prot · GI09115 · 1995-06-07 00:00:00 — Om detta har man lyckatsfå en jättedebatt, som i och för sig kunde ha varitintressant, om den inte hade haft den förfärliga effek-ten att den kastat en slagskugga över hela det egentli-ga problemet med bristande jämställdhet vid universi-tet och högskolor. Det debatten handlat om är justsymbolvärdet. Har det ett positivt eller negativt sym-bolvärde att inrätta några professurer speciellt förkvinnor? har varit relativt ensam om atttycka att symbolvärdet har varit särskilt positivt. Ris-ken med att ge kvinnor tjänster som de inte av egenkraft kan få har påtalats av många. Vi får väl hoppasatt farhågorna inte besannas.Under alla omständigheter måste vi konstatera attden viktiga jämställdhetsfrågan vad gäller universitetoch högskolor har slarvats bort i regeringens förslag.Det här är faktiskt ett ärende där man skulle kunnavåga prediktionen att ingen här i kammaren kommeratt gå upp och hävda att regeringens förslag kommeratt innebära någon väsentlig förbättring för kvinnornai högre utbildning och forskning vid våra universitetoch högskolor. Jag yrkar bifall till reservationerna 11,14 och 19.Som en särskild punkt i propositionen tas fråganom sexuella trakasserier upp. Det skall klart utsägasatt sexuella trakasserier är ett allvarligt problem förmånga kvinnliga studerande, att detta är fullständigtoacceptabelt och att kraftfulla åtgärder skall vidtas föratt få bort beteendet snabbt och effektivt. Miljöpartietställer sig bakom regeringens förslag men vill gå ettsteg längre och föreslår tillsammans med Vänsternoch kds i en gemensam reservation att man utvidgarlagregeln i jämställdhetslagen till skydd mot sådanatrakasserier till att gälla också studenter i den högreutbildningen. Jag yrkar därför bifall till reservation24.Anf. 137 ()Fru talman! För oss kristdemokrater är det ensjälvklarhet att alla människor, varje individ, har rättatt utvecklas till sin fulla potential utan strukturella,traditionella eller andra hinder. Eftersom utbildnings-väsendet är ett av de viktigaste områdena för att för-medla de värderingar som ligger till grund för ensådan inställning är det särskilt viktigt att just utbild-ningsväsendet genom hela sin uppbyggnad och helasitt innehåll inriktas på att skapa ett jämställt samhäl-le.Jämställdhet handlar både om kvantitet och kvali-tet. En jämn procentuell fördelning mellan kvinnoroch män behöver i sig inte vara ett tecken på att manhar uppnått jämställdhet inom ett visst område. Ännuviktigare är att kvinnors och mäns kunskaper, värde-ringar och erfarenheter möts med samma respekt ochtas till vara på lika villkor och att varje kvinnas ochmans rätt till integritet, rätt att bli betraktad som sub-jekt och inte som objekt respekteras. För att uppnåjämställdhet i dess mest positiva mening krävs därfören grundläggande attitydförändring i hela samhället.Tyvärr präglas skolan fortfarande i alltför stor ut-sträckning av traditionella könsroller och har intelyckats tillgodogöra sig de forskningsresultat somfaktiskt finns när det gäller pedagogikens betydelseoch betydelsen av undervisningens innehåll på det härområdet. Därför är det positivt att regeringen har lagtfram ett förslag med ambitionen att förbättra jäm-ställdheten inom hela utbildningsväsendet. Förslagensom till stor del bygger på slutrapporten är allaolika, som arbetsgruppen Kvinnligt och manligt iskolan har tagit fram, och rapporten ochutvärdering av jämställdhetsprojekt inom universitetoch högskolor ligger i linje med vår politik. Det hardärför varit helt naturligt att vi ställt oss bakom mångaav de förslagen.I det avsnitt av betänkandet som handlar om åt-gärder inom det obligatoriska skolväsendet märkssamstämmigheten mellan partierna genom att ingetparti har reserverat sig i den delen. Jag tänker av denanledningen inte uppehålla mig vid de frågor som tasupp där, även om vi kristdemokrater hade en del för-slag till ytterligare åtgärder i våra motioner, bl.a. närdet gäller insatser för att stimulera pojkar att välja