prot · GI0994 · 1995-04-25 00:00:00 — Vi skulle kunna förbättrabasstandarden på vägarna och spara fleramiljarder bara vi slapp fler onödiga motorvä-gar och statusbroar. Dessa nya motorvägar och status-broar är också allvarliga miljöhot som i sig under-gräver samhällsekonomin på längre sikt.Sammantaget kan vi i De gröna redan nu se rimli-ga budgetförstärkningar i storleksordningen 10, kan-ske uppåt utöver vad regeringenoch nu föreslår.Fru talman! Det är egentligen ganska betecknandeatt just har gått in i en ekonomisk upp-görelse som nästan helt saknar miljöhänsyn. Det gäl-ler den ekonomiska politikens allmänna inriktning,där inte ett ord finns om anpassning till miljökraveller långsiktigt hållbar utveckling. Det är som ommiljöproblemen och de stora ekonomiska förluster demedför inte fanns. Det gäller också i detaljerna, därdet redan alltför snåla bidraget till kalkning av sjöarminskas och miljöforskningen stryps.Centern har fått igenom ett antal punkter, men detär i första hand sådant som gynnar deras traditionellaintressen bland markägare och jordbrukare. Om mor-gonens nyhetsprogram i radio hade rätt har ocksåuppgörelsen smitts under återkommande frukostmötenpå just . Det är betecknande.Men det räcker nu inte med att bara gneta och spa-ra. Vi måste också få bättre fart på företagandet. Vimåste få till stånd ökade investeringar i näringslivet,och vi måste inte minst få rimliga spelregler för pen-ning- och valutamarknaden. Marknadens terror överpolitiken får inte accepteras. Det är dags för GöranPersson att tillsätta en parlamentarisk utredning för attta fram förslag till hur vi får rimliga spelregler förpenning- och valutamarknaden.(Applåder)Anf. 8 ()Fru talman! Det är djupt tragiskt att regeringendenna vår har försuttit möjligheten till en bred, förtro-endeskapande och i ordets mening nationell samlingför . Jag beklagar detta djupt. Jag kan förståde partistrategiska överväganden som har lett fram tillden politiska uppgörelse vars resultat vi har på riks-dagens bord . Det är bra att regeringen läggerfram en proposition som är förankrad över blockgrän-sen. Men tyvärr är detta en pyrrusseger. Det är enseger för partistrateger och ett monument över etthistoriskt tillfälle att ta ur krisen.I stället väljer regeringen igen att skjuta upp detnödvändiga. Den fortsätter att kupera svansen kota förkota. Det är något som gör onödigt ont, och det ärknappast förtroendeskapande vare sig hos den be-handlade eller hos omgivningen. Dagens paket harfaktiskt både ett för magert innehåll och dito avsända-re för att skapa det förtroende som skulle kunna få nerarbetslösheten och räntorna rejält.Nu har och , i ennågot ödmjukare framtoning än tidigare, börjat sinvandring bort från återställarpolitikens återvänds-gränder. Det är bra.Fru talman! Jag vill uttrycka mig rakt på sak. ISverige får vi dras med en sjunkande krona och ettränteläge som kräver fler och fler besparingar ochuppoffringar helt enkelt därför att personkemin mel-lan och inte lär fungerar.Det lär ju även vara personkemin som har styrt ödetfram till dagens proposition. Visst är personkemin enrealitet i politiken. Men i ett tidevarv, fru talman, därvi har sett och F. W. de tavarandra i handen och staka ut en gemensam framtidoch där premiärminister ochPLO-ledaren finner att de har ett gemensamtöde framstår det som en ynkedom att inte idetta krisläge kan få se ett allvarligt menat handslagmellan socialdemokraterna och de tidigare regerings-partierna.Det är denna breda samling för nationens väl somalla väntar på. Det svenska politiska systemet har nuen på sig att politiskt och strukturelltfinna vägen ut ur moraset. Den kompletteringspro-position som lagts på bord är vägdoch befunnen för lätt. Prognoserna bygger på en op-timism som är mycket svår att spåra utanför rege-ringskansliets värld.Om inte förtroendet för svensk ekonomi kraftfulltåterställs denna vår är det stor risk att statsskuldeninte slutar att växa, som regeringen tror och hoppaspå.Fru talman! Jag hade