prot · GJ0918 · 1995-11-07 00:00:00 — Dethar tydliggjorts såväl i våra samtal som då man eftervåra besök direkt har tagit upp detta med utrikesde-partementet.Anf. 109 ()Fru talman! Tack, utrikesministern! Jag skall intekritisera språkbruk, däremot fråga: Vad betyderegentligen detta? Utrikesministern säger inte att pro-testerna har överlämnats utan att de har bekantgjortsför kinesiska myndigheter. Hur går det till?Anf. 110 Utrikesminister ()Fru talman! Det går till på det sättet att man tar di-rekt kontakt från den svenska ambassaden och besö-ker . Man klargör vad som finns ide här protesterna och förmedlar dessutom ett brevför att tydliggöra detta engagemang. Det är vad det ärfråga om.Det går inte till så att man kommer med påsar ochställer fram dem, om det är det är uteefter. Kutymen är olika i olika länder och vi måstehantera detta på ett sådant sätt att det inte blir direktkontraproduktivt när vi skall vara med och göra insat-ser för barnen i Kina.Anf. 111 ()Fru talman! Jag förstår att man med diplomatiskfiness har försökt att förklara för de kinesiska myn-digheterna, närmast deras utrikesdepartement, att dethär finns en mängd eldfängt stoff. Här har 40 000svenskar protesterat mot deras behandling av flicke-barn.Får jag komma in på det området och fråga: Vadär det som icke är oomtvistat? Vi har sett en doku-mentärfilm. Är det inte på det sätt som vi fick se,dessa skrämmande bilder och beskrivningar av demsom varit där och sett detta med egna ögoninnan de filmade? Skall vi tvivla på vad vi ser pådessa filmer?Anf. 112 Utrikesminister ()Fru talman! De som har sett filmen har naturligtvisupprörts över den. Jag har också sett den och blivitsynnerligen upprörd. vet man att även dentypen av film kan göras på det ena eller andra sättet.Det är ingen oomtvistad sanning. Kinesiska myndig-heter har själva en annan version, vilket inte är såkonstigt i och för sig. Men det är inte bara det. Unicefger också en delvis annan information.Jag tror att alla som besöker får starkt klartför sig att värnandet om barn faktiskt är något mycketviktigt i , inte minst när man försöker föra politi-ken att det bara skall finnas ett barn per familj. Dåvärnar man som individ det barn man har mycketstarkt. Det är något som jag upplevde.Sedan finns det också missförhållanden, alldelesklart. Det är därför vi gärna vill vara med och hjälpatill, bl.a. multilateralt.Anf. 113 ()Fru talman! Det som gör att vi gärna tror att det ärså hemskt är deras barnbegränsningspolitik och justatt flickebarn i hög grad skall begränsas. Det är klartatt man förstår att föräldrarna i denna situation blirännu mer angelägna om sina barn.Men det som är så angeläget är att svenska protes-ter, liksom andra, kommer fram till dem som styr. Deär inte alldeles omöjliga att påverka, även om denkinesiska ambassaden i vägrade att ta emotsäckarna med de 40 000 namnunderskrifterna.Jag vill önska utrikesministern lycka till i an-strängningarna att göra allt som göras kan för attförbättra förhållandena för barnen, inte minst dessaflickebarn, på barnhemmen i Kina.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1995/96:62 om åtgärder motpersonal vid ambassadAnf. 114 Utrikesminister ()Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen kommer att vidta med anledningav den incident som ägde rum på Kenyasambassad.Händelserna på inträffade tisda-gen . efter, den 18 okto-ber, uppkallades ambassadör till UD för att gesin förklaring. Dagen därpå, torsdagen den 19 okto-ber, uppkallades ambassadören ånyo och delgavs våruppfattning att den person som på pressens bildersyns utdela ett knytnävsslag i ansiktet på en svenskpressfotograf borde lämna landet.Så har sedermera skett. Diplomaten ifråga lämna-de , efter det atthans egna myndigheter beslutat att omstationera ho-nom. Frågan är därmed avklarad, och vi har därmedockså demonstrerat den uppförandekod som måstegälla i förbindelser mellan länder.Anf. 115 ()Fru talman! Tack för svaret. Det var förnuftigthandlat av myndigheter, men