prot · GI0958 · 1995-02-09 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1994/95:58Torsdagen den 9 februariKl. 9.00 17.57Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckor1 § Meddelande om muntliga frågor till rege-ringen och information från regeringen den 16februariFörste vice talmannen meddelade att vid fråge-stunden skulleföljande statsråd närvara: statsminister , näringsminister , miljöministerAnna , statsrådet och statsrådetYlva Johansson.Statsministern skulle besvara övergripande ochallmänpolitiska frågor. Frågorna till övriga statsrådförutsattes beröra deras ansvarsområden inom rege-ringen.Vidare meddelade förste vice talmannen att efterfrågestunden skulle statsrådet lämnainformation om Östeuropa-propositionen.2 § Meddelande om svar på interpellationTill hade inkommit följande skrivelse:Interpellation 1994/95:49Till riksdagenBeträffande interpellation 1994/95:49 av () om narkotikasmuggling får jag meddelaatt jag önskar besvara denna i ställetför, som tidigare överenskommits, den 23 februari.Stockholm den 6 februari 1995Göran Persson3 § Allmänpolitisk debatt(forts. från prot. 57)VälfärdspolitikenAnf. 1 ()Herr talman! Det är inte bara en sund ekonomi,tryggad välfärd och ökad valfrihet som är viktigt i vårtsvenska samhälle. Lika angeläget är det att medbor-garna känner trygghet i sin tillvaro. Brottsligheten,drogmissbruket och det våld som tenderar att gå alltlängre ned i åldrarna måste bekämpas med kraft föratt göra vårt samhälle säkrare och tryggare.Ett enhälligt socialutskott har uttalat att Sverigemåste hålla fast vid sin traditionella narkotikapolitik,dvs. en politik som vid sidan av omfattande kon-trollåtgärder främst utmärks av kraftfulla satsningarpå förebyggande arbete, utbildning, effektiv behand-ling och rehabilitering.En liberalisering av narkotikapolitiken, liksom enlegalisering av narkotiska preparat som aktualiseratspå många håll i - nu senast i - kan vialdrig acceptera. En sådan politik strider inte endastmot bestämmelserna i de internationella narkotika-konventionerna utan kan också orsaka ett mycketallvarligt hot mot folkhälsan.Jag anser att skall ta bestämt avstånd frånalla tendenser till den knarkliberalisering som före-kommer ute i . Som medlem i Europeiskaunionen - EU - skall i samarbete med lika-sinnade länder verka för en kompromisslös kamp motnarkotikabrotten.Socialutskottet ägnar betydande uppmärksamhet åtdrogfrågorna. Vi har också initiativet när det gälleråtgärder mot bruket av anabola steroider och andradopningsmedel. Utvecklingen är, mot bakgrund av deaktuella våldshändelser som massmedierna nästandagligen berättar om, djupt oroande. Kopplingenmellan detta missbruk och våldsbrott måste studerasnärmare, och det sker nu i den utredning som rege-ringen har tillsatt efter en beställning från ,som i sin tur har sin grund i ett enhälligt uttalande frånsocialutskottet.På tisdag håller socialutskottet en of-fentlig hearing där vi åter sätter dessa problem i fo-kus.Herr talman! Trots det ytterst allvarliga ekono-miska läget tog den borgerliga regeringen de förstastegen för att förbättra de handikappades situation ienlighet med förslag. Sedanden finns en rättighetslag som ger vissafunktionshindrade rätt till personligt stöd och person-lig service. För att skydda de handikappades rätt hardet inrättats en ombudsman som skall ta till vara dehandikappades intressen.En grupp som alltför länge har åsidosatts är depsykiskt handikappade. Därför presenterade den bor-gerliga regeringen ett förslag till förbätt-ringar för de psykiskt sjuka. Dessa beslut, som riksda-gen fattade i stor enighet, innebär mycket angelägnaåtgärder för grupper i samhället som tveklöst hör tillde sämst ställda.Samhällets insatser när det gäller psykiatrisk ochyrkesmässig rehabilitering måste kraftigt förbättras,bl.a. genom insatser som skall göra det möjligt att ökatillgången till skyddat arbete och långsiktig arbetsre-habilitering. De sjuka måste ha ett helt annat stöd änvad som har getts tidigare. Annars är