett utökat löneansvar sägs man upp.Här hjälper inga turordningsregler. Dessutom kräverlagen om anställningsskydd, LAS, tillräckliga kvalifi-kationer om man skall omplaceras och konkurrera utnågon annan. Skyddet enligt LAS är för handikappadeett väsentligt sämre skydd än den förordning somregeringen nu avser att ta bort.Det finns både ett mänskligt och ett samhällseko-nomiskt motiv för att behålla den här förordningen.Ingen arbetshandikappad skall sägas upp från sittarbete och tvingas in i a-kassa eller förtidspensione-ring på grund av att samhället vill sänka bidragsnivånmed några procent. Det finns inga vinster att hämtadär.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation nr 5.Jag vill påstå, herr talman, att det är politikernasom har ett ansvar för att se till att det finns en ar-betsmarknad även för arbetshandikappade. Visst voredet önskvärt att näringslivet tog sitt ansvar och an-ställde människor med funktionshinder utan löne-bidrag. Visst vore det önskvärt att kommuner ochlandsting gjorde detsamma. Men finns det ingainstrument för att se till att så sker. Vi har t.ex. ingenkvotering eller något liknande system. Det vi har ärlönebidragen. Varje försämring i regelsystemet slårdirekt mot den arbetshandikappade. Det minskarderas arbetsmarknad, i vart fall så länge vi inte harandra instrument och styrmedel för att säkra derasarbetstillfällen.Det här vill jag ha sagt för att visa förståelse fördem som argumenterar för att näringslivet måste ta ettutökat ansvar. Visst, det tycker jag också. Men dåmåste vi skapa regelverk för detta innan vi ger oss pålönebidragssystemet. Det som sker är enligt minmening fullständigt oacceptabelt. Vi, eller rättare sagtni, dvs. utskottsmajoriteten försämrar lönebidragssys-temet och låter arbetshandikappade gå rakt ut i för-tidspensioneringssystem eller a-kassa med liten elleringen möjlighet att återgå till arbetslivet.Det är många, många som har hört av sig med storoch berättigad oro för vad som kommer att hända närregelförändringen skall träda i kraft. Jag delar derasoro. Det majoritet nu gör är faktiskt att draundan grunden för många arbetshandikappade ochderas möjlighet att finnas på arbetsmarknaden. Dethär är ett mycket drastiskt beslut. Jag hoppas att ni ärmedvetna om det.Jag hade tänkt tala något om flexibilitet och annatsom tog upp. Visst skall vi ha ettflexibelt lönebidragssystem. Men vi har ju det . Det fungerar ju . Det omförhandlas i dag.Bidraget fastställs utifrån de arbetshandikappadesvillkor. Det är kopplat till individen. Jag har svårt attförstå att man säger att vi skall utvärdera detta sedan.Varför går ni då med på de försämringar som föreslåsi dag?Till vill jag ha sagt att det är bra attFolkpartiet driver den linje man gör. Men jag notera-de att kände sig förpliktigad att drivade här frågorna. Jag tror att liksom jagtycker att det är en självklarhet att driva de här frå-gorna.Anf. 143 SKÅNBERG (kds)Herr talman! Det är olika saker i det politiska livetsom gör starkt intryck på en, som lämnar de mestvaraktiga minnena. Allra kraftigast lever för migminnet av hur socialdemokraterna förra mandatperio-den jagade oss kristdemokrater med bibelordet"Bären varandras bördor". Jag minns mycket väl attallt fyrkoalitionsregeringen gjorde var högerpolitik,illvilja och osolidariskt. Hur kunde vi kristdemokratermed vår människosyn acceptera att svaga människorinte skyddades bättre?När sedan Socialdemokraterna kom till maktenfördubblade man nedskärningarna inom sjukvårdenpå bara , och man försämrade för de arbetslösa.Nu ger man sig dessutom på de handikappade. "Bärenvarandras bördor" sade Socialdemokraterna somma-ren 1994. får de synskadade, de förståndshandi-kappade och de rullstolsburna själva bära sina bördor,t.ex. nu när Socialdemokraterna vill ta deras