prot · GI0986 · 1995-04-05 00:00:00 — Jag hänvisar till allareservationer, men jag yrkar särskilt bifall till reser-vation 4 om enprocentsmålet, reservation 6 om asyl-kostnaderna, reservation 42 om inriktningen och kravpå riktlinjer för , reservation 62 omAngola, reservation 147 om u-krediter till Indonesiensamt till reservation 161 om en total ram för bistån-det.Herr talman! vill jag bara konstatera attdet svenska biståndet har brister, men det är överlagoerhört effektivt. Det når fram och det behövs. Löfteti om att alla länder skall öka sitt biståndär förpliktigande, även för Sverige.Anf. 34 ()Herr talman! De ekonomiska framstegen ökar ivärldens länder, också i utvecklingsländerna. Mensamtidigt ökar även de sociala och ekonomiska orätt-visorna människor emellan. Framstegens resultat blirfortfarande ojämnt fördelade.Det överordnade målet för det svenska utveck-lingssamarbetet är att höja de fattiga folkens lev-nadsnivå, står det klart i propositionen. Miljöpartiethar en rad utgångspunkter för internationell solidari-tet, varav den första är av övergripande slag.På en enda jord med begränsade resurser är vi allaberoende av varandra. Ansvaret för tillståndet i värl-den är gemensamt.Många har här redan talat om enprocentsmålet, såjag skall inte förlänga tiden genom att tala om detta.Vi från menar att det är andra gångeni rad som man drar ner på biståndet till de fattigaländerna. Vi tycker att det är fel att jordens fattigasteländer som definitivt inte kan spara skall drabbas avsvenskt sparande.Miljöpartiet har i sitt förslag till budget gjort be-sparingar som gör att vi generellt kan höja bidragettill det internationella biståndsprogrammet med 200miljoner och dessutom avsätta till enmiljöfond att användas i utvecklingsarbetet. Men vihar valt att inte fördela summan på olika länder utan istället utgått från de globala problem som måste lösasoch valt att låta pengarna gå till de länder och områ-den där insatserna behövs akut.Vi har fyra prioriterade områden där vi tycker attmedlen i första hand skall fördelas. Den första priori-teringen är vattenförsörjningen på jorden. Bristen påvatten blir nästa decenniums stora problem. Världensfärskvattenreservoarer är små och ojämnt fördeladeöver jordens yta. Vattenslöseri och nedsmutsning avdricksvatten bara ökar liksom efterfrågan på rentvatten. De övriga tre prioriteringarna är ekologisktjordbruk, resurssnål småskalig teknik och stöd tillkvinnors olika sysselsättningar. Alla tre verksamhe-terna är ofta lika beroende av tillgång på vatten.Vatten är en förutsättning för all inhemsk livsme-delsförsörjning, som i sin tur hänger ihop med be-vattning av jordbruk, vilket i sin tur behöver pumparoch vattenledningssystem till odlingar som just kvin-nor ofta ha ansvar för. Kvinnor är öppna för nya idéernär det gäller jordbruk och affärsverksamhet, utbild-ning, familjeplanering och hälsovård, eftersom kvin-nan oftast är den i familjen som genom sitt arbetetydligast ser sambanden mellan de nya idéerna ochmetoderna och familjens försörjningsmöjligheter.Därför tycker vi att stöd till kvinnor i ärviktigt.Vattenproblemen finns överallt, och insatser be-hövs i alla former. Brist på vatten kan driva männi-skor på flykt, och miljöflyktingar blir vanligare än vitror i framtiden.Med tanke att nedskärningarna har drabbat bistån-det på många områden skall miljöstödet kunna delasut till andra angelägna projekt med miljöanknytning.Det kan också ha med utbildning och undervisning attgöra, och det kan med redan startade projekt att göra.Det skall också kunna vara öppet att ges till verksam-heter i kris, det som ibland kallas för additionellt stöd.Om man nu anser, som vi gör, att det största hotet motfreden inte är av militärt slag just nu utan har medfattigdom, demokratiskt underskott och resursförstö-ring att göra är det logiskt att minska anslaget tillförsvaret och använda pengarna till bistånd i stället. Ipropositionen nämns, som jag redan talat om, att dethuvudsakliga målet för