prot · GI0953 · 1995-01-19 00:00:00 — Bud-getförstärkande åtgärder medför emellertid att deninhemska efterfrågan försvagas, oavsett om de utfor-mas som skattehöjningar eller som utgiftsminskning-ar. Om åtgärderna är för omfattande kan uppgångenkomma av sig och arbetslösheten av det skälet blikvar på för hög nivå. De förslag som regeringen nulagt fram bygger på en sådan avvägning.Vägen ur den ekonomiska krisen ställer stora kravpå sammanhållning och solidaritet. Att ta urkrisen är en uppgift som inte kan utan uppoff-ringar och brett folkligt stöd. Därför måste alla varamed och bära de bördor som krispolitiken innebär.Det finns en stark vilja i hela det svenska sam-hället att bidra till att lösa krisen. Regeringen avser attta till vara denna vilja till insatser i kampen mot ar-betslöshet och statsskuld.De budgetförstärkande åtgärderna har därför för-delats mellan inkomstförstärkningar och utgifts-minskningar samt även i övrigt utformats så att bör-dorna fördelas så rättvist som möjligt, och så att desom har de bästa förutsättningarna också får bära denstörsta bördan. De skattehöjningar som riksdagenbeslutat om eller som regeringen föreslagit är såledesen nödvändig och ofrånkomlig del av en framgångsrikstabiliseringspolitik.Bo Lundgren tar i interpellationen upp utveckling-en när det gäller sysselsättningen inom den privatasektorn. har ett betydandeantal arbetstillfällen inom jordbruket försvunnit ge-nom mekaniseringen. Vidare har förekomsten avtjänstefolk i hushållet i stort sett försvunnit. Dennamodernisering av det svenska samhället måste beaktasvid jämförelser av sysselsättningsstrukturen övertiden.Däremot har det funnitsen underliggande tillväxt i den sammanlagda syssel-sättningen inom övriga privata sektorer som väl kom-penserat för förändringarna i jordbrukssysselsatta ochtjänstefolk. Den privata sysselsättningen minskadeemellertid kraftigt och 1991-1994. Förlusten av arbetstillfällen i den privata sek-torn under dessa två perioder har försvagat förutsätt-ningarna för tillväxt och en hög sysselsättning.Den svenska ekonomin har först nu kommit i enåterhämtning av nedgång. Dessa tre årpräglades av den svagaste produktionsutveckling somSverige har upplevt . Statsskulden har fördubblats,arbetslösheten tredubblats och den offentliga sektornsunderskott tiodubblats. Nedgångens djup är resultatetav flera samverkande faktorer, däribland att världse-konomin utvecklades svagt ,och att överhettningen i den svenska ekonomin motslutet av 80-talet försämrade det svenska näringslivetsinternationella konkurrensförmåga.Att som ett av ett fåtal länder drabbadesav en flerårig kraftig produktionsnedgång beroddeemellertid också på den förda ekonomiska politiken.Kombinationen av skattesänkningar på kapitalinkoms-ter och skattehöjningar på arbete och konsumtion gaven kraftig åtstramningseffekt mitt under en nedåtgå-ende konjunktur, som statsfinanserna fort-satte att försvagas. Den motsägelsefulla finanspoliti-ken ökade konsumenternas osäkerhet och omvärldenstvivel, och bidrog därmed på ett avgörande sätt tillden ekonomiska krisen och till att antalet arbetadetimmar i det privata näringslivet sjönk med ca 12 %under den treårsperiod som den föregående regering-en ansvarade för.Under de närmaste åren kommer tillväxtens star-kaste drivkrafter att vara en fortsatt stark exporttill-växt och tilltagande investeringsaktivitet. Inom denhemmamarknadsorienterade delen av näringslivetkommer emellertid utvecklingen att hämmas av ensvag efterfrågeutveckling på grund av behovet avåtgärder för att sanera och stabilisera de offentligafinanserna.Bo Lundgren har frågat vilka åtgärder regeringenavser att vidta för att förbättra förutsättningarna förnyföretagande och expansion i den privata sektorn.En sanering av statsfinanserna är en nödvändigförutsättning för ett gott företagarklimat och för enstark och uthållig ekonomisk tillväxt. Regeringenspolitik innebär en noggrann avvägning mellan de påkort sikt motsatsfulla behoven av att sanera