risken stor att deåter hamnar i sluten psykiatrisk vård, och då blir detett slags passiv rundgång som blir mycket dyr församhället. Fungerar inte vardagen och de socialainsatserna, fungerar inte heller medicin eller terapi.Insatserna måste samordnas, och de sociala myndig-heterna måste samverka med den psykiatriska vården.Redan 1992 avskaffade den borgerliga regeringenLex Pysslingen - en lag som i praktiken förbjöd of-fentliga medel till enskilt drivna barnstugor. Arbetetinom familjepolitiken fortsatte sedan med förändring-ar i socialtjänstlagen som gav enskilt drivna barnstu-gor samma möjligheter att erhålla kommunala medelsom offentligt drivna. Detta kombinerades med infö-randet av vårdnadsbidraget och avdragsrätten förstyrkta barnomsorgskostnader.Syftet med vårdnadsbidraget var och är att skaparättvisa i familjepolitiken. Även de föräldrar som valtatt inte använda sig av den offentliga barnomsorgenskulle ges ett ekonomiskt stöd. Att vårdnadsbidragetvar uppskattat och sågs som en möjlighet till barnom-sorg som passade barn och familj visades genom attnära 180 000 familjer ansökte om och erhöll vård-nadsbidrag.Samtidigt som den nya riksdagsmajoriteten av-skaffat vårdnadsbidraget stoppar man också enskildbarnomsorg. Den socialistiska majoriteten här i riks-dagen följde den socialdemokratiska regeringensförslag att ändra i socialtjänstlagen så att enskildbarnomsorg endast kan få offentligt stöd om kom-munpolitikerna anser att detta är befogat. I praktikeninnebär det ett stopp för alternativ barnomsorg.Avskaffande av vårdnadsbidraget och stoppet förenskild barnomsorg handlar inte bara om att ta bort enlagstadgad valfrihet. Trycket på den offentliga barn-omsorgen kommer snabbt att öka eftersom barnom-sorgsgarantin kvarstår, med två konsekvenser somföljd. Den ena blir att vi återvänder köer.Den andra blir kraftigt ökade kostnader för kommu-nerna.Det är en central politisk uppgift under de allranärmaste åren att först stabilisera den börda för vårsamlade ekonomi som statsskulden innebär, för attdärefter börja att successivt minska den. Om utveck-lingskraften i samhällsekonomin inte skall bromsasmed höjda skatter måste detta ske genom att de sam-lade offentliga utgifterna pressas ned. Det är baragenom att sänka utgiftsbördan, aldrig genom att höjaskattetrycket, som vi långsiktigt kan minska skuldbör-dan.Valfriheten i barnomsorg och vård, kvaliteten iskolan, stabiliteten i försäkringssystemet och förtro-endet för pensionssystemet är avgörande för trygghe-ten i livets olika skeenden. På alla dessa områdenkrävs förändringar och förbättringar, som dessutomskall leda till att de olika systemen fungerar bättre ochbilligare.Som ett led i saneringen av statsfinanserna finnsett behov av att minska också det generella famil-jestödet. Vi vill prova olika modeller för detta utan attför den skull avvisa de modeller som regeringen nuhar föreslagit. I detta sammanhang måste flerbarns-familjernas situation beaktas.De olika trygghetsförsäkringarna - sjukförsäkring,föräldraförsäkring, arbetsskadeförsäkring, arbetslös-hetsförsäkring - bör inriktas på ersättningsnivåer sominte överstiger 75 %.För sjukförsäkringen innebär ett system med tvåkarensdagar mycket stora besparingar inte bara förföretagen utan också för stat, landsting och kommun.Vi vill bygga vidare på ett öppet husläkarsystemoch etableringsfrihet för att nå fram till ett sjukför-säkringssystem som garanterar valfrihet för patientenmen också för personalen när det gäller att välja ar-betsgivare, samt för kvaliteten i vården.