prot · GI09103 · 1995-05-11 00:00:00 — Jagkommer att jobba tillsammans med mina unga parti-kamrater, internationellt och gärna informellt medunga parlamentariker från andra länder. Jag hoppasatt ni kommer att göra vad ni kan i kontakter med erapartikamrater från andra länder, för att vi skall nå detresultatet.Som sagt, problemet ligger inte här i Sverige.Problemet ligger i länder i tredje världen.Anf. 89 () replikFru talman! Problemet är att vi på vanligt svensktmaner, enligt sätt att resonera, villvara världssamvete, men vi är inte beredda att visa deti handling. Det är för mig det moraliska problemet.Därför menar jag att vi skall ta konsekvenserna avvad vi säger att vi vill göra.Hur når vi bäst ett totalförbud, frågar . Jag menar att ett förbud i skulle innebäraatt vi allvarligt visar att vi kan ta konsekvenserna ochpå det sättet föregår med gott exempel.Jag hänvisade till arméchefen i mitthuvudanförande. Jag vill bara påminna om att han försin del har sagt att man skulle kunna utmönstra i varjefall truppmina 10 utan några allvarligamen för det svenska försvaret. Jag tror att det vägerväl så tungt som när man försöker göra jämförelseroch säger att inte behöver minor och därförkan fatta ett beslut om förbud. Jag tycker att vi skallhålla oss här hemma och visa att vi menar allvar. Detär en moralisk och etisk fråga, och därför yrkar jagbifall till reservation 22.Anf. 90 () replikFru talman! Jag tycker fortfarande att det viktigas-te är att vi lyckas få till stånd ett internationellt förbudeller åtminstone till att börja med ordentliga restrik-tioner mot tillverkning, export och användande avantipersonella minor. Målet kan aldrig vara att vi här iSverige skall känna oss till freds för att vi har tagitbort våra minor. Det är inte den första uppgiften fördenna konferens. Uppgiften för konferensen är att setill så att man lyckas med internationella restriktioneroch förhoppningsvis även förbud.Anf. 91 () replikFru talman! har talat väl om hurviktigt det internationella engagemanget för ett total-förbud är. Vi är alla lika angelägna om att det blir ettinternationellt förbud. sade också attett svenskt totalförbud inte skulle fylla någon funktioni förhandlingarna. Där är vi oeniga. Det kan åtminsto-ne inte under några omständigheter som helst miss-gynna saken om skulle gå före.Moraliska ställningstaganden får kosta, som JanJennehag påpekade i sitt anförande förut här i dag.Jag kan hävda bestämt att jag är beredd att offra litetav eventuellt minskad svensk säkerhet för mitt mora-liska ställningstagande. Det är tydligen inte JörgenPersson eller utskottsmajoriteten beredd att göra.Anf. 92 () replikFru talman! I utskottets svar i detta betänkandestår klart och tydligt att om det blir den minsta för-ändring efter denna konferens, kommer man självklartatt ta de svårigheter som det innebär militärt att tabort minorna. Det står klart och tydligt. Det tycker jagär bra.Kärnfrågan är om ett förbud i fyller någonfunktion, om det gör det bättre eller sämre om vi tarbort minorna själva före konferensen. Jag har funderatmycket över det. Det är logiskt att det borde vara ettbättre utgångsläge om vi tog bort minorna själva. Menfrågar man chefsförhandlaren säger han att det inte ärså. Det skulle t.o.m. kunna försvåra litet för dem somförhandlar från svensk sida. Då skulle det även kunnaförsvåra för ett av våra grannländer, som skulle bliväldigt gramse på oss.Målet måste fortfarande vara att vi lyckas interna-tionellt. Jag tycker att alla partier skall jobba infor-mellt. Jag är jätteglad över att organisationer somRädda Barnen gör en kampanj i . Jag tror gör den på andra håll i världen också. Kan manutöva tryck på makthavarna i många länder underlät-tar det naturligtvis för att komma fram till ett braresultat på konferensen. Här gäller det att hålla tunganrätt i mun och jobba på alla tänkbara sätt för att få ettbra resultat.Anf. 93 () replikFru talman! Jag är inte överens med vare sigchefsförhandlaren eller om nyttan avett ensidigt svenskt förbud. Jag