och stabi-lisera de offentliga finanserna och av att vårda ochstärka den inhemska efterfrågan. Arbetsmarknadspo-litiken läggs om för att bl.a. stärka åter-hämtningen genom att förbättra utbudet av kvalifice-rad arbetskraft.I budgetpropositionen föreslås en serie åtgärderför att bättre tillgodose företagens behov av riskkapi-tal, för att underlätta småföretagens expansion, för attstödja kvinnliga företagare och för att underlätta kun-skapsöverföring till små och medelstora företag.Under den föregående mandatperioden skärptesbeskattningen i företagssektorn. Regeringen kommeratt senare lägga fram förslag till förändringar som återsänker skattebelastningen på i första hand de små ochmedelstora företagen. Utformningen av dessa åtgärderdiskuteras med företrädare för nä-ringslivet.Bo Lundgren har vidare frågat vilka åtgärder re-geringen avser att vidta för att sänka beskattningen avarbete.Låt mig först påminna om det statsfinansiella lägesom befinner sig i. Underskottet 1994/95beräknas komma att uppgå till 192 miljarder kronor.Statsskulden beräknas vid utgången av 1994 uppgå till1 , motsvarande av brutto-nationalprodukten. Den stora skulden har föranlett ettav de två stora att sänkaSveriges s.k. rating från Aa2 till Aa3. Beslutet kom-mer att leda till en ökad internationell uppmärksamhetpå sätt och förmåga att hantera sina offentli-ga finanser.Så länge den strukturella obalansen mellan statensinkomster och utgifter kvarstår finns inget utrymmeför några större eller mer generella skattesänkningar.Tvärtom bygger det saneringsprogram som regeringenredovisat för på en väl avvägd balans mel-lan inkomstförstärkningar och utgiftsminskningar.Under den föregående mandatperioden inriktadesskattepolitiken på en sänkt beskattning av kapitalin-komster som beskattningen av arbetsin-komster skärptes. Skattepolitiken fick därmed enutformning som motverkade såväl de stabiliserings-politiska som de fördelningspolitiska målen. Rege-ringen anser mot denna bakgrund att om och när detfinns utrymme att genomföra lättnader i beskattningenså bör skattesänkningar för arbetsinkomster ha förstegframför sänkta kapitalskatter.Bo Lundgren har slutligen frågat vilka åtgärderregeringen avser att vidta för att uppnå en neutralbeskattning av olika kapitalinkomster så att avkast-ningen av riskkapital inte i något fall blir högre änmotsvarande beskattning av lånat kapital.Riksdagen har godkänt regeringens förslag i pro-position 1994/95:25 om en enhetlig beskattning avhushållens kapitalinkomster. Räntor, realisationsvins-ter och utdelningar kommer därmed att beskattas hosmottagaren med samma skattesats. De nya reglernamotsvarar i allt väsentligt den enhetliga kapitalbe-skattning som infördes i bred enighet i och med 1989års skattereform. Därmed elimineras såväl de sned-vridande effekterna av olika skattesatser för olikatyper av kapitalinkomster som de möjligheter tillskatteplanering som förekomsten av olika skattesatserfört med sig.Anf. 9 BO ()Herr talman! Låt mig tacka för sva-ret. Låt mig inledningsvis också avfärda den myt-bildning som så ofta ägnar sig åt. Närman lyssnar på honom får man ofta intrycket att hantror att allt var frid och fröjd i fram till den 7oktober 1991, sedan gick allt snett.Så var det naturligtvis inte. Det var faktiskt i vissaavseenden en litet mer nyanserad bild den föregående mandatperioden skulleskatten på arbete ha höjts. Så är det inte.När samma tjänstemän som för övrigt finns hosGöran analyserade detta påstående vid etttidigare tillfälle, konstaterade vi att sänkta arbetsgi-varavgifter sannolikt betecknades som sänkta kapital-skatter snarare än sänkt skatt på arbete. De facto ärdet skatt på arbete.Det är beklagligt om det är brist på insikt som lig-ger bakom mytbildningen. Men det tror jag faktisktinte.Låt oss i stället, , gå över till en merseriös debatt om hur vi skall hantera de allvarligaproblemen för framtiden. Det skulle vara mycketallvarligt om vi har en finansminister som inte villföra en sådan diskussion