prot · GI09105 · 1995-05-15 00:00:00 — Man gick ut till samtligauniversitet och högskolor för att försöka få till stånden universalreform och omvandla universitet ochhögskolor till stiftelser. Intresset var minst sagt klent.Det handlade slutligen om att tre blev aktuella, ochdet var två som fick detta tvivelaktiga nöje.Man ville exempelvis från tekniska hög-skola få ökade frihetskrav tillgodosedda genom vissafortsatta avvecklingar och även genom vissa förenk-lingar i högskolelag och högskoleförordning. Manfick dock inte detta, utan villkoret för den höjda fri-hetsgraden var att man omvandlades till en insyns-skyddad stiftelse.Den slutsats som vi kan dra är alltså, Per ,att det var fråga om ett ideologiskt projekt. Det fannsingen förankring för det ute i högskolevärlden.Det fanns också möjlighet till kompromisser närdet gällde användningen av löntagarfondernas pengar.Det fanns en preliminär uppgörelse om att man skullediskutera sig fram till en lösning. Per vet attdet fanns en beredvillighet från socialdemokraternassida att avsätta delar av de här resurserna för forsk-ningsändamål.Slutsatsen är att det totalt sett finns resurser idet svenska samhället för en kraftfull satsning både pågrundforskning och på tillämpad forskning. Sådana ärinlagda i statsbudgeten och finns i forskningsstiftel-serna. Dilemmat är att Per har skapat ett sys-tem där demokratiska organ i form av riks-dag och regering inte förfogar över möjligheterna attgöra den fördelning som alla ytterst är överens om attvi borde ha.Anf. 7 Utbildningsminister ()Fru talman! Som jag sade i mitt svar motsvarar debesparingar som görs från Utbildningsdepartementetssida på forskningsområdet . Det är inte någrahisnande besparingar i det statsfinansiella läge som vinu befinner oss. Det finns också en strategi när detgäller de totala besparingarna. Vi anser att det i dettaläge är oerhört viktigt att satsa också på den grund-läggande utbildningen i samhället.Jag har ofta hört Per tala om behovet avspjutspetsar, och det kan nog finnas ett sådant behov,men det måste också finnas någon som håller i spjut-skaftet. Annars har man inte mycket nytta av spetsen.Det är det som vi menar är viktigt både när det gällerden grundläggande utbildningen och högskoleutbild-ningen. Därför har vi satsat på att i det här läget, bl.a.med insatser via arbetsmarknadspolitiken, förbättraden allmänna kunskapsnivån i samhället. Det är ocksåpå det sättet som vi har gjort våra prioriteringar.Nu talar Per om att den föregående rege-ringen, som han mänskligt och naturligt nog oavbrutetglorifierar, skulle ha åstadkommit en balanserad poli-tik i forskningshänseende. Men det är ju precis mot-satsen som är fallet. Genom inrättandet av forsk-ningsstiftelserna blev i själva verket hela det forsk-ningsfinansiella systemet i högsta grad obalanserat.Och vad mera är: Ansvaret för beslutet om detta ladesi praktiken i händerna på privata personer, förvissosäkerligen förträffliga, men ändå likväl utan möjlighettill en klok samordning med den statliga forsknings-politiken i övrigt.Själva syftet var att få verksamheten bortom de-mokratisk kontroll eller, som Per också haruttryckt det, att få till stånd en privatisering av en delav staten - dessutom en privatisering av vad som ipraktiken var löntagarnas pengar - att läggas i hän-derna på stiftelser vars konstruktion skulle bli svåråt-komlig för framtida riksdagsmajoriteter.Nu frågar hur det går med de avisera-de besparingarna med anledning av forskningsstiftel-serna. Låt mig först säga att jag aldrig har sagt att enbesparing på skullegöras vid forskningsfördelningen. Det var en siffer-uppgift som illustrerade hur stor avkastningen skullekunna förväntas bli från dessa stiftelser.Jag är inte nu beredd att göra något ytterligareklarläggande i denna fråga. Regeringen kommer för-hoppningsvis före sommaruppehållet att klargöravilken politik vi avser att föra när det gäller forsk-ningsstiftelserna. Något mer finns inte att säga i denfrågan . Jag