uppriktigt hoppats att dessahedervärda och kraftfulla nappatag med statens utgif-ter skulle bära frukt. Men det är nog enrelativt djärv hypotes regeringen litar till när den nubygger sina beräkningar på att dagens högkonjunkturskall bli kanske historiens längsta och sträcka sigbortom sekelskiftet.Fru talman! fordras det en politisk överens-kommelse med en bred förankring i för attmöta den bristande tilltron till politikens förmåga attta ur krisen. Det behövs ett program och enuppgörelse som åtminstone fram till 1998års val får stå i centrum för de politiska ansträngning-arna och där partitaktiken helt läggs åt sidan. En så-dan förtroendechock åstadkoms, förutom naturligtvisav att den stöds av ett brett politiskt spektrum, genomsitt innehåll. Det kan vara vitamininjektioner för nyfö-retagande, ansträngningar och utbildning, att manslimmar statens och kommunernas utgifter samt ettskattetryck som belastar oss som tar del av de offent-liga tjänsterna och som inte trycker våra barnsspäda axlar.Om en sådan uppgörelse inte kommer till ståndomedelbart blir de åtgärder som senare fordras mång-dubbelt mer omfattande och smärtsamma. Att dettafrämst går ut över de svagaste grupperna i samhällethar vi redan kunnat konstatera i dagens proposition.Framtiden har inga lobbyister, sade en tidigare framtidsdebatt. Det stämmer.Fru talman! Jag önskar att vi alla kan se våra barnoch eventuella barnbarn - deras ansikten, deras fram-tidsdrömmar och förutsättningar - framför oss när vidiskuterar landets ekonomi. Det är faktiskt detta dethandlar om.Jag är medveten om att regeringen har inbjuditriksdagens partier till partiledaröverläggningar om dets.k. Vi kristdemo-krater kommer att konstruktivt delta i arbetet för att fåfram ett program som uppfyller de uppställda kriteri-erna. Det sker inte för EU:s skull utan för Sverigesskull. Den dag som uppfyller dessa kriterierhar vi också fått ordning på ekonomi. Dåklarar vi jobben och då klarar vi välfärden.Det enda rimliga i detta svåra läget för nationen äratt socialdemokraterna bjuder in de tidigare rege-ringspartierna till överläggningar som tar sikte på enfast samverkansform av den typ som med framgångprövades i . Låt nu samtalenom konvergensprogrammet bli en start för ett sådantbrett samarbete! En överenskommelse som inkluderarbåde socialdemokraterna och den förra regeringenskulle tillsammans med ett konkret program bli denförtroendeinjektion som krävs för att värna välfärdenoch skapa förutsättningar för nya jobb.I detta läget anländer dagens proposition, dettaröd-gröna paket. Det är visserligen skarpt, men dethar klart otillräckliga ambitioner, . Detgäller särskilt om minskad arbetslöshet genom ökadtillväxt i landets små och medelstora företag är denstrategi som på lång sikt skall sanera statens finanser.Regeringen litar fortfarande mest på den interna-tionella konjunkturuppgången och AMS s.k. åt-gärdsvolym. Men de tillväxtskapande inslagen för nyajobb i näringslivet är fortfarande alltför få. Här saknarregeringen tydligen fortfarande en fungerande ideo-logisk kompass och en långsiktigt hållbar strategi.Detta måste ni nu våga ta tag i, . An-nars kommer ni bara att få fortsätta med raden avsmärtsamma sparpaket.Ni förslår nu att kommuner och landsting, vårdoch omsorg, de arbetslösa, de gravt handikappade ochvärldens fattigaste genom ytterligare indragningar avbiståndet skall bekosta sänkningen av momsen påmat. Detta är icke rimligt. Jag tror att en socialdemo-kratisk valsedel av de allra flesta på valdagen uppfat-tades som ett ganska betryggande försäkringsbrev moten sådan utveckling. Så blev det alltså inte. Liksom ibudgetpropositionen är det en mycket förvånandefördelningspolitik som Socialdemokraterna och Cen-terpartiet lägger fram här. Man känner inte igen sig, isynnerhet inte om man ställer förslagen i kontrast motvad ni sade och gjorde i opposition.En bredare uppgörelse, ett bredare urval av bådespar- och jobbstimulerande åtgärder hade kunnat geen bättre och för nationen mer