prot · GI0995 · 1995-04-26 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1994/95:95Onsdagen den 26 aprilKl. 9.00 17.5119.00 - 22.50Det justerade protokollet beräknas utkomma -----------------------------------------------------------------------Inledningsanförande med anledning av den aktuel-la debattenAnf. 1 TALMANNENÄrade kammarledamöter! Vi var många somsamlades i . Vi hade samlats föratt uttrycka vår respekt för och medkänsla med demiljoner människor som berövades sina liv och för deöverlevande som för evigt bär med sig minnena avFörintelsen. Men vi möttes också för att visa våravsky för denna mörka tid för mänskligheten och iden fasta övertygelsen och det gemensamma åtagan-det - vi får aldrig och skall aldrigglömma.Detta får aldrig mer ske. Kunskapen om vad somdå hände skall alltid ge oss styrka att bekämpa våldetoch ondskan, styrka att kämpa för demokrati ochmänskliga rättigheter. Glömskan är ett hot , lik-som inför vår och våra barns framtid.Falun. Obönhörligt hardessa namn trummat in i vårt medvetande att kampenmot våld, övergrepp och förtrampande av mänskligarättigheter måste fortsätta att föras också , här ivårt . Demokrati, humanism och respekt förmänskliga rättigheter är inte en gång för alla vunna.Det är begrepp som vi var och en måste försvara varjedag.Riksdagen och dess ledamöter som landets främstademokratiska församling har ett särskilt ansvar och ettsärskilt uppdrag i försvaret av demokratin och respek-ten för människovärdet.Det är därför ett mycket viktigt arbete vi har fram-för oss . Denna dag bör forma sig till en manifes-tation mot våld och förföljelser, för demokrati, frihetoch människovärde.Till grund för dagens debatter ligger dels betän-kanden från socialutskottet om bl.a. socialpolitikensinriktning och anslag samt om dopning, dels en fram-ställning från kds om en aktuell debatt om det opro-vocerade våldet. Enligt reglerna för kammarens arbetestartar vi med den aktuella debatten om det oprovoce-rade våldet och går sedan över till att behandla soci-alutskottets ambitiösa betänkanden om socialpoliti-ken.Behandlingen av dessa betänkanden kommer attge tillfälle till en övergripande debatt där även leda-möter från justitie- och socialförsäkringsutskottenkommer att delta. Detta är ämnen som lämpar sigsärskilt väl för denna typ av samverkan, men jag troratt det finns fler. Övergripande temadebatter som germöjlighet till en helhetssyn är med all säkerhet frukt-bart och till fördel för beslutsfattandet i många sam-manhang i denna kammare, och det är sällsynt befogati de allvarliga frågor vi skall behandla.Avslutningsvis vill jag också nämna att ledamöteroch tjänstemän som ett led i vår gemensamma mani-festation mot våld hälsas välkomna till en utställ-ningsbuss som just mellan kl. 9 och 17 stårparkerad på Riksplan. Utställningen har gjorts avgymnasieungdomar och ingår i ett projekt mot våldet isamhället, initierat av landsting.1 § Aktuell debatt om det oprovoceradevåldetAnf. 2 ()Fru talman! Rubriken på debatten är just "Aktuelldebatt om det oprovocerade våldet". Fru talman, jagtror egentligen inte att det behöver bli så mycket de-batt, utan en manifestation, ett gemensamtställningstagande från alla ledamöter ochpartier. Detta är ett sätt för oss att visa att det somman talar så mycket om utanför murar ochdet som självklart upprör så många av våra medbor-gare och förskräcker åtskilliga, det bryr vi oss verkli-gen om och tar ansvar för i den mån vi kan som riks-dagsledamöter.Den ekonomiska krisen debatteras och diskuteras,och fattas bara annat. Men jag vill påstå att vårt landockså har en värdemässig kris. Det är inte enbartkronan som har sjunkit. Det kan också påstås attmänniskovärdet har sjunkit. Många uppfattar det ivarje fall så.Och när människovärdet devalveras, då är det storfara å färde. Då måste självfallet ledamötervisa inte enbart att man registrerar och tycker illa om,utan då måste också partier och ledamöteranalysera vilka krafter det är som skapar människo-värdeskrisen och försöka