vill emellertid understryka att vårtintresse är tvåfalt. Det ena målet är att se till att vi fåren stark och välutvecklad forskning, och det förutsät-ter, oavsett hur man hanterar stiftelserna, klara priori-teringar. Det är påfallande att Per inte är sär-skilt intresserad av att diskutera detta, lika litet somhan intresserad av att diskutera andra för forskningengrundläggande frågor, som t.ex. betydelsen av att fåfram flera kvinnliga forskare eller avvägningen mel-lan de olika institutionerna och hur man skall kommatill rätta med den uppenbara revirbevakning som finnsi svensk forskning i dag.Det andra målet för regeringens politik är att fåtill stånd en hantering av den samlade offentligaforskningsfinansieringen, dvs. den forskningfinansie-ring som ytterst är bekostad av allmänna medel, så attdet sker en samordning och en rimlig avvägning mel-lan de ändamål som forskningsstiftelserna skall främjaoch annan forskning.Anf. 8 PER ()Fru talman! Först några ord till sekundanten. Hansade att jag snabbt ville komma förbi hans frågor. Detvar en mycket enkel orsak till det, fru talman. Hanhade inget nytt att tillföra utöver det som han har sagti denna kammare de senaste fyra åren.Skälet till att vi har en obalans i forsknings-finansieringen är att den nuvarande regeringen bantarned grundforskningen. säger att han harsparat på forskningen så här långt. Ja, det ärsant. Dessutom har han sparat en god portion på denakademiska grundutbildningen, vilket leder till att deinstitutioner som har att utföra forskningen har lem-lästats också i det andra benet.Han har dessutom sänt brev till de forskningsstif-telser som han så högljutt kritiserar, icke för att med-dela någon allmän upplysning om avkastningsvoly-men utan för att säga följande: Det är regeringensönskemål att sammanlagt minst 1,5 miljarder kronoravsätts för sådan verk-samhet som finansieras av statliga forskning-smyndigheter.Man måste vara född på andra sidan månen, frutalman, om man skall tolka detta på annat sätt än att1,5 miljarder avses bli indragna av de forskningsme-del som staten betalar ut. 1,5 miljarder är upp-emot av de forskningsmedel på marginalen somförst och främst grundforskningsråden disponerar. Detär, , en dramatisk försämring av Sverigesforskningspotential.Carl återkommer till ett tema som social-demokratin har drivit under många herrans år, nämli-gen att löntagarfonderna skulle på något sätt varalöntagarnas pensionspengar. , som harvarit med - dock från ett annat parti - i löntagar-fondsdebattens allra mest ursprungliga fas, vet mer änväl varifrån pengarna kommer. Det är företagen somhar betalat in dem. Det är företagen som har tvingatsatt för sin egen socialiserings skull avsätta dessa re-surser.Vad riksdagsmajoriteten gjorde sedanvar att sätta dessa pengar i en användning som skullekunna gynna bl.a. långsiktiga företagsut-veckling. Det är den politiken som uppen-barligen inte kan acceptera. Han vidhåller fre-netiskt att det är hans främsta uppgift att bekämpadetta, och jag beklagar den bedömningen, utgör ett dåligt föredömeför det forskarsamhälle som vill ha ledning, inspira-tion och utmaningar.Min rekommendation till regeringen är att läggafortsätta besparingar på kunskapsuppbyggnaden åtsidan. Öppna därmed för en god dialog med andrapartier och med forskarsamhället om inriktningen avden svenska forskningspolitiken ! Då har CarlTham förutsättningar att bidra konstruktivt till detsvenska samhällets utveckling i stället för att baravara destruktiv och bryta ned sådant som människorvill skapa.Anf. 9 ()Fru talman! Först vill jag rätta till ett sakfel somPer gjorde sig skyldig till.Löntagarfondspengarna har påverkat löneutrym-met. Det är löntagarna som har avstått i löneutrymmeså att pengar skulle kunna sättas i pensionsfonder.Löntagarfondspengarna tillhörde till sista kronanpensionssystemet innan fonderna avvecklades.Man kan uppskatta de medel som forskningsstif-telserna förfogar över till ungefär 17 miljarder, varavdrygt 1,5 