prot · GJ0914 · 1995-10-25 00:00:00 — De godaresultaten av denna metodik att fatta beslut och ge-nomföra FN:s ambitioner så nära människorna sommöjligt, inte minst i - vi ser mycket fram-gångsrikt arbete ända ner på enskilda människors nivå- manar till fortsatt tillämpning.FN bör fortsättningsvis, precis som EU, utvecklaen närhets- och delaktighetsprincip för verksamheten.Det gäller att tillvarata och uppmuntra människorsskaparkraft och engagemang för att generera handlingoch resultat utifrån stolta deklarationer. Detta kanockså tas som intäkt för att jobba, inte minst efterkonferensen om befolkningsfrågor i , konferen-sen om social utveckling i och kvinno-konferensen i , ocksåför att dessa konferensers deklarationer skall resulteramer i handling och inte bara i dokument.Vi kan också se att även om det fanns framgångarmed har miljö- och utvecklingsfrå-gorna en låg prioritering inom FN-systemet. Därförförordar vi i en sammanhållande kraftför hållbar utveckling. Vi föreslår därför att FN inrät-tar ett för hållbar utveckling. Detsäkerhetsråd som finns klarar inte att hanteraockså dessa frågor. Ett säkerhetsråd för hållbar ut-veckling skulle ge världssamfundet förbättrade möj-ligheter att hantera de globala miljömässiga hoten motmänskligheten.Fru talman! avbröts i om särskilt inhumana vapen. Istället för att enligt svensk linje enas om ett totalför-bud mot antipersonella minor upplöstes mötet i totaloenighet. När mötet återupptas är prognoseninte stort bättre än att endast marginella förändringarär möjliga. Det är tänkbart att konferensen kan enasom ett förbud mot icke detekterbara plastminor.I ett läge när förhandlingarna i FN-regi har körtfast måste ändra strategi. I regeringsförkla-ringen här i kammaren framhöll stats-ministern: "Tillverkning och användning av antiper-sonella minor måste förbjudas i internationell lag. "Jag vill med anledning av denna deklaration ställa enrak fråga till utrikesminister : Vadavser regeringen nu att göra för att åstadkomma för-bud mot och nedrustning av antipersonella minor?För del är svaret givet. Samman-brottet vid översynskonferensen i är en tydligsignal till att ensidigt förbjuda de antiperso-nella minorna. skall, liksom och Belgi-en, beträda det enskilda föredömets väg i minfrågan.Anf. 5 ()Fru talman! När stora delar av låg i spill-ror efter slut drogs slutsatsen:Detta får aldrig hända igen. Aldrig mera krig. skulle en varaktig fredsäkras och världen bli trygg och mer demokratisk.Två decennier senare bröt helvetet åter ut. var ett faktum. låg intebara i spillror. Många länder utanför Europasgränser drabbades brutalt. och Nagasakisutplåning blev kulmen på detta vansinniga krig ochfolkmord genom fällandet av atombomberna.Åter drogs slutsatsen: Detta får aldrig inträffaigen. Aldrig mera krig. Iår kan vi fira FN . "Är det något att fira? FN kan ju ändå inget uträt-ta. Se vad som händer i Bosnien." Ja, det var enkommentar jag fick när jag berättade att jag skulletala på en skola på FN-dagen. Men den som säger såhar inte förstått vad FN är, vad FN står för och vilkaenorma utmaningar FN har att hantera.I stadgarna står det:"att rädda kommande släktled undan krigets gis-sel, som två gånger under vår livstid tillfogat mänsk-ligheten outsägligt lidande,att ånyo betyga de grundläggande mänskliga rät-tigheterna, på den enskilda människans värdighet ochvärde, på lika rättigheter för män och kvinnor samt förstora små nationer".Så inleds stadgar och över-enskommelse som undertecknades iSan Francisco och som trädde i kraft den 24 oktober1945.Stadgarna fortsätter med orden:"att i dessa syften öva fördragsamhet och leva till-sammans i fred med varandra såsom goda grannar, attförena våra krafter till upprätthållande av internatio-nell fred och säkerhet".Det är stora och förpliktande löften som medlems-länderna säger sig vilja förverkliga.Nu är inte organisationen starkare än sin svagastelänk, och FN har tyvärr många svaga länkar i sinsammanhållande kedja. Risken