prot · GI0959 · 1995-02-10 00:00:00 — Om vi menar allvar medatt hela skall leva måste vi också våga satsapå hela landet och inse att behoven och förutsättning-arna faktiskt är olika.Anf. 50 ()Herr talman! Vi har diskuterat sysselsättning iallmänhet och arbetslöshet i synnerhet . Regeringen har lagt fram ett antal förslagsom har diskuterats.De nya uppgifter som kommer efter hand är tyvärrbetydligt mer negativa än de besked som gavs i soci-aldemokraternas valpropaganda. I budgetpropositio-nen står det att vi når en arbetslöshet på först1998, i bästa fall. , som kom iveckan, talar om en arbetslöshet på . Ibudgetpropositionen står det att det skall vara en totalarbetslöshet på år 1998.Hur ser det ut lokalt och regionalt? Vi har talat endel om det. Vissa har tagit upp sina hemorter. I minhemkommun , som är ett gammalt bruks-samhälle, är arbetslösheten mycket hög. Där är denhögst i . Av ca 13 000 invånare är denhär veckan 1 535 personer inskrivna på arbetsför-medlingen. Det är den högsta siffran . Omman tittar på vilka som är inskrivna finner man att detär en överrepresentation av kvinnor och ungdomar.Nästan alla ungdomar som går ut skolan hamnar iarbetslöshet. Nästan ingen får ett jobb.Jag har ägnat veckan åt att tala med ett ganskastort antal småföretagare. Jag har frågat hur de ser påsituationen, om de kommer att utnyttja det nya riktadeanställningsstöd som tydligen kommer . Svaren ärgenomgående negativa. Någon har svarat att mankanske kommer att använda det, men man skulle ändåha nyanställt personal. Om företagarna skulle se bi-draget som något positivt skulle det gälla under enlängre period. Som vi vet kommer detta RAS att gällaunder . Genomgående säger man att engenerell sänkning av arbetsgivaravgiften är mycketeffektivare. Detta förslag är alltså ganska dåligt.Det är betydligt viktigare att man t.ex. kan lånapengar i bankerna och att räntan är låg. Med de peng-arna kan man investera. är räntan tyvärr alldelesför hög. Detta är nog den säkraste vägen för attnå målet med nya fasta jobb inom småföretagen.Ett annat problem är kostnadsläget när detgäller råvaror. Flera småföretagare har sagt till mig attpriserna på t.ex. aluminium mer än fördubblats på ettår. Det kan de inte kompensera sig för. Aluminium ären mycket viktig råvara för många mindre företagsom arbetar med högteknologi.Herr talman! många arbetslösa går i olikautbildningar. Det är bra. Det gäller bara att man utbil-das till arbete. Jag har i mina samtal stött på företagsom har klagat över att de inte har fått kompetentasökande till lediga platser trots att det finns enenorm utbildningssektor för vuxna.Kompetensutvecklingen är viktig, vilket har påpe-kats här tidigare, bl.a. av skall avsluta med en specialfråga. Det gällerfinansiering av studier för kommande jobb. För vux-enstuderande finns ett myller av olika sätt attfinansiera studierna. Troligen tillkommer ett nyttbidrag för dem som skall bedriva naturvetenskapligastudier. Om det som står i tidningarna är riktigtpågår just nu förhandlingar mellan Socialdemokrater-na och i den här frågan.Jag tror inte att det behövs nya studiefinansie-ringssystem. Jag tror att de som finns räcker till. Detsom behövs är en samordning av de system som finnsi dag.För några år sedan satsade den borgerliga rege-ringen massivt på vuxenstudier för arbetslösa inomfolkbildningen, komvux och andra utbildningsanord-nare. Den satsningen följdes upp och gäller ocksåunder det nu pågående året.En ny finansiering inrättades, särskilt vuxenstudi-estöd för arbetslösa, SVUXA, som handhas av , . Från början var sam-ordningen inte så bra mellan arbetsförmedlingen, somvalde ut arbetslösa som skulle studera, och CSN sombeviljade vuxenstudiestöd. Många studerande kom ikläm och tvingades avbryta sina studier.Sedan dess har det varit ett mycket bra samarbetemellan berörda myndigheter, men är vi delvistillbaka i den gamla ordningen med bristande sam-ordning, där en hel del studerande kommer i kläm.Det finns en ettårsregel för SVUXA som gör