miljarder beräknas delas ut fram till densiste . Enkel matematik - en additioneller sammanläggning av dessa resurser med de resur-ser som fördelas över statsbudgeten - visar vad jaghar sagt tidigare, dvs. att det sammantaget finns starkaforskningsresurser i det svenska samhället. Det villPer tydligen inte diskutera. Obalansen ochsvårigheten för oss att fördela dem efter de priorite-ringar som vi helst skulle vilja göra - det har PerUnckel inte förnekat - beror på att vi inte kommer åtmedlen med demokratiska beslut.Det var dessa farhågor som forskningsråden utta-lade vid den utfrågning som utskottet gjorde den 16mars, där jag råkade vara med. Det är möjligt att PerUnckel bygger sina uppgifter på den sekundant somhan har i detta utskott. Så var det i alla fall. Forsk-ningsråden är oroade, och det beror på tillkomsten avforskningsstiftelserna och inte på någon njugg in-ställning till forskning och grundforskning från soci-aldemokratins sida.Den svenska högskolan skall enligt vår uppfatt-ning vara en självständig kunskapssökande och kun-skapsförmedlande organisation, verksam i det demo-kratiska samhällets mitt. Forskning och dess resultatär en av de mest samhällsförändrande krafterna. Detblir allt kortare tidsrymd mellan det att nya upptäcktergörs och nya samband konstateras till det att de gjordaiakttagelserna påverkar våra samhällen, våra arbets-platser och våra enskilda liv.Därför är inflytandet över forskningen och dessresultat och insynen i denna verksamhet av störstabetydelse för alla medborgare i vårt samhälle ochdärmed även för tilltron till vår demokrati.Den svenska högskolan måste ha denna självstän-dighet, och vi måste se till att vi kan fatta demokratis-ka beslut om inriktningen och fördelningen av dessaresurser.Jag har vid upprepade tillfällen i debatter här ge-nom åren ställt den avgörande frågan till Per Unckeloch skall göra det . Han har tidigare intesvarat. Vem skall enligt och PerUnckels uppfattning ha makten över kunskapensvillkor? Skall det vara riksdag, eller skall detvara privata forskningsstiftelser som fördelar resur-serna och bestämmer inriktning och utveckling av detsvenska samhället?Anf. 10 Utbildningsminister ()Fru talman! Per förvisso vidare medett ymnigt ordförråd. är också enligt hans bedöm-ning den svenska forskningen "lemlästad". Jag måstesäga att det tyder på att Per har föga insikt omordens valör i förhållande till verkligheten.I själva verket befinner sig den svenska forskning-en i högönsklig välmåga. Men också i forskningenmåste man diskutera prioriteringar. Också det allmän-na, som finansierar forskningen, måste gå in i en så-dan prioriteringsdiskussion.Det är viktigt av det skälet att vi också vill ha ettutbyte av forskningen. Det gäller inte bara inom detindustriella området, vilket är självklart, utan ocksåinom en lång rad andra samhällsområden. Därförmåste det föras en diskussion om dessa prioriteringar.Per säger att han är beredd att delta i ensådan diskussion. Det är mycket bra! Jag ser framemot det.Som jag sade inledningsvis i mitt svar kundesvensk forskningspolitik tidigare beslutas i relativpolitisk enighet. Det är förvisso min förhoppning attså skall kunna ske också i framtiden.Orsaken till att det nu råder en politisk motsätt-ning, i varje fall mellan regeringen och socialdemo-kratin å ena sidan och Per å den andra sidan,är dels uppenbarligen Per behov av att utmå-la sin egen regeringstid oerhört glorifierande - detkanske är det viktigaste skälet - dels självfallet inrät-tandet av stiftelserna. Stiftelserna är både forsknings-politiskt och demokratiskt ett problem.Per för in diskussionen på löntagarfonder-na. Jag vill på nytt påminna om det Per fleragånger har påpekat: Det gällde för den dåvarandeborgerliga regeringen att infria det väljarmandat manfick, nämligen att avveckla löntagarfonderna, när mantillträdde . Per har många gångersagt att det var angeläget att respektera det mandatet.Jag kan förstå det.Det är just precis detta som diskussionen gäller.Det socialdemokratiska partiet här i gickemot inrättandet av forskningsstiftelser av skäl som dåangavs. Det klargjordes också i valrörelsen. Menforskningsstiftelserna har givits en sådan form attdenna regeringen inte kan infria det mandat som väl-jarna gav regeringen i detta specifika avseende.Det är det som är den demokratiska kärnfrågan.Det är det som Per ständigt väjer för eftersomhan vet att det i grunden är oacceptabelt att på dettasätt omyndigförklara väljarkåren.