är stor att kedjanbrister. En sådan svag länk är FN:s ekonomi. Om allamedlemsländer inbetalade sina årsavgifter till FN, sinegen förening, skulle mycket av dagens svåra eko-nomiska situation för FN av. Men när bara etttrettiotal av medlemsländerna uppfyller sina förplik-telser är det klart att det blir nästintill omöjligt attuträtta det som man är satt att genomföra. Det mandatsom FN har blir under sådana omständigheter omöj-ligt. Därför blir också förväntningarna på FN orealis-tiska.När katastrofsituationer och outhärdligt grymmabilder i form av svältande barn eller våldsamma krigs-scener växer fram på våra TV-skärmar är det mångasom förtvivlat frågar sig: Men varför gör inte FNnågot? Dock har nog långt ifrån alla klart för sig un-der vilka svåra omständigheter FN arbetar. Det ärdärför viktigt med bred information om vad FN är ochvad FN under små omständigheter uträttar för attförväntningarna skall vara realistiska.USA som största avgiftsinbetalare på tillFN:s budget har stor betydelse i detta sammanhang.USA:s släpande skuld till FN på 10 miljarder svenskakronor kombinerat med fördröjda inbetalningar frånmånga andra länder gör naturligtvis situationenmycket allvarlig. Någon förbättring är tydligen inte attvänta som det ser ut . Om de kraftiga nedskär-ningar som förbereds av pådet här området förverkligas, kommer det att slå hårt- ja, kanske t.o.m. äventyra hela FN-organisationen.USA säger sig göra detta för att åstadkomma eneffektivisering av FN. Och visst är det riktigt att detfinns organisatoriska brister i en alltför stor och inef-fektiv FN-byråkrati. Detta måste åtgärdas. Frånsvensk sida har detta i olika sammanhang påpekats,och kommission för globalt samar-bete, "Vårt globala grannskap", ger exempel på vadsom måste göras. Men detta kan inte åstadkommasgenom nedskärningar. I stället bör man i dialog medUSA försöka åstadkomma dessa effektiviseringar medförbättrat ekonomiskt stöd.Jag vill i detta sammanhang fråga utrikesministernom utrikesministern är beredd att ta ett initiativ för attförsöka åstadkomma en öppen och konstruktiv dialogmed för att på så vis genomföra rationaliseringaroch effektiviseringar inom FN-systemet, men medbibehållna eller utökade ekonomiska bidrag. Detborde vara möjligt att öppna en sådan dialog. Jagskulle vilja ha utrikesministerns reaktion på detta.Det är dock inte bara som sviker. Även tra-ditionellt FN-vänliga länder börjar sända ut fel signa-ler genom att skära i sina biståndsbudgetar. Här utgörSverige inte något undantag. De kraftiga nedskärning-ar som gjorts av både den förra ochden sittande regeringen vad gäller biståndsbudgetenär minst sagt oroväckande.1-procentsmålet har i praktiken övergetts. ärvi nere på , och genom den frysningav biståndet som den socialdemokratis-ka regeringen drev igenom kan vi komma atthamna under FN:s uppsatta mål, 0,7 %.Den budget som beslutade om undervårriksdagen innebar att det multilaterala biståndet viaFN-organ nu minskar med . Detdrabbar bl.a. , UNHCR och IPPF. Den svenskaregeringens senfärdighet och olika förbehåll beträf-fande vädjanden från FN, exempelvis när det gälldeatt svara på FN:s vädjan att ta emot flyktingar frånBosnien, rimmar illa med traditionellt FN-vänliga inställning.Den bästa födelsedagspresent som FN kunde fåvore att medlemsländerna äntligen bestämde sig föratt fullt ut ställa upp på sin egen organisation. Detborde av alla medlemsländerna uppfattas som enmoralisk förpliktelse att göra så.Den skrivelse som regeringen överlämnat till riks-dagen om FN innehåller många bratankar och idéer. Skrivelsen slutar med följande ord:"Regeringen ser det multilaterala samarbetet somdet viktigaste instrumentet för att komma tillrätta medde stora överlevnadsfrågorna. Därför förblir Sverigeen aktiv FN-medlem. Därför stödjer helhjärtatmultilateralismen som inte bara en fråga om solidari-tet, utan i hög grad ett uttryck för det upplysta egenin-tresset. Därför skall stöd för FN:s idéer ochverksamhet vara konkret, betydande och orubbligt. "Det är ord som förpliktar. För att omsätta orden ihandling duger det inte att genomdriva kraftiga ned-skärningar i biståndsbudgeten. Det är att ge fel signal.