merotraditionellt, precis som vi gör när det gäller flickor.När det gäller högre utbildning och forskning servi positivt på att regeringen har ambitionen att för-bättra jämställdheten på flera nivåer i forskningssam-hället. Det finns ett stort antal kompetenta kvinnorinom det området. Det har vi hört här , och det vet vi . En viktig del avjämställdhetsarbetet är att det också visar sig i att defår sin rättmätiga tilldelning av högre tjänster.För att uppnå det målet behöver flera olika åtgär-der vidtas. Jag kan ta några exempel. Det är viktigt attdefiniera och ibland omdefiniera vilken kompetenssom krävs t.ex. vid en professorstillsättning. Kvinnoroch män har inte alltid utvecklat samma typ av kom-petens, men det hindrar inte att den kan bedömas somlikvärdig. Därför är det för det första viktigt att denkvinnliga kompetensen identifieras på ett tydligt sätt.För det andra måste rekryteringsmål ställas uppför fler tjänstekategorier än professorer för att tillför-säkra en jämnare könsfördelning på . Detgläder mig att utskottet ställt sig bakom kristdemokra-ternas motion på det området.För det tredje kan ämnesinriktningarna behövaförändras så, att ämnen där kvinnor av tradition äröverrepresenterade integreras med mer mansdomine-rade ämnesområden.Det kan, för det fjärde, handla om att aktivt sökakvinnor som är kompetenta forskare och inrätta ochutlysa professurer inom de områden där de finns.Goda villkor för doktorander är, för det femte, Aoch O för rekrytering av fler kvinnor. Att inrätta nyadoktorandtjänster för kvinnliga doktorander är därfören positiv åtgärd. Men att en stor del av doktorand-tjänsterna kommer att omvandlas till tjänster medutbildningsbidrag, med dåligt socialt skydd, somregeringen föreslagit , kommer samtidigtatt motverka nyrekryteringen. All erfarenhet visar attjust doktorandtjänster bidrar positivt till att öka anta-let kvinnliga doktorer. Regeringens signaler är därförväldigt motstridiga när den försämrar villkoren förframför allt många kvinnor genom att avskaffa ettantal doktorandtjänster som man föreslår attett antal nya doktorandtjänster speciellt avpassade förkvinnor skall inrättas. Det vore intressant att få enförklaring av statsrådet till hur det är tänkt.Vi kristdemokrater motsätter oss av flera skäl re-geringens förslag att vid utnämningen av professorer,som det uttrycks i propositionen, "en tjänst tillsättsmed en kompetent sökande av underrepresenteratkön, även om vederbörande är mindre kvalificerad änmedsökande av det andra könet". Att utnämnas tillprofessor trots att en annan bedömts som betydligtskickligare kan inte vara en särskilt bra utgångspunktvarken för den som fått utnämningen, för klimatet påinstitutionen eller för samhällets kompetensutveck-ling. Jag är däremot inte beredd att upphöja dennafråga till en fråga om liv och död, som tidigare. Det tycker jag är att gå litet väl långt.Hittills har jämställdhetslagens rätt till positiv sär-behandling begränsats till att medge att sökande avunderrepresenterat kön med i stort sett lika kompetenssom den mest kompetente sökanden har kunnat fåföreträde. I propositionen och betänkandet nöjer mansig med att tala om tillräcklig kompetens, alltså ettslags behörighet.I professorskonkurrensen handlar det om att samlapå sig meriter av olika slag för att höja sin kompetens.Vilka meriter som skall krävas och vilken betydelseolika meriter skall tillmätas kan, som jag sade tidiga-re, diskuteras. Det bör också diskuteras. Men att manhelt skall kunna bortse från att en person som skallutses till en tjänst på den nivå handlar om här harbetydligt högre kvalifikationer än den som får tjänstengagnar varken den enskilde eller samhället. Som sym-bol för missriktad jämställdhetssträvan kan det i stäl-let få negativa konsekvenser för utvecklingen motbättre jämställdhet i stort, är jag rädd för. Jag yrkarbifall till reservation 14.Fru talman! Jag vill också ta upp frågan om skyddför sexuella trakasserier. Att känna trygghet och triv-sel är kanske den viktigaste