prot · GI0995 · 1995-04-26 00:00:00 — Trots detta har människors oro fått komma iförsta hand.För barn är frågan i praktiken redan avklarad.Amalgam används inte. Även användningen för vuxnaminskar mycket snabbt.Kemikalieinspektionen - en av våra myndigheter- och har i uppdrag att till den 1 juli1996 redovisa hur avvecklingstakten är, bl.a. för att viskall kunna komma tillbaks med en lagstiftning omdet behövs. Man måste rimligen ge myndighetenmöjligheten att verka, i varje fall till den tidpunkt somär sagd.Självfallet skall forskningen fortsätta. Det finnsalla skäl till det. De flesta av oss kommer att bäraamalgam till. Det är viktigt att veta vadsom är sant och inte sant. Sista ordet är säkert intesagt, men det har också sagts väldigt många överord,och det har dragits för stora växlar på många rätt klentunderbyggda synpunkter.Det är kanske inte uppgift att tala omhur forskningen skall bedrivas, var den skall bedrivasoch om den är bra eller dålig. Det måste vi överlåtatill de professionella - dem vi betalar för att kunnaverksamheten och bedriva en opartisk forskning efterde premisser som forskning bedrivs på.Det sker alltid felaktigheter, men det gör inte attriksdagen skall styra just hur forskningen bedrivs.Utbildningen måste naturligtvis också, som utskot-tet understryker, fortsätta. Det finns nyamaterial med nya risker, nya faror och nya tekniker.Det måste vi också vara medvetna om. Diskussionenpågår på de odontologiska fakulteterna. Arbetet där ärunder full gång.Det finns en produktlag för medicintekniska pro-dukter och ett biverkningsregister. begärdeförra året att det skulle bli ett sådant. Vi var precissom säger trötta på att ingentinghände. Det registret skall träda i funktion vid halvårs-skiftet . Då är man alltså framme vid det mål somMarianne tar upp.Jag tror inte att det är en parlamentarisk utredningman behöver. Vi måste ge forskningen möjlighet attverka och fortsätta på det sätt som utskottet har sagt.Vi får följa vad som händer. Jag tror inte att mankommer någonstans med en parlamentarisk under-sökning. Därför har utskottet också avvisat detta.Marianne tog också upp frågan omRiksförsäkringsverket och ersättning för amalgamsa-nering. Jag tycker att man får ha förståelse för attutskottet har tagit ståndpunkten att måste följa de regler som finns, dvs. att detskall finnas ett samband mellan en avvikande reaktionoch det dentala materialet om verket skall gå in medmedel.Underlaget är faktiskt svagt. Det visar de utred-ningar som har gjorts vid amalgamenheten i Hud-dinge. Det visar en läkarundersökning i ,Halmstadundersökningen och de epidemiologiskastudier som publicerades från . Det är ettklent underlag.Eftersom en sanering är smärtsam, långvarig ochjobbig är det inte rimligt att den utförs annat än dåman verkligen har ett samband mellan en avvikandereaktion och det dentala materialet om man skall gå inmed allmänna medel. Varje människa har naturligtvisändå rätt att göra en sådan sanering om hon vill, menvi måste ändå följa de undersökningar som har gjorts.Det tycker jag är en förståelig inställning.Med detta, fru talman, vill jag understryka att jagtycker att utskottet liksom har tagit folksoro med mycket stort allvar, trots ibland bristandeunderlag, överord och överreaktioner och trots att viinte kan få ett vetenskapligt stöd för de beslut som ärfattade. Här har försiktigheten fått gå före. Omsorgenom människors oro har gjort att vi har gått så långt attamalgamet de facto numera inte är ett problem utankommer att vara helt borta . Det tyckerjag är raskt marscherat.Anf. 140 ()replikHerr talman! Det var ganska många frågor somLeif bemötte. Jag har full respekt för att ut-skottet känner som man gör och visar hänsyn, om mannu tror att man gör det som är rätt och riktigt. Jag ärinte den som tycker att skall styra forsk-ningen. Jag skulle verkligen inte vilja föra en debattom det. Men man måste reagera när man har sett attforskningen styrs mot en annan form. Det sitter enliten grupp som fördelar pengar. De