Även om FN hos allmänheten fått stå för mycketav misslyckande och av bristande effektivitet är detviktigt att framhålla, inte bara vid ett 50-årsjubileumutan ständigt, vad FN uträttar för miljontalsmänniskor.Anf. 6 ()Fru talman! föddes ur envärldsbrand. Syftet med organisationens tillkomst varatt förhindra en ny sådan. Krigen skulle upphöra ochfreden skulle bevaras. Målsättningen var vällovlig.Organisationens deklaration om mänskliga rättigheteroch många andra av dess konventioner och deklara-tioner var till innehåll och form helt och hållet oan-tastliga.Trots färska minnen, bittra erfarenheter och oläktasår från det utkämpade kriget och trots allafredsproklamationer ifrågasattes inte det viktigaste:militarismen. Resultatet blev fred under kapprustningoch terrorbalans när det gällde stormakterna samtkonflikter, krig, svält och folkmord när det gällde småstater och nationer. Det innebar militarismav världsmåttstock. Där löstes konflikter mellan stor-makter ofta genom krig - krig mellan små stater ellermellan parter i ett inbördeskrig.Till tidens vokabulär hörde termer som"begränsade krig" eller "krig genom ombud" - termerbakom vars mask av förment fredsvilja som, när vi ser den i den ursinniga kapprustningens perspek-tiv, inte kan te sig som något annat än ett cyniskt spelmed folkens nationella självbestämmanderätt, medmänniskors rätt till liv, frihet och egendom - just devärden som FN är skapat för att försvara.Vilka slutsatser kan vi dra av en historisk resuméav det slaget?Det är inte som skall lastas fördet jag beskrev. Felet ligger inte hos FN. Allatorde vara ense om att det inte är något fel på deambitioner som formulerats när det gäller FN:s ytters-ta mål och syften. Hotet mot freden, uppkomsten avkrig i olika hörn av världen samt åsidosättandet avFN:s deklarationer och konventioner kan självfalletinte skyllas på FN.Jag drar upp dessa skenbara självklarheter därföratt det ibland i debatten hävdas att FN är maktlöst, attFN är svagt och att slutsatsen kan dras att man likagärna kan lägga ner FN. Organisationen kan ändåinget göra, sägs det. Men den slutsatsen är grovt fel-aktig, därför att offret, inte gärningsmannen, anklagas.För att bli klar över detta räcker det med att manfrågar: Vilka är det som försvagar FN? Vilka är detsom till följd av FN:s organisatoriska uppbyggnadutövar det verkliga inflytandet över organisationenshandlande och ingripanden i olika delar av världen?Vilka är de? Vilka är det som inte fullgör sina eko-nomiska åtaganden när det gäller FN? Vem gör FNsvagt?Här räcker det inte med att bara konstatera brottet.Här handlar det också om att utpeka gärningsmannenoch om att peka på orsaken till brottet.Svaret på samtliga frågor som jag har ställt är ettoch samma: Det är stormakterna. Det är stormakternasom i säkerhetsrådet är beväpnade med den dubiösavetorätten. Det är stormakterna som i kraft av sitt vetoofta låtit krigen fortgå. Det är stormakterna som intefullgjort, och fortfarande inte fullgör, sina ekonomis-ka skyldigheter. Det är stormakterna som har drivitsitt spel över de mindre nationernas huvuden medmänniskors liv, hus, hem och personliga säkerhet sominsats. Det är när man blickar tillbaka på efterkrigshis-torien inte utan att man kommer att tänka på BertoltBrechts ord: "De stora skriver traktater. manskriv ditt testamente. "Sedan det tagit slut, har vi inträtt i enny historisk epok. Vi har inträtt i den så pass nyligenatt vi ännu inte har kunnat namnge den. Under dennya epok som vi nu lever i har missförhållandena iden tidigare epoken blivit mycket tydliga. Borta är enrad illusioner och ideologiska föreställningar som hördet förflutna till. Vi kan se klarare på det förgångna.Det finns viktiga slutsatser att dra av det förflutna,slutsatser som kan ha avgörande betydelse