samlande sanerings-profil. Om man nu skall sänka momsen är det, som vikristdemokrater har föreslagit, tjänstemomsen manbör välja. Det skulle öka hushållens köpkraft ochskapa nya jobb i den till döds beskattade tjänstesek-tornFru talman! Det som lyckades i , och somnu också verkar kunna lyckas i , borde ocksåkunna lyckas här. Låt oss tillsammans göra vad sommåste göras, men bollen ligger trots allt hos regering-en. Vi kristdemokrater är beredda att i nationens in-tresse vara med och ta ansvar för Sverige.Anf. 9 Finansminister ()Fru talman! Jag skymtar en bitterhet hos vissa avdebattdeltagarna, ett slags känsla av att ha blivit läm-nad vid sidan om som gör att attackerna är fullstän-digt sanslösa. Jag vill då bara erinra er som ståtthär i talarstolen om att ni har motionsrätt. Ni kommeratt få redovisa alternativen, och vi kommer så små-ningom att här i kammaren få diskutera alla dessafantastiska utfall där ni både kräver mer av besparing-ar och mindre av besparingar och beskyller för höger-politik och för vänsterpolitik. Det är fullständigtosammanhängande.Vi har lagt en proposition som är en konsekventdel av ett program för att sanera de offentliga finansersom har varit totalt körda i botten.Det som kanske förvånar mig mest, fru talman, ärdet jag hör när jag lyssnar till förra finansministern,som talar om svek och som inte med ett ord redovisardet som rimligen borde vara det liberala alternativet,men som inte antyder hur hon tänker lägga om denpolitik som förde oss in i moraset. Det är så bittert attdet blir fräckt när hon dessutom börjar beskylla migför att stå för glädjekalkyler - en finansminister somsjälv redovisade kalkyler över statsfinansernas ut-veckling som byggde på en långsiktig 4-procentigtillväxt och på räntor lägre än . Då skullehon möjligen få ihop det hela. Hon talar om sanslösaräntenivåer - en person som manövrerade in iett ekonomisk-politiskt läge där vi nådde ränta.Skam går på torra land - det finns ju ett sådant ut-tryck.Jag hade inte önskat den här typen av debatt, utanjag skulle gärna ha sett att också hadekastat litet av bitterheten över bord och anslutit sig iett konstruktivt samtal om hur vi nu skall ta ansvar förvårt fina land. Heder åt för att ha orkat göradet!Jag blir inte mindre förvånad när jag hör GudrunSchyman. har ju varit med länge ochtagit beslut som säkert arbetslösa, sjuka och andraupplevt som oerhört utmanande. Där har Vänsterpar-tiet varit med och orkat ta beslut. säger : strömmar ju pengarna in igen. Därmedantyder hon att man kan börja lätta på plånboken.200 miljarder kronor, , är under-skottet /95. 20 miljarder i nya räntor resulte-rar det . Driv inte den gamla klassiska popu-listiska linjen att det finns hur mycket pengar somhelst att fördela! Fall inte tillbaka i de gamla hjulspå-ren, utan vårda det som har nått underhöstens överläggningar!Den fördelningspolitiska profilen är nästa storaangreppspunkt. vet, och det framgårockså av propositionen, att de åtgärder som vi har lagtut under detta långa program är så formulerade att defaktiskt lägger av bördorna på de av hus-hållen som tjänar mest och av bördorna på de10 % av hushållen som tjänar minst. Det framgår avdagens proposition, och det har framgått av budget-propositionen. Detta är resultatet av att vi faktisktockså har tagit pengar från dem som har råd att bidralitet mera.Har glömt värnskatten? HarGudrun glömt kapitalskattehöjningarna?Har glömt att vi stoppade bortta-gandet av förmögenhetsskatten? Det gäller ju allt detsom är nödvändigt att göra för att faktiskt kunna be-gära av människor i mindre ekonomiska omständighe-ter att de också är med och bidrar.Man talar om fördelningspolitik och om offentligafinanser och säger: Det är för barnens skull som vimotsätter oss regeringens förslag. Men, GudrunSchyman, det är ju dessa barn som skall betala destora underskott som vi har dragit på oss. Det är engenerationsfråga av enorma mått. De 20 miljarderna iräntor skall inte betalas bara utan också åretdärefter, året därefter