handi-kappassistenter från dem.Så har vi förslaget som vi debatterar . Nuslår Socialdemokraterna mot de arbetshandikappade.Effekterna av beslut att tidigareläggaden beslutade generella sänkningen av den högstalönebidragsnivån till börjar nu bli synliga. Vikan se hur uppsägningar av lönebidragsanställda harpåbörjats i de ideella organisationerna, som kunde gede arbetshandikappade arbete när lönebidragsnivånlåg på . De mäktar emellertid inte när nivånsänks till . Särskilt allvarlig är situationen i han-dikapporganisationerna.När vi nu ser detta hända lägger den socialdemo-kratiska regeringen fram en proposition i vilken mankyligt skriver: "Risken för uppsägningar från en an-ställning med lönebidrag bör inte beaktas särskilt närbidraget omförhandlas till en lägre nivå." Borta är nubibelcitatens "bären varandras bördor". I stället tyckerjag mig kunna höra det gamla ursvenska ordspråket"Bra karl reder sig själv, en dålig är inte värd att hjäl-pa".Kan då inte Socialdemokraterna ha medkänsla ochmedlidande med de handikappade i en fruktansvärtpressad situation? Kan man inte visa så pass mycketsolidaritet att man inte sänder dessa handikappade tillsocialen? Om nu både medkänslan och solidaritetenbrister, har man då ändå inte den ekonomiska förstå-elsen kvar så att man inser att det inte lönar sig attfriställa de arbetshandikappade och skicka dem tillsocialen eller till en förtidspensionering?Till följd av Socialdemokraternas arbetsmark-nadspolitik är det , med den höga, bestående arbets-lösheten, än svårare för de arbetshandikappade attkonkurrera på arbetsmarknaden. Det är dessa männi-skor som bäst behöver arbetsgemenskap. De behöverden personliga bekräftelsen som ligger i att de förmåruträtta ett arbete, de behöver veta att de behövs, trotssina handikapp. Dessa människor sänder nu Social-demokraterna rakt in i ensamheten och passiviteten.Man berövar dem känslan av att duga, att få utföra ettmeningsfullt arbete.Vi kristdemokrater anser att bör omprö-va sitt tidigare ställningstagande i fråga om de sänktanivåerna för lönebidragsanställda. Framför allt menarvi att de ideella organisationerna måste undantas frånsänkningen av lönebidragsnivåerna. Vi håller det fören omistlig solidaritet med utsatta människor att ris-ken för uppsägningar från en anställning med löne-bidrag särskilt måste beaktas vid eventuella omför-handlingar.Därför, herr talman, yrkar jag bifall till reservatio-nerna 4 och 5.Anf. 144 ()Herr talman! Under /95 kommerförbrukningen av medel för lönebidrag på anslagetSärskilda åtgärder för arbetshandikappade att översti-ga vad anvisat med ,precis som ett par andra talare har sagt. Omriksdagen inte beviljar ytterligare medel måste nyaanställningar med lönebidrag upphöra under en längretid.Det här är mycket oroande. Därför har regeringeni propositionen 1995/96:96 föreslagit att vi skall om-fördela 200 miljoner från anslaget Arbetsmarknads-politiska åtgärder till lönebidrag. Dessutom föreslårregeringen att den faktiska medelsförbrukningen /95 skall godkännas.Herr talman! Jag vill fästa uppmärk-samhet på att det totala anslaget för särskilda åtgärderför arbetshandikappade /96 uppgår till 10,3miljarder kronor, varav går tilllönebidrag. Detta är i sig en mycket ansenlig summa,som kan jämföras med drygt halva kostnaden förbarnbidragen i landet . Vi bär med andraord varandras bördor, Skånberg. Det tycker viär oerhört viktigt.Trots detta är utskottets bedömning att den an-slagshöjning som regeringen föreslår inte räcker föratt uppnå det resultat som regeringen eftersträvar,nämligen att undanröja risken för totalstopp av nyalönebidragsanställningar under /96.Utskottet överför därför ytterligare 75 miljoner utöverde 200 miljoner som regeringen föreslår till just lö-nebidrag för arbetshandikappade.Herr talman!