prot · GI0991 · 1995-04-20 00:00:00 — Utskottet anser attdet finns skäl att uppmärksamma detta förhållande.Men utskottet har också ansett att regeringen har gjortvad som bör göras i frågan i och med att man i febru-ari tillkallade ett råd med uppgift att överväga ochföreslå åtgärder för att stärka mångfalden och mot-verka skadlig ägar- och maktkoncentration inommassmedierna.Jag tycker inte att det framgår med önskvärd tyd-lighet att rådets verksamhet kommer att omfatta för-lagsbranschen. Därför bör regeringen uppmärksammadetta och återkomma till med förslag tillåtgärder eller med utökade direktiv.Med hänsyn till detta har jag reservationer vadgäller mom. 4 och 5. Jag står naturligtvis bakom re-servationerna.Anf. 152 () replikHerr talman! Jag är ledsen om jag har uttryckt migså oklart att har uppfattat det som att jaginte ser fram emot betänkande.Jag hoppas att vi kommer att göra ett bra arbete ochser fram emot betänkandet.Vad jag försökte uttrycka är att jag tycker att denkulturpolitiska debatten skall föras . På något sättkänns det som om flera vill lägga locket på och intedebattera nu med hänvisning till att utredningen arbe-tar. Det är inget skäl. Tvärtom är det nu debatten skallföras.Anf. 153 () replikHerr talman! Då är vi rörande eniga. Jag tyckerockså att det är viktigt att vi för debatt . Jag tyckerinte att debatten är låst eller måste tystas. Den fårvisst föras. Vi har ju möjligheter genom våra repre-sentanter att föra våra åsikter till Kulturutredningen.Jag tycker att det är viktigt att debatten förs. Jag serfram emot resultatet för att jag tror att det kan ge nyainfallsvinklar. Det är därför jag i vissa avseenden ärlitet rädd för att fatta beslut som låser oss för lång tidframåt nu.Anf. 154 ()Herr talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillhemställan i betänkandet. Jag vill också säga att jagnaturligtvis delar de tidigare talarnas lovsång till bo-ken. Den är onekligen ett av de allra viktigaste med-len när det gäller kulturverksamhet.Jag vill uppehålla mig något vid det som har talat om när det gäller koncent-ration inom förlagsbranschen och kedjebildning inombokhandeln. Jag förstår att ni har tagit del av årsredovisning där man mycket tydligt skriveratt tendensen till ökad koncentration inom förlags-branschen och ökad kedjebildning inom bokhandelnfortskrider. Men man skriver också att den synes haavtagit något i intensitet. har skrivit tillKulturutredningen och redovisat dessa synpunkter påde olika branschfrågorna. Också departementet haruppmärksammat denna problematik och, som här ärredovisat, så sent som detta år tillsatt ett råd.Jag är till skillnad från och övertygad om att man i detta råd är uppmärk-sam på den problematik som förekommer inom för-lagsbranschen och inom bokhandelsbranschen.Jag vill kanske också i viss mån sätta ett fråge-tecken vad gäller bokhandelsbranschens kedjebild-ning, som jag inte uppfattar som så besvärande. Jagär, som sagt, övertygad om att rådet kommer att taupp förlagsbranschens problematik. Jag tycker måste ge det en chans att få starta sin verksamhetinnan man ger det en hel rad nya direktiv.Jag tror att vår målsättning är densamma men attde medel vi vill använda kanske är något olika. få en chans att visa att det har uppfattat proble-matiken och att komma fram till lösningar på den.När det sedan gäller medelsanvisningen till littera-turstöd delar jag inte uppfattning omEn Bok . Detta känner han till sedan gammalt- denna fråga är ju på intet sätt ny. I den reservationsom avgivits talar man om det ekonomiskt kärvaläget, och det är helt riktigt att vi har ett sådant, mendet har även under goda år från moderat håll före-slagits att