att folknu har slutat studera och inte får den hägran-de högskolebehörighet som man hade räknat med attfå . I stället går de ut i öppen arbetslöshet. Ar-betslinjen, som regeringen talar så vackert om, får gevika för stelbent behandling av människor efter para-grafer.Om arbetsförmedlingen kan ställa upp berormycket på vilken arbetsförmedling man lyder under,alltså vilken kommun man bor i. Till saken hör ocksåatt det nya stödet för naturvetenskapliga studier också,enligt massmedierna, kommer att få samma utform-ning som SVUXA. Då gäller det att man ser över helasystemet med studiefinansieringen. Det är väldigtviktigt.Jag har talat med bl.a. handläggare på Arbets-marknadsdepartementet om det här problemet. Dehänvisar till den målstyrning som råder inom AMSoch att denna målstyrning kastar ut vissa studerande iöppen arbetslöshet i en kommun, medan man kanfullfölja studierna om man bor i en annan kommun.Det tycker jag inte är särskilt tillfredsställande.Jag vet också att CSN har skrivit till regeringen ifrågan. Det är att något görs så att det vackratalet om arbetslinjen också genomförs i den verklighetdär de arbetslösa befinner sig.Anf. 51 ()Herr talman! De tal som vi måste användaför att beskriva arbetslösheten i är för mingeneration precis som för de yngre generationerna enotrolig och spöklik spegling av de sidor i historie-böckerna som beskriver mellankrigstidens samhälle.Vi har lyssnat på föräldrars och mor- och farföräldrarsberättelser om nödhjälpsarbete, köer av arbetssökandeoch den långa sega hopplöshet som följer arbetslösheti spåren. Vi lyssnade med den trygga förvissningen attaldrig mer, tiderna är nya och strålande.Nu är vi där igen!Visst har vi skyddsnät av annan hållfasthetoch styrka för att dämpa fallen, men faller gör många,alltför många, likafullt, och har man kommit upp imin ålder, medelåldern, är det svårt att kravla sig urmaskorna för att fortsätta föreställningen.Det är denna situation som så många medelåldersbefinner sig i på arbetsmarknaden . Denna situa-tion vill jag gärna belysa i detta inlägg i debatten.Arbetslösheten minskar nu långsamt, alltför lång-samt. Särskilt långsamt minskar den bland de arbets-lösa i min ålder, medelåldern. I min hemstad, Halm-stad, var av alla dem som fick en fastanställning . Situationen ärlikartad i alla delar av landet har jag förstått.Vi som befunnit oss på arbetsmarknaden i 30 åroch mer upptäcker plötsligt - nej, inte plötsligt, utangenom en långsam och smärtfull insikt - att vår kun-skap och erfarenhet, våra meriter inte har något störrevärde i dagens konkurrenssituation.Ny arbetsorganisation har sorterat bort oss, nyteknik och ny kunskap har gjort våra kunskaper för-åldrade och därför inte längre efterfrågade på arbets-marknaden. Dessutom ses vår ålder i sig i många fallsom en belastning.Samtidigt tassar de gamla beprövade klyschornarunt och vaktar ingångarna till de möjligheter tillförändring som faktiskt finns. Det är svårt att läragamla hundar sitta, gläfser det vid den ena dörren. Ja,det är svårt att ta till sig något nytt över 50, bekräftarekot.Moderaterna uttrycker det på följande sätt i sinmotion och utbildningspolitiken: Vid högre ålder tarutbildningarna , alldeles bortsett från detfaktum att inlärningen ofta går sämre.Den åldersgräns som nämns i sammanhanget är 25år.Vi har inte råd att sortera bort människor med 15år kvar att ge av aktivt deltagande i arbetslivet. Vimåste bereda alla en möjlighet att stanna kvar i yr-keslivet fram till pensionsåldern, och vi måste ge demsom fått lämna arbetsmarknaden i medelåldern möj-lighet att komma tillbaka till den.Vi får inte göra om misstagen från 1980-taletshögkonjunktur, då vi så näst intill totalt missade attlåta dem som befann sig på arbetsmarknaden få möj-lighet till fortbildning, vidareutbildning och kompe-tensutveckling, trots att alla analyser av den framtidaarbetsmarknaden pekade på stora strukturella föränd-ringar med höga krav på ständigt förnyad kunskap.Det är nu hög tid att omsätta visionen