mobilisera motkrafter och setill så att konkreta åtgärder vidtas. Folk accepterarhelt enkelt inte en riksdag som sitter på ombonadåskådarplats när TV, radio och tidningar vecka eftervecka vräker information över oss om de mest veder-värdiga våldsbrott.Det finns ingen naturlag som säger att våldet skallöka och brutaliteten tillta. Vi är inte utvecklingensfångar - om man nu i det här sammanhanget kan talaom "utveckling"; det vore mer rimligt att tala om"avveckling". Men vi bör kanske alla i någon måntillstå att politiken, att samhällsdebatten för litet syss-lar med frågeställningar och resonemang som inte såenkelt kan sättas upp i tabeller eller mätas i kronoroch ören. Den immateriella verkligheten får intemånga debattrundor i vårt parlament.Barns uppväxtmiljöer, barns rätt till och behov avetisk och moralisk vägledning, barns och ungdomarsbehov av att äga motkrafter mot alla destruktiva kraf-ter de möter, resonerar vi politiker, tror jag, för sällanom. Att barns trygghet inte kan köpas i pengar är juändå en sanning.I går resonerade vi om den ekonomiska krisen, frutalman. resonerar vi om vad jag kallar en vär-demässig kris. Jag vill gärna ha sagt att dessa intelever var sitt liv, utan att de givetvis är inflätade ivarandra. Därför är det bra att dagens resonemangföljer på gårdagens debatt.Anf. 3 Justitieminister ()Fru talman! har skakats av allvarligavåldsdåd . Våld berör oss alla,och det skakar om. Debatten om våld styrs av vårainnersta känslor. Vi kan aldrig acceptera våld som ennaturlig företeelse i vårt samhälle. Jag tackar kds föratt ha tagit initiativet till detta meningsutbyte.Låt mig som grund för detta meningsutbyte lägganågra aktuella fakta om våldet och dess bakgrund påbordet. Trots att den totala brottsligheten har minskatsedan 1991 ökar antalet våldsbrott. Ökningen vardock mindre än tidigare år.Det grova våldet förändras. Trots uppmärksam-made fall av dödligt våld minskade detdödliga våldet jämfört med året innan. I gengäld öka-de antalet försök till mord och dråp.Det som är klart oroande är att antalet grovavåldsbrott med användning av skjutvapen ökade kraf-tigt. Även om det vanligaste vapnet är kniv förekomskjutvapen i ungefär vart femte fall av dödligt våld.Anmälningarna om grov misshandel minskadedäremot . Det gäller såväl drabbadekvinnor som män. Det gäller dock inte barn. Dengrova misshandeln av barn fortsätter attöka.Det grova gatuvåldet, dvs. grov misshandel utom-hus utförd av någon obekant till offret, visar en klarminskning. Det gäller såväl vuxna som barn. Däremotökar mindre allvarlig misshandel utomhus av obekan-ta.Det är således en allvarlig bild statistiken ger,även om bilden är något blandad. Det mycket grovavåldet minskar, medan mindre allvarlig misshandelökar.När det gäller våldets utövare vet vi att de flestavåldsbrott begås av personer som är kända för brotts-lighet av olika slag. En stor del är drogmissbrukare.Unga män står för den större delen av allt våld, sär-skilt gatuvåldet. Våldet i hemmen utövas som regel aväldre gärningsmän.Vi vet att orsakerna till våldet är kompliceradeoch sammansatta. har sam-hället förändrats dramatiskt. Normer, moral och lev-nadsregler är inte längre givna av auktoriteter. Bådekyrkan och skolan har förlorat i betydelse. Famil-jestrukturerna har förändrats.I brist på alternativ och omsorg från vuxenvärldenskapar vissa ungdomsgrupper egna normer, regler ochsociala strukturer. I några grupperingar blir struktu-rerna alltmer organiserade och slutna. Gängen taröver familjens och skolans roll som normbildare.Stora klyftor mellan människor tenderar att ledatill våld. Segregation är kanske det enskilt störstaproblemet när det gäller dagens våldsbrottslighet. sker en alarmerande uppdelning i många förorter,där rika och fattiga, svenskar och invandrare leverhelt åtskilda. Utanförskap och bristande integration iskolor och bostadsområden ökar väsentligt riskernaför våld. Denna delning ger näring till subkulturermed missbruk och kriminellt beteende.