förutsättningen för skall kunna utvecklas och ta till vara sin potentialfullt ut. Tyvärr upplever många kvinnliga studerandetvärtom otrygghet och vantrivsel i sin vardag på grundav att de utsätts för sexuella trakasserier av manligalärare, handledare eller andra studenter. Det är ettproblem som har tilltagit , enligt fleraundersökningar.Vid flera universitet och högskolor har man redanutarbetat åtgärdsprogram för att förebygga och mot-verka sexuella trakasserier. Det bör göras vid allalärosäten. Därför är det en bra och viktig markeringatt det skrivs in i högskoleförordningen att det är enskyldighet för universitet och högskolor att arbeta föratt studenter inte utsätts för sådana trakasserier.Men vi kristdemokrater tycker att det är dags att taett steg till genom att utvidga tillämpningsområdet förjämställdhetslagen så att den också kan omfatta stu-denter. Jag är förvånad över att regeringen och ut-skottsmajoriteten inte går med på det. Det hjälper intehur många insatser vi gör på andra områden för attförbättra jämställdheten så länge kvinnor tillåts be-traktas och behandlas som sexobjekt.En lagreglering ger den tydliga signal som krävsför att visa att samhället tar klart avstånd från allaformer av sexuella trakasserier. Det tvingar alla an-svariga att ta problemet på allvar och vidta åtgärdersom leder till att både kvinnliga och manliga studenterkan få genomföra sin utbildning i en trygg miljö,vilket som sagt är grundförutsättningen för att manskall lyckas.Jag yrkar bifall till reservation 24.Anf. 138 () replikFru talman! Jag blev direkt apostroferad, så jagkänner mig tvingad att svara. Jag hade i och för sigändå tänkt att begära ordet.Inger säger att hon inte vill upphöja frå-gan till att handla om liv och död. Jag vill inte hellerupphöja den till att handla om liv och död. Egentligenär det bara en liten debatt i det stora hela. Det är ettjättestort, övergripande bra program för utbildnings-området.Vad jag menade när jag sade "liv och död" var attdet är väldigt viktigt att forskningsfronten inom denmedicinska forskningen ändras så att den inte ser utsom den gör , utan att vi får reda på de normvär-den som jag talade om i mitt inledningsanförande.Om inte annat visar också t.ex. det som harkommit fram om och hurman har beviljat pengar där på att det faktiskt är vik-tigt. Med tanke på att vi inte vet någonting om kvin-nors normvärde kan det i förlängningen vara en frågaom liv och död för kvinnor, men kanske inte för dekvinnliga professorerna.Jag skulle vilja ta upp en annan sak som IngerDavidson sade, nämligen att professurerna skulletillsättas av kompetenta sökande av underrepresente-rat kön, men inte den som var mest kvalificerad. Jagundrar varför den akademiska världen skall vara enskyddad verkstad. I övriga arbetslivet finns det i dagingen som ifrågasätter positiv särbehandling eller attvi t.ex. försöker rekrytera och tillsätta kvinnliga che-fer som är kompetenta sökande av underrepresenteratkön, men kanske inte de mest kvalificerade. Det äraccepterat överallt annars i arbetslivet, men dock intei den akademiska världen.Anf. 139 () replikFru talman! Jag tror inte att skillnaden blir så storatt den gäller liv och död om vi tillsätter dessa 30professorstjänster på ett annat sätt än man gör nor-malt. Jag tror inte alls att det får så stor betydelse. Detär betydligt viktigare att vi vidtar alla de andra åtgär-der av vilka vi har räknat upp flera stycken. De skallpå lång sikt och förhoppningsvis också på litet kortaresikt än tidigare leda fram till att kompetenta kvinnorfår de tjänster som de är berättigade till.Man går faktiskt ett steg längre när det gällerpraxis, dvs. att tillämpa jämställdhetslagen. Tidigarehar man sagt att en person av underrepresenterat könmed i stort sett samma kompetens som den mest kva-lificerade skall kunna få företräde. Men här talar manom ett slags behörighet som på ett sätt inte räcker.Professorstillsättningar är så speciella. Det handlarom att samla på sig meriter. Det kan bli så att en per-son som