om detlivslånga lärandet i praktisk politik. Förslagen i rege-ringens budget är en bra och efterlängtad början, mendet är nödvändigt att alla ges möjlighet att ta del i detnationella kompetenslyft som startar. Det gälleräven dem som, precis som jag, finns vid och har pas-serat 50-årsgränsen. Höj därför åldersgränsen förmöjligheten att skaffa sig ny kunskap. En 45-årsgränssom föreslås cementerar endast de fördomarsom finns om mogna människors förmåga atttillskansa sig ny kunskap och nya erfarenheter.Herr talman! Låt i stället C.G. Jungs syn på män-niskor i min ålder bli ledstjärna. Jungs uppfattning äratt "medelåldern är den tid då möjligheterna som bästhåller på att förverkligas, då människan ännu står mitti sitt verk med hela sin styrka och hela sin viljekraft".Anf. 52 ()Herr talman! Jag önskar det vore praktiskt möjligtatt ta med mig ledamöter på en resa runtStockholms läns kommuner för att visa på de olikalevnadsvillkor som råder i vår region.Länets 25 kommuner har en befolkning på1,7 miljoner invånare. Här lever med andra ord 20 %av landets befolkning.Stockholms län är den mest tätbefolkade regioneni landet, som tiotusentals människor bor ivad som kan liknas vid glesbygd.I länet finns stora skillnader när det gäller eko-nomiska och sociala villkor. Här finns de rikaste ochresursstarkaste människorna, men också de mångafattiga och mest sårbara. Här finns det största utbudetav arbetstillfällen, men även den mest brutala arbets-lösheten. Här finns de bästa boendemiljöerna, menockså de mest slitna bostadsområdena.Boendekostnaderna är också högre i Stockholmslän än i övriga riket.Segregationen är ett växande problem i hela detsvenska samhället, men drabbar främst storstadsregi-onerna.Låt mig ta exempel från min egen hemkommun,Botkyrka.Vi har vissa bostadsområden där det bor in-vandrare. Här finns 59 olika nationaliteter och dettalas över 100 olika språk. Arbetslösheten är enormthög och många lever under mycket svåra förhållan-den.Det är stora svårigheter för dessa människor att tasig ut på arbetsmarknaden. En av orsakerna är bris-tande kunskaper i det svenska språket.Dessa familjer har också mycket svårt att kommain i gemenskapen i samhället. kan detta gekatastrofala följder.Vi ser redan nu tecken på ökade motsättningarmellan olika grupper. Stora insatser görs i kommunenför att skapa bättre förutsättningar för våra invandra-re, men resurserna räcker inte till.Omfattande, målinriktade åtgärder måste vidtasför att vända utvecklingen. För det krävs samverkanmellan kommuner, landsting och stat.Den ekonomiska krisen och de senaste årens fördapolitik har slagit hårt mot stora grupper människor.Klyftorna i samhället ökar snabbt, och i Stock-holmsområdet är de mycket tydliga. Vi ser enoroande utveckling där skillnader i levnadsvillkorenmellan olika grupper blir allt tydligare. Allt fler leverpå samhällets skuggsida.I folkhälsorapporter slår man larm om ökad ohälsahos befolkningen, speciellt bland kvinnor. Kombina-tionen av arbetslöshet och bostadssegregation kanleda till växande problem i förortsområdena. Storaskillnader har också visat sig mellan arbetare ochtjänstemän.Ett stort antal familjer lever på marginalen,och socialbidragsberoendet ökar. uppbarvar tionde stockholmare socialbidrag.Människor går i ständig oro . Mångasaknar tryggheten i ett fast arbete och har svårt atthävda sig på arbetsmarknaden på grund av rädsla attförlora det jobb de för tillfället har.De som drabbas värst av krisen är våra barn ochungdomar. När det blir ekonomiskt kärvt drabbasytterst barnen av att familjerna blir pressade. Mångaväxer upp i otrygga familjeförhållanden där våld ochmissbruk tillhör vardagsbilden.Uppväxtvillkoren skiljer sig beroende på i vilkenkommun man bor i. Kommunerna har tvingats dra åtsvångremmen . Detta har i hög graddrabbat verksamheter som riktas till barn och ung-dom. Samhällets möjligheter att utjämna skillnadermellan barn har därmed försvårats. Det innebär attvissa grupper har sämre förutsättningar redan