Även arbetslösheten skapar utanförskap ochorättvisa klyftor mellan människor.Brottsligheten påbörjas som regel i väldigt ungaår. För att hindra en brottslig utveckling krävs sam-verkan mellan familjen och myndigheter, men ocksåsnabba reaktioner från samhället när brott begås.Själva situationen kan även den spela en stor rollför våldsbrotten. Nöjeslivets utveckling har betydelse.Antalet vapen ökar stadigt. finns det över 3miljoner legala handeldvapen i . Polisen upp-skattar att det finns omkring 30 000 illegala skjutva-pen i landet.Alkohol och droger är kanske inte en direkt orsaktill våldet, men drogerna är ofta den faktor som utlö-ser våldet. Tre av fyra våldsbrott begås av berusadegärningsmän.Alkohol förekommer bland allt yngre personer.Alkoholkonsumtionen har klart ökat sedan 1980-talet.Även narkotikamissbruk bland unga ökar igen.Det här är något av bakgrunden till samhällets ab-solut viktigaste uppgift, nämligen att upprätthållarespekten för människors liv och säkerhet. Den visarpå bredden och djupet i kampen mot våldet i samhäl-let.Sedan slutet av 1980-talet har en rad åtgärdervidtagits för att motverka våldet i samhället. Insatser-na har innefattat förebyggande åtgärder, straffskärp-ningar, förbättringar av det rättsliga förfarandet ochett bättre stöd till dem som drabbas av våldet. Mendet är inte tillräckligt.Det behövs en samling mot våldet, och det behövsen samlad politik mot våldet, en politik som spänneröver alla områden och ser till helheten och inte enbartdetaljerna. Detta angavs redan i regeringsförklaringeni höstas.En särskild statsrådsgrupp har bildats i regerings-kansliet. Den har till uppgift att samordna regeringensarbete mot våldet. Regeringen kommer attpresentera pågående och planerade åtgärder mot vål-det. Låt mig här endast kort nämna några.Att ge barn och ungdomar en trygg och bra startpå livet utan droger är ett långsiktigt sätt att motverkavåldet. Utredningen i storstadsområ-den skall föreslå och initiera åtgärder som kan skapabättre förutsättningar för bostadsområdena i storstä-derna. Barn och ungdomars levnadsvillkor och sko-lans roll i samhället kommer särskilt att belysas.Ungdomars uppväxt- och etableringsvillkor skallanalyseras och redovisas av senastunder 1996. Analysen skall också utvärdera hur deoffentliga systemen utvecklar och stöder ungdomarsvillkor.Folkhälsoinstitutet i samverkan med Socialstyrel-sen har fått i uppdrag från regeringen att följa ochdokumentera hur långvarig arbetslöshet påverkarungdomars sociala anpassning och hälsotillstånd. Enförsta översikt presenteras under 1995.Ungdomsstyrelsen fördelar 100 miljonerkronor i stöd till olika ungdomsorganisationer. Dess-utom delar Allmänna arvsfonden ut mellan 40 och 50miljoner kronor i projektstöd. kommer deinsatser som motverkar mobbning, våld och missbrukatt ses som särskilt angelägna. Även lokala projektsom sprider kunskap och motverkar rasism och främ-lingsfientlighet prioriteras.Polisen genomför inom ramen för den nya närpo-lisverksamheten en mängd lokala projekt som riktarsig till ungdomar. Det rör sig bl.a. om projekt motanabola steroider, med fadderverksamhet och utbild-ning av goda föredömen och undervisning i lag ochrätt.För att särskilt minska alkoholkonsumtionen avsät-ter regeringen till olika åtgärder.Det drogförebyggande arbetet bland barn och ungdo-mar skall prioriteras ytterligare.Regeringen har gett en grupp med forskare i upp-drag att sammanställa kunskaper inom olika forsk-ningsområden för att utifrån detta bättre kunna analy-sera ungdomars drogmissbruk, asocialitet och vålds-benägenhet.Ett barnperspektiv inom individ- och familjeom-sorgens arbete med barn och barnfamiljer som far illautvecklas också av Socialstyrelsen.Ett primärt mål i regeringens politik är att skapasamma förutsättningar för invandrare som för denövriga befolkningen. Regeringen har avsatt 125 mil-joner kronor för särskilda insatser i invandrartätabostadsområden. En särskild kommitté har tillsatts föratt underlätta arbetet med invandrarnas integration.För att komma till