för framti-den. Det medförde en sorts praxis när detgällde att lösa konflikter som ofta ledde till att FNbara fick, och kunde, ingripa i olika konflikter på ettsådant sätt att dessa egentligen inte löstes utan endastledde till låsningar och till att konflikter permanenta-des. Dessa låsningar blev inte sällan så hårda att deledde till lokala krig. Det var låsningar som inte heltoch hållet tilläts brista, eftersom detta skulle ha lett tillöppna stormaktskonflikter. Några exempel på detta ärutvecklingen i , med sitt läge mellanUSA och - ett läge som tillspetsadesalldeles särskilt i samband med Kubakrisen - samtsituationen i under det kalla kriget.FN:s politik dikterades av förhållandet mellanstormakterna. FN var så förlamatav stormakternas hållning att man faktiskt aldrig komi närheten av att ingripa i efterkrigstidens stora kon-flikter. Exempel på detta är Kubakrisen och Vietnam-kriget.Det innebar ett permanent spännings-förhållande mellan stormakterna och Sovjet-unionen. Det var ett spänningsförhållande som präg-lade hela världspolitiken och som alla stater och na-tioner var tvungna att på ett eller annat sätt förhållasig till. Det motsättningar kom att i sigutgöra ett världssystem utifrån vilket alla stater ochnationer utformade sin in- och utrikespolitik, antingenpå någondera sidan i denna motsättning eller genomatt proklamera sig som alliansfria och neutrala. Dettavar "pocket och tvunget".Detta tillstånd har upphört. Detkalla kriget har upphört. Det motsätt-ningar är borta. Vi är inne i en ny epok. Några har ioch med det slut talat om historiens slutoch betraktat detta slut som en seger för vad mankallar "den liberala kapitalismen".Det är i så fall en mycket egendomlig seger och ettbeklagligt slut på historien. Vad vi har kunnat iakttaär ju - förutom den ekonomiska, politiska, moraliskaoch kulturella kollapsen i det forna -hastigt uppflammande krigshärdar världen över, mas-sarbetslöshet i den industrialiserade världen, tickandemiljöbomber i form av avfall från kärnvapenrustningoch kärnkraftverk, krympande ozonskikt osv.Klyftan mellan rika och fattiga i den industrialise-rade världen och mellan rika och fattiga länder för-djupas i accelererande takt. När det kalla krigetsskugga, som överflyglat det mesta av internationellpolitik försvann, blev en rad tidigare förträngda pro-blem synliga.Av detta kan vi dra slutsatsen att Förenta natio-nerna behövs mer . Vi måste också draslutsatsen att stormakter inte kan tillåtas att domineraFN, oavsett om de är en eller flera. Vi har även efterdet slut sett hur stormaktsinititerade ochstormaktsdominerade FN-operationer har kommit tillkorta.De svåra miljöproblemen - kärnvapennedrust-ningen och kärnvapenproven inräknade - måste tas påallvar. Kärnvapenproven måste upphöra. Dessa frågorär av internationell karaktär. Därför behövs det ettFN. Därför behövs det ett globalt verktyg. Men detkan inte vara ett stormakternas FN, utan ett FN somger de fattiga folken den plats och den demokratiskaröst i världen som de har all rätt till.Avslutningsvis vill jag säga att den pre-senterade Carlsson-Ramphal-kommissionensidéer är väl värda ett studium och en omfattandedebatt just i vår osäkra tid. Den visar att FNbehövs, om än i förändrat skick. Organisationenbehövs om vi, som författaren och poeten , vill "rycka tömmarna ur den blindekörsvennens händer i hans färd mot avgrunden".Anf. 7 ()Fru talman! Som jag uppfattade utrikesministern,talade hon om skatt på valutatransaktioner. har i ett tal i FN sagt att en internatio-nell skatt på valutaöverföringar bör införas och att FNskall få inkomsterna av skatten. Det handlar alltså omatt införa en internationell avgift på valutaöverföring-ar och ge pengarna till FN.Detta skulle verkligen hjälpa FN, som har30 miljarder i skulder och som inte har några möjlig-heter att låna pengar i banker. Det skulle göra FNstarkare, och FN skulle slippa vara beroende av med-lemsländernas bidrag. Det skulle ha en lugnade effektpå penning- och