forskare som harvisat att detta är ett problem får inte pengar medanandra får pengar. tog upp som exempelamalgamenheten i . Där har det gjorts enundersökning om vilka som hade blivit bättre efter ensanering. Många av dem som aldrig över huvud tagethade varit sjuka hade sanerat i förebyggande syftedärför de inte vill ha kvicksilver i munnen. Förutsätt-ningarna var inte redovisade.Det finns alltså många svagheter på båda sidor.Jag tycker också att det är väldigt dumt att ta tillöverord. Det är ingen som tjänar på överreaktioner.Men mycket har vuxit fram av människors förtvivlan.Man har ju sett att många faktiskt blivit bättre vid ensanering. Jag känner en mängd människor som jag vethar blivit mycket bättre. Med blotta ögat har mankunnat se det. Man har över huvud taget inte haftnågra förutfattade meningar eller trott att det beror påtänderna att man mår dåligt, utan det har kommit framnär allt annat har misslyckats. Ändå möts man i sam-hället med uttalanden som att det inte finns någraproblem med amalgam, att det inte är bevisat.Den senaste utredningen, som presenterades i de-cember, har dissekerats, smulats sönder. Det har sagtsatt den inte var relevant, att det fanns många svaghe-ter i den.Den här tvärsäkerheten möter man ifrån forskar-samhällets sida. måste väl erkänna att dethar varit så. Detta är olyckligt och skapar missförhål-landen.Anf. 141 () replikHerr talman! säger att viknappast kan göra annat än det vi tror är riktigt. Detvore märkligt om vi gjorde det som vi trodde var fel.Vi tror att det här är ett riktigt sätt att handla. Vi harstött oss på det underlag som finns tillgängligt.Jag kan hålla med om att detkan finnas skäl, inte bara här utan i fråga om mycketannat, att se över på vilket sätt fördelningen av resur-ser till forskningen sker och vilka som skall bestämma- detta med tanke på vad som har hänt i övrigt. Detfinns goda skäl att göra det ur många synpunkter.Men jag tror inte att vi av det kan dra slutsatsen att allforskning därmed är korrumperad och tro att om vigör tvärtom så blir det rätt. Så är det ju inte. Vi kanräkna med att den forskning som ändå bedrivs i Sve-rige till är seriös forskning och välunderbyggd.Jag tycker inte att man är så tvärsäker i forskar-världen som säger. Man sägeratt det inte går att i några uppföljande under-sökningar fastställa det faktum att många blir bättre,som säger. Det går säkert atthitta enstaka fall, men man kan inte få ett underlag föratt bevisa att det förhåller sig så att en sanering effekten. Ändå säger ingen på vetenskapligt hållsom sysslar med detta på att den möjlighe-ten är utesluten. Det kan vara på det sättet, även om vifortfarande inte kommit ända fram till det. Det tyckerjag är en klart ödmjuk inställning. Trots att man självännu inte kan belägga det är man öppen för att det kanvara så när man driver forskningen vidare. Det är deninställningen vi måste ha.Anf. 142 ()replikHerr talman! Man kan inte påstå att det är en sär-skilt ödmjuk inställning. Det har ju förts en debatt imassmedierna, både i TV och i tidningar, där manöver huvud taget inte har varit ödmjuk när det gällerinställningen i denna fråga. Det måste man nog säga.Det är inte heller en ödmjuk inställning när man tvär-säkert efter konferensen of Arts går ut och på-står att amalgamet är billigt och bra. Jag tycker att detegentligen var ett ganska uppseendeväckande påstå-ende. Så tvärsäker kunde man vid det tillfället egent-ligen inte vara. Det fanns andra rapporter.Jag vill inte misstänkliggöra all forskning. Mendet är viktigt att ta itu med saker när man ser sakersom är litet tvivelaktiga. Jag påstår inte att all forsk-ning skulle vara korrumperad. Men det är viktigt tar itu med de avarter som man ser. Utan tvekanhar det varit så och är fortfarande - det står jag fak-tiskt för - att man inte har den förutsättningslösainställningen, utan man säger att det inte finns någotsamband mellan amalgamsanering och det att manmår bättre. Man hänvisar t.ex. till undersökningar därdet inte har funnits