innande gått ut skolan.Flertalet av kommuner lever i dagmed stora ekonomiska bekymmer. Man genomförnedskärningar, man effektiviserar och många har ökatsitt skatteuttag. Trots detta uppger ett tiotal kommuneratt de är tvungna att finansiera en del av sina löpandeutgifter med lån eller utförsäljning av tillgångar.Det största hotet mot samhället är den höga arbets-lösheten med de ekonomiska och sociala konsekven-ser som följer i dess fotspår. Var tionde stockholmareär utan arbete.I är koncentrationen av kun-skapsyrken markant. Efterfrågan på välutbildad ar-betskraft är hög. Stora grupper av de arbetslösa sak-nar den kompetens som efterfrågas. Den grupp somhar allra svårast att ta sig in på arbetsmarknaden ärflyktingar och invandrare.På grund av arbetslösheten är gruppen socialbi-dragstagare bland medborgare med utländsk härkomstmycket hög i , men också i kranskommunersom och m.fl., där arbetslöshetenär alarmerande.Herr talman! Om vi inte tillsammans hjälps åt attvända den negativa utveckling vi har , kommerdet att ge långtgående konsekvenser för hela landet.Vi ser en oroande utveckling av våld ochkriminalitet i storstadsområdena. Ett allt hårdare sam-hällsklimat växer fram. Motsättningar mellan olikabefolkningsgrupper ökar. Många av våra barn ochungdomar har tappat framtidstron och känner en storvilsenhet.Detta är signaler vi måste ta på största allvar. Omutvecklingen tillåts fortsätta på detta sätt hotas vårdemokrati. Risken är stor att andra krafter i samhället,som inte delar vår demokratiska grundsyn, ges ett alltstörre utrymme.Vår gemensamma fiende heter arbetslöshet ochsegregation. Vi måste göra allt som står i vår makt föratt rädda vår välfärd och bygga samhället på solida-riska grunder. Vår ledstjärna skall vara rättvisa, jäm-likhet och alla människors lika värde.Anf. 53 ()Herr talman! I kommittémotion A816 har vi mo-derater redovisat vår syn på jämställdhetsfrå-gorna. Efter en ingående analys har vi skapat ett alter-nativ - ett konservativt alternativ som så väl behövs iden debatt som alltmer kommit att ha socialistiska,och fundamentalistiskt feministiska, förtecken.Jämställdheten berörs av en mängd olika faktorer.Den socialdemokratiska familjepolitiken har utfor-mats för att gynna en viss livsform som har ansettsjämställd. Arbetsmarknaden för kvinnor har utformatspå ett sätt som har ansetts jämställt. Vid en närmaregranskning finner man dock att systemen skapat stel-benthet och snarare hämmat kvinnorna än öppnatmöjligheter för dem.Berit Andnor sade för någon halvtimma sedan attsvenska kvinnor är friast i världen. I själva verket är57 % av kvinnorna synnerligen ofria. De är helt bero-ende för sin försörjning av ett system som håller på attkollapsa, nämligen grundbult den of-fentliga sektorn.Enligt vårt sätt att se på saken måste den framtidajämställdhetspolitiken utgå från ett konstruktivt tän-kande med öppenhet för nya lösningar. Dagens verk-lighet måste utgöra grunden för en ny debatt. Denskall präglas av respekt för olika människors egna,fria val. Utgångspunkten för politiken måste vara attdagens kvinnor och män vet sitt eget bästa och kanfatta förnuftiga beslut. Politikerna har inte rätt attförtiga vissa människors uppfattningar eller tillrätta-lägga deras argument. Att lägga livet och debatten tillrätta är en politik som förtrycker stora grupper i sam-hället.Många anser att kvotering av kvinnor på manligtdominerade områden gynnar jämställdheten. Vi trorinte på kvotering. Den bygger på bristande tilltro tillkvinnors förmåga och övertro på regleringar. Vi ärövertygade om att verklig, långsiktig jämställdhetförutsätter det självförtroende som det ger kvinnornaatt skapa sig en ställning grundad på egen kraft ochduglighet. Detta är skillnaden mellan formell och reelljämställdhet.Sedan de rent diskriminerande reglerna nu har av-skaffats återstår den svåraste delen av jämställdhet-sarbetet, nämligen att finna vägar att påverka männi-skors attityder. Det krävs insatser inom många delarav samhället. Den