valutamarknaden. Särskilt små länderär betjänta av att vettiga spelregler införs på densnabbt växande valutamarknaden.Jag vill naturligtvis speciellt tacka statsministernsom i sitt tal har anslutit sig till Miljöpartietskrav på en internationell valutaavgift. Den frågan harvi drivit länge och i många debatter utan att få gehörför den. Vi ser fram emot att i en parlamentarisk ut-redning få arbeta fram ett förslag till en internationellvalutaavgift. Vi hoppas på en extra snabb utredningför FN:s skull.I inledningen till "FN för framtiden" står det att ettstärkt och förnyat är en förutsätt-ning för fred och säkerhet, för en hållbar utveckling,för social rättvisa och för ett liv i värdighet för allamänniskor. I inledningen av sägs ungefärsamma sak, fast med andra ord och längre meningar. Ibägge texterna handlar det om den vanliga männi-skans vanliga vardag - trots att den ursprungliga idénvar FN som en organisation länder och stater emellanför att genom organiserat samarbete och diplomatiförebygga krig och åstadkomma en hållbar fred. Denenskilda människan poängteras också särskilt i rege-ringens skrivelse.I FN-dokument och konventioner står den enskil-da människan också i förgrunden, liksom i de mångakonventionerna om mänskliga rättigheter. om konventionen om medborgerliga politiskarättigheter eller från1989. I samband med miljökonferensen i 1992sades det också direkt att människan står i centrum försträvandena mot en hållbar utveckling. Jag kan räknaupp många konventioner av det slaget.Det finns inga politiska och militära förutsättning-ar för ett storkrig . Hotbilden har förändrats. Detär inte starka militära försvar som skapar stabila län-der, utan det åstadkoms genom en framgångsrik kampmot fattigdom och sociala orättvisor och mot problemsom har med jordens överbefolkning att göra. Det harockså med överutnyttjande av naturresurser och medförstöring av natur och miljö att göra. Det har med dets.k. demokratiska underskottet och med mänskligarättigheter att göra.Allt detta finns redan inom FN:s verksamhetsfält.Men det behövs pengar, och det är brist på pengarinom FN. Ett FN som inte kan agera starkt och kraft-fullt löper stor risk att försvagas och marginaliseras.Den risken påpekar regeringen i sin skrivelse. Resul-tatet kan i förlängningen bli att andra tar över FN:sbiståndsarbete.Det FN-arbete som får den största uppmärksamhe-ten och blir mest känt för allmänheten är insatserna påkrigsskådeplatserna.Det är ett svårt och ofta inte särskilt framgångsriktarbete. Det är starkt kritiserat, och mycket orättvistkritiserat.För att bilägga en konflikt på fredlig väg fordrasatt alla i konflikten inblandade parter verkligen önskaren fredlig avveckling utan nya konfliktskapande vill-kor eller förbehåll. Man skall här komma ihåg att FN-medlemmarna trots allt har skrivit under en stadgasom de inte rättar sig efter, vilket FN knappast kanlastas för.Det talas i skrivelsen också om att aktivaengagemang i FN utgör en hörnsten i svensk utrikes-politik och att FN-arbetet också i fortsättningen ges encentral roll i svensk utrikespolitik. Vi i Miljöpartietanser att detta är oerhört viktigt, att det stöd Sverigeger skall gå direkt till FN utan omvägar.I skrivelsen står det: Den Västeuropeiska unionenVEU har goda förutsättningar att tillhandahålla per-sonal och resurser för fredsbevarande operationer iFN:s regi. Regeringen önskar medverka till att såsker. På grundval av observatörsskap finnsberedskap att i vissa fall delta med personal.Miljöpartiet har ansett att observatörs-skapet i VEU inte är förenligt med uttaladealliansfrihet och den neutralitet som det talas om itexten.Jag vill fråga utrikesministern om det inte vorebättre att har direktkontakt med FN när detgäller just fredsbevarande insatser. FN är ju inne i enreformeringsprocess just nu och är också ekonomisktsvagt. Det handlar om att går omvägen via eneuropeisk militär försvarsunion, en ganska stark för-svarsunion. Finns det inte stor risk