prot · GI09117 · 1995-06-09 00:00:00 — Jag tycker att det är beklagligt att maninte enligt de förslag som finns skulle våga låta prövaen sådan form av jakt och att man avvisar tankenunder motivet att vi har internationella åtaganden sominte tillåter detta. De internationella konventioner,och , sombehandlar frågan har enligt min mening gjortklara undantag för att få möjlighet att ha den härtypen av jakt.När det gäller EU:s fågeldirektiv och regler finnsdet ganska klart möjligheter för regeringen, om viljanfinns, att tillåta en sådan jakt. Det står nämligen iartikel 9 att medlemsstaterna får, om det inte finnsnågon annan lämplig lösning, medge undantag frånbestämmelserna. Det ges olika exempel på undantag.Under punkt C i artikel 9 står det att man kan "understrängt kontrollerade förhållanden och på selektivgrund tillåta fångst". Jag menar att den här jakten haren sådan form att det skulle kunna vara en lämpliglösning.Om viljan finns är det ur konventionssynpunktinget problem att tillåta detta. Om det däremot urpolitisk synpunkt och i jaktpolitisk mening inte är ienlighet med regeringens vilja, skall det sägas.Anf. 49 ()Herr talman! När jag nu tar mig friheten attkomplettera gör jag det med denutgångspunkten att jag på något sätt tycker mig kunnaskönja en successiv förskjutning av de traditionellajaktformerna i negativ riktning utan att det har detgedigna stöd som ändå åberopas. Jag kan inte låta bliatt nämna att angående annan jakt, som inte står påföredragningslistan men som vi berördehäromdagen, hänvisade jag till det dokument somriksdagen trots allt tagit ställning till mycket entydigtoch klart. Med åberopande av den debatten bekymrardet mig litet att jordbruksministern även med enfelaktig motivering sopade detta under mattan och varnöjd, hon tyckte att det var en utveckling i brariktning. Jag tycker att det är onödigt förjordbruksministern, så ohejdat populär som hon är, attställa sig på kant de 200 000-250 000 jägarna. Det ärtrots allt dessa som vårdar våra viltstammar ochser till att de finns. Säg inte till mig nu att det kan hagått snett på sina håll! Naturligtvis kan det ha gjort detmed tanke på att det är 250 000 som sysslar meddetta. Men visst har det gått ganska bra. Det är trotsallt jägaren som kröker sitt finger vid jakt och somavgör om det blir skott eller inte. Med andra ord ärdetta en ansvarsfull och klok grupp människor somsköter detta. Ge dessa det förtroende som de förtjänar.De håller stämma i , och detskulle kännas motbjudande att de som enda grupp ivårt land skulle tycka att jordbruksministern inte harförstått sig på det här. För den skull vädjar jag, medtanke på den tradition som omfattas av så mångamänniskor och som har vårdats väl, att dessa skulleges det förtroende som de förtjänar.Anf. 50 Jordbruksminister ()Herr talman! Låt mig först ta EU:s direktiv ombevarande av vilda fåglar. Det står att jakt enligtfågeldirektiv inte får ske under häcknings- elleruppfödingsperioden. Flyttfåglar får inte heller jagasnär de återvänder till häckningsplatsen. Undantag frånbestämmelserna får göras bl.a. för att hindra skadorav fåglarna. Enligt vad jag vet förorsakar ejder ingaskador, möjligen i musselodlingar på Västkusten.Dessutom får undantag göras, om det inte finns någonannan tillfredsställande lösning, för att under strängtkontrollerade former och på selektiv grund tillåta jaktför förnuftig användning av vissa fåglar i ett litetantal. Enligt praxis tillåter EU att motsvarande avarten får jagas med stöd av den senare bestämmelsen.Den bedömning som vi har gjort är att nog är av den uppfattningen att annantillfredsställande lösning är att vänta med jakten tillden långa allmänna jakttiden . Det är dentolkning som vi har gjort.Carl G säger att Skärgårdsutredningenföreslog detta. Det gjorde den inte. Jag återgav vadSkärgårdsutredningen sade: Det bör vara en strävanatt så långt det är möjligt med hänsyn till väsentligaallmänna intressen att tillgodose önskemålet.Jag anser inte att detta är ett