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1994/95:116 om kun-skapsutbyte inom ÖstersjöområdetAnf. 11 Utbildningsminister ()Fru talman! har ställt tre frågor tillmig angående samarbetet mellan länderna i Östersjö-området. Frågorna gäller om och i så fall på vilket sättjag stöder de idéer och det arbete som pågår på olikahåll som söker påverka EU att utarbeta en Östersjö-politik, om jag är beredd att närmare utreda frågan omen Östersjöakademi och om jag är beredd att verkaför att utnyttjas för ett kraftfullareoch mer kreativt stöd för regionalpolitiska projekt.I propositionen 1994/95:160 angående Sverigessamarbete med föreslår rege-ringen ett nytt program för samarbete medCentral- och . Där deklarerar regeringen sinavsikt att arbeta för att EU:s östsamarbetsprogramägnar ökad uppmärksamhet åt . Däranger regeringen även riktlinjer till den nya bistånds-myndighet som regeringen föreslår skall bildas ochinom vilken organiseras en särskild avdelning medsamlat ansvar för samarbetet med Central- och Östeu-ropa.För att främja politiskt samarbete och ge stöd tillolika samarbetsformer mellan länderna i Östersjöre-gionen samt bildades också 1992Östersjörådet.Dan har i en motion till medanledning av budgetpropositionen, som jag cite-rade, föreslagit bildandet av en Östersjöakademikopplad till . Frågan har alltsåbehandlats av utbildningsutskottet. Utskottet har medanledning av motionen uttalat att universitet och hög-skolor enligt nu gällande högskoleförordning harfrihet att själva besluta om inriktning och organisationav verksamhet och inrättandet av institut, centra o.d.Jag instämmer härvidlag i utskottets utttalande.Jag kan för övrigt konstatera att väl utvecklatsamarbete av det slag som efterlyses av finns vid ett antal universitet och högskolor. Jagär därför inte beredd att utreda förslaget om en Ös-tersjöakademi.Den slutliga användningen av de medel som tillde-las från kommer att av-göras genom beslut av de olika aktörer som fått an-svaret för fördelning av medlen. Jag har som utbild-ningsminister därför inga möjligheter, och skall inteheller ha några möjliheter, att påverka fördelningenpå projektnivå. Jag har emellertid klart uttryckt minönskan att fördelningen av dessa medel samordnasmed den nationella politiken på området.Anf. 12 ()Fru talman! Jag vill börja med att tacka utbild-ningsministern för interpellationssvaret. Bakgrundentill interpellationen är att jag anser det helt nödvändigtatt vi får en ny tyngdpunkt i - entyngdpunkt för utbildning och utveckling. När nuutvecklingsarbetet kommit i gång på en rad områden iÖstersjöområdet måste vi i ha såväl visionersom handlingskraft för att nå resultat på det här områ-det.Flera program, bl.a. Interreg II, Adapt och SMEkopplade till , syftar till aktivkunskapsöverföring och samverkan mellan institutio-ner, universitet, organisationer och företag för inter-regional utveckling över nationsgränserna.Andra EU-program, Tempus, arbetar med att för-ändra och utveckla den högre utbildningen i Östeuro-pa, bl.a. inom områdena logistik, kommunikation,infrastruktur och ekonomi. Flera organisationer, stat-liga institutioner och verk samt universitet arbetar var och en med olika projekt kopplade till kun-skapsöverföring inom utan någotorganiserat gemensamt för bl.a.projektledning.Fru talman! Som ministern påpekar har jag tidiga-re pekat på möjligheten till ett sådant centrum i formav en Östersjöakademi lokaliserad till Norrköping.Jag har ställt mina interpellationsfrågor till minis-tern