inom sitt parti, med andraoch med oppositionen.Den viktigaste uppgift som regeringen och riksda-gen har att hantera är att sanera statsfinanserna, mendet får inte skymma de strukturella problemen. Sane-ringen av de statliga finanserna förutsätter nämligenatt det blir en rimlig tillväxt av nya jobb i den privatasektorn. Det är ett sätt att få en lägre ränta. Det blir en positiv cirkel. Det ena förutsätter detandra. Saneringen ger förutsättningar för nya jobb omden utförs på ett riktigt sätt. Nya jobb underlättar ensanering.Problemet är att det med fel åtgärder inte varaktigtblir väsentligt lägre räntor. Det första felslutet i GöranPerssons svar är att budgetförstärkningar får sammaeffekter räknat i kronor oavsett åtgärd. Självfallet geren skattehöjning som försämrar ekonomins sätt attfungera totalt sett ett sämre utfall än en utgiftsned-dragning som ökar och förbättrar produktiviteten iekonomin. Det går inte att göra den jämförelsen. Omfinansministern tror det har vi kanske svaret på fråganvarför regeringen driver denna felaktiga politik.De offentliga utgifterna ligger på avden samlade produktionen, skatterna ligger på 50 %.Var finns problemet? Det finns på utgiftssidan. Det ärdärför räntan inte har gått ned. Om lagt fram förslag om att dra ned utgiftsnivånungefär lika mycket som skatterna höjdes hadevi säkert sett väsentligt lägre obligationsräntor i dag.Den strukturella sidan får inte skymmas på det sättsom den gör i det förslag som regeringen har.Får vi jobb i den privata sektorn? Det är inte Gö-ran som bestämmer det, även om det i svaretstår att det har vidtagits åtgärder; det gillar ju social-demokraterna. Det är vanliga människor runt om iSverige - de som funderar på att starta nya företageller på att expandera de företag som de redan driver- som skall känna att det är intressant, lönsamt ochbra att starta nya eller expandera gamla företag ochdärmed skapa nya jobb.Vi behöver alltså varaktiga åtgärder som skaparbättre förutsättningar för företagarna att fatta beslut.Det skall inte vara tillfälliga åtgärder. Det är intres-sant att finansministern och arbetsmarknadsministerntror att man genom tillfälliga arbetsgivaravgiftsänk-ningar skall kunna få fram nya jobb som annars intehade kommit till stånd. Det visar, enligt finansminis-tern, hur mycket skatterna faktiskt påverkar benägen-heten att anställa. Men vad gör man som är varaktigt?Jo, dels höjer man skatten på det riskbärande kapitalsom är grunden för varje expansion och varje nyttföretag. Dels höjer man arbetskraftskostnaden drama-tiskt med . Det blir dyrare attanställa, och därmed blir det färre jobb. Om jag hadesvarat för en höjning av skatten på arbete, vilket intestämmer, varför fortsätter på den fel-aktiga vägen? Det är inget som försvarar att man görnågonting som är felaktigt.Frågan kvarstår fortfarande: Vad skall regeringenägna sig åt? presenterades enstudie av . och ekonomiska institut. Den he-ter: Näringspolitik, företagsstorlek och ekonomisktillväxt i . De skriver om vad som händer efterreformerna 1991 och då den borger-liga regeringen var ansvarig. De skriver:"Trots de långsiktigt gynnsamma förändringarnafinns fortfarande flera ekonomiskpolitiska åtgärdersom snedvrider den svenska sysselsättningsfördel-ningen. Beslutet att höja marginalskatterna (inklusiveobligatoriska avgifter), återinföra dubbelbeskattningenpå aktieutdelningar, avstå från att avskaffa förmögen-hetsskatten och återinföra investeringssubventionerökar åter igen snedvridningarna. Det är ofrånkomligtatt skattebetingade snedvridningar i sysselsättnings-och produktionsmönstret är stora i ett land med en såstor offentlig sektor som . De förändringarsom genomförs (senhösten 1994) bidrar dock, enligtvår analys, till att åter igen öka dessa snedvridandeeffekter". Alltså försämras förutsättningarna för denya jobben.Frågan till kvarstår: Vilka åtgärdertänker han och regeringen vidta för att skapa de förut-sättningar som behövs för att de människor som be-stämmer om det skall