väsentligt allmäntintresse, speciellt inte när det är så pass få somtroligen skulle kunna komma att använda sig av det.Men det var alltså inget förslag frånSkärgårdsutredningen, bara en synpunkt.Arne tycker sig se en successivförskjutning i negativ riktning. Det beror alldeles påur vems perspektiv man ser saken. Ser man det i striktjägarperspektiv kan det möjligen uppfattas så. Jagtycker att våra jägare sköter sig, precis som ArneAndersson sade, som regel bra i . Det är ingetfel på dem. Tvärtom är det en fritidssysselsättningmed en lång tradition. Det är väldigt mångamänniskor som håller på med det, och det är bra urmånga aspekter. Men därifrån till att, som vi nudiskuterar, återuppta någonting som inte har varittillåtet ser jag inte som någon storoch avgörande fråga för jägarna, vare sig för den enaeller för den andra jägarorganisationens kongress nu ihelgen.Dessutom kan man fråga varför ni inte kom medett förslag om ni tycker att det är så viktigt ni hade chansen. Om jag inte misstar migstoppade jordbruksutskottet , när den dåvarandeborgerliga regeringen lade fram ett förslag, förslaget.Jag vet inte om då satt där, men detstoppades i alla fall av riskdagen. Jag ser ingenanledning nu med ett EU-medlemskap att förändradetta - tvärtom.Anf. 51 ()Herr talman! Det är precis som jordbruksministernsäger: Det finns inget problem med ejdern som kanlösas genom att införa vårjakt. Populationen utgöringet hot eller problem på något vis. Jag har svårt attse vad som skall lösas, som jägarna säger, med envårjakt.Jag kan garantera att det finns många som harandra intressen av naturen, t.ex. naturvårdare,biologer och ornitologer. Vi uppskattar mycket detsynsätt som börjar finnas hos regeringen, att viskall titta noggrannt på jakten och lägga andravärderingar i jakten. Vi måste se vilka möjligheter vihar att påverka internationellt - vi protesterar t.ex.rejält mot en del jaktformer i andra EU-länder - ochdessutom lägga mer biologiska aspekter påpopulationer av fåglar t.ex. innan vi inför jakt.Jag är glad att flera får vara med och diskuteraförutsättningarna för jakten, för det har saknats litet iSverige. Det har varit så att jägarna har formuleratbåde frågorna och svaren. Vi är många som känner attvi gärna vill vara med i den här diskussionen. Jagtycker inte att det är fel, och jag skulle bli väldigtförvånad om jägarna anser att det är fel.En diskussion tjänar alltid på att vara vid. Ju merkunskap vi kan få innan vi eventuellt inför nya typerav jakt, desto bättre är det. Det är ändå viltet dethandlar om, till syvende och sist. Jag kan garantera attmed den här typen av beslut kommerjordbruksministern att bli mycket populär även i dekretsar som jag kanske representerar, nämligenkretsen av oss som har ett gediget naturvårdsintresse,bl.a. ornitologer och biologer. Jag är mycket gladöver att jordbruksministern så klart och entydigtframför sina synpunkter här i dag.Anf. 52 ()Herr talman! Att förslaget stoppades ijordbruksutskottet var den första olyckan som händenär jag lämnade utskottet , jordbruksministern.Sedan har dessa förslag inte kommit på löpande band,men det skall vi inte tala om nu.Däremot vill jag bestämt hävda att det är ettviktigt samhällsintresse, att vår svenska skärgårdockså i ytterskärgården har en fast befolkning. Det ärinte fråga om att och jag behöverskjuta ejder. Jag har aldrig skjutit någon ejder. Jagtalar för principen. Jag talar för en befolkning somjagar, sannolikt inte för sin överlevnad, men förbevarandet av den jaktliga tradition som finns, kanbevaras och - vilket vi tydligt är helt överens om -inte har det minsta med populationen att göra.Möjligen blandar jag ihop orsak och verkan. Menanledningen till att jag tog till orda, och det avslutarjag nu med, är den förskjutning som synes kunna skepå grund av att traditionslösa opportunister ställerfrågor i kammaren och därmed lyckas påverka saker.Det är mitt enda ärende med detta inlägg. Vi bör noghjälpas åt så att så inte sker, jordbruksministern.Anf. 53 