Även svårt sjuka och handikappade måste få be-stämma över sin vardag genom att på lika villkor fåvälja mellan olika former av service, vård och boende.Så långt detta är ekonomiskt och praktiskt möjligtmåste de mest vårdbehövande också få behålla etteget hem i äldrevården - även sedan man flyttat tillinstitution.Alternativ äldreomsorg och äldrevård som uppfyl-ler rimliga kvalitetskrav skall ges samma rätt tillsamma stöd från det allmänna som motsvarande of-fentligt bedriven verksamhet.Välfärdspolitiken måste ha som utgångspunkt ettsystem med gemensam finansiering, men där resur-serna styrs mot de reella behoven och i stor utsträck-ning följer de val som den enskilde själv träffar. Där-med kombineras marknadens fördelar, som valfrihe-ten, med det gemensamma ansvarets rättvisa ochsolidariteten med dem som ej kan välja.Det allmännas uppgift blir att säkerställa att ävende individer som av olika skäl ej själva kan föra sintalan eller göra meningsfulla val garanteras med andrajämbördiga förhållanden.Herr talman! En välfärdspolitik med denna in-riktning kommer att möjliggöra en bättre service ochge helt nya möjligheter såväl för dem som arbetarinom vård, omsorg och utbildning som för dem somär beroende av dessa tjänster. Dessutom leder ett ökatinslag av konkurrens till bättre utnyttjande av resur-serna. Då kan vi på ett bättre sätt sörja för att vårt landåterfår en sund samhällsekonomi som i det långaloppet, herr talman, ändå är grunden för medborgar-nas välfärd.Anf. 2 ()Herr talman! Välfärden och tryggheten skall gällahela folket. Välfärden skall delas av alla och betalasav alla. Den skall inte bara riktas till de fattiga sompekas ut. Den skall också fördelas efter enhetliga ochgenerella regler. Fattiga skall inte behöva stå medmössan i hand och vända ut och in på den privataekonomin för att få behovsprövade bidrag.Det är de två sakerna det handlar om. Välfärdenskall delas och betalas av alla, och den skall fördelasinte genom behovsprövning utan efter generella reg-ler. Det är vad man brukar mena med generell väl-färdspolitik, det och ingenting annat. Det är grundenför välfärdspolitik.Den spännande frågan är hur vi skall klara denuppgiften i en ny tid. Det är en ny tid därför att med-borgarna ställer helt nya krav på inflytande och på attriva auktoriteter i samhället. Det är en ny tid därför attstatens ekonomi inte är sådan att vi kan lova mer åtalla, och en ny tid därför att människor mer är tidigarebehöver spelregler som det går att lita på.I en ny tid klamrar sig den politiska vänstern fastvid en gammal uppfattning om samhället. Det är ty-värr den bild som fortfarande styr Socialdemokrater-nas politik, samhället som ett väldigt snurrande ma-skineri och en utopi om att kollektivet skall styra ochmänniskor vara undersåtar. Det har gjort alltförmånga av oss till passiva bidragstagare och kravställa-re och allför ofta gjort oss till små hjälplösa kuggar iett stort samhällsmaskineri.Under 80-talet drömde man om att Vänsternsutopi i stället skulle kunna avlösas av Högerns dröm,samhället som en väldig marknadsplats. Befriade frånall styrning skulle vi i stället vandra från mark-nadstorg till marknadstorg och kunna välja. Problemetvar att en del har mycket att köpa för och en del harlitet att köpa för. Framför allt begärs bara att manskall betala räkningen när man vandrar där som kund.Men i ett samhälle räcker det inte bara att betalaräkningen. I samhället är vi medborgare. Här är vimedlemmar och medansvariga. Alla måste vara medatt dela på ansvaret också för betalningarna.Samhället formas av alla små gemenskaper -familjerna, föreningarna, byarna, kvarteren, bostads-områdena där vi bor och arbetsplatserna där vi jobbar.Det är det som är samhället. Här kan vi som medbor-gare vara med och ta ansvar. Medborgartanken repre-senterar ett helt annat perspektiv, inte något mittemellan Högern och Vänstern.Den första uppgiften är att förändra skolan, barn-omsorgen och vården så att medborgarna kan få väljapersonliga lösningar och vara med och ta ett person-ligt ansvar. De skall också vara med att betala dendelen av välfärden gemensamt.Denna nya uppgift hotas eftersom Socialde-mokraterna river upp reform efter reform som justhade med valfriheten att göra. slår Modera-terna in på en väg där man inte längre vill ställa upppå att pengarna skall räcka till en gemensam finansie-ring. I stället är det viktiga att sänka skatterna för demsom redan har pengar.Den andra uppgiften måste vara att