rätta med gatuvåld på lång siktkrävs förebyggande åtgärder av olika slag. En under-sökning har gjorts om de kriminella ungdomsgängen iSverige. Gängen har framstått somen rekryteringsbas för fortsatt grövre brottslighet ochyrkeskriminalitet. För att motverka detta kommerpolisen att presentera en strategi under 1995.Nya regler om handläggning av mål och ärendenhos polis, hos åklagare och i domstol där ungdomarmisstänks för brott har trätt i kraft . Målenskall handläggas av personer som är speciellt kunnigaoch erfarna när det gäller just ungdomar. Även vård-nadshavarna eller andra vuxnas ansvar för dem som ärunder betonas.Inom området knivar och vapen förbereds enmängd åtgärder. En särskild utredare skall lägga framförslag i syfte att minska våldsbrottsligheten. Utreda-ren skall vara klar med sitt arbete under 1996.För kommande år har regeringen avsatt 105 miljo-ner kronor för en kraftfull insats på polisens två hu-vudlinjer. Avsikten är att förebygga många våldsbrottgenom närpolisverksamheten. När våldsbrotten ändåsker skall polisen stå bättre att klara upp brot-ten.Det här är bara ett litet axplock ur det som faktisktgörs och händer i kampen mot utslagning, brott ochvåld. En samlad redovisning kommer från regeringeninom kort.Regering och riksdag kan ge uppdrag till myndig-heter, fördela resurser och stifta lagar. Men våldet kaninte bekämpas bara genom myndigheter och lagar.Var och en av oss här och varje vuxen individ i vårtland har ett eget personligt ansvar att agera mot vål-det.Ytterst är det enskilda människors engagemangoch tydliga ställningstaganden som kan vinna motvåldet. Vuxna måste hävda hänsyn och respekt förandra människor. Det är vårt ansvar att föra detta arvvidare till våra barn.Anf. 4 ()Fru talman! Jag vill uppriktigt tacka statsrådet förredovisningen och synpunkterna och instämmer själv-fallet i det som sades.Jag avslutade min treminutersinledning med attsäga att den ekonomiska krisen och den värdemässigakrisen är invävda i varandra. Vi vet naturligtvis attungdomsarbetslösheten, känslan av att inte vara efter-frågad och behövd skapar problem - det är inte tu talom det. Kanske inte arbetslösheten i sig men det fak-tum att man inte efterfrågas leder lätt ut i cirklar ochmiljöer där det för många lätt kan uppstå drogberoen-de etc.Jag tror alltså att det är väldigt viktigt att vi när vitalar om den ekonomiska krisen och om arbetslöshe-ten inte ser det bara ur nationalekonomisk synvinkelutan också med hänsyn till individen och individensvärdighet. tror jag att det finns en risk - jagtycker att det var mycket positivt att statsrådet tog uppden - att vi försöker förklara allting med vad vi bru-kar kalla utvecklingen i samhället.Fru talman! Jag vill citera ur en intervju i Expres-sen med ekonomen , tidigare chefför den statliga . Han svarar påfrågor om hur den ekonomiska krisen kommer attpåverka samhällsutvecklingen, och så beskriver hanen icke önskvärd effekt av välfärdssamhällets fram-växt: "Det paradoxala är att när det offentliga togöver så bäddade det för en extrem atomisering avsamhället. Vi har dragit oss tillbaka från nästan allagemensamma angelägenheter. Vi betalar skatt ochhyra - sen tar någon annan hand om allting. "Fru talman! Jag tycker att det ligger mycket i det-ta. Vi har ett strukturfel, en strukturkris på det härområdet. Vi lämpar över ansvar och blir så lätt åskå-dare. Jag är glad över att det också underströks avstatsrådet.Nu har vi ju haft en statlig våldskommission, ochden har gett ifrån sig betänkanden som jag tycker harvarit mycket intressanta och innehållsrika.Den statliga våldskommissionen skrev 1992, alltsårelativt : "Barnomsorg, skola och kommunalafritidsaktiviteter har kommit attta över delar av föräldrarnas ansvar för barnens upp-fostran. Barnuppfostran har, kan man säga, professio-naliserats. Det har emellertid visat sig att varken per-sonalen inom skolan eller barn- och ungdomsorgani-sationer kan ersätta föräldrarnas roll när det gäller attskapa en gynnsam utveckling av de