prot · GJ0932 · 1995-12-06 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1995/96:32Onsdagen den 6 decemberKl. 9.00 17.5519.00 - 22.26Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckor1 § AvsägelserTalmannen meddelade att () ha-de anhållit om att bli entledigad från uppdraget somledamot av fr.o.m. den 1 januari 1996.Kammaren biföll denna avsägelse.Talmannen meddelade att ()hade anhållit om att bli entledigad från uppdraget somledamot av fr.o.m. den 1januari 1996.Kammaren biföll denna avsägelse.2 § LedighetTalmannen meddelade att () hadeansökt om fortsatt ledighet den 24 no-vember 1995 - den 31 mars 1996.Kammaren biföll denna ansökan.Talmannen meddelade att ()skulle fortsätta tjänstgöra som ersättare för § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återSkatteutskottets betänkanden /96:SkU8-SkU10och betänkanden /96:LU5-LU10 ochLU12-LU13Kulturutskottets betänkande 1995/96:KrU6Näringsutskottets betänkanden /96:NU6, NU7och NU124 § säkerhetspolitik och totalförsva-rets förnyelseFöredrogsSammansatta utrikes- och försvarsutskottets betän-kande 1995/96:UFöU1Sveriges säkerhetspolitik (prop. 1995/96:12 delvis)betänkande 1995/96:FöU1Totalförsvarets förnyelse (prop. 1995/96:12delvis)Talmannen meddelade att sammansatta utrikes-och försvarsutskottets betänkande UFöU1 och för-svarsutskottets betänkande FöU1 skulle debatterasgemensamt.Anf. 1 ()Fru talman! Detta betänkande från det sammansat-ta utskottet är ett av mest intressanta. Detkanske är ett av de intressantaste säkerhetspolitiskabetänkanden som riksdag över huvud tagethar avgivit. Vi har haft en god erfarenhet av ett sam-mansatt utskott. Jag tror att det har varit klokt att gjutasamman både utrikessynpunkterna och försvarssyn-punkterna i ärendets beredning.Utskottets betänkande har ett betydligt bredaregrepp och har ett väsentligt vidare perspektiv när detgäller den säkerhetspolitiska utvecklingen än propo-sitionen. Det tecknar en mer realistisk bild och tydlig-gör riskerna på ett bättre och mer utförligt sätt. Dettaär alldeles avgörande för den säkerhetspolitiska be-dömningen och de försvarspolitiska konsekvenserna.Betänkandet är inte bara sammansatt av två utskottutan är dessutom enigt när det gäller det säkerhets-politiska perspektivet, där och Folk-partiets partimotioner bildar underlag tillsammansmed regeringens proposition.Om både vad avser utskottens ställ-ningstagande och partipolitiskt är osedvanligt enigt iett utförligt och långtgående betänkande är frågan omdetsamma kan sägas om regeringen. Alla har noteratskillnaden och spänningen mellan å ena sidan Utri-kesdepartementet och utrikesministern och å andrasidan försvarsministerns uttalanden. Sent omsiderkunde t.o.m. regeringens deltagande i denna debattoch därmed talarordningen fastställas, vilket vi tackarför.Genom bredare och djupare säkerhets-politiska bedömning finns det en klyfta i förhållandetill försvarspolitikens inriktning och totalförsvaretsekonomiska ram. Det är ohållbart att inte det säker-hetspolitiska perspektivet får konsekvenser för försva-rets framtid. Det måste finnas en seriös kopplingmellan de säkerhetspolitiska bedömningarna ochdimensioneringarna av försvaret. Det vore bra omregeringens representanter, och särskilt försvarsminis-tern, markerade en samsyn med bedöm-ningar. I den så viktiga säkerhetspolitiken får det interåda en klyfta mellan och regeringensbedömningar.Fru talman! Jag vill ta upp en fråga som har beto-nats i utskottet. Det handlar om EU:s roll när detgäller att stärka den civila säkerheten. Utskottet beto-nar att just utvidgningen av EU är en oerhört viktigdel för att stärka det säkerhetspolitiska klimatet i helaEuropa. Vi kan erinra oss att i är fyra länder EU-medlemmar, fyra länder har Eu-ropaavtal med perspektiv mot framtida medlemskap,och med den nionde strandstaten vid ,, skall det bli ett partnerskaps- och samar-betsavtal. Det finns anledning att betona EU:s roll iden civila säkerheten.Låt mig också göra en