kontrollgrupper. Det är svårt attgöra sådana här undersökningar och ha en dubbelkon-troll i den här typen av problem. Det är inte lätt, ochingen har tagit något initiativ till eller satsat pengar påatt göra några undersökningar heller. Därför står ordmot ord. Det händer aldrig någonting på grund av attdet finns låsningar. Jag kan förstå det, men jag tyckeratt det är att man lägger all prestige åt sidanoch talar med varandra förutsättningslöst.Anf. 143 () replikHerr talman! Jag sade just att man skall ha enödmjuk inställning och ett förutsättningslöst sätt.De undersökningar som vän-der sig mot har publicerats även i utlandet, och manhar gjort publicerbara försök för att andra skall kunnase om man har rätt. De som har haft inställningen, attamalgam är kolossalt skadligt och att alla som harsagt sig ha besvär verkligen har besvär, har inte publi-cerat sina studier. De har inte gjort publicerbara för-sök, de har inte ens haft en korrekt journalskrivning.Det är ett problem. Ur den synpunkten vore de fak-tiskt önskvärt att det gjordes rakt igenom så att detskulle gå att jämföra bättre. Ur vetenskaplig och litte-raturkritisk synpunkt måste jag säga att de som haft enmer försiktig inställning till amalgamets skadeverk-ningar har en betydligt högre kvalitet i sin verksam-het.Marianne säger att det finns de somsäger att amalgamet är billigt och bra. Det beror na-turligtvis på vad man jämför med och vilken tidsperi-od det gäller. finns ersättningsmedel som sägsvar överlägsna om de används på rätt sätt och kombi-neras på ett visst sätt. Men det går inte att kommaifrån att amalgamet har använts påmiljarder tandytor. Biverkningsfrekvensen har faktisktvarit, med tanke på den omfattande användningen,ändå förbluffande låg. Det får man göra klart. Fåsaker är så använda som amalgamet. Det har rört sigom tiotals miljoner lagningar . Då måste jagsäga att de flesta material som använts så flitigt skulleha kunnat ge rätt kraftiga biverkningar, oavsett vaddet är för material.Anf. 144 BO () replikHerr talman! har ju beslutat att amal-gamet skall avvecklas. Det är då märkligt att en avregeringens myndigheter, , kommer utmed en studie som signalerar att amalgamet inte kanses innebära några större problem. Det är ocksåolyckligt att det blir motsättningar inom den akade-miska världen om vem som har vetenskapligt rätt ellerfel. Det är ytterst patienterna som blir lidande.Nu vet jag att kommer att arbetaför ett bättre bemötande av patienterna. Jag tror ocksåatt man borde titta på hur beslut tillämpasvid utbyte av plomberna.Jag skulle vilja slå ett slag för att man ger ordent-lig information så att de tandläkare som skall hålla påmed sanering verkligen lär sig hur de skall göra, så attpatienterna inte far illa i onödan. Det är några få somkan göra det på ett bra sätt. De flesta kan det inte.För egen del skulle jag önska att man kunde varalitet generös på forskningssidan med att ge stöd ochresurser till det amalgamenheten i håller påmed. Jag tycker att det rent vetenskapligt är intressant.Det är också intressant att man tar upp frågan om detpositiva bemötandet av patienterna. Skulle man intekunna tänka sig att gå vidare? SPU är ju en myndighetsom kan vara med och hjälpa till så att man forsk-ningsmässigt verkligen kommer loss och inte sitterfast och slåss inom professionen, till nackdel för pati-enternaAnf. 145 () replikHerr talman! När det gäller bra bemötande råderdet väl ingen oenighet, likadant är det när det gällerutbildning. Det är väl alldeles riktigt som Bo Holm-berg säger att detta skall göras på ett korrekt sätt.Jag blir ändå något orolig när sägeratt inte rättar sig efter de beslut somriksdagen har fattat. Efter ett avvecklingsbeslut läggerman fram en rapport som visar var vetenskapen står , att man anser att problemen kanske inte ser ut såsom vissa har sagt. Det måste väl ändå finnas en ob-jektivitet, oavsett om säger att amalgamskall avvecklas, i den rapport som en myndighet läg-ger fram. Den skall inte lägga fram en rapport så attden blir