svenskt bistånd är att höja defattiga folkens försörjningsmöjligheter.Ett nytt och annorlunda sätt, som redan nämndesav , att bedriva biståndsarbete är detsamarbete som startats mellan och tre länder,, och . har i sinbiståndsmotion ett yrkande att det holländska koncep-tet skall prövas också i svenskt biståndsarbete. Dethandlar om samarbetsavtal på samma nivå mellan tvåländer. Tanken är att man genom avtalen startar ettnära samarbete med just målsättningen att skapa enhållbar utveckling och en hållbar miljö i båda länder-na . Här kommer man in på ett område sominte är så vanligt i biståndssammanhang, nämligenurban miljö. Om man i t.ex. planerar att byg-ga ett avloppsreningsverk i en liten ort, gör mansamma sak i avtalslandet. Det är meningen att repre-sentanter för avtalsländerna skall följa arbetet i Hol-land, liksom holländska representanter skall finnas iavtalslandet. Initiativ till nya verksamheter föreslåsfrån båda länderna samtidigt.I en artikel som jag läste frågar sig artikel-författaren vad som händer om nu plötsligtbestämmer sig för att producera ekologiskt kaffe,odlat utan bekämpningsmedel. Vad tänker då Hollandproducera på liknande sätt? Det är man praktiskt tagettvungen till, eftersom ömsesidigheten är en av grund-pelarna i samarbetsavtalen.Som utgångspunkt har man . Det somman nu i början gemensamt bestämt sig för att ta upp- man vill givetvis begränsa sig för tar uppförfärligt många saker - är energi, transport och jord-bruk, biologisk mångfald och avfallsfrågor.Vi får en ny myndighet, en sammanslagningav BITS, SAREC, SIDA och SWEDCORP. För-hoppningsvis blir denna samordning positiv för vårtframtida bistånd. Ett samlat bistånd kan bli rationella-re och effektivare. Jag tror också att det kan varapositivt i ett utvecklingsland att man bara ha en bi-ståndsmyndighet att vända sig till.Jag tror vidare att om den biståndspolicy somSIDA som självständigt biståndsorgan har arbetatefter fick genomslagskraft i hela den nya myndighetenvore det mycket positivt.Sverige har deltagit i tekniska biståndsprojekt somstarkt kritiserats från många håll och som orsakatstora tidningsrubriker. Jag tänker på dammbyggena.Många av dem har fått förödande miljökonsekvenser,tvångsförflyttningar av människor, utplånandet avbyar och stora sociala problem. Det påpekas ofta somförsvar från svensk sida att det har gjorts flera miljö-konsekvensanalyser i projekten och att man frånsvenskt håll har granskat dem noga. Då måste manfråga sig: Har analyserna från början varit tillräckligtomfattande? Det är inte enbart det direkt drabbadeområdet det gäller. Det kan gälla en hel flod ned-ströms, alla jordbruk längs stränderna vars produk-tionsförmåga påverkas av oregelbundet vattenflöde.Har man räknat med det? Är tillgången på fisk likastor före, efter och under det att ett dammbygge på-går? Tolkar man analyserna för optimistiskt? Tolkarmen dem under påverkan av ett ekonomiskt vinsttän-kande? Vi tror att det är nödvändigt att vara en smulaförsiktig när man granskar ett miljökonsekvensdoku-ment. De minsta föroreningseffekter man inte räknatmed kan liksom det minsta i naturen ge upphov till enlång kedjereaktion av negativa miljöpåverkningar, ivärsta fall oreparerbara. Det räcker inte bara medmiljökonsekvensanalyser. Den viktiga frågan äregentligen: Hur gick det sedan? Hur ser det ut vid dedammbyggen som redan finns efter, fyra årefter osv.? Är det samma frågor som man ställt sig,samma följdverkningar som man undersökt, så attjämförelserna inte haltar? Jag har sett ett par sådanamiljökonsekvensanalyser. Jag har tittat pås.k. skugganalyser som miljöorganisationer har gjort.Det är väldigt intressant läsning. Det är egentligeningen motsättning dem emellan, men man slås av hurväl de kompletterar varandra. Svenska vägbyggen harju fasta konsekvensanalyser och scheman att följa,men när det gäller analyser av de sociala konsekven-serna vid ett svenskt vägbygge finns det mycket litetatt gå efter.De sociala konsekvenserna har drabbat