hävdar återigen att detomöjligt kan bli sämre. Vi kan omöjligt få mindrechanser att få igenom ett internationellt förbud.Självklart skall vi fortsätta arbeta tillsammans medde organisationer som kräver ett totalförbud i för att kunna samarbeta riktigt bra tycker jag attvi skall lyssna på dem så mycket att vi tillmötesgårdem i detta krav.Anf. 94 () replikFru talman! Jag måste lita på dem som förhandlaroch ge dem bästa möjliga utgångsläge. De vill precissamma sak som vi. Vill de ha det på ett visst sätt ärjag naturligtvis beredd att ge dem den bästa möjlighe-ten. Det skall tydligen vara det här sättet.Att fatta beslut om stora förändringar i försvaretprecis före ett försvarsbeslut tycker jag är fel. Helabetänkandet bygger på att man skjuter fram en massafrågor till det försvarsbeslut som skall fattas nästa år.Det skulle faktiskt kunna vara så att efter försvars-beslutet - även om man inte lyckas med konferensen- så har vi funnit att man i det svenska försvaretframöver inte behöver minorna.Anf. 95 INGA ()Fru talman! Mitt korta inlägg här skall beröra mo-tion Fö314.Överväganden om försvaret måste präglas avlångsiktighet och robusthet, precis som varje annatförsäkringssystem, som jag ser det. De beslut riksda-gen fattar i nutid har bärighet långt in på 2000-talet.Rikets säkerhetspolitik och därmed försvarets ut-formning får inte präglas av ryckighet.Uppgifter och resurser måste vara i balans. Fram-för allt får inte uppgiften bli större än tilldelade resur-ser, vilket måhända varit fallet i flera tidigare för-svarsbeslut. Inte minst i en krympande ekonomi är detviktigt att det satsas på rätt saker, bl.a. på sätt somanförs i vår motion, och försvaret.Av vikt att påtala är även att ju mindre samarbetemed andra vi bestämmer oss för, ju större bördor vårvi själva bära.Det är också på sin plats, tycker jag, att säga attförsvarmakten inte får bli något evigt statiskt. Denskall tid efter annan anpassas på olika sätt. I dettasammanhang är tidsaspekten särskilt viktig. Det tarmycket att åter- eller nyskapa förskingradeförsvarsresurser. Inte minst gäller det beträffandekompetent personal. Utbildning av värnpliktiga börom möjligt ske nära hemorten av sociala skäl ochkostnadsskäl. Rekrytering av fast anställda sker jumed värnplikten som grund och ger förhållandevisbäst urval i befolkningstäta områden. Skapandet ochbibehållandet av en gynnsam åldersstruktur sker där-för också bäst i dessa regioner där även övergång tillcivil verksamhet är möjlig när den militära karriärenavslutas.Den försvarsmakt vi bestämmer oss för skall hahög kvalitet. Inriktningen försvarsbeslutbör därför ligga fast.När således förnyelse och förbättring genomförs,bör man utgå från bästa möjliga utgångsnivå. Redanmekaniserade enheter uppgraderas, utbildningsanstal-ter med de bästa betingelserna och de redan godakrigsförbanden bör bilda bas för dett arbete.I vår motion Fö314 påtalar vi också de särskildafolkrättsliga skyldigheter som strandstat harinom marindistrikt område. Det samver-kans-, samordnings- och integrationsarbete med kust-bevakning m.fl. som pågår bör uppmärksammas ochutvecklas.Lika litet som lösandet av luftförsvarsuppgifterkan MDÖ:s uppgifter lösas genom improvisationer iett trängt läge. De bör därför grundläggas i fredstid.Sammanfattningsvis: De krav som måste ställaspå vårt framtida försvar är att det besitter både initial-kraft och återtagandeförmåga. I motionen framgår detkonkret och tydligt att krigs- och grundorganisationeni i avsevärd omfattning besitter ensådan kraft och förmåga.Detta faktum bör utgöra en viktig del att beakta idet fortsatta arbetet med kommande försvarsbeslut.Till sist ansluter jag mig till de tidigare framfördamoderata yrkandena.Anf. 96 ()Fru talman! Ledamöter och åhörare! (sjunger)"skall smidas om till ploglänge leve kärleken och lusten till livet. "Så går en låt som har skrivit. Cita-tet "svärd skall smidas om till plog" är hämtat urBibeln som ni kanske vet. Det finns också påfredsmonumentet på en vägg i . Även jaghar varit i på konferensen om icke-spridningsavtalet, som jag undrar: När skall det förverkligas attsvärd skall smidas om till plog? Så länge vapenin-dustrin förser båda sidor med vapen, så har den engaranterad avsättning för sina produkter. Det inseralla vapenmäklare. Vapen är mycket gångbart påmarknaden.Trots manifestationer mot våld, firandet av kapitulation och icke-spridningskonferensenspågående samling i FN för att stoppa spridningen avkärnvapen, så fortsätter satsningen på den militäraindustrin.