jag måste fråga:Var det bara en person som agerade? För det förstakunde man på bilderna se minst två kenyaner som varinblandade i det här märkliga uppträdet. För det andrafinns det vittnesskildringar om hur fruktansvärt illadenna grupp av välsyftande människor, journalisteroch andra, blev bemötta på i fråga är: Var det bara en person, dvs. denperson som har lämnat landet?Anf. 116 Utrikesminister ()Fru talman! Det övervåld som vi hade tydliga be-vis för var det en person som stod för. De andra kan-ske inte uppträdde som det anstår diplomater heller.Men det är en annan fråga. Jag utgår från att man tarhand om det på ambassaden i fråga.Anf. 117 ()Fru talman! Det var ett mycket diplomatiskt svarsom utrikesministern gav. Jag tackar även för det.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1995/96:61 om ungdomsre-presentation i FN-delegationenAnf. 118 Utrikesminister ()Fru talman! har frågat mig omungdomsrepresentationen i FN-delegationen.När vi firade FN:s 50-årsjubileum gavs enmöjlighet till reflexion kring FN:s roll och uppgift iframtiden. För att FN skall lyckas är det nödvändigtatt FN-tanken lever och organisationen har förtroendehos dagens ungdomsgeneration.Om detta finns en stark medvetenhet i regeringen,och vi måste på olika sätt medverka till att öka kon-takterna mellan FN:s arbete och ungdomar.Det var bl.a. av det skälet som jag tillsammans medmedarbetare på genomförde eninspirationsdag för gymnasieelever från Mälardalenpå FN-dagen. Men vi behöver också stimulera ungamänniskor att arbeta i FN-sammanhang och på olikasätt öka folkrörelsernas kontaktyta med FN-systemet.Deltagandet av representanter från folkrörelser isvenska FN-delegationen har en lång tradition. Sedannågra år tillbaka har regeringen valt att låta , som är en paraplyorganisation för alla idetta sammanhang relevanta organisationer, avgöravilken organisation och person som skall ingå i dele-gationen.Ibland föreligger det särskilda skäl att bjuda innågon organisation om en fråga av speciellt intresseför den organisationen behandlas av församlingen. Pådenna basis bereddes ungdomsrepresentanter tillfälleatt delta 1984 och 1985 i samband med det interna-tionella ungdomsåret. Likaså inbjöds en ungdomsre-presentant att delta , då 10-årsfirandet av ung-domsåret sammanfaller med FN:s 50-årsjubileum,som ju särskilt inriktas på ungdomars engagemang förFörenta nationerna.Utrikesdepartementet mottar regelbundet förfråg-ningar från olika organisationer om att delta i general-församlingsdelegationen. Av kostnadsskäl måste vidock begränsa storleken på delegationen.Min strävan är att också fortsättningsvis ställa enplats till förfogande för och iövrigt låta förfrågningar om representation i general-församlingsdelegationen avgöras på ad hoc-basis ochmot bakgrund av de teman som FN har.Anf. 119 ()Fru talman! Jag vill tacka utrikesministern för sva-ret.Jag har tagit del av en mängd resolutioner och be-slut i såväl generalförsamlingen som Ecosoc rörandeungdomsrepresentationen i FN. Däribland kan näm-nas generalförsamlingens resolution 32:135 antagenden , resolution 36:17 antagen den9 och så sent som den 23 december1994 resolution 49:152. Däremellan har ett antalresolutioner och beslut fattats. Alla med samma inne-börd. Länderna uppmanas att inkludera ungdomsre-presentanter i sina delegationer.Trots att gång på gång ställt sig bakom re-solutionerna har bara 1985 och 1995 inklude-rat ungdomsrepresentation i sin delegation, alltså engång per decennium.Våra grannländer och har dockhörsammat generalförsamlingens uppmaning ochinkluderat ungdomsrepresentation i sina delegationer.Jag kan inte tolka utrikesministerns svar på annatsätt än att inte heller i fortsättningen skallhörsamma generalförsamlingens uppmaningar. Omdetta är riktigt måste jag fråga om i fortsätt-ningen tänker rösta emot resolutioner om ungdomsre-presentation eller om i likhet med våragrannländer planerar att permanenta ungdomsrepre-sentationen i den svenska FN-delegationen.Anf. 120 