mångamänniskor svårt i dammprojekten. Det finns fleramotioner från olika partier som handlar just om män-niskor som kommer i kläm och far illa när de storska-liga projekten skall byggas. I en av motionerna, Bi-ståndsprojekt och miljö, frågar sig motionären varskyddet finns för omistliga naturvärden. Vem försva-rar ursprungsbefolkningars rätt och minoriteters rätt?Helt oberoende miljökonsekvensbeskrivningar bordegöras inför projekten och sedan skickas ut på remiss idet biståndsgivande landet så att man fick klart för sigvad som egentligen pågår. De borde också skickas tillmyndigheter, menar man, och till folkrörelseorgani-sationer. Det är just sådana organisationer som harstor erfarenhet av förhållandena på gräsrotsnivå i deländer som man arbetar med.I andra motioner vill man komma till rätta medmissförhållanden genom att inrätta parlamentariskanämnder eller grupper som kontinuerligt skall följaVärldsbankens och IMF:s arbete. Det finns förslag omen biståndslag och krav, som vi redan har hört, på enannorlunda och öppnare insyn.En chilensk aktionsgrupp t.ex. menar att underla-get för utvärdering av miljökonsekvenserna inte ärtillräckliga och att man inte har gått igenom miljöpå-verkningarna grundligt nog. Man säger också attsvenskarna aldrig hade godtagit detta underlagsmate-rial om det hade gällt ett projekt i Sverige.Jag undrar: Hur vore det med en svensk, helt obe-roende, inte alls parlamentarisk arbetsgrupp somgranskade underlagen till projekt av det här slaget ochsom på ett okonventionellt sätt kunde skaffa sig deninformation som eventuellt saknas?Världsbanken är med i dammprojekten i finansie-ringssyfte. BITS är med för att bistå med det tekniskakunnandet och uppförandet. Ekonomiska intressenplus att det blir en teknisk framgång, ett gott teknisktresultat, är ganska naturligt de främsta intressena fördessa två aktörer. Den tredje aktören, biståndslandet,är givetvis positiv, för energi behöver man och manhar ingen möjlighet att själv starta ett projekt av detslaget. Ofta finns ingen miljömyndighet av det slagsom vi har i landet. Synen på människovärdet kanockså skilja sig ganska mycket från den svenska sy-nen. Det finns inte heller någon rättsinstans som be-folkningen kan vända sig till och som bevakar enminoritets rättigheter. Då kommer jag till att svensktbistånd har en klar målsättning: Det överordnademålet för det svenska internationella utvecklings-samarbetet är att höja de fattiga folkens levnadsnivå,dvs. deras möjligheter att på ett säkert och förutsäg-bart sätt kunna livnära sig, att ha god hälsa och till-gång till utbildning och annan social service. Av av-görande betydelse är också demokratiskt styrelsesättoch en samhällsstruktur som garanterar respekt förmänskliga rättigheter.Gäller detta bara när vi engagerar oss i vårt egetbiståndsarbete? Faller våra vackra mål och krav när videltar tillsammans med andra i större biståndsprojekt?Det är en fråga om moral och etik, menar slutar med den mening jag hade i början avmitt anförande: På en enda jord med begränsade re-surser är vi alla beroende av varandra, och ansvaretför tillståndet i världen är gemensamt.Jag stöder givetvis våra reservationer, och jag yr-kar bifall till tre: reservation 10 mom. 5, som handlarom vår fond för miljöinsatser på 1 miljard och reser-vation 108 mom. 115, som handlar just om utbyggna-den av och om en omprövning av vårtdeltagande. Bör dra tillbaka sitt bistånd tillutbyggnaden under de förutsättningar som finns nu?Jag yrkar bifall till reservation 133 som gäller medels-ramen för bistånd genom folkrörelser och andra en-skilda organisationer. Den ramen höjer vi med 129,5miljoner.Anf. 35 ()Herr talman! Jag skall börja med att lägga frammina yrkanden så att jag inte kommer i tidsnöd påslutet.Jag vill yrka bifall till följande reservationer frånkristdemokraterna: reservation 5, som gäller enpro-centsmålet, reservation 7 om avräkning av asylkost-naderna, reservation 134 om bistånd genom folkrörel-ser och enskilda