osann och passar till önskemål. Dåhar vi lämnat forskningens ledstjärna långt bakomoss. Myndighetens uppgift är att presentera det somvetenskapen kan säga, alldeles oavsett vad poli-tiker tycker. Det måste vara forskningens frihet attkunna presentera materialet på det sättet. Därför blevjag något oroad.Stödet till må väl vara. Jag har inte sagtnågot om det. Men det går inte att komma ifrån atthittills under fyra är det beträffande publikationernaen artikel, "Toxicology in vitro", som har publiceratsdärifrån. Andra ställen däremot uppvisar många pub-likationer och framför allt reproducerbara försök.Skall man fördela medel måste man naturligtvis tahänsyn till om det på ett visst ställe produceras sådanforskning som avsätter resultat eller inte. Det måste juligga i intresse att medel verkligen går tillforskning som ger resultat, inte till forskning som baraverkar vara allmänt spännande.Anf. 146 BO () replikHerr talman! Vi är helt överens, , omatt forskningen måste få ha sin väg, oavsett vad riks-dagen säger.Jag hade en formulering om konstiga signaler närriksdagen fattat beslut och det sedan kommer en så-dan här rapport. Självfallet måste vi hålla fanan högtför den fria forskningen.Om vi ser bakåt i den här debatten finner vi att detär ett antal tandläkare, nu generaliserar jag, som harväldigt bestämda åsikter om amalgamet och desshälsoeffekter -tandläkare som inte har medicinskutbildning.Jag tycker att , liksom en del andra länder,borde pröva att först ha en grundläggande medicinskutbildning. Sedan blir man specialiserad. En speciali-tet skulle kunna vara att bli tandläkare.Jag har inte särskilt stor respekt för dem somganska ytligt håller på inom sin profession. Jag tyckeratt i en demokrati måste i alla fall de folkvalda, ochden möjligheten har vi, kunna påtala behovet av meraforskning på ett område och se till att man får resursertill det. Det var i det avseendet som jag uttalade in-tresse vad gäller amalgamenheten i Uppsala.Anf. 147 () replikHerr talman! Vi är inte särskilt oeniga här. Detkan finnas vissa punkter där vi tycker olika. Men detväsentliga är att både och jag står bak-om vad ett enigt utskott här säger. Vi tycker att vi justhar tagit mycket stor hänsyn till människors oro ochtill deras rätt att bli bemötta på ett värdigt sätt, oavsettorsaken till deras lidande. Det är utskottets inställ-ning, och utskottet är, som sagt, enigt. Därför tror jaginte att vi behöver träta ytterligare om detta i dag.Anf. 148 ()Herr talman! Jag skall börja med att tala om att jaginte har några yrkanden. I stället instämmer jag i detsom representanter har fram-fört. För övrigt instämmer jag i det som socialutskot-tet säger.Vad jag vill ta upp gäller några motioner om barnoch om barn i kris. Jag själv och ett flertal andra per-soner från andra partier har motionerat och framförtatt vi anser att med betydligt större intresseän bör se vad vi gör för de barn som faktiskthar en svår levnadssituation.Riksdagen och utskottet har behandlat de här mo-tionerna. Vi förde en debatt som handlade omdet oprovocerade våldet och där flera debattörer frå-gade efter anledningen och tyckte att vi skall gå dju-pare och se vilka orsakerna är bakom våldet, framförallt det oprovocerade våldet från ungdomar. Utifrånden debatten menar jag att vi måste komma tillbakatill frågan om vad vi gör för barn som befinner sig ikris och vad vi gör för att barn inte skall befinna sig ikris. Det måste vara grundläggande här.Från utskottets sida finns det en bra beskrivningav motionerna. I mina ögon har utskottet lyft fram attde krav som vi har ställt är rimliga. Bl.a. har vi före-slagit att man skall överväga ett samlat barnperspektivpå forskningen. Över huvud taget måste man se när-mare på barnens situation i samhället. Dessutommåste man gå vidare för att hitta nya infallsvinklar föratt se till att barn som behöver stöd faktiskt får det,och på ett mycket tidigare stadium.Jag menar dock att utskottet inte har gått tillräck-ligt långt på det här området. I betänkandet