Är det den utveckling som jorden behöver? Är detvettigt att vi som privatpersoner skall skydda oss medvapen? Eller med kanoner, ubåtar och JAS-plan motandra länder? Eller med kärnvapen och missiler föratt avskräcka fienden från anfall?Fru talman! Menar vi allvar här i kammaren när vihar en våldsdebatt, men glömmer att ta upp dessagigantiska hot mot den lilla människan som hängeröver huvudena på oss? Det är en "over-kill-effekt"som gör att vi kan ta livet av den här planeten fleragånger om, motsvarande hundratusentals Hiroshima-bomber.Jag glömmer aldrig den astronaut som talade omhur underbart vacker jorden var utifrån rymden. Hanuttalade att han inte kunde begripa hur folk på den härplaneten kunde starta krig. Varför kan vi inte leva iharmoni med varandra?Elisa skall strax tala om att detborde vara förbjudet med krig, och det instämmer jagtill fullo i.Jag kan inte begripa att inte FN förbjudit kärnva-pen, att FN - eller i ett uttalande i FN - intesagt att det är olagligt att använda kärnvapen. Manhar dock förbjudit biologiska och kemiska vapen.Jag kan inte begripa att det finns spelregler för vadman får göra och inte får göra i krig.Det finns ett talesätt som lyder så här: Kriget ska-par tjuvar, freden hänger dem.Vi i anser att krig måste förhindrasoch förebyggas. Vi i anser att hoten ärhelt andra än de militära, de som många redan nämnthär . Det är miljöhoten, befolkningsexplosionen,fattigdomen, bristen på rent dricksvatten osv.Men tydligen är drivkrafterna för att behålla ochöka affärerna med vapen enormt starka. De har varitså starka att man i har överträtt gällande la-gar, varit inblandad i mutaffärer och haft mångaotvättade bykar. T.o.m. självmord har följt i spåren avdetta handlande i vårt eget land. Den mentalitet somvarit förhärskande inom ledande industrikretsar, därman i privata samtal har förhånat den svenska lag-stiftning som försökt förhindra försäljningen av vapentill "dem som verkligen behöver", dvs. krigförandeländer, har medverkat till den här situationen.Argumentet har varit det vanliga knarklangarar-gumentet: Säljer inte vi så säljer någon annan.Fru talman! Vi i de gröna hävdar attvapenindustrin skall börja omställningen till civilproduktion och att de anställda måste få möjlighet tillannan sysselsättning som är meningsfull och står fören hållbar utveckling i anda.Staten som kund har varit grunden för företagensexistens. Staten är dominerande ägare av ochborde för länge sedan ha tagit sitt ansvar för att ställaom vapenindustrin. Det är det minsta som de berördaoch de krigsindustriella orterna kan kräva.Så onödigt och tråkigt att behöva stå här ochsäga: Vad var det vi sade! är det sedanMiljöpartiet väckte en tunn partimotion där vi manadestaten att ta sitt ansvar. Vi förutsåg att vapenindustrinskulle bli nästa krisbransch. Försvarsministern måsteväl ändå medge att det av strikt kommersiella hänsynär omöjligt att fortsätta att bedriva den vapenindustrivi har i i dag.Lars , som var min miljöpartistiske före-gångare i näringsutskottet, ansåg därför 1991 att enkrisplaneringsgrupp för vapenindustrin skulle tillsät-tas. Den skulle möta och förbereda den omställningsom är oundviklig. Redan då kunde han konstatera attbåde och utländska intressenter köpte mindremängd vapen och att den anställda staben i Boforsskulle halveras . I Karlskronaoch förlorade människor redan då sinajobb. liksom skullepå sikt bli helt beroende av den internationella mark-naden, förutsåg han.Vapen köps tyvärr, men från stormakterna. De harresurser att "utveckla" vapen till en helt annan kost-nad. De lägger ner stora investeringar i forskning ochs.k. utveckling för att få fram än mer sofistikerade ochdyra vapen.Jag och anser att inte har rådatt kasta pengar i detta stora svarta hål som vapenin-dustrin är. Här slukas miljarder och åter miljarder påsådant som släcker liv i stället för att ge liv, i ställetför att mätta de hungrande och sjuka, i stället för attsatsa på något konstruktivt inom energi- och trans-portsektorn, som sol- och vindkraft osv.Jag tänker på för mig näraliggande industrier, somHägglunds och Söner i , som övergåttfrån verkstadsindustri till att mer och mer likna enmilitär industri. ABB, som har denna filial i Örn-sköldsvik, lägger ner tillverkningen av tunnel-banetåg men satsar på bandvagnar m.m.Fru talman! I dagens betänkande kommer ocksåKA 5 i upp. Jag vill betona att min motionför att utveckla KA 5 till ett miljövärnsregementeborde ligga rätt i tiden och dessutom stå för en ut-veckling som har framtiden för sig. Man skall intekrampaktigt hålla sig kvar i det gamla, utan ta till varadet positiva som ändå finns av kompetens och kun-nande på området, som god organisationsförmåga,katastrofhjälp, räddningstjänst osv. inom det militäraoch överföra det till civil verksamhet. Där kan man hadet inom t.ex. miljö, naturvård och oljesanering, ka-tastrofhjälp till , specialstyrka för räddningvid kärnkraftsolycka.Fru talman! Vi i har inte bara sociala,ekonomiska och fredliga aspekter på detta med va-penindustrin utan också etiska. Vi anser att all svenskvapenexport skall upphöra. Detta kan ske på en fem-årsperiod, och skall vara ett föregångsland. Viser med särskild oro på det samarbete med utländskvapenindustri som sker i form av joint venture-avtaleller fusioner. Multinationella komplex av detta slaginom vapenindustriområdet är en mardröm, som medstor sannolikhet kommer att öka oron, motsättningar-na och resursslöseriet i världen.Jag är säker på att svensk vapenexport kommer attavveckla sig själv utan lagstiftning - men vi i Miljö-partiet kräver en lagstiftning - såvida inte skattebeta-larna går in med jättelika subventioner, vilket dagensbeslut innebär.Fru talman! Alla mina motioner på de områden jaghar tagit upp här har hänvisats till Försvarsbe-redningen. Det är med stor förväntan jag avvaktarberedningens resultat - ett positivt resultat för världenoch för anseende ute i världen som en före-gångare på nedrustningsområdet.Anf. 97 ()Fru talman! har vi uppmärksammat50-årsdagen av slutet på . Detta krigkostade miljoner människor livet och ledde nästangenast in i ett nytt krig, det . Och trotsmurens fall lever kriget vidare i olika områden i värl-den.I dag pågår folkmord på flera platser i världen: iTjetjenien, i f.d. , i , i Centralafri-ka och i , där en väpnad konflikt om territori-er och guld med grannlandet effektivt har mas-kerat en konflikt om ursprungsbefolkningarnas svåraumbäranden i landet.När vi chockeras av bilderna på TV från krigetlångt borta måste vi slutligen ta ställning till vad detegentligen är som vi chockeras av. Naturligtvis beröross det mänskliga lidandet, eftersom vi oundvikligenidentifierar det med egna smärtor. Det berör oss påsamma sätt som när grova våldsbrott inträffar i vårteget samhälle i vår egen närhet, där TV-bilden inteförmår överträffa verkligheten.Antagligen chockeras vi även av kaoset - i krigfungerar få saker enligt de normer och rutiner som vi ifredstid är vana vid. Detta kaos är självklart skräm-mande, eftersom vår egen trygghet ifrågasätts. Viupplever via TV:n en tusendel av det ögonblick dåhela tillvaron i ett slag förändras för ett offer för kri-get eller dess anhöriga - plötsligt fanns inte familjenmer.Jag vill citera en del av en sång av CornelisVreeswijk:"Jag skulle bra gärna vilja veta vad som har häntmed min mor och far,jag skulle bra gärna vilja veta varför vårt hus intefick stå kvar.Kan någon människa ge ett svar? "Dessa rader uttrycker, föreställer jag mig, denmaktlöshet och förtvivlan som en människa kan kännai ett sådant