och året därefter för ett enda årsunderskott. Den fördelningspolitiska dimensionenmellan generationer är också något som måste vägle-da politiken.Det är populärt att motsätta sig besparingar och attgöra en statisk beskrivning exakt av hur det slår i dag.Men vi skall ju möta människor också i nästa lågkon-junktur, och vi skall möta människor om ett decenni-um. Då måste det faktiskt vara en sådan utformningatt det vi gör innebär att vår generation tar sindel av bördan och gör det på ett sådant sätt att destarkaste bär den tyngsta delen. Det är så, och detta ärnågonting som vi icke har gjort avsteg från.Också ni i får, liksom alla andrariksdagspartier, i fortsättningen vara med i utskottenoch ta ansvar. Glid inte tillbaka, , tillden argumentation där det fanns hur mycket pengarsom helst att lova ut och till det som genom en slapphögerpolitik försatte landet i statsfi-nansiellt förfall!Bo Lundgren gör sig också skyldig till en attackpå propositionen som det är svårt att lämna oemot-sagd. Han talar om att vi nu skall dra in moms tidigarefrån företagen - pengar som de skulle ha kunnat an-vända till att investera i nya jobb. Men tala samtidigtom, , att förslaget finns efter en direktbeställning av den tidigare regeringen och den tidiga-re regeringens skatteminister! Och tala om, Bo Lund-gren, att den skatteministern hette !Det får väl vara någon måtta på hur man kan draen argumentation. Det måste finnas någon typ avansvar för det man står för och det man gör.Vi skiljer oss i vårt förslag från påen punkt: Vi har tillsammans med disku-terat fram rimligare villkor för de små företagen jäm-fört med utredningsdirektiv.Jag tycker nog också att skall varaförsiktig när han angriper propositionen som gnetan-de. Jag såg att hans partiledare betraktat 3,6miljarder kronor som felräkningspengar. Det är justden attityden som har försatt oss i bekymmer.Vi i får gneta i de offentliga finanserna,och vi måste gneta. Vi kommer att få spara krona förkrona och ta ner underskotten, och vi har greppetom dessa offentliga finanser. Men vi kommer atttappa det man börjar att föraktfulltuttala sig om sparpolitik och statsfinansiellt ansvarsom någonting som är gnetande. Fall inte i den gropenigen, därför att det var den ni grävde under er rege-ringstid.Bo Lundgren talar om att det är de små och me-delstora företagen som politiken måste ge tillväxt-kraft. Men det finns 50 000 personer som kommerihåg att de under hans experiment som skatteministerfick gå till tingsrätten och lämna in sin konkursansö-kan. Vi har prövat det där.Uthållig tillväxt går det att uppnå enbart om viklarar att sanera statsfinanserna. Det är där koncent-rationen och kraften sätts in.Jag tar gärna emot utsträckta hand iden meningen att vi nu diskuterar konvergenspro-grammet. Låt oss göra det mellan samtliga riksdagenspartier, på statsministerns inbjudan. Det är en godpolitik, och det är en god idé.Men låt oss då också ha klart för oss att det kom-mer att krävas att man orkar fatta den typ av svårabeslut som vi föreslår. All vacker retorik i världen,allt borttrollande av tidigare insatser är ingen me-ningsfull åtgärd om man vill ta ansvar. Det är faktisktregeringens uppgift att ta ansvar och upp-gift att vara med och dela ansvaret samt att handla ochinte fastna i något slags tröstlöst gräl om detaljer ochenskildheter. Läget är farligt. Vi måste faktiskt se tillatt vi gemensamt tar ansvar för vårt fina land.Anf. 10 BO ()Fru talman! I minst ett avseende delar jag GöranPerssons ambition, att klara ut problemen för Sverige.Sedan tycker jag att skulle sluta medförsöken att säga att alla problem i uppkomoch skapades , när AnneWibble och jag delade Finansdepartementet.För att undvika en upprepning, låt mig citera detsom sägs på s. 20 i kompletterings-proposition om vad som orsakade krisen:"Överhettningen i den svenska ekonomin under slutetav ledde till en urholkning av näringslivetskonkurrenskraft. Efter den snabba kreditexpansionenunder andra sjönk fastighetspri-serna och