attitydpåverkan som föreståruppnås dock inte främst genom politiska beslut utangenom att enskilda individer tar ett personligt, prak-tiskt och moraliskt ansvar.Men visst behövs det politiska beslut också. av den bristande jämställdheten mellan kvinnoroch män är nämligen ett problem som det socialistiskasamhället har skapat. Det är ett system som ser kvin-nor och män endast som delar av ett kollektiv, under-ordnade den traditionella produktionens krav, bindermänniskorna och hindrar dem från att utveckla sinaidéer. Ett sådant synsätt är i grunden omänskligt.Ser man till kvinnors arbetsmarknad blir dettatydligt. har den högsta kvinnliga förvärvsfre-kvensen bland alla . men eftersomtraditionellt kvinnliga arbetsuppgifter inom vård,omsorg och undervisning i vårt land nästan uteslutan-de tillhandahålls av den offentliga sektorn har kvin-nornas arbetsmarknad kommit att bli mycket begrän-sad och starkt könssegregerad.Vi moderater säger: Bryt upp de offentliga mono-polen! Tillåt mångfald och valfrihet, låt enskildapersoners kreativitet flöda! Vi vill också öppna hem-met för privata tjänster, som exempelvis barntillsyn,hemtjänst för äldre, städning eller trädgårdsskötsel.I det nuvarande samhällsekonomiska läget kan dette sig som om förutsättningarna för arbete och för-sörjning skulle vara hotade för alla som jobbar inomvården eller omsorgen. I själva verket finns all an-ledning att anta att behovet av sådana tjänster tvärtomökar. Uppgiften blir alltså att finna nya former förorganisationen och finansieringen av arbetet. Kvinnorhar samma rätt att finna alternativa arbetsgivare sommän.Vi kräver att skatte- och avgiftssystemen snarastreformeras så att det blir ekonomiskt möjligt för enprivat tjänstesektor att etablera sig. Förutom att detskulle ge upphov till mängder av nya arbetstillfällenskapar det också utrymme för ett vidgat kvinnligtegenföretagande. I t.ex. är det ca 35 %kvinnor som äger och driver små företag. Vi förutseren liknande utveckling i bara samma gynn-samma förutsättningar ges.Herr talman! Detta ser vi moderater som viktigasteg mot reell jämställdhet bland kvinnor och män.Dessutom får vi en bättre fungerande arbetsmarknadoch ökad effektivitet i ekonomin.Anf. 54 () replikHerr talman! Jag frågar mig vad det är för ny de-batt menar. Vad är det för konser-vativt alternativ som hon egentligen förespråkar? Vadinnebär detta konservativa alternativ bakom de mångaorden?Litet fick vi kanske veta när vi lyssnade till Chris-tel , men inte särskilt mycket. Det är i stäl-let exakt samma gamla högerpolitik som moderaternastår för som de gjorde tidigare.Det är hämmande för kvinnor att de arbetar i denoffentliga sektorn, säger . Det är juså, att i har vi förvandlat det oavlönade kvin-noarbetet till ett avlönat kvinnoarbete. Vad är det förhämmande med det?Vad är det för fel på att kvinnor skall ha lika rätttill arbete, lika rätt till att kunna försörja sig, sommännen? Vad är det för fel på att ha ett system i sam-hället som gör det möjligt för kvinnor att förvärvsar-beta? Just genom att satsa på den gemensamma sek-torn har vi gett kvinnor förutsättningarna till lika rätttill arbete.Hur är det med pigavdraget? På vilket sätt stärkerdet jämställdheten för kvinnor? Möjligtvis gynnas ettfåtal kvinnor av det förslaget. Men någon skall görajobbet, någon skall vara hemma och passa barnen,städa och ta hand om det övriga hemarbetet. Vad ärdet för kvinnor som skall göra det, ? Vad är det för segregerat samhälle som ni mo-derater egentligen förespråkar och som göms bakomdetta konservativa alternativ och detta tal om att det ären ny debatt? Det är ett gammalt konservativt samhäl-le som är modell, ingenting annat.Anf. 55 () re-plikHerr talman! Eftersom uppenbarli-gen inte har lyssnat på det som jag sade ber jag att fårekommendera henne att läsa vår kommittémotionA816.I denna motion frågar vi oss bl.a. varför just kvin-nor skall vara hänvisade till en enda arbetsgivare,nämligen den offentliga sektorn. Hur kan det kommasig att det just