randanmärkning när detgäller det vidgade säkerhetsbegreppet. Det framförs ipropositionen som om det vore en nyhet. Men var ochen som kan historia vet att det vidgade sä-kerhetsbegreppet på intet sätt är nytt. När den europe-iska integrationen startade medvisionen om det gränslösa byggde det just pådet vidgade säkerhetsbegreppet. Civil samverkan ochett samarbete över gränserna stärker säkerheten.Detta låg bakom hela det europeiska integrations-synsättet. Detsamma gäller de väsentliga insatser somSverige alltsedan hösten 1991 har gjort vad avserBaltikum, samarbete med och Östersjö-samarbetet. Det ger ett litet yrvaket intryck att säga attdetta är ett säkerhetspolitiskt nytt begrepp. I självaverket är det ett mycket gammalt begrepp.Låt mig också som en detaljanmärkning betona attnär regeringen i propositionen talar om "gemensamsäkerhet" bör vi observera att detta begrepp är heltskilt från det "gemensam säkerhet" som introducera-des av den dåvarande socialdemokratiskaregeringen. bygger gemensam säkerhet på enuppfattning om att det är mänskliga rättigheter, de-mokrati och marknadsekonomi som bildar grundenför det gemensamma Europa.Då gick gemensam säkerhet ut på att blunda förförtrycket. Om jag inte minns fel hade vi en socialde-mokratisk utrikesminister som sedansade att man inte fick kritisera förtrycket och systemetutan enbart enskilda händelser. Det var en lågvatten-punkt i svensk utrikespolitik. menar vi med ge-mensam säkerhet en säkerhet formulerad på demo-kratins och de mänskliga rättigheternas grund.Fru talman! Låt mig efter dessa randanmärkningargå in på en mycket central del i utskottets betänkande.Det handlar om och bedömningen av Ryss-land. Utskottet betonar kraftigt osäkerheten om Ryss-lands framtida vägval. Det finns vida valmöjlighetermellan en utveckling i genuint demokratisk riktningtill motsatsen, ett återfall i auktoritära tendenser,chauvinism eller t.o.m. revanschism.Jag vill betona att det finns många positiva ten-denser i . Det är en framväxande demokratimed en ordentlig yttrandefrihet. Det råder en verkligtöppen debatt i landet och i medierna. Det finns fränkritik mot presidenten, regeringen och krigsmakten.Vi bör också erinra oss president agerande iBaltikum , den omedelbara självständighe-ten för , och efter kuppförsö-ket , liksom avvecklingen av Sovjetunionenjuldagen 1991. De ryska trupperna lämnade Baltikumför med ett specifikt avtalsmässigtundantag.Ryssland är inte alls dömt att misslyckas. Detfinns många goda krafter som verkar för demokrati-sering och modernisering. När detta är sagt måste viockså observera motsatsen. Det finns betydande ne-gativa tendenser. Tjetjenienoperationen var skräm-mande i sin brutalitet. Vad värre är: den kanske varinledningen på ett nytt tänkande, eller snarare återfalli gammalt tänkande.Retoriken mot de baltiska länderna och diskussio-nen om inflytelsesfär i det nära utlandet är inte barastörande utan direkt oacceptabelt. Vi kan inte ha enordning där stormakter diskuterar sin möjlighet attpåverka sina nära grannar på ett oacceptabelt sätt. Endoktor från har ien mycket uppmärksammad artikel i en Moskvatid-ning öppet talat om nödvändigheten av planering fören rysk inmarsch i Baltikum.De rödbruna krafterna växer sig starkare. Inom de-ras led finns skrämmande tendenser. Utgången avparlamentsvalet och presi-dentvalet om kan bli mycket utslagsgivande.Oron för utvecklingen delas av många i Ryssland.När jag var i bekräftadesdetta i samtal med personer från många olika håll.Denna oro finns säkerligen i ett brett spektrum. Dedemokratiskt sinnade krafterna som strävar motmarknadsekonomi av västligt snitt och ett nära samar-bete med är mycket bekymrade. Jag vill beto-na att Moderata samlingspartiet harett nära samarbete med vårt ryska systerparti. Deuttryckte naturligtvis en stor oro för de rödbrunakrafternas frammarsch.Säkerhetspolitik handlar om riskbedömning. Där-för är det naturligt att riskerna och hoten i den ryskautvecklingen