sägerman:"Ett samlat, löpande informationssystem, som fö-reslås av vissa motionärer, bör enligt utskottet över-vägas för att ge en bättre faktabild av barnens situa-tion i samhället. Ett ´barnperspektiv´ i forskningenskulle också kunna bidra till en större kunskap ombarnens förhållanden. "Detta visar att man bara allmänt har sagt sig varavillig att titta på det här - det skall övervägas. Menman har faktiskt inte framfört krav till regeringen omhur regeringen skall gå vidare.Det är naturligtvis av största vikt när vi diskuterarförhållanden för barn i kris att se på det generellavälfärdssystemet. Det har flera debattörer tidigarevarit inne på. Det gäller betydelsen av barnbidrag ochen bra barnomsorg. Vidare gäller det Vänsterpartietsförslag om sex timmars arbetsdag och ett flertal andraförslag. Men jag menar att man också där måste gåvidare. Vi vet ju hur besparingarna har drabbat barnoch gjort att barn som skulle kunna klara sig hyggligtinte gör det, därför att de inte får tillräcklig uppmärk-samhet på grund av att vuxna inom barnomsorgen -på fritis osv.- inte hinner med.Vänsterpartiet har tidigare lagt fram förslag somdiskuterats i en debatt med . Det gälldedet som den norska regeringen gör - en särskildbarnbilaga till budgeten, där man på ett samlat sättkan se vad som görs och inte görs för barnen. Detmärks väldigt tydligt att detta saknas.I min förra diskussion med blevjag lovad att det här kommer till nästa budgetomgång.Det är gott och väl. Men jag vill också genom AnnaHedborg skicka med till regeringen ett utmärkt förslagsom en medlem av kom med i endiskussion när tvärpolitiska barngrupphade träff. Där sade man: Vi har ju miljökonsekvens-beskrivningar innan stadsplaner ändras. Innan vi gårin i den fysiska miljön krävs det att kommunerna sertill vad det får för konsekvenser för miljön.Den här psykologen frågade mig: Varför finns detinte krav på en barnkonsekvensbeskrivning? Varförställs det inte i samband med olika politiska beslutförslag om att man skall se vilka konsekvenserna blirför barnen? Jag tycker att hans förslag var utmärktoch hoppas att kan ta det med sig ochatt hon ser till hur man kan förverkliga sådana härtankegångar.Anf. 149 ()Herr talman! Ett flertal betänkanden behandlas . Jag har valt att tala om dopning.I det aktuella betänkandet föreligger inga reserva-tioner. Ett enigt utskott har avstyrkt de motioner somlades fram under den allmänna motionstiden ochhänskjutit dem till den pågående dopningutredningen.Eftersom vi hade en debatt om detoprovocerade våldet anser jag att det är på sin platsatt också ta upp dopningen i denna debatt. Flera andrahar gjort det, och jag såg en möjlighet att göra det idag.Såvitt jag känner till började bruket av dopning-spreparat inom idrottsrörelsen. Idrottsutövare försöktemed hjälp av dopning förbättra sina resultat. Proble-met inom idrottsrörelsen kan sägas vara underkontroll. Vi har ju sett att resultaten inom vissa id-rottsgrenar faktiskt har försämrats ,därför att det nu är kraftigare kontroller beträffandeanvändningen av dopning. Därmed har resultateninom vissa idrottsgrenar faktiskt försämrats.På 80-talet, då man började testa dopning blandidrottsutövare, var dopade. Men i dagär det ytterst få som använder dopningspreparat, åt-minstone i Sverige.Problemet gäller alltså i huvudsak inte idrotts-utövare, i alla fall inte dem som är organiserade inomRiksidrottsförbundet. Jag anser att det stora problemeti stället finns bland dem som inte är tävlingsidrottareoch dem som använder dopningspreparat och somtränar för "skönhetens skull" eller för att försökaskapa sig en identitet genom att bli stora muskelknip-pen.Vi i anser att manipulation avkroppen för att skapa sig en identitet är helt oaccepta-belt. Man måste ju kunna bli sedd och respekteradutan att behöva se ut på ett speciellt sätt.Arbetslösheten, reklamen och TV- och videovål-det uppmuntrar till bruk och manipulation för att blinågon - ett bruk som i sin tur leder till en belastningpå samhället inom sjukvården