organisationer och reservation 140om stöd till ekonomiska reformer och skuldlättnad.För övrigt står vi naturligtvis bakom alla våra re-servationer. I de delarna yrkar vi avslag på hemställani betänkandet. För övrigt är det mycket i betänkandetsom vi också står bakom och är eniga om.Hur skall man egentligen se på bistånd? Är det enbörda som vi som är mer lyckligt lottade än mångaandra måste bära? Är det en plikt som vi inte kan draoss undan?Jag skulle hellre vilja se det som en utmaning somvi inte kan låta bli att anta. Är det kanske rent avrimligt att tala om att vi behöver känna meningsfullhe-ten och glädjen över att engagera oss i en sak somkräver litet utöver det vanliga av oss, en sak som ärvärd en insats, en sak som kan betyda skillnad mellanliv och död, mellan hälsa och sjukdom, mellan svältoch tillgång på mat, mellan utbildning och analfabe-tism för en medmänniska?Vilket perspektiv skall vi anlägga? Är det kanskeriktigast att betona att barnen bör stå i centrum för allinternationell utveckling? Då återstår det en hel del attgöra. har 2 miljoner barndödats i krig. Uppemot 5 miljoner har drabbats avhandikapp och mer än 5 miljoner har tvingats på flykt.Mer än 12 miljoner har förlorat sina hem. I u-ländernadör 35 000 barn av fattigdom. En halv mil-jon utnyttjas som prostituerade i , Sri Lankaoch . Det här är uppgifter som harkommit med.Kanske måste vi sätta en enskild människa i fokusför att riktigt se vad det hela handlar om. efterdet att "uhuru" - frihet från kolonialmakten - blevverklighet i , som då blev , arbetade jagsom lärare på ett seminarium i . Vihade ungefär lika nära till som -länder som vi nu läser om i tidningarna dagligdags.Tyvärr är nyheterna mycket nedslående.Även då blev det oroligheter mellan hutus ochtutsi, och det högväxta tutsifolket flydde i tiotusentalöver gränsen till upp i bergen runt Lemera, därjag arbetade. Vi hade ett seminarium som drevs avsvenska och norska lärare. Vi arbetade tillsammansmed ett par sjuksköterskor som drev klinik.Det var den naturligaste sak i världen för oss attvid sidan av vårt vanliga arbete ge den katastrofhjälpsom visade sig nödvändig för att dessa människorskulle överleva och kunna börja ett nytt liv. Vi försågdem med mat, kläder, material för att bygga en hyddaoch utsäde för nästa skörd så att de skulle kunna klarasig själva. Många var i behov av sjukvård, och detfick de också.Jag minns särskilt väl en lång gänglig vacker poj-ke i tio-tolvårsåldern. Han kom till mig och ville säljaen vackert snidad träskål som jag tror att han självhade gjort. Den står på mitt rum i ledamotshuset.Han berättade om sin familj. De var sju styckennär de var tvungna att fly från . var dethan, fadern och en baby som bara varskinn och ben kvar. De andra hade dött av sjukdomoch umbäranden. Men han hade fått chansen attöverleva och få vård och förhoppningsvis utbildningoch en bättre framtid. Det är så litet som gör skillna-den för en liten människa.Det finns många hoppfulla tecken när det gällerutvecklingen i trots allt, vilket också lyftsfram i propositionen: stigande levnadsnivå, livsläng-den som har ökat och barnadödligheten som har hal-verats. Läskunnigheten växer bland vuxna, och 80 %av barnen går i skolan. Demokratin gör stora framstegoch tillväxten har varit de flesta av de senas-te åren.Men vi vet också att utvecklingen varierar starktbåde mellan olika länder och i länderna. Fattigdomenökar i de krisdrabbade länderna och bland kvinnor,barn och minoriteter.Vi är i stort sett överens om målen för vårt inter-nationella utvecklingssamarbete mellan olika partier iSverige, men det finns också en del skillnader. Över-tygelsen om varje människas unika värde är drivkraf-ten för vårt utvecklingsarbete och en grund för vårsolidaritet. Det tror jag också att vi delar med många.Den fråga som bör styra insatserna är: Får de en-skilda människorna det bättre? Därför kan betydelsenav god hälsovård, utbildning, tillgång på rent vattenoch livsmedel inte överskattas.Respekten