läge då krigets konsekvenser drabbarhenne.Vi chockeras alltså, och så gör även omvärldengenom de institutioner som vi valt att ge makten attrepresentera oss. Vem tycker inte att kriget i Tjetjeni-en är hemskt? Vem tycker inte att var en outsäglig tragedi? Och vem tycker inte attkriget i f.d. är utan synbar gry-ning? Mig veterligen har inget land, ingen institutionoch ingen individ - möjligtvis med vissa undantag -uttryckt sin glädje över att ett krig pågår.En krigstribunal har upprättats i , och Genè-vekonventionen talar om vilka saker som inte är ac-ceptabla i ett krig. Avskyn för det vi talade om äralltså uppenbar: våldet, lidandet och kaoset. Men vemställer sig upp och förkastar själva orsaken till detta?Vad är det för mening att uppröras över ovanligtgrymma krigsöden om kriget i sig inte ifrågasätts? Detär att fördöma konsekvensen och inte orsaken.Fru talman! Varför krigar då folk? Är det, somGeorg sade på TV , därför att männi-skans naturliga tillstånd är att kriga? Människansnaturliga tillstånd är att kämpa för sin överlevnad.Och beroende på de förutsättningar som råder, som viskapar, förändras människans beteende. När vi till-sammans börjar förändra samhällsstrukturer till verk-lig hänsyn, med solidariteten till djur, natur och detekologiska systemet, solidariteten med kommandegenerationer, solidariteten med hela världens folk ochsolidariteten med människor i vår egen närhet ochvårt eget samhälle, kan vi även ändra förutsättningar-na för människans överlevnad. Det ekologiska synsät-tet, där vi satsar på hållbar utveckling och delar medoss av välståndet, är en väg till förändring.Fru talman! Vi behöver ett förbud mot krig i värl-den, inte som en mirakelkur för konfliktlösningar,utan som ett rättesnöre. Först och främst i förebyg-gande syfte: med en attitydmässig inlärning, som ärnödvändig, bör man kunna undvika denväpnade konflikten för att helt enkelt inte begå ettbrott och inte tvingas bära de konsekvenser och detansvar som följer därav. I krigstribunalen dömer vikrigsförbrytare, och detta är i högsta grad en intres-sant definition; den påvisar om något att själva krigeti sig faktiskt inte anses vara ett brott! Ett förbud skullepå allvar öppna vägen för en mängd alternativa lös-ningar, som annars inte beaktas eller skulle fått möj-lighet att utvecklas och prövas.Vidare är det ett ställningstagande: ingen troddeväl någonsin att ett förbud mot att mörda, våldta ochmisshandla skulle förhindra detta. Förbud att mördaär ett mångtusenårigt förbud, och likväl mördas män-niskor . Men förbudet anger ramar för sam-hället, och med samhällsutvecklingen har toleransni-vån för våld och brutalitet sjunkit. Det måste varasjälvklart att en institution, ett land, en formell struk-tur, har samma ansvar och lyder under samma normersom en individ - annars finns det ingen trovärdighet.Ett statligt våldsmonopol, en militär kapacitet, är ihögsta grad beroende av klara regler för medborgare.Ett förbud mot krig är en högre nivå av en lag somgäller för i princip samtliga människor på jorden.Fru talman! Vi upplever ett paradigmskifte i värl-den där nationalstaten är lika självklar ochdär strukturerna över huvud taget ifrågasätts. I ochmed den här internationaliseringen uppstår ocksåinbördes konflikter på ett helt annat sätt än de vi tidi-gare har varit vana att hantera. Jag vågar påstå att deninterna konflikten, inbördeskrigen, är klart domine-rande bland de stora krigen i dag.Parallellen mellan det individuella våldet och detinstitutionellt organiserade är i högsta grad relevant.Under gjorde de militära befälha-varna den fruktansvärda upptäckten att den urgamlakrigstaktiken att på nära håll ge sig på varandra ochkämpa ledde till oerhörda människoförluster i ochmed användningen av de nya vapnen. kan vikonstatera att civilbefolkningen drabbas otroligt hårt- och det är inte ens förbjudet. Hur skall indivi-den då tolka dubbelheten i lagarna och bristen pålagar vad gäller enskilt våld som förefaller drabba deoskyldiga minst lika orättvist som