få pengarna atträcka till vård, omsorg och utbildning. Det är allraviktigast. Men då måste vi skära ner på utgifterna föralla de bidrag som går till hushållen, det som på ettfint språk brukar kallas för transfereringarna.Men det viktiga är då att skära från toppen, dvs. påde bidrag som går till dem som redan har mest så attpengarna räcker till dem som finns längst ner i syste-met och som har det sämst ställt. Vi måste hellre fåpengarna att räcka till sjuka, gamla och till utbildningåt barnen än till bidrag för dem som redan har mest.Vi kan inte ha en stat som i längden bara delar utvälfärd på kredit där människorna vet att staten intekan hålla vad den lovar och lovar mer änvad den kan hålla. Människorna måste veta att denfinns en stat som man kan lita på därför att pengarnaräcker.Den tredje stora uppgiften är att se till att statenskall gå att lita på också när det gäller spelreglerna.Då måste man kunna veta vem som har ansvaret förvad. Det vet vi inte i dagens samhälle.Staten skall skapa ett trygghetssystem som gertrygghet åt dem som knuffas ut från den generel-la välfärden. Det finns inte . Vi lever med en mytatt välfärden är så generell. Men i själva verket är detlångt fler arbetslösa som inte får stöd från den gene-rella tryggheten. Det är långt fler barnfamiljer sommåste dra sig fram på socialbidrag än vad vi i detofficiella etablerade vill erkänna.Skall vi klara detta måste vi ta från toppen för attlägga till grunden. En stat som tar ansvar för de sva-gaste kan kräva ansvar också av andra. Mer ansvar avdem som har mer pengar, och mer ansvar av andraparter i samhället, som t.ex. arbetsmarknadens parter.Vi vill skapa en arbetslivsförsäkring som gällervid all frånvaro från arbetslivet. Där vill vi ha enenhetlig grund och obligatoriska tillägg med ansvarför arbetsmarknadens parter att både vara med attförhandla och betala. Ovanpå det vill vi ha personligalösningar.Den stora invändningen från Socialdemokraternabrukar alltid vara: Arbetsmarknadens parter vill inte.Men den socialdemokratiska regeringen gör just numycket som människorna i samhället inte vill. Varförskall man avstå från att ställa krav på ansvar frånarbetsmarknadens parter?Nu har jag sett att Socialdemokraterna i budget-förslaget är på väg att ändra uppfattning när det gällerjust arbetsskadeförsäkringarna. Där lägger man ettförslag som påminner mycket om det som vi har lagtfram. Men frågan är varför det bara skall gälla för detmindre området. Varför kan inte det gälla på flerområden? Då skulle det finnas en spännande möjlig-het att samarbeta.Om vi skall klara uppgiften att göra medborgarnadelaktiga i samhället på ett helt annat sätt men ocksåkräva det personliga ansvaret kan vi inte säga ett ochgöra ett annat. Då kan vi inte gång på gång säga: Vistår för generell välfärd; och gång på gång krympaden. Men det är precis vad den socialdemokratiskaregeringen gör.Fler stöts ut. Fler barnfamiljer än kommerinte att på pengarna att räcka utan tvingas att gå ochhämta ut socialbidrag. Fler arbetslösa kommer inte attomfattas av arbetslöshetsförsäkringen och a-kassornai samhället. Fler arbetslösa ungdomar t.o.m. förbjudsatt vara med i den generella välfärden. Sedan sägerman: Vi står för generell välfärd.Socialdemokraterna vill att den generella välfär-den i första hand skall gälla dem som beter sig somSocialdemokraterna vill. Det är allra tydligast när detgäller de arbetslösa. När man avskaffar den allmännaarbetslöshetsförsäkringen och säger att trygghetenskall gälla dem som har betalat rätt medlemsavgift tillrätt organisation är det motsatsen till generell väl-färdspolitik.Skall vi kunna kräva ansvar av medborgarnamåste vi behandla väljarna som vuxna medborgare.Men Socialdemokraterna gör tvärtom. skapar niett system där en tredjedel av de arbetslösa ställsutanför a-kassa. Jag undrar om berätta-de det för väljarna i valrörelsen.När ni kallade ihop demonstrationstågen mot be-sparingarna i arbetslöshetsförsäkringen, berättadeIngela då här utanför för demsom