Utrikesminister ()Fru talman! Jag tycker att en strävan skall vara attvi skall ha en så bred representation som möjligt idelegationerna till olika FN-möten.Denna önskan måste då stå emot vad som är eko-nomiskt möjligt för oss med de begränsade resurser vihar. Det är den balansgången vi måste gå. Det ärdärför vi får prioritera. När det är teman specielltinriktade på ungdomar skall de också få vara med.Anf. 121 ()Fru talman! har över ett tiotal gånger un-der såväl socialdemokratiska som borgerliga rege-ringar i röstat för uppmaning-en att inkludera ungdomsrepresentation. Under dennatid har också vid fem olika tillfällen behandlats reso-lutioner om ungdomar i generalförsamlingen. Trotsdetta har ingen ungdomsrepresentation funnits med iden svenska delegationen.Jag måste därför upprepa min fråga om det är ut-rikesministerns mening att vi i fortsättningen skallpermanenta ungdomsrepresentationen eller om viskall fortsätta att i praktiken strunta i generalförsam-lingens uppmaning.Anf. 122 Utrikesminister ()Fru talman! Jag tror inte att detta är sista gångensom kommer att få svaret: Ja, vårsträvan är att göra mer och göra bättre, men vi måsteanpassa oss till våra ekonomiska resurser.Anf. 123 ()Fru talman! är inte en av världens fattigas-te nationer. Om i generalförsamlingen gångpå gång uppmanar FN:s jag tror det är 176 medlems-nationer att låta sig representeras av ungdomar i FN,borde då inte en bra början på denna strävan vara att ivarje fall från , liksom från , Danmarkoch , ha med en ungdomsrepresentant i FN-representationen?Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1995/96:64 om homosexuel-las situation i ZimbabweAnf. 124 Utrikesminister ()Fru talman! har frågat vadden avser att göra för att visa attSverige inte accepterar de förhållanden som homo-sexuella i lever under.I ett demokratiskt samhälle är det självklart tillåter människor att vara sig själva och på olikasätt ge uttryck för sin läggning i den mån detta inteländer andra till skada. Naturligtvis gäller denna frihetäven med avseende på personers sexuella läggning.Den har uppfattningen att diskri-minering och bestraffning av personer på grund avderas sexuella läggning är helt oacceptabel.Sverige följer kontinuerligt situationen på mänsk-liga rättighetsområdet i världens länder. Vi inhämtarfortlöpande information från ambassader ienskilda länder, från ständiga delegationervid FN och andra internationella organisationer därmänskliga rättigheter diskuteras.Vad så gäller är det med förvåning ochoro som jag noterat den fördömande och diskrimine-rande inställning som landets statsledning demonstre-rat mot homosexuella. I den fortlöpande dialogenmellan och kommer vi från svensksida att klargöra vår inställning på detta område.Anf. 125 ()Fru talman! Jag får tacka utrikesministern för detklargörande svaret.I har 24 länder, inklusive , lagarsom förbjuder homosexualitet. 1989 bildades i Zim-babwe en organisation, GALZ, Gays and Lesbians inZimbabwe, vars syfte är att stödja homosexuella, geråd, lämna hiv-information och sprida information omvad homosexualitet är för att undanröja de myter somfinns om homosexualitet.Fram till 1994 fanns ingen officiell reaktion pådetta. Men när GALZ annonserade om sin rådgivningoch 1995 ville delta i en bokmässa kom motståndet.President och hans inrikesminister gjordeskarpa uttalanden riktade mot de homosexuella och iparlamentet har frågan debatterats intensivt.Här är några exempel på uttalanden från den poli-tiska nivån: Vi skall arrestera dem. Homosexuellaförolämpar både naturens lag och religionens ochskall inte ha några förespråkare, varken i Zimbabweeller i övriga delar av världen. De har inte några rät-tigheter över huvud taget. Homosexuella bör sättas ikarantän, bör isoleras i likhet med tuberkulossjukatills de är friska. Polisen bör gripa dem och förpassadem till ett ställe där de aldrig kan ses, för vi kan intebeblanda oss med sådana människor. Alla måste vi,fackföreningar, politiska partier, kyrkor och