Jordbruksminister ()Herr talman! Jag vill för det första bestämt vändamig mot språkbruket som använder.Riksdagen är faktiskt det förnämsta debattforumet idet här landet. Att kalla vissa, oavsett vem, för"traditionslösa opportunister" tycker jag är mycketgrovt.Jag kan vara, om inte lika grov men ändå fräntillbaka, och säga att jag tycker att i denna kammarehar jägarintresset varit väldigt starkt förankrat. Detbehöver inte vara något fel, men det är också väldigtviktigt att det finns en motpol och att det inte blir ettensidigt jägarintresse som dominerar både debattenoch besluten. Det är viktigt att det finns motpoler.På tal om popularitet, är det ju så att man inte kanvara älskad av alla. Man får välja sina strider i denmån man tycker att man vill ta strid. Det har jag gjorti det här fallet. Jag bryr mig faktiskt inte om det, fördet är inte fråga om populariet att besluta i den enaeller andra riktningen, åtminstone inte för mig. Det ärmöjligt att det är så i Moderata samlingspartiet, mende grunder på vilka jag fattar beslut är helt andra.Vad gäller den här förskjutningen: Kanske det ärså att vi får en förskjutning av besluten på grund avatt det inte längre så ensidigt är jägarintressen somdominerar debatten. Men det tycker jag i så fall ärbåde rimligt och riktigt.Anf. 54 ()Herr talman! Det här uttrycket som ArneAndersson använde visar litet grand hur det är attförsöka ge sig in seriöst i en debatt om jakt i Sverige.Man bemöts på ett mycket oseriöst och fult sätt.Jag läste zoologi , och jag kangarantera att jag har umgåtts medenormt många jägare. Jag har haft många jägare somlärare. Faktum är att jag inte alls, på något sätt, är detni brukar försöka få oss som vill diskutera jakt till,nämligen en fanatisk antijägarmänninska. Jag harsjälv jakthundar och jag är ofta ute tillsammans medgoda vänner på jakter.Jag tycker att vi måste få en diskussion om jaktsom lyfter sig över det perspektiv som ArneAndersson just gav ett exempel på. Vi måste få enöppen diskussion om jakt, där naturvårdare, biologeroch människor som inte är medlemmar i och säger det man skall säga om manär jägare får vara med i diskussionen. Jag tror att detäven kommer att gynna jakten fortsättningsvis.Då kommer vi att få den seriösa debatt runt jakt,som vi faktiskt hade när jag läste zoologi i slutet av1960-talet. Vi var ute på Öster och satt ochpratade med och var faktisktöverens. Sedan har det skett någonting med jägarna iSverige. Det har blivit en hårdare attityd. Det harblivit mer intresse för skottillfället i stället förnaturupplevelsen.Den här hårdnande attityden hos jägare tror jagskadar även jägarintressena. Jag skulle önska attjägarna i lyssnade litet grand på vonEssen, t.ex. i det TV-program som gick för ett tagsedan, där han också vågar kritisera hur jägarnadiskuterar jakt i dag.Låt oss få en seriös debatt runt jakten, men låt ossabsolut slippa den avart av argumentation som ArneAndersson just gav exempel på. Jag kan garantera attjag är rätt påläst på de här frågorna. Du och jag kangärna ta en diskussion om det här, för jag tror att vihar mycket att ge varandra. Men låt oss slippa den härtypen av slängar här i kammaren.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1994/95:143 ochfråga 1994/95:483 om erkännande avtornedalingarnas minoritetsstatus m.m.Anf. 55 Jordbruksminister ()Herr talman! har frågat mig omregeringen avser att vidta åtgärder för atttornedalingar skall bli erkända som en inhemskminoritet och om regeringen avser att ta initiativ föratt underteckna konvention omregionala språk och minoritetsspråk, som syftar till attskydda de historiska regional- och minoritetsspråken iEuropa.Andreas har frågatarbetsmarknadsministern på vilket sätt han avser attsäkerställa finska språkets särställning i direktiven tillden parlamentariska beredningen om svenskanslutning till om regionalaspråk och minoritetsspråk. Arbetet inom regeringen ärså fördelat att det är jag som skall svara på AndreasCarlgrens fråga.Det finska språket