demonstrerade att ni efter det att ni hade vunnitvalet skulle lägga fram förslag som ni själva räknademed skulle spara 2,5 miljard ytterligare på arbetslös-hetsförsäkringarna? Skäms ni aldrig?När det gäller barnfamiljerna är min stora frågahur alla de familjer skall klara sig som vi vetlever med så knappa marginaler att de inte ens klararde löpande utgifterna för mat och bostad. Socialsty-relsen har räknat ut att det gäller mer än vart femtebarn, dvs. 400 000 barn.Nu behåller ni ett system som ger tio gånger mertill de högavlönade men skär ner värst på bidragensom är viktigast för dem som har litet. Hur kan niförsvara det?Anf. 3 ()Herr talman! Många människor är med fogoroliga för vad som kommer att hända med vår väl-färd under den rådande ekonomiska situationen. Detär nu vårt ansvar att se till att de nödvändiga bespa-ringarna tas ut på ett sådant sätt att det inte går ut överde grupper som bäst behöver samhällets stöd.Under hösten har fått ta emot den enas.k. återställarpropositionen efter den andra. Social-demokraterna har visat en tydlig frånvaro av politisktnytänkande.Den utveckling av primärvård, barnomsorg ocharbetsrätt som den förra regeringen lade grunden tilloch som innebar att enskilda människor fick ett ökatinflytande över sin egen tillvaro har inte bara hej-dats. Vi har fått en återgång till det gamla systemendär makten lagts tillbaka till landsting och kommuner.Nu har Socialdemokraterna presenterat en budget-proposition som ökar på oron ytterligare inte minstnär det gäller välfärden, som den här debatten skallhandla om.Jag vill först ta upp det som händer i kommuner ochlandsting. Återregleringen av primärvård och barnom-sorg minskar konkurrensutsättningen. Därmed för-sämras våra möjligheter att få mer välfärd för pengar-na. Till detta kommer att socialdemokraterna brytersina löften om att tillföra mera resurser till kommu-nerna. Resultatet av detta blir en sämre service.Socialdemokraterna saknar vidare en genomtänktstrategi för hur socialförsäkringarna skall reformeras.I budgetpropositionen har det lagts fram ett antalförslag som är strukturellt felaktiga. Systemen blirmindre enhetliga och mindre försäkringsmässiga.Den ekonomiska politik som vi i libe-ralerna ställde upp på under den förra mandatperiodenhade målsättningen att rädda välfärden. Den generellavälfärden har starka rötter i den socialliberala idétra-ditionen. Det är vår uppfattning att vård, omsorg ochutbildning i allt väsentligt skall finansieras gemensamtoch stå till människors förfogande på lika villkor.Vi är övertygade om att en väl fungerande offent-lig sektor och det privata näringslivet är ömsesidigtberoende av varandra. Bra barnomsorg, skola ochsjukvård är en förutsättning för ett starkt näringsliv.Och ett starkt näringsliv är i sin tur ett villkor för attvi skall har råd med en väl utvecklad välfärd.Regeringen har i budgetpropositionen angivit enrad besparingar, mest av osthyvelskaraktär. Vi hadeönskat mer politiska prioriteringar. Vi har i våra par-timotioner inom det sociala området lämnat olikaförslag som innehåller både plus- och minusposter.Sammantaget ger de väsentliga besparingar för stats-kassan som bördorna fördelas mer rättvistmellan människorna i samhället. Vi tycker t.ex. attsocialdemokraterna går för hårt åt långtidssjuka ochbarnfamiljer.Vi anser att finansieringen inom socialförsäk-ringsområdet i ökad utsträckning bör ske genom väx-ling till försäkringsmässigt utformade egenavgifter.Arbetsskadeförsäkringen bör utformas som en riskför-säkring för arbetsgivare. Vi anser att inkomsttrygghe-ten måste vara utgångspunkten i de olika systemen. Vitycker att det är lämpligt med ett tak på 7,5 basbeloppoch en ersättningsnivå för den som inte är pensionärpå . Detta ger 1,8 miljarder i ökade utgifter, menvi har finansierat dem genom besparingar på andraposter.Arbetslöshetsförsäkringen bör åter göras mer hel-täckande genom en återgång till ett obligatoriskt sys-tem med höjda egenavgifter. Vi tycker att man skallha en trygghet här