kanske har samlat meriter under väldigt korttid utnämns till professor, medan en som har samlatmeriter ställs åt sidan.Det blir alltså en mycket skevare bild i just dettasammanhang än i många andra. Det brukar som sagtinte vara den skillnaden som man för fram annars närman tillämpar jämställdhetslagen.Anf. 140 () replikFru talman! Då har nog och jaguppfattat jämställdhetslagen på olika sätt. I min del avarbetslivet har man valt en kompetent sökande närman har tillämpat positiv särbehandling. Man be-stämmer vilka kvalifikationer man vill ha och tarsedan en kompetent sökande av underrepresenteratkön, även om någon av det överrepresenterade könetär mycket mer kompetent eller kvalificerad.Jag tycker att det är märkligt att just den akade-miska världen skall vara en skyddad verkstad. IngerDavidson säger att det är speciella meriter och enspeciell tillsättning. Vi i vill ändra pådet. Vi tycker inte att den akademiska världen skallvara en skyddad verkstad längre, just därför att dethandlar om så många viktiga saker och om att föränd-ra hela samhället.Nog tycker jag att den akademiska världen tillhörarbetslivet. Den skall behandlas som övriga arbetsli-vet.Anf. 141 () replikFru talman! Det tycker jag också. Jag tycker skall tillämpa jämställdhetslagen, men jag tyckeratt man skall göra det så som man har gjort ochinte gå ett steg längre. Det är det man gör. Vi menaratt det är fel.Man skall inte utse någon till professor om det ärstora skillnader i kvalifikationerna. På den nivånmåste det faktisk vara så, att den som är mest lämpadockså får utses.I stället handlar det om att se till att det blir mas-sor av kvinnor som är mest lämpade. Jag tror inte attdet är några problem om vi använder oss av alla deandra möjligheter som vi har räknat upp. Då kommerdet att bli ett förhållande i den akademiska världen -det kan det bli på ganska kort sikt om vi förändrarsnabbt - som gör att vi får högkvalificerade kvinnoroch att de blir de mest kvalificerade. Det kommer intealls att vara några problem. Det är jag övertygad om.Anf. 142 ()Fru talman! stadgades om allmän folk-skola i . Varje socken och stadsförsamlingskulle ha minst en fast skola. Den undervisning somdär erbjöds skulle även gälla flickor. Detta var denförsta undervisningen för flickor som samhället ord-nade. För pojkar hade det under ett par århundradenfunnits pojkläroverk.I början av 1860-talet gavs så rätten för flickor attavlägga studentexamen. Då flickorna inte erbjödsnågon plats på läroverken fick de avlägga examensom privatister.År 1883 disputerade den första kvinnan i Sverige.1937 fick vi den första kvinnliga professorn. Då hadeflickorna och kvinnorna funnits i det svenska utbild-ningsväsendet . hade dettagit innan den första kvinnan släpptes fram till entopposition i vårt utbildningsväsende. !År 1937 fick vi den första kvinnliga professorn. , senare, innehar 147 kvinnor professur. Detär 146 fler än 1937. Dessa kvinnor utgör av detsamlade antalet professorer i ett utbildningsväsendesom faktiskt omfattar alla.Vad beror detta på? Beror det på sämre intellek-tuella förutsättningar för kvinnor att ägna sig åt studi-er och forskning? Jag tror inte att någon anslutersig till denna förklaring.Fru talman! har flickorna funnits i klass-rummen tillsammans med pojkarna. De har funnitsdär, men har de någonsin fått den uppmärksamhetsom pojkarna fått? Har de någonsin blivit synliggjor-da på samma sätt som pojkarna blivit?Skolan har alltid funnits mitt i byn. Skolan har all-tid verkat mitt i samhället. Den har speglat samhälletsvärderingar. Skolan prioriterade därför länge öppetpojkarnas behov. De skulle bära upp samhället somledare och betald arbetskraft.Samhället har förändrats. Kvinnor deltar ak-tivt i samhällets styre och i arbetslivet som betaldarbetskraft. Skolan prioriterar inte öppet pojkar-na, men i den sublima undervegetationen finns ettmanligt synsätt kvar av tradition, av vana, svårare attse och greppa, men dock.Fortfarande läggs ofta undervisningen upp efterpojkarnas behov och