genom ökade vålds-brott. Jag anser att vi politiker måste ta ansvar här. Vimåste skapa arbetstillfällen. Jag anser också att desom producerar videor, TV-program och reklammåste ta ett större ansvar än de gör i dag.I proposition 1990/91:199 står det att anabola ste-roider inte kan anses vara lika farliga som narkotika,eftersom de inte bedöms vara beroendeframkallande.Man bedömde då att dopningen inte skulle kriminali-seras och att det inte heller skulle göras jämförelservad gäller strafftidens längd och narkotiska preparat.Jag delar inte den uppfattningen. Anabola steroi-der är inte beroendeframkallande med tanke på deabstinensbesvär osv. som föreligger vid narkotiskavvänjning.Men helt tydligt kvarstår dock det psykiska bero-endet. När man använt t.ex. anabolasteroider så växer muskelmassan, i alla fall på deflesta människor som tränar. Det ger i sig en väldigtkraftfull psykologisk kick - man blir ju större ochstarkare.När man sedan gör uppehåll i användandet avanabola steroider minskar muskelmassan betydligt,vilket gör att det är lätt att ta till anabola steroiderigen.Jag vill förklara att det inte enbart handlar omanabola steroider utan också om testosteroner o.d.,men det är ett begrepp som vi väl alla använder. Jaghoppas att ni förstår att det egentligen inte bara äranabola steroider jag menar när jag talar om det.När man gör uppehåll i dopningen är det väldigtvanligt att man kommer in i en depressiv fas, och manvill ju faktiskt inte må dåligt. Man vill i stället må bra,växa och bli större. Då hamnar man lätt i ett fortsattmissbruk, som innebär att man faktiskt också ökardosen.Min bedömning är att dopningspreparat bordejämföras med narkotika, både vad gäller strafftid vidförsäljning och en kriminalisering av bruket.Herr talman! En annan sak som jag har reagerat påär att det vid våra gym och träningslokaler finns för-hållandevis litet eller obefintlig information om dop-ningen och dess skadeverkningar. Biverkningarna ärju som sagt inte få. Biverkningarna hos män är bl.a.bröstförstoring, ökad sexlust eller impotens, acne,blod i sperman, hjärtsvikt, näsblödningar och förhöjdalevervärden. De biverkningar som förekommer hoskvinnor är skäggväxt, basröst och clitorisförstoring.Dessutom förekommer stora psykiska biverkningar,t.ex. sömnproblem, ångest, depression, självmord-stankar och aggressivitet.Detta avspeglar sig i sjukvården och även i sam-hället i övrigt. Man söker sig ju till sjukvården försina biverkningar. Jag vill därför uppmärksammasocialutskottet och på att man faktisktmåste utöka sjukvårdspersonalens utbildning, så attpatienterna får den rätta behandlingen.Man kan också misstänka att förekomsten avdopning är större än vad statistiken på området visar.1994 beslagtogs 500-1 000 kurer. De som dopar sigtar i genomsnitt två kurer . Betänker vi då attTullen enbart får fatt i av det som smugglas tillSverige, så förstår man att det är många personer somdopar sig i i dag.Det är viktigt med information för att förhindraytterligare spridning av dopningspreparat. För demsom vill ha ytterligare information om dopning villjag upplysa om att dopningsjourens telefonnummer är020-546 987.Jag har inga egna yrkanden utan står bakom ut-skottets hemställan i detta betänkande. Tack för ordet!(forts. )Beslut om uppskjuten voteringPå förslag av tredje vice talmannen medgav kam-maren att nu pågående ärenden, tidigare debatteratärende samt de ärenden som hann debatteras färdigtunder dagens sammanträde fick avgöras vid morgon-dagens arbetsplenum.5 § (forts.) Socialpolitik - inriktning och anslag,m.m. (forts. SoU15, SoU13, SoU14, SoU16, SoU17,SoU19, SoU20 och SoU22)Anf. 150 ()Herr talman! Till att börja med yrkar jag bifall tillreservation 36, mom. 53.Jag tänker tala om en del av det ökade våldet - detsexualiserade våldet mot kvinnorna. Jag vill påstå attattityder kan förändras, t.ex. hur vi uppfattar oss själ-va.Den kommersiella bilden av kvinnor och män somreklamen sprider påverkar självfallet vårt sätt att varaoch reagera på varandra.