även när man är under 20 år.Vi vill höja pensionsåldern. Det ger 6 miljarderextra i varaktiga besparingar.Vi vill avskaffa delpensionen. Det ger 0,5 miljar-der plus.Vi vill bibehålla karensdagen. Vi anser att bespa-ringarna bör drabba korttidsfrånvaro snarare än lång-tidsfrånvaro. Det ger 2-3,8 miljarder plus. Siffrornablir litet olika i olika beräkningar, men det blir ettrejält plus.Vi vill bibehålla barnbidraget. Det ger en ökadutgift på 2,3 miljarder.Till detta kommer ytterligare ungefär 1 miljard ibesparingar på läkemedelsnotan. Vi har inte tagit uppden i vår ekonomiska motion, men jag vet av egenerfarenhet att om man inför en egenrevision av läkar-nas förskrivningar får man en sänkning av läkemedel-snotan på . Ett sådant system skullekunna införas i genom de rutiner vi har ute påapoteken.För att öka allmänhetens förtroende för våra väl-färdssystem vill vi dessutom införa en trygghetslag-stiftning för sjuka och äldre. Vi anser att patientensrättigheter måste förstärkas. Det kan ske genom sammanför nya och gamla regler i t.ex. Hälso-och sjukvårdslagen. kommersenare att närmare utveckla dessa tankegångar i sittinlägg.Vi menar att det bör slås fast tydligare i social-tjänstlagen vilka skyldigheter kommunerna har gen-temot äldre människor. Kommunerna skall ju tillhan-dahålla service av god kvalitet, bygga bostäder och geanhöriga stöd samt främja frivilliga insatser, t.ex.genom frivilligcentraler dit den som vill göra en insatskan vända sig. På denna grundval menar vi att varjekommun och landsting borde upprätta en trygghetsga-ranti för äldre inom sitt område. En sådan bör sommål ha följande punkter:Rätt till en lämplig bostad inom ett halvår.Rätt till eget rum på sjukhem för den som så öns-kar.Rätt till rimliga avgifter på sjukhem. En anhörigskall inte behöva flytta för att sjukhemsavgiften är förhög.Rätt till service för dem som bor kvar hemma.Rätt till trygghetslarm. Det är ett billigt sätt att ökatryggheten för äldre. Alltför många får vänta för längepå ett sådant.Rätt till egen husläkare.Rätt till sjukvård vid behov.Valfrihet för olika vård- och boendeformer.Rätt för anhöriga att få stöd.Rätt till kompensation om vård och service uteblireller försenas.Rätt att fråga och få hjälp när trygghetsgarantinbrister.Rätt till kunskap om åldrandet. Alltför många äld-re är rädda för hälsoproblem, t.ex. demenser, som dekanske inte alls har eller kommer att drabbas av. Detfinns ett behov av att få kunskap.Herr talman! Den handikapplagstiftning som vi in-förde under den förra mandatperioden var ju ett stortsteg framåt för att förbättra situationen för funktions-hindrade. Men det är de individinriktade förslagensom har genomförts. är det hög tid för de sam-hällsinriktade som syftar till att göra hela samhällettillgängligt för människor med funktionshinder. Viefterlyser en plan från regeringen för hur dessa förslagskall genomföras.I höstas föreslog den socialdemokratiska regering-en att en uppräkning av basbeloppen skulle begränsasmed hänsyn till inflationen. Det kan innebära enolycklig urholkning av bidragen till de funktionshind-rade och deras anhöriga. Den effekt på statskassansom en utebliven uppräkning skulle innebära är såliten att den är försumbar i det här sammanhanget,men det är ett mycket stort problem för den enskildesom drabbas. Vi hoppas att detta inte kommer attkomma till stånd.Det allvarliga med Socialdemokraternas politik ärbl.a. att den ser annorlunda ut än de förväntningar denhar skapat. Skulle den här politiken bli bestående fårvi en urholkning av servicenivån, särskilt inom vårdoch omsorg, och en minskning av valfriheten. Vihoppas nu att Socialdemokraterna och deras stödtrup-per och tänker om och tartill sig förslagen i våra partimotioner på välfärdsom-rådet. Det blir både billigare och bättre för de männi-skor vars välfärd det är extra viktigt att vi värnar om.Anf. 4 ()Herr talman! Ämnet för den här debatten är väl-färd. Vad är då välfärd? Det finns säkert lika mångasvar på det som det finns människor i .