har talats inom det svenskarikets gränser under hela rikets existens. Genom attden svenska gränsen drogs mitt i denfinskspråkiga bygden i uppkom enfinsktalande minoritet i Sverige.I regeringsformen sägs i 1 kap. 2 § att etniska,språkliga och religiösa minoriteters möjligheter attbehålla och utveckla ett eget kultur- och samfundslivbör främjas. Genom den bestämmelsen hargrundvalen för svensk invandrings- ochminoritetspolitik programmatiskt förankrats igrundlagen. I 2 kap. 15 § regeringsformen sägs attlagar eller andra föreskrifter inte får innebära att enmedborgare missgynnas därför att han med hänsyn tillras, hudfärg eller etniskt ursprung tillhör en minoritet.Dessa och övriga regler i regeringsformen står igod samklang med folkrättsliga förpliktelsernär det gäller minoritetsskydd. Av särskilt intresse idetta sammanhang är artikel 27 om medborgerliga och politiskarättigheter, som bl.a. syftar till ett skydd för rätten attha ett eget kulturliv.Regeringsformens bestämmelser gäller allaminoriteter i . Vi har inget system som innebäratt en myndighet, regeringen eller fattarbeslut om att officiellt erkänna en vissbefolkningsgrupp som en minoritet. När det gällersamerna har det exempelvis i den s.k.samepropositionen, proposition 1992/93:32 omsamerna och samisk kultur, uttalats att de utgör ensådan minoritet som omfattas av bestämmelserna iregeringsformen.Något särskilt beslut om detta har dock intefattats. Uttalandena om att samerna utgör en etniskminoritet innebär inte heller på något sätt atttornedalingarna inte skulle vara en sådan minoritet.För egen del anser jag att tornedalingarna är eninhemsk minoritet, men ser för den skull inget skäl attföreslå en ordning som innebär att dessa och andraminoriteter skall erkännas officiellt genom ett särskiltbeslut.Frågan om att ge finskan status somminoritetsspråk har aktualiserats bl.a.genom framställningar till regeringen om att Sverigebör underteckna konvention omregionala språk och minoritetsspråk. Den dåvaranderegeringen uttalade i regeringens skrivelse(1994/95:1) om finska språkets ställning i attdet är viktigt att ett slutligt ställningstagande till ettsvenskt undertecknande av den konventionen föregåsav en noggrann prövning så att syftet, att stärkaregional- och minoritetsspråk, verkligen uppnås.Regeringen uttalade därför att den hade för avsikt atttillsätta en parlamentarisk beredning med uppgift attbedöma om, och i så fall på vilket sätt, som Sverigebör ansluta sig till omregionala språk och minoritetsspråk. Oavsettslutsatserna i en sådan beredning kan konventionensinnehåll och syfte enligt regeringsskrivelsen ligga tillgrund för det fortsatta arbetet med att stärka såväl detfinska som det samiska språkets ställning.Även den nuvarande regeringen anser att det börutredas om bör ansluta sig till Europarådetskonvention om regionala språk och minoritetsspråk.Regeringen har därför beslutat att tillsätta enkommitté med uppdrag att utreda om, och i så fall påvilket sätt, som bör ansluta sig till denaktuella konventionen. I kommitténs uppdrag ingåräven att utreda om en svensk anslutning tillkonventionen också kan omfatta det finska språket.Utredningens förslag får sedan ligga till grund för ettställningstagande om skall undertecknakonventionen.Anf. 56 ()Herr talman! Jag vill börja med att tacka förinterpellationssvaret, men är jag besvikenöver att svaret så omedvetet gör en sammanblandningav finska och tornedalsfinska. Jag skulle därför viljafråga hur det kommer sig att minoritetsfrågornahandläggs av . Vad finns detför logisk förklaring till denna ordning?Frågeställningen blir inte mindre aktuell av att jagfått reda på att en platsannons införd i i slutet avmaj, enligt vilken söker enchef och en handläggare till en same- ochutbildningsenhet, innehåller följande text:"Enheten, som är nyinrättad, ansvarar för ärendenom samer och andra nationella minoriteter,rennäringen, högskoleutbildning, forskning,bevakande av genresurser, genteknik, jakt- ochviltvård samt