betonas. Jag vill återigen säga att ingenhär eller i kan förutsäga hur det går. skrivningar är tydligare och skarpare än ipropositionen vad avser bedömningen av riskernamed utvecklingen i Ryssland.Fru talman! Utskottet tar också upp frågan om deti särklass viktigaste avtalet när det gäller konventio-nella vapen i , det s.k. . Det in-gicks ursprungligen mellan NATO och Warszawapak-ten i syfte att minska spänningarna mellan de ståendestyrkorna i Centraleuropa.Avtalet skulle ha trätt i kraft för enbart ett parveckor sedan. Så skedde inte därför att Rysslanduttryckt missnöje med avtalet och därmed anser sig harätt att förhala dess ikraftträdande. Det är allvarligteftersom internationella avtal måste följas. Av sär-skild betydelse är naturligtvis de diskussioner somförs från rysk sida om att tillåta större trupper påflankerna, dvs. nere i söder mot och här inorr i militärdistrikt.Ur svensk synpunkt vore det negativt om Rysslandfick ökade möjligheter att stationera både trupp ochvapen i närområdena till de baltiska länderna. Därförär det glädjande att den svenska enhälligtväljer att lägga en mycket bestämd markering i justdetta avseende. Denna markering riktar sig såväl tillRyssland som till de parter som förhandlar medRyssland om och inte minst till de baltis-ka länderna.Fru talman! När det gäller de baltiska ländernabetonar utskottet att de resurser och de påverkan-smöjligheter som en stormakt besitter sträcker sigöver ett vitt spektrum. Om den ryska försvarsförmå-gan utvecklas i volym och slagstyrka kommer detsannolikt inte att influera uppfattningen i västvärlden.Västvärlden i sin helhet känner sig inte hotad.Däremot kan grannländerna uppfatta det som be-svärande. Påtryckningar mot de militärt svaga baltiskastaterna lämnar inte övriga Östersjöstater oberörda.Det är ett mycket viktigt och centralt konstaterande ibetänkandet.Man kan inte heller bortse från risken att Sverigeskulle påverkas av en eventuell konflikt som primärtavser och dess grannländer. Det är också ettnytt element som har förts in i det här betänkandet.Utskottet diskuterar också NATO:s roll i Europasframtida säkerhetspolitik. Först och främst betonar viatt varje stat har rätt att själv besluta om sin säker-hetspolitik. Detta är en alldeles central uppfattning.Det ankommer inte på någon stormakt, och ej hellerpå någon annan grannstat eller någon annan stat, attföreskriva hur ett självständigt land skall sträva efteratt säkra sin självständighet. Det finns begränsningar,och de anges bl.a. av och Parisfördraget.Det är alltså en viktig markering som riksdagväljer att göra i en mycket central fråga.Utskottet går också vidare och konstaterar attNATO-utvidgningen, med den förutsättning somangivits av organisationen själv, innebär ett positivtbidrag till den politiska stabiliteten i . NATO:sinställning framgår bäst av formuleringen"membership and partnership". Det första syftar pårätten för de nya demokratierna som uppfyller kravenatt, om de så önskar, gå med i organisationen. Detandra avser strävan att parallellt därmed ha ett närasamarbete med Ryssland.För del är det viktigt att slå fast att strä-van efter en europeisk freds- och säkerhetsordning ären central del i vår politik. Det är ännu oklart hur ensådan skall se ut. Däremot är det viktigt att en sådankan utformas på ett sådant sätt att den verkligen för-mår att trygga freden och skapa säkerhet också försmå länder som av egen kraft inte kan försvara sittterritorium.Fru talman! När det gäller alliansfriheten gjorderiksdagen en formulering 1992. Den kommer tillbaksi detta betänkande. militära alliansfrihetsyftande till att vårt land skall kunna vara neutralt ihändelse av krig i vårt närområde består. Det förutsät-ter att vi har en betryggande försvarsförmåga.Denna definition av den militära alliansfriheten,som alltså skedde första gången , har styrt Sveri-ges agerande alltsedan dess. Dock vill jag erinra omatt det inträffade egenartade händelser ochvåras. Då