med anledning av relativtfärska beslut om Interreg och . Vadfår jag då för svar?Det är tre frågor, och med anledning av den förstasäger ministern att han stöder arbetet med och sökerpåverka EU:s utarbetande av en Östersjöpolitik. Mensvaret är ju nästan god dag yxskaft. Ministern hänvi-sar till en proposition och talar om att det finns ettÖstersjöråd. Men det är ju inga större nyheter, CarlTham.Men ministern känner kanske inte till att utred-ningen inför propositionen om samarbete med Cen-tral- och inte behandlade Utbildningsde-partementets område och anslag. Det skulle varaintressant, inte bara för mig utan för alla dem somaktivt arbetar med att driva på ett utbildnings- ochutvecklingsarbete i , att nu få vetavilka aktiva insatser utbildningsministern gjort visaviEU för en politik kring nödvändigheten av ett pro-gram för förstärkt kunskapsöverföring till andra sidanÖstersjön. Jag skulle vilja ha en redovisning av detta.Om jag inte kan få en sådan är det ett svar som ärtalande nog för regerings handlingskraft på det härområdet.Fru talman! Den andra frågan handlar om Öster-sjöakademin. På min fråga om ministern kunde tänkasig att titta närmare på tanken om en Östersjöakademiför att samordna utbildnings- och utvecklingsarbetet iÖstersjöområdet är svaret uppenbarligen nej. Jagbeklagar det och tar det faktiskt som intäkt på attregeringen inte förmår se visionerna och möjligheter-na med utveckling. På något sättgillar man läget och arbetar inte aktivt för att nå cent-rala målsättningar.Tanken med en Östersjöakademi i ärinte tagen ur luften. Den tar sikte på att dra nytta avatt flera kompetenta statliga verk, institutioner ochuniversitet finns lokaliserade i Norrköping-Linköpingsområdet där särskilt eftersträvade kunska-per för kan ställas till förfogande påett organiserat sätt.Kunskapsutbytet bör naturligtvis vara dubbelrik-tat. Länderna på andra sidan är ju våraframtida viktiga handelspartner. De behöver funge-rande infrastruktur och transportsystem. Här handlardet om att ta initiativ och visa handlingskraft för att viskall få en viktig svensk tyngdpunkt i Östersjösamar-betet. Jag ser faktiskt som enmöjlig sådan tyngdpunkt. Min fråga här är om inteutbildningsministern ser vilka möjligheter detta gerför framtiden. Detta är i hög grad en investering förframtiden.På min tredje fråga om ministern är beredd att dri-va på för att skall riktas till regi-onprojekt som är svaret närmast engäspning. Det är alarmerande om den inställningen ärlegio i regeringen.EU:s Interreg II-program hänvisar till kun-skapsöverföring mellan de högre utbildningarna, t.ex.universitet för transporter, infrastruktur och kommu-nikation. Det är detta min interpellation ytterst hand-lar om. Vad gör då ministern för att vi skall få ta delav resurser för denna kunskapsöverföring i ? Görs det något aktivt? Eller är det så, frutalman, som beskrivs i en artikel i ?Där skrevs det att en grupp regionala entusiaster iflera år drivit åsikten att man borde få till en funge-rande sammanhängande region av Östersjöområdet.Där står: "Europaminister tycktestagen på sängen när han --- påmindes om att det nufinns en konkret chans för att göraen insats. "Hur är det med utbildningsministern? Har hantagit sig ur sängen när det gäller den här frågan?Anf. 13 Utbildningsminister ()Fru talman! klagar över att det intefinns några nyheter i mitt interpellationssvar. Det ärhelt riktigt, fru talman. Här finns inga nyheter av detenkla skälet att i sin interpellationsträngt taget bara upprepar det som han har framförttidigare i en motion. Den behandlas att riksdagensutbildningsutskott. Då kommer den rimligen också attbehandlas i debatter senare i . Det finnsingenting att tillägga till det som har sagts i dennafråga från bl.a. utbildningsutskottet. Det är välkändasynpunkter just därför att de redan har bemötts.I en propositionen har regeringen också klargjorthur den vill se programmet för samarbetet med Cen-tral- och . Där framgår också att ansvaretför