är inom den socialdemokratiska grund-bulten som kvinnorna är mest hänvisade till deltidsar-bete och där deras kompetensutveckling är starkteftersatt, där egna utbildningsinsatser inte alls lönarsig och där lönediskrimineringen är som mest ut-bredd?Att stämpla hela diskussionen om en privat tjäns-tesektor med ordet pigavdrag är möjligen politisktgångbart. Men vi har inte råd med sådana politiskadogmer i vårt land, lika lite som man har råd med deti andra länder. I andra länder har man inte varit likaideologiskt låst som i . Man har givit dennaprivata tjänstesektor en möjlighet att växa fram.Det blir knappast fråga om några pigor, BeritAndnor. Det är i stället fråga om att kvinnor kan slåsig ihop, starta företag och sälja sina tjänster på enmarknad.Anf. 56 () replikHerr talman! Jag har absolut ingenting emot en ut-veckling inom den privata serviceverksamheten. Detjag har något emot är att med hjälp av skattesubven-tioner skapa ett A- och B-lag på arbetsmarknaden.Pigavdragsdiskussionen handlar om att med skatte-subventioner skapa ett B-lag på arbetsmarknaden, ettB-lag som skall gå hemma hos de välbesuttna famil-jerna och städa.Den gemensamma sektorn har förvandlat detoavlönade kvinnoarbetet till ett avlönat kvinnoarbete.Den gemensamma sektorn ger också förutsättningarför både kvinnor och män att förvärvsarbeta genomatt barnomsorgen kan ordnas, genom att äldreomsor-gen kan ordnas. Det skapar möjligheter för kvinnoroch män att förvärvsarbeta, och därför är den gemen-samma sektorn så viktig. De privata alternativen harjag inget emot, men de skall vara betalda på sammasätt som de offentliga arbetena.Vad är det för bättre kompetensutveckling, vad ärdet för högre lön som kan erbjudas i det privata städ-bolaget, ? Vari ligger skillnaden?Alla jämförelser som gjorts och som görs mellan t.ex.städbolagen och den verksamhet som sker inom denkommunala sektorn visar att konkurrensen från deprivata städbolagen inte har ökat lönerna för de kvin-nor som gör jobbet.I grunden handlar det om att vi har olika synsättpå människor på arbetsmarknaden och på kvinnorsmöjligheter där. Vi har olika synsätt på kvinnors likarätt till arbete och till en anständig lön att leva på. Förmig är jämställdheten lika viktig både för hemsamari-ten och vårdbiträdet som för de kvinnliga cheferna.För är det fråga om något heltannat. Det är det som denna diskussion egentligenhandlar om.Anf. 57 () re-plikHerr talman! Jag tror faktiskt inte att alla arbetslö-sa kvinnor, eller de som riskerar att bli det, i Sverigebryr sig om vad tycker. Jag tror att de ärintresserade av att få ett jobb.Numera kan man t.o.m. från socialdemokratiskaföreträdare få höra att de inser att de nya jobbenmåste komma fram i det privata näringslivet. Denoffentliga sektorn kan inte längre få expandera, utanden måste tvärtom dras ned. Det har också visat sigatt den offentliga sektorns kaka inte bara är liten utandessutom osäker. Det socialistiska systemet har luratkvinnorna in i ett system som håller på att kollap-sa. Många kvinnor är därför ytterst oroade över sinamöjligheter till fortsatt arbete, till fortsatt försörjning.Om vi släpper ideologin, , och tillåteralternativen att växa fram kan vi få en privat tjänste-sektor där kvinnor får möjlighet att vara verksammainom de områden som kanske ligger många kvinnornärmast. För alla kvinnor är det inte en dröm att blimaskintekniker och att jobba inom verkstadsindustrin.De vill gärna kunna fortsätta vara verksamma inomvård, omsorg och undervisning. Låt dem få möjlighettill det.Anf. 58 ()Herr talman! Det finns en region i vårt land somhar drabbats hårdast av öppen arbetslöshet och somvid sidan av har den högsta totala arbets-lösheten, och det är med kommuner-na , , och Trollhättan.Här har bara försvunnit 14 000 jobb.Nästan vart tredje industrijobb har försvunnit. Dåbasnäringarna drabbades på detta sätt fick det ocksåallvarliga och omedelbara följdverkningar för nä-ringslivet i övrigt. Totalt har för-lorat en sjättedel av samtliga jobb.