förde företrädare för regeringen fram tankarom att skulle ändra denna doktrin. Statsminis-tern inbjöd t.o.m. till särskilda partiöverläggningar isyfte att utröna förutsättningar för en sådan föränd-ring. Av detta blev ingenting.Därför är det mycket bra att sex av sjupartier nu sluter upp bakom denna precisa och exaktaformulering. Det vore bra om regeringen övergav sittvankelmod och samlar sig kring den av den borgerligaregeringen introducerade formuleringen. Det vore ettframsteg i svensk säkerhetspolitik.Jag vill också hälsa beslut att ställa sigbakom den här formuleringen med glädje.Utskottet uttalar sig också om det viktiga i att intebinda svensk säkerhetspolitik för framtiden. Bevaran-det av den militära alliansfriheten förutsätter nämligenatt inte i något annat avseende skulle behövaålägga sig restriktioner vad gäller deltagande i detframväxande och mångfasetterade europeiska samar-betet. Tvärtom skall den svenska säkerhetspolitikenkaraktäriseras av ett aktivt och fullvärdigt deltagandei arbetet för de mål som delas av praktiskttaget alla europeiska stater.I en central formulering menar utskottet , lik-som före det slut, att de medel som bästlämpar sig för att nå säkerhetspolitikens mål betingasav den långsiktiga utvecklingen i världen runt om-kring oss. En permanent bindning av svensk utrikes-politik för varje tänkbart läge i en oförutsägbar fram-tid bör avvisas.Denna på erfarenhet och klokskap byggda formu-lering är precis lika väl lämpad för framtidens osäkrautveckling som den var i det förgångna.Föreställningen att det går att förespråka neutrali-tet i alla lägen är helt enkelt inte sakligt hållbar. Denstämmer inte heller med historiska erfaren-het.Fru talman! Låt mig så avslutningsvis ta upp enfråga där vi moderater har en särmening. Det gällersamarbete på vapenindustrins område.Vi menar att det är viktigt att det råder rimliga ar-betsvillkor för försvarsindustrin vad avser internatio-nell samverkan och export. Då marknaden är begrän-sad till andra länders försvarsmakter krävs det attregeringens politik innefattar ett starkt stöd från statenvid exportaffärer och samverkansprojekt genom enväl fungerande tillståndsgivning från Krigsmaterielin-spektionen. Vid internationell samverkan måste detföreligga samsyn om villkoren för vapenexport mellande deltagande länderna. En sådan samsyn är möjliginom ramen för gällande lagstiftning.Fru talman! Med detta ber jag att få yrka bifall tillreservation nr 10.Anf. 2 ()Fru talman! Dagens namn är . Ute i Eu-ropa heter det . Där firar man densed som införlivades medvår nordiska tomtetradition - tomten som delar utpresenter, fast det hos oss sker . I början avdecember kommer den rödklädde meddet väldiga vita skägget och delar ut ros, men ocksåris.Utan några som helst anspråk på vare sig symbo-lisk eller verklig likhet vill jag ge en stor ros tillutrikesminister som till slut tagitkommandot i den svenska säkerhetspolitiken. Det varsäkert i den andan vi i utskottet lyckades skriva osssamman om den säkerhetspolitiska lägesbeskrivning-en. Det bådar gott för framtiden.I för sedan sade utrikesministern:"Vårt mål - den kompassriktning mot vilken vi stäm-mer av vårt agerande och våra ställningstaganden iolika frågor - är att skapa en alleuropeisk säkerhets-gemenskap. Tillsammans med andra kan vi göra EUtill ett fredsprojekt, som öppnar sig mot övriga Euro-pa och mot tredje världen.För att nå detta mål måste och övriga län-der vara konstruktiva och dynamiska, men samtidigtansvarsmedvetna och realistiska, aktörer. Väljer vi attvara passiva betraktare, eller i oreflekterad föränd-ringsiver söker förenklade lösningar, tar vi på oss ettenormt ansvar. Det kan i sin yttersta konsekvens med-föra att den historiska möjligheten går förlorad ochgamla, eller nya, säkerhetspolitiska konfrontationeråteruppstår.Ett aktivt och kreativt deltagande i det framtidaeuropeiska säkerhetsbygget är också en förutsättningför att vi inte skall riskera att bli