medicin-män, ta del i den heroiska kampen mot denna sexuellaaktivitet.Det här har parlamentariker i , USAoch reagerat starkt emot, liksom Amnesty. Häri finns de som har ifrågasatt biståndet tillZimbabwe.Som jag ser det är detta ett brott mot FN:s kon-vention om de mänskliga rättigheterna. Vi är överensom att så länge man inte skadar andra måste man harätt att leva sitt eget liv och möta tolerans och med-mänsklighet.Jag anser att inte bara bör aktualisera frå-gan i dialog med utan också i FN. Jagundrar hur utrikesministern ser på det.Anf. 126 Utrikesminister ()Fru talman! Det är mycket möjligt att det ocksåkan gå. Vi har en kommission för mänskliga rättighe-ter. De brukar följa just den här typen av uttalandenoch särskilt behandlingen av de homosexuella. Det ärmöjligt att det går att ta upp frågan den vägen också.Men vi har så många bilaterala kanaler in i Zimbabweatt det kan vara ett naturligt sätt för oss att ta uppdessa frågor.Jag vill också nämna att den organisation somBarbro nämner, GALZ, har en kopplingtill som stöds av SIDA.Anf. 127 ()Fru talman! Anledningen till att jag tror att manskall ta upp frågan i FN också är att det finns 23 andraafrikanska stater med lagar som förbjuder homosex-ualitet. Det här kan mycket väl sprida sig. Vi skallförsöka förhindra att det som hände under andravärldskriget och som drabbade de homosexuella upp-repas. var det en utställning här iStockholm som visade på de här ohyggligheterna.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av andre vicetalmannen att ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.15 § Svar på fråga 1995/96:38 om sjuktrans-porter med arméns helikoptrarAnf. 128 Försvarsminister ()Fru talman! har frågat mig vad jagtänker göra för att ställa sjuktransportkapacitet medförsvarets helikoptrar till sjukvårdshuvudmännensförfogande.Låt mig först säga att grundar sinfråga på delvis oriktiga förutsättningar när han påståratt något avtal inte har ingåtts mellan Försvarsmaktenoch sjukvårdshuvudmännen. Efter ett beslut av rege-ringen kunde nämligen Försvarsmaktensenare samma månad teckna avtal med Västerbottensläns landsting om sjuktransporter med Försvarsmak-tens helikoptrar. Intentionerna i1992 års försvarsbeslut har således börjat uppfyllas.Jag vill för kammaren kort rekapitulera tidigarebeslut i fråga om sjuktransporter med försvarets heli-koptrar. På grundval av försvarsbeslut (prop.1991/92:102, bet. 1991/92:FöU12, rskr. 1991/92:337)angav regeringen regleringsbrev som verk-samhetsmål för arméförband att kapaciteten för heli-koptersjuktransporter i krig skulle förstärkas. Rege-ringen framhöll att helikoptrarna så långtdet var möjligt skulle utnyttjas även för sjuktranspor-ter i fred; sjukvårdshuvudmännen skulle ges möjlighetatt ingå avtal om detta med det militära försvaret.Under våren 1993 uppdrog regeringen åt Försva-rets materielverk att anskaffa sjuktransporthelikoptraråt armén. Fem helikoptrar av typen 412HP har numera anskaffats.Prissättningen är en av de avgörande frågorna isamband med erbjudande om helikoptertjänster utan-för det statliga området. har vid behand-lingen av helikopterfrågor vid olika tillfällen (bet.1993/94:FöU9 och bet. 1993/94:FiU18) understrukitvikten av att konkurrensaspekterna och prissättnings-frågorna beaktas. har behandlat frågor omförsvarets helikoptrar också med anledning av 1995års budgetproposition (prop. 1994/95:100 bil. 5, bet.1994/95:FöU4, rskr. 1994/95:338).Genom arméflygbataljon (AF 1) iBoden har Försvarsmakten deltagit i anbudsgivningavseende ambulanshelikopterverksamhet vid sju till-fällen. Fyra av dessa upphandlingar har vunnits avannan anbudsgivare än Försvarsmakten. Två upp-handlingar har avbrutits av kostnadsskäl. Den sjundeupphandlingen resulterade i det avtal mellan Försvar-smakten och som jagnämnde inledningsvis. Efter vad som har redovisatstill Försvarsdepartementet synes såväl Försvarsmak-ten som erfarenheter av verksamhetenhittills vara goda.Uppdraget till Försvarsmakten om att erbjudasjukvårdshuvudmännen