administrativa ärenden om ,Styrelsen för samefonden, Sverigeslantbruksuniversitet samt Skog- och jordbruketsforskningsråd. Vid tillsättningen av chef värdesättssärskilt akademisk examen med naturvetenskapliginriktning, kunskaper om svenskt samhällsliv, inkl.minoritetsfrågor, språkkunskaper, erfarenhet frånforskning och utveckling, ledaregenskaper, analytiskförmåga, mål- och resultatinriktning." Det hetervidare: "Handläggartjänsten gäller samefrågor ochsökanden bör vara jurist, språkkunnig, analytisk, mål-och resultatinriktad. "Den här annonsen visar, om den är korrektbeskriven för mig, med eftertryck att regeringen intetänker ta de inhmeska minoriteternas språk- ochkulturfrågor på allvar. Det saknas en definition på vadsom menas med minoriteter. Troligtvis inkluderarformuleringen "samer och andra nationellaminoriteter" zigenare, tornedalingar och kanske ocksåsverigefinnar. En mer parodisk formulering avregeringens ambitioner när det gällerminoritetsfrågorna än den införda annonsen kan manknappast få.Herr talman! Jag har personliga intressen i den härinterpellationen. Mina rötter finns i den tornedalskakulturen. Mina far- och morföräldrar talade enbartfinska. De kunde ingen svenska, precis som de flesta iTornedalen . Finska har varit detdominerande språket ända sedan tidig medeltid.Nedre delen av befolkades av västfinnaroch karelare . , närgränsen mellan och drogs längsTorne älvdal, var kulturen enhetlig och homogen.Svenska språket hade liten inverkan ända fram till1888, när de första statsskolorna inrättades. Kravetför inrättandet av en skola var att undervisningenenbart skulle ske på svenska, och under de förstadecennierna av genomfördes reformen heltut.Under tidigt 20-tal etablerade ett antalvandringsbibliotek i , som endast fickinnehålla god svensk litteratur. På detta sätt ville manhindra att vuxna och skolbarn skulle tillägna sigfinskspråkig litteratur och därmed riskera att blimindre motiverade till att lära sig läsa och skriva påsvenska. Under detta decennium föddes minaföräldrar, som fick sin sexårigaskolgång.Gunnar ger följande färgstarka beskrivning isin bok av hur det kundevara i skolan när det var förbjudet att tala sittmodersmål:"I klass fanns två flickor som alltid vartillsammans. De var kusiner. Endag blev de osams. Under rasten grälade de. - Du mera tokig. - Du kossa. - Inte jag. - Nä du. - Du skvallerbytta. Det var ettgräl utan ord. Förtvivlat sökte de ord att drämma tillmed, att verkligen säga vad de tyckte om varandrajust då men de hade inte tillgång till orden. Innanförskolgårdsstaketet fick de inte prata finska och svenskakunde de inte. Några enstaka ord och meningar hadefastnat men de var för få för att kunna gräla med. Definska orden fanns i munnen , dräpande,kvicka, giftiga, men de fick inte användas. Att prata finska var lika straffbart som attstjäla. Då kom riset fram. Åtskilliga gånger hadeFröken skickat ut den som pratat finska på rasten efterriset. Sedan slog hon utan förbarmande över händernaoch nog hade en del fått på bara ändan också.Förtvivlade och gråtfärdiga sprang och när det ringde. De ville knuffa varann men Frökenstod i dörren så de vågade inte. Men förtvivlan överatt inte få säga allt det som kunde sägas, de dräpandeorden som skulle fått den andra helt mållös, fannskvar i bröstet. Det blev svårt att följa med underlektionen. Av någon anledning fick sluta entimme tidigare än . Genast ute påskolgården fortsatte grälet. - Du skvallerbytta. Men så snart kommit utanförskolgårdsgrinden fick hon också använda sittmodersmål. - Uskok sie saaterin kläppi että sie oletjoku. Suu ko navetanlunkka ja hamphaat harvassa kotelefonintolpat. Korvat ko jäneksellä ja turpa niinkuhevosella. Ja niin köyhä että vaatheekki ondiakoonipappi tuonut. Tror du satans unge att du ärnågon. Munnen som gödselluckan i ladugården ochtänderna glesa som telefonstolpar. Öron som på enhare och truten som på en häst. Och så fattig att tilloch med kläderna har diakonprästen kommit med.Marta stod innanför staketet