frånsprungna avverkligheten, och själva hamna i ett sämre läge närden säkerhetspolitiska kartan ritas om. Behovet av attkunna delta för att påverka skapandet av en alleurope-isk säkerhetsgemenskap är så mycket större än beho-vet att stå utanför. "Fru talman! I dessa ord kan jag som liberal barainstämma helt och fullt. Jag är dessutom övertygadom att detta inte är någon plötslig eller nyvunneninsikt hos landets utrikesminister. När man hör de härorden kan förvisso mycket av den gångna vinterns,vårens och sommarens, åtminstone utifrån sett, förvir-rade svenska säkerhetspolitiska debatt bara verka änmer obegriplig.Låt mig gärna medge att det, åtminstone ytligt be-traktat, rör sig om en omvälvande förändring av Sve-riges plats i . Olika tabuföreställningar harlänge omöjliggjort en fri och förutsättningslös dis-kussion, som kunde förbereda svenskarna påden nya verkligheten. Låt mig också gärna medge attdet här säkert för många - inte minst olika politiskapartier - varit en plågsam process, som ännu inte pålånga vägar läkt ut. För ett samhälle som så längepräglats av samförstånd kan det därför tyckas naturligtatt det här är en process som måste få ta tid.Men, som utrikesministern själv framhöll i ,är det nu som vi inte får "riskera att bli frånsprungnaav verkligheten, och själva hamna i ett sämre läge närden säkerhetspolitiska kartan ritas om". Det är nu viinte har tid "att ängsligt avvakta för att värna enskildadogmer eller slå vakt om traditioner som vi utveckla-de i en annan historisk epok, det ", för attanvända utrikesministerns egna ord.Fru talman! Vi liberaler har en vision, där demo-kratierna gemensamt uppträder till försvar för fred,frihet och demokrati i vår del av världen. Efter mu-rens fall i och fannsdet anledning att tro på ett skifte i framtidasäkerhetspolitik.FN:s säkerhetsråd kunde 1991, för första gångenutan att någon använde sig av sin vetorätt, ta itu medIraks angrepp på . FN kunde till slut uppträdasom ett effektivt värn av fred och säkerhet fullt utenligt hela . Det var ett stort steg i FN:sutveckling och en stor framgång för FN. Stormakter-nas samsyn gav generalsekreteraren tillfälle att pre-sentera "Agenda för fred", där en mer aktiv roll förFN i värnandet av fred och säkerhet - i sista hand iform av fredsframtvingande åtgärder - skisserades.Men kriget i Bosnien och belägringen av ,dess alltmer utbombade huvudstad, kom efter hand attbli till en alltmer traumatisk symbol för ett nytt Euro-pa som kört fast på vägen. Inför de serbiska fascister-nas massiva militära angrepp på republi-ken , där ett par månaders s.k.etnisk rensning snabbt skapade fullbordade fakta, stodsåväl FN som splittrat och handfallet.USA höll sig länge på tillbörligt avstånd från kri-get i Bosnien. Först , sedan Karadzicoch Mladic lekt katt och råtta med FN-gisslan ochdärefter på det mest brutala sätt överfallit och krossatFN:s "fredade zoner" och Zepa medan FNhjälplöst tittade på, tog kommandot och ställdeEuropa och dess medlare vid sidan. Den amerikanskakongressen var på väg att utsätta president förett förödmjukande utrikespolitiskt nederlag med all-varliga konsekvenser för hans möjligheter att bli åter-vald i presidentvalet hösten 1996.Ingen kan känna annat än en oerhörd lättnad överatt kriget med uppgörelsen i nu kan vara över.Det är ingen rättvis fred som uppnåtts. gäller det att omvärl-den är beredd till ett omfattande och uthålligt stöd,som Bosnien oundgängligen behöver för att kunnabygga fred, att omvärlden också i handling visar sigvilja och kunna slå vakt om att Bosnien kan leva vida-re som en stat, med ett odelat som huvud-stad, att alla flyktingar också i praktiken kan återvän-da hem och att de ansvariga krigsförbrytarna ställs tillansvar. Vi välkomnar därför medverkan fulltut i den kommande insatsstyrkan i Bosnien.Fru talman! Genom att stabilisera de nya demo-kratierna i Öst- och genom utvidgningösterut, genom en djupare utrikespolitisk samordningoch genom samarbete kring