detta kommer att ligga inom Utrikesdepartementetoch inom ramen för det bistånd som skall bedrivas avden nya biståndsmyndigheten. Där framgår ocksåriktlinjerna för detta. Regeringen har självfallet ingetatt tillägga utöver sin egen proposition. Det är bara attläsa den. Det kan man göra både i och utanför sängen.Sedan vill jag bara tillägga att jag har en ganskabetydande erfarenhet när det gäller projektsamarbetesom mångårig chef för . Det är ofta man stöterpå tanken att ett sådant skulle bli bättre genom , som det heter, samordnar detta till en institutionsom skall se till att projekten löper i varandra. Detlåter bra, men i praktiken är det sällan en särskilt braform.Jag vill inte säga att det är något fel med en Ös-tersjöakademi. Jag har bara sagt att i så fall måsteuniversiteten och högskolorna själva bestämma detta ienlighet med den förordning som reglerar universite-tens och högskolornas verksamhet. Här finns faktisktlag och ordning. Det kan inte regeringen eller jagplötsligt ändra på. Inte heller har för avsiktatt ändra på det. Det är universiteten och högskolornasom i så fall får ta ställning till detta.Men jag är ganska skeptiskt till att en sådaneventuell akademi skulle kunna bli en institution somskulle samordna allt vårt samarbete med Central- ochÖsteuropa. Det visar sig också av erfarenheterna attdet löper bäst om man engagerar olika institutioner,särskilt på den högre utbildningens område, somsöker egna kontakter och etablerar egna samband, ochsjälvfallet även tar ansvaret för dem.Fru talman! Det är samma sak beträffande an-vändningen av . Där finns enregelordning som också klargör hur beslut skall fattasnär det gäller fördelning av medlen. Därav framgår attjag som minister inte kan säga att det skall inriktas pådet ena eller andra sättet. Men där gäller självfallet attdet bör ske en sådan fördelning att den samordnasmed den nationella politiken på området.Den nationella politiken i det här avseendet är juhelt klar. Vi önskar ett kraftigt förstärkt samarbetemed . Det har ju också fram-gått av både regeringspropositioner och uttalanden.Jag utgår ifrån att man vid fördelningen av medlenockså kommer att respektera denna önskan.Anf. 14 ()Fru talman! säger utbildningsministern att re-geringen önskar ett kraftigt förstärkt samarbete. Men frågan är vad som sker i handling. I interpel-lationssvaret säger ministern att han inte har någonmöjlighet att påverka.Den här interpellationen handlar faktiskt om attSverige skall visa framfötterna, ta initiativ till ochverka för just detta med kunskapsöverföring. Vi måstefå till logistik och infrastruktur som fungerar just föratt vi skall få ett fungerande arbete i Östersjöområdetoch en utveckling på andra sidan Östersjön.Så småningom kommer vi därmed att bygga uppstadiga handelsrelationer som vi alla runt Östersjönkommer att dra fördel av. Men utbildningsministernsattityd och svar andas enbart: Låt oss vänta och se. Vihar gjort vårt. Vad som göras skall är allaredan gjort.Att utbildningsutskottet diskuterar den här fråganär en sak. Men vad jag efterfrågade var ministernsuppfattning i just den här frågan. Det framgår intealltför klart i den proposition som ministern hänvisartill, eftersom utbildningsfrågorna knappast ens berörsi det sammanhanget.Ministern säger att det är UD och den nya bi-ståndsmyndigheten som är ansvariga för detta. Såenkelt kan vi väl ändå inte göra det för oss. Det härhandlar om att koordinera olika områden, inte minstutbildningsområdet. Då gäller det att ta vara på deinitiativ och den vilja till satsningar som finns runt omi regionen.Med ministerns inställning och attityd förtar manlitet av den vilja och det engagemang som finns. Detär det jag är rädd för. Ministern säger att han inte harnågot att tillägga utöver propositionen. Jag beklagaratt vi inte har en utbildningsminister som kan seframåt och både i visioner och i konkret handling visaatt regeringen vill någonting på detta område.Anf. 15 Utbildningsminister ()Fru talman!