för mänskliga rättigheter är en nöd-vändig grund för en demokratisk utveckling i ett land.Därför välkomnar vi det arbete som frivilliga organi-sationer som , ,kyrkor och andra folkrörelser har lagt nedför att skapa en demokratisk kultur i olika länder.Det är viktigt att fortsätta arbetet med att breddaanslutningen och stärka efterlevnaden av de interna-tionella konventionerna i biståndsdialogen med vårasamarbetsländer.Det är med stor oro vi kristdemokrater konstateraratt den socialdemokratiska regeringen i sitt budget-förslag far hårt fram med biståndet. Orden och välvil-jan är desamma som tidigare, men handlingarna harbörjat tala ett annat språk. Det är när allt kommeromkring handlingarna som räknas.Vi kristdemokrater menar att katastrofbiståndethar stor betydelse med tanke på det stora antal kata-strofer av olika slag som blir alltmer kompliceradeoch kräver allt större resurser.Alltför ofta sätts resurserna in för sent och mångamänniskor hinner dö av krig och svält innan hjälpennår dem. Vi har ännu slakten av ett oändligt antalrwandier på våra näthinnor.Vi anser att vi måste göra mer för att förebyggakatastrofer. Vi måste satsa på förebyggande arbete närdet gäller hälsa, utbildning, miljö, fredsförebyggandearbete och även förvarningssystem inom FN:s ram.En annan viktig aspekt av katastrofbiståndet är ut-hålligheten. Att återuppbygga ett land kräver ofta likamycket resurser som i det akuta katastrofläget. Vikristdemokrater anser att regeringen är alltför njuggpå den punkten. Vi satsar i vår budget drygt 200 mil-joner mer än regeringen på katastrofbiståndet.Vi är kritiska mot att t.ex. PMU inte får möjlighetatt fortsätta sitt sjukvårds- och uppbyggnadsarbete iområdet omkring i ännu större utsträckning.De har ett nätverk som sträcker sig ut i praktiskt tagetvarje kommun och by och har därför unika möjlighe-ter att utföra ett freds- och försoningsskapande arbete.I området , och har svenskmission arbetat och skapat ettgediget förtroende för . Därför har jag före-slagit en diplomatisk insats på högsta nivå i området ifreds- och försoningsskapande syfte från svensk ellersvensk-norsk sida.Det är med stöd som Socialdemo-kraterna kommer att sänka biståndet till den grad attdet blir svårt att reparera inom en överskådlig tid. Vadhjälper det med stolta deklarationer från statsminis-terns sida i om att ta upp kampen motfattigdomen när verkligheten talar ett annat språk?Det allvarligaste hotet är frysningen av biståndsnivåntill det nominella värdet av 13 miljarder 360 miljonerper år under hela fyraårsperioden.Vi kristdemokrater anser att en biståndsnivå på enprocent av BNI är rimlig också i tider av ekonomiskåtstramning, främst med tanke på de stora svårighetermånga av våra samarbetsländer befinner sig i. Vi skallockså ta med i beräkningen att av biståndetgår tillbaka till i form av beställningar avvaror och tjänster. Som alltid gäller att den som sårsparsamt också får skörda sparsamt.Frysningen gör attåtergången till enprocentsnivån ter sig allt mer orea-listisk. Redan nu hamnar vi på . Om vi får entillväxt på blygsamma betyder det att vihamnar på en biståndsnivå som kan komma att un-derstiga - det mål som FN satte upp för mer än20 år sedan.Sverige tillsammans med några andra länder harhävdat enprocentsmålet. Att nu fjärmar sigfrån det målet kommer att få återverkningar i omvärl-den - var så säker. Kan så kan vi, resonerarman. har redan sagt att de skall sänka bistån-det med som exempel.Hela idén med en procent av BNI är att biståndetskall hållas på en värdig nivå trots växlingar i kon-junkturen.Skall jag ta vara på min broder? Det är en frågasom är berättigad också i detta sammanhang. Dengäller även om det kärvar till sig och överflödet inteär vad det har varit. I jämförelse med de fattigaste avde fattiga måste vi ändå tala tyst om pengabrist.Vi menar att det trots allt är orimligt att världensfattiga skall vara med och betala vårt budgetunder-skott. Därför avvisar vi kristdemokrater bestämt att viavlägsnar