och försökte försvara sig.Tårarna rann nedför hennes kinder och gråten kvävdenästan orden. - Du bara skrika. Du bara skrika, varallt hon kunde säga. Sulle pitäs tehjä niinkupaarmale. tikku perssesseen ja viskatalentämhän. Med dig skulle man göra som medbromsen. En sticka i ändan och kasta iväg för attflyga. - Du bara skrika, försökte igen menorden kvävdes av gråten. Deras gräl fortsatte tillsrasten var slut. Ur Emmys mun rann orden utanuppehåll. Hon hade ingenmöjlighet att försvara sig."Anf. 57 ()Herr talman! Också jag vill tackajordbruksministern för svaret. Jag vill bara först sägaatt jag ställde frågan till jordbruksministern men att pågrund av någon oklarhet antingen här i riksdagshuseteller i kanalerna mellan ochregeringskansliet skickades frågan tillarbetsmarknadsministern. Detta sagt bara för att rättskall vara rätt.Detta är en oerhört viktig fråga att ta upp.Historien om finskans ställning i är inte enhistoria som jag som svensk kan känna mig stolt över.Jag tror att det är typiskt att vi bemöterminoriteter, kulturella och språkliga, medmisstänksamhet och t.o.m. med intolerans.Man skulle ju kunna tro att det var länge sedansom inför den första folkskola somgrundades i - - förklaradeatt språkfrågan i grunden är en försvars- ochsäkerhetspolitisk fråga. Men det är inte så längesedan.Jag blev själv förvånad när jag fick veta att det varså sent som som man upphävdeförbudet mot att tala finska på rasterna i skolan iTornedalen, precis som har berättat om.Först då fick i rättatt köpa in finskspråkig litteratur.Margareta beskriver iinterpellationssvaret hur den finsktalande minoriteteni uppkom genom att gränsen drogs genomTornedalen 1809. Det är ju inte heller riktigt sant.Finska har talats på många håll i - i , iVärmland, i och också här i Stockholm.En besökare behöver bara gå på kyrkogårdoch se minnesstenarna resta över som har botthär för att inse det. Många har varit och många ärfödda i och har finska som modersmål. Det ärdet som gör att finska är ett historiskt minoritetsspråki Sverige.Enligt min och uppfattning bör Sverigeansluta sig till konvention om regionalaspråk och minoritetsspråk. Det är viktigt, eftersom jagär övertygad om att minoriteternas ställning runt om iEuropa kommer att vara en av framtidens stora frågor.Jag vill att skall kunna engagera sig i defrågorna med full kraft, och jag tror vi får den kraftenom vi ansluter oss till konventionen. Det skulle ocksåstärka den sverigefinska gruppens möjligheter attdelta i EU:s minoritetspolitiska arbete.Nu skall det ju bli en utredning om anslutning tillEuroparådskonventionen om regionala språk ochminoritetsspråk. Jag tycker det är bra att det iMargareta svar uttryckligen sägs att manskall utreda om svensk anslutning till konventionenockså kan omfatta det finska språket. Det är bra,eftersom de uttalanden som jordbruksministernsstatssekreterare gjorde ställde till så mycket oklarhet,oro och irritation.Men för att alla oklarheter en gång för alla skallvara borta och frågetecknen uträtade - ge besked påen punkt till! Den förra regeringen sade ju myckettydligt i sin skrivelse till att finskan är ettinhemskt språk i och att det finska språket haren särställning i . Den valnyvalda har sedan ställt sig bakom denskrivelsen. Jag undrar: Delar den nuvaranderegeringen denna uppfattning?Däremot är det mycket illa, om jag förstår svareträtt, att den utredning som skall arbeta intekommer att vara parlamentarisk. Jag satt med iutbildningsutskottet när vi behandlade den här frågan.Det var fullständigt klart i utskottets behandling attdet gällde en parlamentarisk beredning och ingentingannat.Jag skall läsa högt ur utskottsbetänkandet.Utskottstexter är aldrig roliga, men det här fallet varmycket tydligt:"Utskottet utgår från att regeringen kommer atttillse att arbetet med att stärka finska språketsställning i fortgår på sätt som regeringenredogjort för i skrivelsen och att detta arbete inteavstannar i avvaktan på resultatet från denparlamentariska beredningen.