villkor. Lärarna ägnar mer tid åtpojkarna. Läromedlen är fyllda av pojkarnas världoch pojkarnas erfarenheter. Flickorna känner attbildningssystemet är pojkarnas men att de faktisktockså får befinna sig där. Framför allt är matematik,teknik och naturvetenskap pojkarnas värld, och närflickorna i gymnasiet får möjlighet att lämna denvärlden gör de det.Men matematik, teknik och naturvetenskap är basen för tänkandet i vårt samhälle. Från dessasektorer emanerar utveckling och problemlösning.Dessa sektorer växer sin nu ännu större och bredare idet kunskapssamhälle vi inträtt i. Dessa sektorer ska-par varje ny generations världsbild. Det är därförallvarligt att hälften av befolkningen, kvinnorna, härär så dåligt företrädda. Män drar sina slutsatser i enmanlig värld. Perspektivet blir snett och slutsatsernaför snäva, som så ingående gav exem-pel på.Jämställdhet måste lyftas fram som en pedagogiskfråga och ett kunskapsområde. Det är viktigt att initie-ra och stödja forskningsinsatser som har sin utgångs-punkt i den pedagogiska processen i klassrummen. Ensådan forskning skulle gynnas av ett arbete över insti-tutionsgränserna.Vi delar regeringens uppfattning att arbetet för enökad jämställdhet inom bildningssystemet går förlångsamt. De borgerliga ledamöterna i utskottet gördet också, till en viss gräns. Den gränsen går vid grin-den till bildningssystemets maktpositioner, varifrånforskningens prioriteringar och forskningens utveck-ling styrs. När det gäller att fatta beslut om konkretaåtgärder för att snabbare öka antalet kvinnliga forska-re är det slut på samsynen.Fru talman! Låt oss vandra upp i den akademiskahierarkins trappa. Vi har drygt 250 000 studen-ter i . Av samtliga studerande är mer än hälf-ten kvinnor. Två tredjedelar av lärarna och forskarnaär emellertid män. Rektorerna vid de statliga högsko-lorna är till män.Prefekterna, som i sin egenskap av institutionsche-fer har stort inflytande vid lönesättning av lärare ochfördelning av doktorandtjänster, är till män.Dekanerna och prodekanerna, som har stor makt överuniversitetens hela verksamhet är till män., ochlandets professorer är till män.Vi delar regeringens uppfattning att det nu är högtid att starta arbetet för en ökad jämställdhet i bild-ningssystemet. Vi ställer oss bakom regeringens för-slag att som en engångsåtgärd anvisa medel för inrät-tande av nya professurer för att åstadkomma en jäm-nare könsfördelning. Pengarna räcker till ca 30 tjäns-ter. Ingen behöver känna makten rubbad. Vi ökarantalet kvinnliga professorer från till . Vianser vidare liksom regeringen att positiv särbehand-ling bör tillämpas vid tillsättandet av dessa tjänster.Detta skall ses som ett första steg mot att uppnåmålet att bägge könens andel av professurerna vidhögskolan skall uppgå till . Sådana målbör inte finnas bara för professorer utan även förandra tjänster som lärare och forskare inom högsko-lan. Det är den delen av propositionen som är denviktiga delen. Därför är det väldigt glädjande att allapartier utom ett står bakom den målsättningen.För att nå detta mål krävs ett långsiktigt arbetemed att öka kvinnors möjlighet att skaffa sig denkompetens som dessa tjänster kräver. Vi ställer ossdärför bakom regeringens förslag till extra åtgärderför att stimulera kvinnor att avlägga doktorsexamen.Vi ställer oss också bakom regeringens avsikt attöronmärka pengar för postdoktorala stipendier förkvinnliga forskare. Vi anser det som mycket viktigtatt underlätta för kvinnor att skaffa sig internationellameriter. På detta sätt förbättrar vi ju möjligheterna förkvinnor att konkurrera med män om forskartjänster.Hur kan dessa förslag till åtgärder skapa ett sådantramaskri i debatten?Först 1937 fick vi den första kvinnliga professorn.I dag har vi ökat detta antal till 147.Dessa kvinnor utgör av det samlade antalet pro-fessorer i landet. Tillåts denna ökningstakt att fortsät-ta har vi uppnått nämnda 40-procentsmål om ett , som flera talare har sagt tidigare.Det som borde uppröra och skapa ramaskriet i de-batten är