unga. Ungdoms-brottsligheten ligger på en oroväckande hög nivå. Detär därför viktigt att föräldrarna mobiliseras och attderas ansvar och betydelse för barnens utvecklinglyfts fram även i lagstiftningen. Föräldrarna är denstörsta brottsförebyggande resurs samhället har. "Jag tycker att detta är en sanning, men jag tryckeratt det är en sanning som vi gör för litet för att strykaunder. Jag tycker att vi fortfarande har det strukturfe-let att vi på något sätt vill ta över och tro att vi ärexperter på vad föräldrarna känslomässigt, identifika-tionsmässigt, odiskutabelt är bäst på.Jag tycker att det var utmärkt när statsrådet härsade att gängen eller grupptillhörigheten i vissa falltar över normbildningen från familjen och att identifi-eringen med gruppen då blir starkare än med familjen.Vilken är då slutsatsen? Vad gör vi för att ändrapå detta? Jag vet - det gör vi alla - att det inte finnsnågra perfekta familjer. existerar bara iteorin eller i fantasin. Det finns inga felfria männi-skor. Men vad gör vi för att hjälpa föräldrarna att taden roll som de så gärna vill spela men som de kanskeinte tror att vi tycker att de är bäst på?Fru talman! Jag tror att det är väldigt viktigt attockså lyfta fram skolans roll. När vi kristdemokraterivrade för att skolan skulle vara förankrad i kristenetik - att vi sade etik var egentligen inte kons-tigare än att man talar om svenska språket när vi talarom språk här i kammaren - var det för att vi ville haden värdemässiga förankringen. När skinnhuvudenasom omskrivs och som vi har åsikter om beter sig somde gör är det inte därför att de är en annan sorts män-niskor utan - enligt mitt och väl allas vårt förmenande- därför att de känner sig otrygga. De har inte fåttnågon värdemässig identitet. De är vilsna, och de villvisa att de är något.Därför tror jag att det behöver sägas - kalla detgärna någonting annat än etik - att etik be-hövs, moral behövs, riktlinjer behövs och gränsermåste sättas. Vem är det egentligen som av och tillskulle ställas fram på torgen och stå till svars förutvecklingen - är det ungdomarna, är det barnen, ellerär det kanske vi? Är det kanske jag, som inte har varitdär och varit aktiv för att sätta de gränser som barnhar rätt att få utstakade och ge dem den kompass somvi vet att de behöver för att få möjlighet att stå emotde starka krafter som vill beröva dem deras framtidoch deras värdighet?Anf. 5 ()Fru talman! Få saker är så viktiga som att engage-ra sig för att bryta den våldsutveckling som vi har haftunder . Det är hög tid att ta till sig det sundaförnuft som finns hos de flesta människor och somresulterar i att de flesta barn genom sin uppfostran lärsig medkänsla, hänsyn och respekt för sina medmän-niskor.Många unga människor som fastnar i missbrukoch kriminalitet har vuxit upp i familjer där viktigafostrande inslag saknats. Familjen har avgörandebetydelse då det gäller att förhindra unga människorfrån att begå brott. Det är därför viktigt att på olikasätt markera föräldrarnas huvudansvar för att derasbarn lär sig respektera andra människor.När jag pekar på föräldrarnas betydelse får jagofta höra invändningen att de barn som har hamnat ikriminalitet ofta kommer från familjer med s.k. från-varande föräldrar. Dessa kritiker som i andra sam-manhang gärna talar om att man skall plocka fram detpositiva hos människor glömmer att föräldrar nästanundantagslöst vill sina barns bästa. Det är just dettasom är viktigt, och det är just detta som skall utnyttjasför barnens skull.Vi människor formas i relationer. Vår största på-verkan får vi i de nära relationerna, oftast relationermed föräldrar. Föräldrarnas naturliga kärlek ochspontana ilska är viktiga inslag. En socialarbetarestidsbeställda möte med en ung människa kan inte gesamma spontana värme eller ilska. Det är oerhörtviktigt att denna relation får fullt stöd.Föräldrarnas upprördhet över barns felaktiga bete-ende måste t.ex. stödjas genom omvärlden, bl.a. ge-nom att de offentliga organen såsom socialtjänsteneller Polisen gör tydligt för