helikoptertjänster gäller fort-farande, och myndigheten är därför beredd att delta ide upphandlingar som förekommer.Utredningen om fredstida utnyttjande för civilaändamål av resurser avsedda för försvarsändamål -den s.k. - behandlade i sittbetänkande (SOU 1995:29) Civilt bruk av försvaretsresurser bl.a. utnyttjandet av försvarets helikoptrar.Denna del av betänkandet har remissbehandlats, ochärendet bereds inom . Om remissut-fallet kan jag säga att - även om det finns kritiskaröster - flertalet remissinstanser i huvudsak är positi-va till utredningens förslag.I sitt betänkande har lämnatförslag om s.k. nödhelikopter. Förslaget innebär attFörsvarsmaktens helikoptrar skall kunna utnyttjas förtransporter i livshotande situationer. Försvarsmaktenbestämmer helikoptrarnas basering och beredskap. Entransportinsats görs till ett enhetligt, centralt fastställtpris. skall ses som ett kom-plement till, inte en ersättning för, systemet med heli-kopterverksamhet på avtalsbasis. Jag räknar med attregeringen kommer att kunna lämna ettsärskilt uppdrag till Försvarsmakten när det gäller ettsystem med nödhelikopter.Anf. 129 ()Fru talman! Jag skall inleda med att tacka för-svarsministern för svaret, som jag ändå finner ganskapositivt i den meningen att det följer de premissersom vi hade när beslutet om dessa helikoptrar fatta-des.Skälet till att jag ställde frågan var att jag vet inom har haft två stycken mötenför att diskutera räddningstjänsten som helhet men därman också har stannat upp litet vid frågan om denresurs som dessa helikoptrar utgör.Som försvarsministern inledningsvis alldeles rik-tigt påpekar har ett avtal tecknats med , och såvitt jag vet har man lyckatsså bra att man avser att förlänga avtalet. Det är egent-ligen dit jag vill komma.Min följdfråga blir: Skulle inte den typen av avtalkunna gälla också övriga sjukvårdshuvudmän? Jagställer den frågan speciellt med tanke på den senastetidens många incidenter både till lands och till sjöss,där den kapacitet som finns i dessa moderna helikopt-rar skulle ha kunnat komma väl till pass.Jag förstår att det i detta hänseende finns administ-rativa hinder för upphandlingen, men har man löstdetta på ett ställe borde man ju kunna lösa det även påett annat.En annan sak som jag tycker är viktig är att dessahelikoptrar i fråga om de sjukvårdsinsatser som kangöras har en större kapacitet och en bättre kvalitet ände privata helikoptrarna, och då borde inte priset varahelt avgörande.Anf. 130 Försvarsminister ()Fru talman! Det verkar som om ochjag egentligen är helt överens. Helikoptern är enmycket viktig resurs när det gäller räddnings- ochsjuktransporter. Det finns ändå på den civila markna-den ett antal företag som utför framför allt sjuktrans-porter med helikopter. Försvaret har å sin sida ettantal helikoptrar som är lämpade både för rädd-ningstjänst och för sjuktransporter. Som försvarsmi-nister tycker jag naturligtvis att det är angeläget attförsvarets helikopterresurser så långt det är möjligtutnyttjas för civila ändamål i fred.Det finns här två problem, och dessa känner StigGrauers till. Det är prissättningen, och det är fråganom helikoptrarna skall flyga enligt militära eller civilaflygregler. Prissättningen har mycket stor betydelsenär det gäller förhållandet till de civila företagen.Vi bereder nu inom båda de härfrågorna, eftersom vi har fått ett utredningsförslag påden här punkten. har lagt framförslag om hur Försvarsmaktens helikoptrar skallutnyttjas för sjuktransporter och räddning. Flertaletremissinstanser har varit positiva till utredningensförslag, men det finns också de som är negativa, bl.a.Luftfartsverket och Helikopterföretagens riksförbund.Dessa befarar att civila helikopterföretag kan kommaatt slås ut.Det enda anbud som Försvarsmakten har lyckatsföra i hamn är det som gäller länslandsting. Där är man positiv till att samarbetet fort-sätter. Försvaret har emellertid gått miste om upp-handlingar när det gäller ,, läns landstingoch , och av