stora kreditförluster drabbade banker ochfinansinstitut. Hushållssparandet ökade dramatisktoch investeringarna föll till en historiskt låg nivå;något som inte är förenligt med en stabilt hög till-växt. "80-talet, när satt i regeringen ochvar delansvarig för det som inträffade, det som vi fickta över, inte minst när jag själv fick hantera den bank-kris som blev följden av ert 80-tal.Jag känner ingen bitterhet, men jag känner faktisktibland förtvivlan över att man förefaller så låst av detgamla att man inte ser problemen. Det gäller faktisktatt se till att människor som är arbetslösa fårjobb, för deras egen värdighets skull, för deras eko-nomis skull och för ekonomis skull. Helhe-ten.Då säger regeringen i kompletteringspropositionenatt ungefär en halv miljon människor fortfarandekommer att vara arbetslösa . Det är en kapitu-lation som inte är acceptabel, inte för mig i alla fall.Använd nästa inlägg, , till att förklaravad som är regeringens strategi när det gäller att ska-pa förutsättningar för de hundratusentals nya jobb utei företagen som vi behöver!Det kan inte vara att dra in likviditeten från före-tagen. Det är 8 miljarder som de måste låna upp i såfall. Det är inte så lätt att göra . Vill man tafram det i eget kapital, vilket är det bästa, har GöranPersson återinfört den dubbla skatten som försvårarockså den saken.Sedan tror jag att , som väl kännertill förhållandena, vet att utredningar och breda ut-redningsdirektiv som gäller skattebetalning och upp-börd i största allmänhet inte behöver innebära att manfullföljer dem. Jag lät till och med ett par av den före-gående regeringens utredningar fortsätta att arbeta närjag hade blivit skatteminister, i full förvissning om attde förslagen inte borde genomföras. Men jag tyckeralltid att det är bra att ha ett gott beslutsunderlag,oavsett om man fullföljer besluten eller inte. Det hadealdrig varit fråga om att lägga fram förslag om förkor-tad kredittid för de mindre eller de större företagen pådet sätt gör.Det talas i den här debatten också mycket om bre-da lösningar, och det är inget fel. Jag skulle självkunna tänka mig att sitta uppe hos ochresonera om en riktig politik. Men en bred uppgörelseeller en smal uppgörelse om någonting som inte räck-er till, om någonting som är fel gör inte saken bättre.Det väsentliga är innehållet i en politik, inte hurmånga som delar politiken, om den råkar vara felaktigoch inte räcker till. Det är uppenbart att inte helleruppgörelsen mellan och Socialdemokraternahar fått det förtroende som tyder på att det är ett rik-tigt innehåll i paketet.Det som är bekymmersamt är också att när vi fårreaktioner med hög ränta och svag krona, som vi har,ser vi statsministern och ibland finansministern gå utoch tala om att det är marknadens fel. Marknaden ärfaktiskt alla de människor som sparar för sin pensio-nering. Det är LO:s fonder som vill ha liten risk ochbra avkastning och som inte litar på är det som är problemet. Man litar inte på GöranPerssons politik. Faran med att skylla på marknadenär att man kan tro att regeringen inte tänker ändrapolitik ens för att åstadkomma de nyajobben och den tillfredsställande budgetsaneringen.Det är ett problem.För vår del har vi ambitionen att skapa högre till-växt i än i jämförbara länder, inte lägre, att setill att vi får så många nya jobb att risken för långtids-arbetslöshet elimineras. Då krävs det tillräckliga ochtrovärdiga besparingar som gör att vi kan stabiliserastatsskulden och sedan minska den på ett trovärdigtsätt. Det är det enda som får ner räntorna. Då räckerinte kompletteringspropositionen.Det gäller att sänka skatten på arbete, inte att höjaden, och att särskilt göra det för tjänstesektorn och påinvesteringar. Det gäller att åstadkomma en rejälsatsning på utbildning för att alla, unga och gamla, demed arbete och de utan arbete i skall fåbättre möjligheter till jobb , välbetaldajobb, så välbetalda som är möjligt.Vi måste fullfölja avregleringar och återställa deåterställare som försämrade