ett krig?Jag vill understryka att ett förbud självfallet inte ären patentlösning, men då en väpnad konflikt uppståttskall förbudet i sig vara skäl nog för att omvärldenskall kunna agera. Vi vet att det internationella sam-fundet brottas med oerhörda problem när detgäller att ha en gemensam strategi eller handlingsplanför att få stopp på ett krig. De internationella relatio-nerna är som bekant oerhört känsliga. I väntan på skall lyckas kompromissa fram en åtgärd, medhänsyn till de olika intressen och åsikter som förelig-ger, fortsätter mördandet . Kompromis-serna leder till att folk fortsätter att dö i tusental. Omvi chockades av våldsdådet i då drygt 150människor dog, hur skall vi då ställa oss till folkmor-det och massakern av flyktingar i - där 8 000människor befarades dö, vilket senare visade sig vara4 000?Ett inskrivet förbud mot krig, dvs. organiseradväpnad aggression och inte försvar, skulle argumen-tativt kunna förenkla den här debatten och processen.Ett förbud skulle dessutom kunna ge omvärlden heltandra möjligheter att agera i interna konflikter, somt.ex. i , och . Vilkamedel har det internationella samfundet för attagera i interna konflikter?När Gulfkrisen bröt ut agerade omvärlden snabbtoch kraftfullt. Vi kan väl knappast tillbakavisa att mandelvis agerade på grund av oljetillgångarna och ege-nintresse. Jag vill att man skall kunnaagera lika kraftfullt och lika snabbt men utan egenin-tresse och utan väpnade medel. Detta kan låta som ennaiv dröm, men det gör det bara för den som intevågar ha visioner och som inte tror på att vi faktisktkan påverka framtiden genom att skapa förutsättning-ar för fred. Låt oss börja med det . Låt oss hamodet att utöka den enskilda lagstiftningen till attgälla även institutionellt organiserade våldsyttringar.Låt oss hjälpa samfundet i de internationella fredspro-cesserna, särskilt i den svåra tid som det nu genomle-ver.Anf. 99 ()Fru talman! Jag skall kortfattat beröra en del frå-gor som jag tycker är viktiga i den här debatten. Detär inte ofta det är försvarsdebatt i riksdag.Jag vill bl.a. ta upp frågan om värnplikten.Den frågan har i stor utsträckning att göra med detsom det har talats så mycket om - pengarna.Sverige är ett av de länder i världen som har det mestkostsamma försvaret. Per capita är det svenska försva-ret det kanske allra mest kostsamma militära försva-ret. Det beror naturligtvis till en del på de tunga ochdyra materielinköpen, såsom JAS och nya ubåtar.Den militära värnplikten är också oerhört kostsam.Om man skall göra en rejäl minskning av försvarsan-slaget och av driftkostnaderna i försvaret, måste manockså genomföra en förändring av värnplikten. I daghar vi en allmän värnplikt, sägs det. I själva verket ärden inte allmän. Den gäller bara för oss karlar ochinte för tjejerna. Inte heller riktigt alla karlar genom-går värnplikt av ekonomiska skäl, eftersom det är såoerhört kostsamt att upprätthålla en allmän värnpliktför alla.Det finns även en annan aspekt. Det finns männi-skor som inte vill göra värnplikt. De vägrar göravärnplikt. Trots situationen i där vi egentligeninte har råd att låta alla göra värnplikt, låter vi demsom vägrar göra värnplikt sitta i fängelse för densakens skull. Detta sker , , iSverige. Jag tycker att det är en skam för attvi har politiska fångar som sitter i fängelseför sina åsikters skull.Det skulle gå alldeles utmärkt att ändra på det här.Vi skulle kunna införa ett system som är mera likt detdanska och mera anpassat till verkligheten och till denhotbild vi har . Detta skulle ske till de kostnadersom vi faktiskt skulle kunna klara av att bära för dehot som möter oss även på den militära sidan.Miljöpartiet har skrivit motioner om att införa enfrivillig värntjänst i stället för tanken om den allmän-na tvångsvisa värnplikten som fortfarande do-minerar dogmatiskt. Vårt förslag innebär att i ställetför att hota med fängelsestraff skall man ha en morotsom innebär att de som utför värntjänst får räkna detsom en merit, t.ex. vid intagning till högskolan.