den unge att dennes fel-aktiga beteende inte accepteras. Våra unga får inte gesmöjlighet att spela ut oss vuxna mot varandra. Dennainsikt är särskilt betydelsefull för våra invandrarför-äldrar som känner stor osäkerhet i sinföräldraroll när de bibringas uppfattningen att mycketav det som de inte accepterar hos sina barn är baga-tellartat i svenska folkets ögon.Sensmoralen av mitt resonemang är att om vi inteblir bättre på att stödja och ta vara på föräldrarna ideras uppfostrargärning kommer den negativa ut-vecklingen att fortsätta. Därför är jag besviken påungdomsministern, eftersom hon avfär-dade professor idé att förbjuda unga attvistas på stan under sena kvällar.Många av oss här i kammaren har upplevt den tiddå sådana ordningsregler gällde. Självfallet tyckte visom unga att dessa regler var löjliga, men våra föräld-rar kunde sätta kraft bakom sina krav på att vi skullevara hemma . Och vi kunde själva skylla påvuxenvärldens regler när det var svårt att stå emotgrupptrycket att delta i något dumt.Vi moderater hoppas att ungdomsministern skalltänka om, och vi är själva beredda att återkomma idenna fråga.Debatten om medievåldets betydelse för utveck-lingen av våldstendenser bland våra unga har väcktstill nytt liv till följd av den senaste tidens brutalavåldshändelser. Alla normalt funtade människor tarrimligen avstånd från yttringar som uppmuntrar tillmänniskoförakt och våld. Det ligger nära till hands attropa på fler förbud och mer censur. Men det grund-läggande är att föräldrar och andra vuxna, inklusivevideohandlarna, försöker förstärka barnens naturligaavståndstagande till våld.Det jag har sagt har varit reaktioner motdåligt beteende. Det är egentligen ännu viktigare att viblir bättre på att lyfta fram goda exempel.Jag har varit i många skolor och pratat. Under mi-na möten med unga har jag ofta frågat om de kännertill Carnegiemedaljen. Utan att egentligen bli förvå-nad har jag varje gång jag har ställt frågan mötts avtotal okunskap om denna medalj.Vi som befinner oss i denna sal, troligen med un-dantag av våra yngre riksdagsledamöter, känner vältill denna utmärkelse. Jag vågar påstå att vi alla kändemycket stor beundran för dem som till följd av oegen-nyttig insats för en medmänniska fick medaljen. Ge-nom de stort uppslagna artiklarna fick vi som ungapositiva förebilder, som en motvikt mot de dåligaförebilder som naturligtvis också fanns förr.Med detta vill jag ha sagt att medierna har ettmycket stort ansvar både för att sortera det våld sommed nödvändighet måste föras över även till våraunga och för att medverka till att våra unga ges godaförebilder.Svensk kriminalpolitik bör grunda sig på sammaprinciper som vi ser som självklara i uppfostran avvåra barn. En vidareutveckling av lagstiftningen idenna riktning är just vad de moderata parti- ochkommittémotioner som vi har lagt fram innevarandevår rörande ungdomskriminalitet syftar till.Anf. 6 ()Fru talman! Vad skall vi göra åt det oprovoceradevåldet? frågar vi oss naturligtvis vad det ärför skillnad mellan det provocerade och det oprovoce-rade våldet. Det är en oerhört svår gränsdragning, ochdet kanske egentligen inte är det viktigaste att reda ut.Vi får se det samlade våldet som en helhet. Vi äröverens om att vi måste minska våldet. Det måste vigöra med olika former av insatser. Det viktigaste ärinsatser på lång sikt, men det utesluter naturligtvisinte insatser även på kort sikt.Att våldet minskas är grundläggande för alla sam-hällsmedborgare, som då kan få ökad trygghet. Vi kanminska antalet brottsoffer.För oss i är det oerhört viktigt att lyckasmed detta. Därför vill vi betona de brottsförebyggan-de insatserna.Det provocerade och det oprovocerade våldet äralltför vanligt såväl inomhus som utomhus. Våldetinom hemmets väggar, våld mot kvinnor och barn, harnämnts litet grand här . Jag vill verkligen betonaatt det våldet ofta är oprovocerat, även om naturligtvismannen - som är den som i huvudsak utför detta våld- påstår att han har blivit provocerad av olika fakto-rer.