arbetsmarknadens sätt attfungera. I kompletteringspropositionen skriver fak-tiskt regeringen själv att arbetsmarknadens funktions-sätt är vitalt för ekonomins framgång och för sane-ringen av statsfinanserna. Då kan man inte försämradess funktionssätt.Som jag sade i mitt första inlägg går det att kom-ma ur krisen, men det kräver en omläggning av politi-ken. Det finns parlamentariska förutsättningar för ensådan omläggning av politiken. Bollen ligger hosGöran och regeringen.Anf. 11 ()Herr talman! Jag har med stort intresse lyssnat påde olika debattinläggen, inklusive bådaanföranden. Även om det finns en del politisk retorikoch partipolitiska inslag utifrån rent moderata egois-tiska intressen, slår trots allt an en gans-ka lågmäld ton jämfört med vad vi ibland brukar hörafrån moderat håll. Frågan är, herr talman, om det baraär en medfödd egenskap hos eller omdet finns någon annan orsak till detta tonläge.Roy hade inte hunnit läsa särskilt mycketi kompletteringspropositionen. Han har missat helaavsnittet om miljön som en viktig del i den ekonomis-ka politiken. Där talas det om en uthållig ekonomisktillväxt och om ett skattesystem som styr miljön, dettalas om kretsloppssamhällets möjligheter för nyajobb, för nya företag och för nya investeringar. Mentids nog kanske hinner fram till desidorna. Jag tror mig veta att innerstinne hyser sympati för avgörande inslag i det härgemensamma dokumentet.Det väsentliga i uppgörelsen mellan regeringenoch är att vi sänker utgiftstrycket, fram-för allt inför kommande lågkonjunkturer. Vi måstehindra den utveckling som lett till att vi de tre fyrasenaste lågkonjunkturerna upplevt ständigt stigandestatsskuld och att vi blott med nöd och näppe kunnatbalansera budgeten när högkonjunkturen har kulmine-rat och vi gått in i nästa lågkonjunktur.För att få en långsiktig balans i statsfinansernakrävs besparingar och strukturella förändringar. Detär kännbart, särskilt kännbart och smärtsamt för demänniskor som får se sänkta socialersättningsnivåer,höjda läkemedelskostnader, m.m. Det är också känn-bart för kommunerna. Men det är en nödvändig del iomställningen av ekonomin.Denna politik behöver kompletteras med fördel-ningspolitiskt anpassade skattesänkningar, och detsker genom sänkningen av matmomsen, som ger mesttill dem som har de trängsta ekonomiska marginaler-na. En del i denna kammare som har sången omsänkta skatter på repertoaren kanske inte alltid inserdetta. För dem handlar det som regel om att sänkaskatten i toppen, för dem som har de bästa ekonomis-ka villkoren. Men handlar det om en skattesänk-ning som även kommer låg- och mellaninkomsttagarelikaväl som barnfamiljer till del.Sänkningen av matmomsen påverkar KPI och ären långsiktigt viktig åtgärd, men den ger också någotåt barnfamiljerna, t.ex. till tvåbarnsfamiljen, som fåren skattesänkning på ca . Vilkenskattesänkning i toppen, för dem som har de bästavillkoren, får den effekten?Jag noterade med viss förvåning att GudrunSchyman ifrågasatte sänkningen av matmomsen. Ärdet inte bra för dem som har smala ekonomiska mar-ginaler att de får köpa oxfilé ? Eller menarhon att det bara är de som skall leva på den kost somGudrun talade om, blodpuddingen ochfilmjölken? Detta var ett av de mestförvånansvärda anföranden som jag hört komma frånGudrun håll som jag har haftmöjlighet att följa hennes inlägg i den här kammaren.Jag måste ställa frågan till moderater, folkpartisteroch vänsterpartister vilka alternativ de har. Vill manatt vi skall sänka ersättningsnivåerna i socialförsäk-ringarna? Vilka skatter skall vi sänka? Eller skall detbetalas högre skatter? Vi har en matmoms om 21 %.Är alternativet att höja den? Vi vet ju att vi måstegöra strukturrationaliseringar i vårt momssystem.Till sist, herr talman, har vi från sida fle-ra gånger, med början under valrörelsen , pläde-rat för en nationell samling. Den frågan tillhörde intedem som tilldrog sig det största politiska intresset,men krisen är inte löst, och det krävs nu att vi targemensamma tag.