bli några nya jobb faktiskt fattarde riktiga besluten?Anf. 10 Finansminister ()Herr talman! förlorade för fyra må-nader sedan ett val och lämnade efter sig en period dåhan fick försöka tillämpa alla de vackra tankar somhan nu presenterar här i talarstolen. Det är inte upp-muntrande och upplyftande att komma in i Finansde-partementet och öppna böckerna efter . Detär en utomordentligt trist läsning.Bo Lundgren frågar hur det kommer sig att svens-kar tvekar om att starta företag. Svaret är ganskaenkelt. Det finns också belagt i den nationalekono-miska forskningen. Det handlar om att de naturligtvisser att de lever i ett land som har en sådan grundläg-gande obalans i sina statsfinanser att de inte vet nå-gonting om de långsiktiga förutsättningarna. De ser attde lever i ett land som har haft en regering som totalthar kört sönder statsfinanserna och drivit en konjunk-turpolitik på tvärs med konjunkturen. Det har skapatett rykte i omvärlden om att vi inte kan hantera vårekonomi. Det ger oss ohyggligt höga räntor.Bo Lundgren var skatteminister i den regeringsom lyckades med bedriften att bli världsmästare iräntesänkning. Ni sänkte räntan från till 13 %.Bo Lundgren satt vidare kvar i en regering som, omden inte lyckades bli världsmästare, i alla fall blevOECD-mästare när det gällde realräntan. Ni höjde denreala räntan till nivåer som gör att alla sunt tänkandeoch företagsekonomiskt inriktade småföretagare tarsig en extra funderare innan de gör en investering.Mot denna bakgrund talas det om strukturella re-former. Det finns en stor strukturell reform som jag -tillsammans med regeringskollektivet - har bestämtmig för att genomföra. Den strukturella reformenrepresenteras av balans i statens finanser. Det är nå-gonting som uppenbarligen är på tvärs med Bo Lund-grens filosofi. Om det inte är på tvärs med Bo Lund-grens filosofi är det dystert. I så fall visar de tre gång-na åren på ett monumentalt tillkortakommande.Jag tänker , tillsammans med regeringen, fattaalla de impopulära beslut som är nöd-vändiga för att man skall komma till rätta med destora underskott som har skapats. Om vi inte gör det idenna uppåtgående konjunktur kanske vi inte får enandra chans. Om vi inte gör det nu kan vi heller intese till att vi blir herrar i eget hus. Det är vad dethandlar om.Lundgren, som vet allt om hur detta borde göras,borde rimligen på något sätt ha försökt visa det ipraktiken i regeringsställning. Mitt svarpå den grundläggande frågan om vad vi nu måstefokusera oss på och göra en kraftsamling kring gällersaneringen av statsfinanserna. Det påverkar räntan.Räntan styr statens finanser. Statsskulden fördubbla-des under tid i kanslihuset. Med denohyggliga statsskuld som vi har innebär varje procentsränteförändring mer i statsut-gifter . Räntan påverkar varje småföretagaresom skall investera. Räntan påverkar varje enskilthushåll som har lån, exempelvis på en bostadsrätteller en villa. Där ligger problemet.Bo Lundgren! Om man inte har kraften att hanteraen sådan sak och inte har modet att vidta de åtgärdersom är nödvändiga skall man naturligtvis lämnakanslihuset, precis som den gamla regeringen gjorde,åt krafter som har viljan och förmågan att hanteraproblemet. Vi har gott hopp om att viskall lyckas. Om vi klarar av saneringen av statsfinan-serna vidtar vi också den mest grundläggande struktu-rella förändringen av den svenska ekonomin, vilket isin tur lägger grunden för en ny tillväxt. Det är vaddet handlar om.Bo Lundgren! Börja gärna nästa replik med att be-rätta om vilka tillväxttal och hans rege-ring lyckades prestera i kanslihuset. Dåbelyser han det åtminstone i protokoll.När man hör självsäkerhet och enklalösningar kan man tro att det var plus 5, 4 eller 3 %.Var det inte minus ? Var det inte för första gångensedan , , i ensituation där produktionsresurserna krympte? Hurkunde det komma sig, med all den briljans ni besatt iSveriges "mest kompetenta" regering, som dessutomvisste vad ni skulle göra? Berätta det, ,så skall jag