fredsbevarande och kon-fliktförebyggande insatser är EU den avgörande freds-faktorn i framtidens . Det är i intresseatt framtida säkerhetsordning blir så starksom möjligt. I den mån vi i aktivt kan bidratill detta ökar vårt lands möjlighet att leva i fred.Folkpartiet har en öppen attityd till hur den framtidasäkerhetsordningen skall utformas.Den ofta påtalade risken för renationalisering avEuropas säkerhetspolitik är redan förhärskande verk-lighet. agerande i Bosnien dikteradesnästan uteslutande från nationella utgångspunkter.Den pågående upplösningen av de gemensammagrundvalarna för NATO-samarbetet liksom allt star-kare tecken på oförmåga och rent av ovilja att gåvidare på den europeiska integrationen årsregeringskonferens är olycksbådande. För bara någramånader sedan visade det svenska folket att inte hellervi i ännu är beredda att ta de nödvändigastegen.Det är därför ytterst allvarligt att den svenska re-geringen så länge tycks ha saknat såväl vision somstrategi för ett kraftfullt svenskt agerande i syfte attbörja förverkliga det mångåriga talet om "gemensamsäkerhet". När förutsättningarna förändrades ochgemensam säkerhet inte bara var en vacker utopi,tycktes svensk socialdemokrati se som sin huvud-uppgift att definiera hinder och svårigheter som krä-ver särskilda villkor och särskild status för Sverigesmedverkan i strävandena att värna freden i Europa.Behovet av gemensamma aktioner från FN, OSSEoch EU för att förebygga, lindra och med fredsbeva-rande eller fredsframtvingande åtgärder skapa förut-sättningar för verklig fred kommer tyvärr att varaoförändrat stort. Det är viktigt att har storberedskap att aktivt delta i detta gemensamma arbete.Det är därför angeläget med de förslag till ökad be-redskap och kapacitet som propositionen föreslår försvensk del. Det vore emellertid mycket allvarligt omFN:s fredsbevarande aktiviteter efter Bosnien visarsig ha passerat zenit. har, som en av FN-tankens främsta förespråkare och ett av FN:s störstabidragarländer, ett stort ansvar att medverka till attFN även framgent kan verka kraftfullt fullt ut enligtFN-stadgans alla föreskrifter till värn av fred ochsäkerhet i världen.Fru talman! I söndagens skriver Hans Berg-ström mycket tänkvärt om "Bosniens lärdomar försvensk säkerhet". Han sammanfattar sina tankar i fyrapunkter: 1. "God vilja räcker inte. Om ett land utsättsför våld från krafter som inte respekterar demokratis-ka rättsprinciper så räcker det inte att försöka talaangriparna till rätta." "FN hjälper inte." "Europafungerar inte. - - - Ska något stort företag sättas isjön är det bara NATO som klarar det." "USAkommer inte. Inget litet land som står utanför NATOkan längre lita på att kommer till undsättningden dag det behövs. "slutsats för svensk säkerhetspo-litik är att "vi bör hålla ett starkt eget försvar och vibör ansöka om medlemskap i ". Att göra var-ken-eller är inte någon klok säkerhetspolitik. Hanavslutar sin krönika med frågan: "Varför ska vi för-kasta och tabubelägga för egen del vad vi anser ange-läget för andras del i ?" görinte anspråk på att ha det enda svaret.Det är viktigt att vi nu mot bakgrund av utrikes-ministerns tal i och statsministerns inför äntligen kantillåta oss en debatt i sak, att är förbi närförutsättningslösa debattinlägg skräms till tystnadgenom hot eller marginalisering. Att den tidenkommit när kan diskutera sina säkerhetspoli-tiska förutsättningar lika normalt som varje annaneuropeisk nation kan göra.När väl detta har sagts vill jag ändå för vår del un-derstryka att det saknas tyngre säkerhetspolitiskaskäl för att skulle överge den militära allians-friheten. Det kunde visserligen finnas ideologiska skälatt markera en samhörighet som få i vårt land i grun-den skulle förneka. Men i den alltmer kompliceradeprocess som NATO är på väg in i med sin aviseradeöstutvidgning skulle en ansökan om medlemskap frånSverige, eller bara ytterligarekomplicera en redan mycket känslig europeisk säker-hetspolitisk fråga.