att FN här ocksåmarginaliseras?FN:s finansiella kris slår hårt på viktiga akuta om-råden som borde prioriteras. Jag tänker på arbetetmed de internationella krigstribunalerna som skallundersöka anklagelserna om folkmord bl.a. i f.d.Jugoslavien.Ett resultat av krisen är utredningen om massaker-na i det skyddade området i . Den måsteläggas ned. Ett annat resultat av krisen är att utred-ningen om invasionen av ett serbkontrollerat område iKroatien också måste läggas ned. harman åtalat 43 personer.Den första rättegången angående krigsförbrytelserpå startar ändå som planerat . Attställa in den skulle skada det förtroende som FN harsom en oberoende och opartisk organisation, den endadär ett krigsoffer kan få upprättelse gentemot demsom har förbrutit sig mot henne eller honom.I går när jag var ute och talade om FN träffade jagen bosnier som på en videofilm hade stormningen ocherövrandet av hans hemby. Han hade funderat på attlämna den till tribunalen, men han vågade inte avrädsla för att hans familj var med på filmen och kundebli igenkänd. Han menade att det är farligt vittna , men han är inte rättslös, därför att är detmöjligt. Vad han kände var inte hämnd utan ett lugnöver att rättvisa kan skipas, att svåra brott blir bestraf-fade.I detta sammanhang, när vi talar om en domstol,vill jag ta upp ett krav från som vi harställt i en motion om en internationell miljödomstol.Det är en följetong hos . Första gångensom motionen väcktes var 1991 och den andra gången1994. I motionen hemställs att inte bara stater utanäven organisationer skall ha talerätt. Det finns ingeninternationell domstol där det är möjligt. Det finnsmånga tunga internationella miljöorganisationer somskulle välkomna en sådan domstol. Men vi återkom-mer om detta.Anf. 8 ()Fru talman! Ärade kolleger!FN angår oss alla. som är ett litet land ärberoende av FN, men FN är också beroende av Sveri-ges medverkan. Om FN inte hade funnits skullevi säkert uppfinna det eller dess motsvarighet. I sam-band med FN-dagen och firandet av 50-årsdagvar jag i ett gymnasium och träffade ett par klasser föratt tala om FN:s roll och dess betydelse. En del elevervar snara att framföra kritiska synpunkter. Och det ärinte svårt att kritisera FN. Det kan vi göra litet . Eleverna kände väl till att många medlemslän-der inte betalar sina avgifter till FN och att FN därförär i ständig penningknipa. Flera tog fram den kontro-versiella roll som FN har spelat i f.d. ochmenade att förtroendet för FN hade skadats allvarligt.Vissa framförde att FN var en koloss på lerfötter ochdärmed mycket inneffektivt. En del trodde sig veta attFN var helt styrt av USA.Allt detta låter sig sägas och kan inte utan vidareavfärdas, men det är inte hela sanningen om FN. Detfinns också mycket som talar för att FN är oumbärligt.FN:s konventioner om mänskliga fri- och rättigheterborde ständigt tas upp i alla sammanhang. Reglernasom finns i FN:s konventioner om de mänskliga rät-tigheterna har enligt författarna sin utgångspunkt i tioGuds bud, men de är generella och upplevs av männi-skor över hela vår värld som något som stämmer medderas övertygelse om hur vi skall behandla varandra.Vi vet att miljoner och åter miljoner barn i Asienlever ett ovärdigt liv i slavliknande förhållanden, därde drivs att under dagens alla timmar arbeta långtutöver sin kraft och förmåga. Andra säljs och utnyttjassom prostituerade, både av sitt eget folk och av sam-vetslösa västerlänningar.Men det är inte bara i som barn far illa. Såsent som i går läste jag i tidningen om ett tyskt föräld-rapar som lämnade tre minderåriga barn inlåsta i enkällare med bara bröd och några konservburkar somde inte ens hade möjlighet att värma upp. Självaskulle de resa på semester och hade tänktlämna barnen åt sitt öde. Detta upptäcktes emellertidav en lärare som saknade de tre barnen i skolan.Inte ens i vårt eget land tillämpar myndigheterFN:s barnkonvention om att alltid sätta barns rättighe-ter och barns bästa i första rummet.