kostnadsskälhar förhandlingarna med ochÖstergötlands läns landsting avbrutits.För närvarande måste jag alltså sorgligt nog med-dela att det inte pågår några direkta kontakter mellanförsvaret och någon sjukvårdshuvudman, men fortfa-rande gäller det jag sade i mitt svar, nämligen attFörsvarsmakten är beredd att ta upp diskussionerkring detta och är beredd att erbjuda de här tjänsternai den mån sjukvårdshuvudmännen vill ha dem.Anf. 131 ()Fru talman! Försvarsministern och jag är som sagtmycket överens om behovet och om intresset fördenna fråga. Jag hoppas att det skall gå att finna enlösning på prisfrågan. Jag vill understryka att när manjämför pris är det samma utbud som skall jämföras.De privata helikoptrar som jag har sett ger inte sammamöjligheter att ha medicinsk personal närvarandeunder sjuktransporterna som de militära, och jag me-nar därför att det kanske skulle finnas utrymme för enannan prissättning.Samtidigt vill jag påstå att det är viktigt även förförsvarets personal att få den övning det innebär att fågöra civila transporter.Jag tackar försvarsministern för svaret.Anf. 132 Försvarsminister ()Fru talman! Jag tackar för dennapositiva inställning, som kommer att glädja Försvar-smakten. Tack!Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på frågorna 1995/96:25 och 65 omvårdbehövandes möjlighet att byta kommunAnf. 133 Socialminister ()Fru talman! har frågat mig vadjag tänker göra för att uttalande om äldresrätt att flytta mellan kommuner skall fungera i verk-ligheten. har frågat mig om jagavser att vidta några åtgärder för att man skall försäk-ras rätten att flytta till annan kommun även om man ärgammal och har behov av vård och omsorg.Jag besvarar frågorna i ett sammanhang.Frågan om äldres och handikappades möjlighet attflytta till särskild boendeform i annan kommun harsedan början på 1980-talet uppmärksammats av ettantal statliga utredningar och i motioner till riksdagen.Frågan behandlades senast av Äldredelegationen. Irapporten för äldreomsorgen (Ds 1989:27)uttalade delegationen att man i första hand bordepröva möjligheterna att genom centrala rekommenda-tioner lösa frågan om rätt för enskilda att flytta tillsärskild boendeform i annan kommun. I en sådanrekommendation har (cirkulär 1989:65) uppmanat kommunerna att positivtverka för att äldre personer och personer med handi-kapp ges möjligheter att erhålla särskild boendeform iannan kommun än hemkommunen. Av rekommenda-tionen framgår också att krav på betalning kommu-nerna emellan inte bör förekomma i dessa ärenden.Hösten 1991 fick i uppdrag attfölja upp och beskriva utvecklingen av särskilda bo-endeformer för äldre och handikappade. I uppdragetingick också att beskriva hur dessa grupper utnyttjatmöjligheten att flytta till särskilt boende i annankommun. Av rapporten, som bygger på uppgifter frånår 1991, framgår att många äldre och handikappadebeviljats bistånd i form av flyttning till särskilt boendemen också att många fått avslag. Orsakerna till avsla-gen angavs vara platsbrist men också bedömningen attbiståndsbehov ej förelåg eller att behovet kunde till-godoses på annat sätt. Några kommuner angav att deegna kommuninvånarnas behov måste prioriteras.Jag tror mig veta, inte minst av egen erfarenhet, attde allra flesta anhöriga utgör ett stort stöd till äldreoch att de flesta äldre har nära och täta kontakter medsina anhöriga. När det geografiska avståndet är förstort uppstår dock lätt en mängd praktiska problemmed att upprätthålla kontakten. Särskilt påtagligt kandetta bli för familjer där den närstående redan bor i ensärskild boendeform och vill flytta till en liknandeäldrebostad nära sina anhöriga i en annan kommun.Jag kan väl föreställa mig upplevelser av maktlöshetnär ingen riktigt kan ge besked om vilka regler somgäller, när inget händer och tiden går.Jag har tagit del av uppgifter i pressen om äldremänniskor som gärna vill flytta från sin servicebostadi en kommun till en liknande bostad i en annan kom-mun där en nära anhörig är bosatt.