oss allt mer från enprocentsnivån. Vårtbudgetförslag innebär att ytterligare 600 miljoneravsätts för de fattiga.Den internationella skuldkrisen har haft en för-ödande effekt på ett stort antal . Skuldbördaninte minst för ett stort antal länder söder om ärmycket tung. Många av dessa länder kan inte förvän-tas klara av att betala sina skulder. Om inte fler inter-nationella initiativ tas för att lätta skuldbördan kom-mer givare att bli tvungna att finansieraskuldtjänstbetalningar i dessa länder i stället för attmedverka till ett bärkraftigt näringsliv.Sverige har varit ett föredöme ge-nom att skriva av bilaterala fordringar gentemot och verka pådrivande när det gäller initiativbeträffande multilaterala skulder. Vi kristdemokrateranser att mycket aktivt skall driva frågan omskuldlättnad på det internationella planet och avvisardärför den sänkning av anslaget till ekonomiska re-former och skuldlättnad som regeringen föreslår. Här ligger vårt förslag 225 miljoner överregeringens.Stödet till bistånd genom folkrörelser och andraenskilda organisationer har tagits upp av flera talare.Vi ser det verkligen som ett graverande exempel påatt Socialdemokraterna har kvar alla sköna ord menhandlar stick i stäv med vad man säger. Det jag nukommer att säga har nästan ordagrant sagts av ut-skottsmajoriteten, som ändå sänker detta stöd med225 miljoner på de 18 månader som budgeten gäller.De enskilda organisationernas kompetens och er-farenhet är väl dokumenterade. Genom sin lokalaförankring och sitt breda kontaktnät nås de absolutfattigaste och mest utsatta grupperna. Den folkligaförankringen i får inte heller underskattas.Den starka solidariteten och biståndsviljan hos svens-ka folket har till stor del sin grund i dessa organisa-tioners ideella och ofta frivilliga arbete. Vi kristde-mokrater hävdar också att de enskilda organisationer-na främjar demokrati och mänskliga rättig-heter i de länder där de verkar.Det svenska biståndet har via kyrkor och mission-sorganisationer en hundraårig historia som hängersamman med folkrörelsernas och demokratins fram-växt i vårt land. Det var först ett femtiotal år senaresom bistånd blev en statlig angelägenhet. Ur mission-sorganisationernas frivilliga engagemang och hängi-venhet växte en social insats samt en sjukvårds- ochutbildningsinsats fram, som sedan har fortsatt i sam-verkan med de statliga biståndsinsatserna och som nuhar vuxit och fått ett ganska stort omfång.För de flesta av SIDA:s ramorganisationer somRöda korset och PMU, Pingstmissionens u-landshjälp, och även flera andra organisationer - t.ex.Caritas och - gäller att de ofta har kapacitetatt ansvara för större belopp än vad de anslagna bud-getramarna anger. Också det har vi tidigare hört.PMU har t.ex. fått besked från SIDA om att de kanvänta sig 20-procentiga sänkningar fram till januari1997. Detta innebär att de saknar medel för projektbland föräldralösa barn i som till följd av aidshärjningar befinner sig i en mycket svår situation. Detgäller projekt i samt hälsovårds- och ung-domssatsningar i , och Tanzania.Nu hålls det krismöten i de enskilda organisationernaför att i möjligaste mån lindra de negativa konsekven-ser som regeringens och SIDA:s förslag kommer attinnebära om dessa genomförs.Vi kristdemokrater anser regeringens förslag idetta avseende vara helt förkastligt och vill satsa 225miljoner mer än regeringen på detta anslag. Att berö-va den del av biståndet som är mest effektiv och därman får ut mest av varje satsad krona, mellan 15 %och , är för mig obegripligt. Under den förraregeringens tid slog vi fast att biståndet skall varaeffektivt och långsiktigt.Vi kristdemokrater säger också ett kraftfullt nej tillatt biståndsbudgeten skall belastas med ytterligare300 miljoner för att täcka flyktingars asylkost-nader; detta trots att flyktingströmmen till harminskat kraftigt . Någon ökningsom står i proportion till de totalt 965 miljoner somregeringen föreslagit för detta ändamål existerar fak-tiskt inte alls.