i min tur klara ut statsfinanserna!Anf. 11 BO ()Herr talman! När det gäller tävlan i självsäkerhetkommer jag aldrig att nå upp i den klass som GöranPersson befinner sig i. Jag är ganska glad över det,därför att jag tycker att man skall vara flexibel ochinte färdigprogrammerad. När jag lyssnar på GöranPersson och debatterar med honom kommer jag atttänka på dataspel. Jag ägnar mig inte så mycket åtsådana, men jag har förstått att det finns ett begränsatantal reaktioner, som är på förhand fastställda, närman gör vissa drag. Ungefär så upplever jag GöranPersson i debatten.Göran talade i fem, nästan sex minuterutan att seriöst diskutera det stora problemet om hurvi skall bära oss åt för att få fram de nya jobben i denprivata sektorn.Att tillväxten blev negativ och att de prognosersom den förra regeringen lämnade blev sämre änförutsatt , 1992 och 1993 berodde framför allt påeffekterna av den finansiella kris som var följden av80-talets spekulationsekonomi. Detta kan vi diskuteraunder , men jag tror att är välmedveten om det.Det som är intressant är återigen - vilket interpel-lationen handlar om - vad som behövs för att klarajobben i den privata sektorn. vet, likabra som jag, att sysselsättningsåtgärder som ger till-fälliga jobb, eller expansion av offentlig sektor för attge nya jobb, inte är lösningen. Det hjälper inte till atthantera just saneringen av statsfinanserna. Den byggerpå dels budgetförstärkningar, dels tillväxt i ekonomin.Tillväxt är produktionsökningar som ger nya jobb.Om man gör fel här krävs det mer budgetför-stärkningar för att nå fram till ett visst mål. Det tarlängre tid, och det är mindre trovärdigt. Det är just detGöran upplever , därför att han inser inteatt höjda skatter på jobb ger sämre förutsättningar attsanera statsfinanserna än vad förstärkningar av budge-ten på utgiftssidan ger. Det är där det stora problemetligger.Om man vill ta del av det privata näringslivets be-dömningar av olika typer av politik kan man titta imin interpellation, som sannolikt intehar läst. Där finns nämligen en illustration av hurföretagsklimatet upplevdes och 1993. Det sked-de en dramatisk förbättring, trots de problem vi hade.Man såg nämligen att vi också, förutom att göra bud-getförstärkningar, var beredda att hantera de struktu-rella problemen.Jag skulle egentligen vilja återkomma till GöranPersson med en blygsam begäran: Fundera på att säganågonting om just jobben i privat sektor! Kan manåstadkomma sådana genom skärpt skatt på det kapitalsom alltid måste vara grunden för att bygga upp nyaföretag och expandera gamla företag, och genom atthöja skatten på arbete så dramatiskt? Är det inte denandra vägen man skall gå, ?Anf. 12 Finansminister ()Herr talman! Jagägnade säkert åt att beskriva det statsfi-nansiella moraset. Jag gjorde en mycket tydlig kopp-ling mellan ordningen i statsfinanserna och svårighe-terna att skapa framtidstro i såväl näringsliv somprivata hushåll och offentlig sektor. Min och rege-ringens uppgift är att återge den framtidstron genomatt återskapa ordning i statens finanser. Det är denstora strukturella frågan. Detta begrep uppenbarligenaldrig den tidigare regeringen.Det handlar om tre saker när vi pratar om statsfi-nanserna, precis som sade. Det första ärtillväxt. När vi summerar fyraårsperioden för den härregeringen och jämför med de negativa tillväxtsiffror-na under den borgerliga regeringens tid får vi se vemsom lyckades bäst.Det andra är utgiftskontrollen. Ja, vi kommer attha en utomordentligt stram utgiftskontroll i staten.Men hur var det på tid? Ni var världs-mästare i offentliga utgifter. Det åstadkom ni genomatt låta arbetslösheten öka.Det tredje är att klara statens finanser, och det görman genom skatter om man inte kan hantera utgifter-na och tillväxten. Ni sänkte skatterna, trots att under-skotten växte.Om man inte ser detta statsfinansiella förfallssamband med svårigheterna att åstadkomma en uthål-lig tillväxt i ekonomin, tror jag att man lider av enviss ideologisk