väl den brist på jämställdhet som finns ibildningssystemets högre sfär. Vi vill förhindra enfortsatt negativ särbehandling av kvinnor i forskar-sammanhang. Ett större antal kvinnor måste ta del avstyrningen av forskningsinriktning och utveckling.Flickorna i vårt utbildningsväsende behöver flerkvinnliga intellektuella förebilder för att se på forsk-ning som också en kvinnlig del av samhället.Fru talman! Jag vill som avslutning läsa följandeur protokollet från sammanträdeden :"3. Parlamentet beklagar att kvinnor fortfarande ärunderrepresenterade på beslutsfattande poster inomden ekonomiska, sociala och kulturella verksamheten.4. Parlamentet anmodar de europeiska medlems-staterna i deras egenskap av arbetsgivare att ställa uppmål i siffror för rekrytering av kvinnor till ansvarspos-ter. "Det är just detta det handlar om. Det är därför be-klagligt att dessa strävanden möts av Moderaternamed argument som att det är fundamentalistisk femi-nism som kräver förändring på ett högljutt och ag-gressivt sätt.Jag vill med hänvisning till det anförda yrka bifalltill utskottets hemställan.Anf. 143 () replikFru talman! har gjorten historieskrivning som jag helt håller med om. Denvar dessutom väl formulerad. Problemet i stort hållervi miljöpartister också helt med om. Däremot kan viinte dela förvåningen när det gäller ramaskriet.Det är naturligtvis inte ett skri över någon stororättvisa. För alla oss som arbetar för ökad jämställd-het är det en farhåga som ofta har uttryckts relativtmilt, att det inte gagnar kvinnorna och att det inteökar jämställdheten.Fru talman! sade när det gäller konkreta åtgärder för ökad jäm-ställdhet är det slut på samsynen. Det är inte alls så. Ivarje fall inte för del. Vi beklagar att detsaknas en lång rad konkreta åtgärdsförslag i regering-ens proposition. I stället har vi i stort sett bara fått trepunkter där man lägger in pengar för öronmärktatjänster på tre nivåer. Det tycker vi är synd.Vi har fått en debatt som är sned. Den skulle hafokuserats på de verkliga orsakerna till varför det serut på det här sättet. Kvinnorna behöver ett ordentligtaktivt stöd för att situationen skall bli bättre. Det äralltså en farhåga för att era förslag är alltför magraoch alltför dåliga som gör att debatten tar fart från vårsida.Anf. 144 () replikFru talman! Jag tycker att det är besvärande redan i den här debatten har misstänkliggjort de30 professorer som kommer att inneha de öronmärktaprofessurerna. Redan innan man vet vilka kvinnorsom kommer att inneha dessa professurer har mankallat dem för ett B-lag. Jag tycker att detta är detmest förnedrande för kvinnorna i den här debatten.Redan innan man vet vilka kvinnor som kommer attinneha professurerna är de stämplade som mindrekompetenta, mindre kvalificerade och mindre merite-rade än männen.Vi har tillstyrkt regeringens konkreta förslag pååtgärder när det gäller fördelning av medel. Men somjag betonade i mitt anförande är det faktiskt inte de 30professurerna som är det viktigaste i det här förslaget.Det viktigaste är 40-procentsmålen. Med den avreg-lering som har skett av universitets och högskolorsverksamhet förväntar vi oss att man på universitet ochhögskolor kommer att utarbeta metoder för att uppnådessa 40-procentsmål.Jag utgår också ifrån att man nogsamt kommer attfölja upp och utvärdera de förslag till förändringarsom varje universitet och högskola är skyldiga attgöra. Vi har uttalat ett nationellt mål på . Vi harinte talat om när detta mål skall vara uppfyllt - baraatt det skall uppfyllas.Anf. 145 () replikFru talman! Vi hade önskat oss litet mer. Vi skulleha velat veta hur man uppnår dessa . Det är klartatt man kan säga att universiteten får klara av dettasjälva, men det är alldeles uppenbart att man skulle hakunnat komma med konkreta förslag som skulle hafört frågan betydligt längre.En del av de prutningar som görs i propositionendrabbar ju kvinnorna hårdare än männen. Detta måsteju uppmärksammas.Jag tror inte att vi har misstänkliggjort något, i allafall inte från sida.