blindhet, som gör att man inte riktigtplacerar den offentliga ekonomin i rätt sammanhang.Vi skall också vara klara över att företagsklimateti genomgick en dramatisk förändring. Vi fick50 000 konkurser i små och medelstora företag underden borgerliga regeringens tid. Detta slog totalt uthemmamarknaden. gav vi exportindustrinen extraprislapp på allt som lyftes ut över gränsen,genom att vi lät kronan falla som den gjorde. Det somvar regeringen riktigt stora ekonomisk-politiskamisslyckande, dvs. vaktslåendet om den fasta kron-kursen, blev det som kom att rädda regeringenur det totala fiaskot, genom att den devalvering somkom gav ett lyft åt framför allt exportindustrin. Mendet var stick i stäv med de teorier som regeringenhade gått till val på.De få kvarvarande företagarna, som klarade siggenom det moderata stålbadet, upplevde naturligtvisatt företagsklimatet hade blivit bättre. De hade ju fåtten devalvering på 30 %.Nu skall hemmamarknaden få mer, och då måstedet bli en efterfrågan. Efterfrågan måste komma frånhushållen. Hushållen måste uppleva framtidstro.Framtidstron kommer att grundas på vår förmåga atthantera statsfinanserna. Där ligger naturligtvis denavgörande frågan. Allt annat i den här diskussionen äregentligen ovidkommande.Bo Lundgren bör till protokollet läsa in resultatetoch tillväxtsiffrorna från den period då han fick prövasina idéer om nyliberala skattesänkningar för kapital-ägare.Anf. 13 BO ()Herr talman! Det är rätt fascinerande att höra hurGöran kritiserar den regering som jag tillhör-de för att vi strävade efter att fullfölja den fasta växel-kurs som etablerades av den regering . Vi kan diskutera vid vilkennivå man fixerade den fasta växelkursen, men det ären annan debatt, som vi kan föra under lång tid.Det stora problemet är att säger attdet inte finns anledning att diskutera något annat änbudgetsaneringen. Det är två saker man måste göra.Det ena är att man måste diskutera hur budgetsane-ringen skall ske. Det andra är att man måste diskuteralångsiktigt strukturella förändringar för att kunna fåfram nya jobb i den privata sektorn totalt sett. Dettaverkar regeringen över huvud taget inte orka med. Detär anmärkningsvärt.Anledningen till att jag citerar olika personer är attGöran är blockerad inför tanken att jag skullekunna säga någonting som är riktigt. Det har vi kon-staterat sedan flera år tillbaka.Klas jobbade som planeringschef hosKjell-Olof på . Även omhan nu har en annan befattning är det rimligt att lyss-na på honom, liksom på och påmånga andra ekonomer. Ett stort antal ekonomerdeltog i ett seminarium i början av för attdiskutera en rapport om just de problem jag vill taupp.Klas skriver i när detgäller behovet av nya statsfinansiella åtgärder att detbehövs "åtgärder för att förbättra ekonomins funk-tionssätt och göra arbetsmarknaden mer flexibel. Härhar delar av den ekonomiska politiken - inte minstskatterna - långsiktigt negativa effekter! "Det här är väl ändå någonting som borde bekymraGöran , där han sitter på femte våningen iFinansdepartementet och lägger fram en finansplansom innebär att vi skall ha en total arbetslöshet på idet närmaste år 1998.Då är det någonting som har gått snett, även om am-bitionen är att göra något ytterligare. Men vad är det?Jo, det kan ju bara vara en sak. Det är att skapa detgoda näringsklimat - för där är vi väl överens - somgör att vi i den privata sektorn får fram de nya jobben.Kvinnor och män som jobbar , som kanske bliregenföretagare, de som driver företag måste känna attklimatet är bra.1990 var det få som tyckte att det hade förbättrats.Så många försvann inte genom konkurserna somorsakades av släpphänta 80-tal. Vikan ta den debatten sedan. älskar ju attfördjupa sig i den. tyckte att det var bättre 1993.Det är fakta.Göran , landets finansminister, spelar ha-sard med de arbetslösas framtid. Det är skrämmande.Anf. 14 Finansminister ()Herr talman! Att vi tar risker i den svenska eko-nomiska politiken är jag den förste att peka på. Vi ärfarligt ute.