vuxenlitteraturen inom En Bok tidigare inom Litteraturfrämjandet inte skullebehöva detta stöd. Jag delar inte den meningen. Precissom det sagts att det för barn och för ungdo-mar är viktigt att ha god litteratur tycker jag att detockså för vuxna människor är angeläget att ha tillgångtill böcker som är billiga och som på sitt sätt är klas-siker.Vi har ju talat varmt om klassiker-serien inom En Bok , och jag tycker att mankan se även dess vuxenböcker som klassiker. Jag vetatt de prisbilliga böckerna är till stor nytta för mångamänniskor. Inom många skolor och andra utbild-ningsinstitutioner använder man dessa prisbilligaböcker och kan på det viset få in även vuxna i läsan-dets glädje, om jag får uttrycka mig så. Jag vill därförsom socialdemokrat värna om stödet till En Bok vill också säga att det var ett vackert citat somLennart anförde när han bl.a. talade om böckeroch ord, men jag tycker inte att det inte enbart skallåligga mödrarna utan även fäderna att ta sitt ansvar.Den uppfattningen kanske delar. Minförhoppning är alltså ett fortsatt stöd till En Bok . 155 () replikHerr talman! Det talas visserligen om"modersmålet", men jag kan ändå hålla med om detsista. Det är lika viktigt att också vi fäder ger barnenord. Som säkert kommer ihågriktade sig den här kombinationen speciellt till ny-blivna mödrar. Den gick ut tillsammans med annatmaterial från barnavårdscentralerna osv., och jagtyckte att denna lilla sentens var oerhört väl funnen.En Bok höll på att falla i samband medatt de som tidigare utgav den serien gick i konkurs.Jag kan bara konstatera att vi har haft stora problemmed det här i . Jag vågar fortfarandepåstå att det inte är fråga om en nödvändig utgivning.Många av de lågprissatsningar som görs sker utannågot som helst stöd. Jag vågar dessutom säga att dehar ett mycket bredare och bättre utbud.Jag instämmer när det gäller klassikerserien, denserie som ges ut just på uppdrag av Statens kulturråd.Jag är bara ledsen över att bokförlagen inte har kunnatgå med på att den borde ges ut på samma sätt också ibokhandeln. Klassikerserien är verkligen en pärla.Det har utgivits 90 titlar i klassikerserien, och definns att köpa till ett pris av per bok av skoloroch andra. Det är en fantastisk resurs, som jag hoppasatt folk utnyttjar.Jag höll på att bli litet extra elak när IngegerdSahlström sade att det inte var så stor risk med bok-handelskoncentrationen. Jag tänkte då: Nej, de flestaav de stora kedjorna har ju numera köpts upp av . Det är gubevars inte en social-demokratisk organisation, men jag tycker faktiskt attdet är oroväckande oavsett vem som är ägaren. Fleraav de stora, viktiga och tunga bokhandelskedjorna ägsi dag av KF, och i andra sammanhang är det fråga omett samarbete, så man väl ligger ganska nära ett fran-chisingsystem. Men det finns ju också kedjor av små,mycket självständiga och mycket duktigt arbetandebokhandlare som utgör ett alternativ.Jag tycker att vi skall se upp med detta, men denstora faran i detta sammanhang är, som vi har sagt iKulturrådet, just nu något överstånden.Anf. 156 ()replikHerr talman! När det gäller bokhandels- och för-lagsbranscherna menar jag att vi ändå får se framemot vilken slutsats det alldeles tillsatta rådetkommer fram till. Jag är övertygad om att det, somjag tidigare sade, tar med denna problematik i sittarbete.När det gäller En Bok hävdar jag fortfa-rande att det gäller böcker som är viktiga för mångamänniskor. Om jag har förstått rätt är förlagsbran-schen inte så kritisk till En Bok i dagslä-get. Man har och har även tidigare haft möjlighetatt från ett förlag som har rättighet till en bok köpadenna rättighet. Det förlaget får ett tillskott när detvälvilligt låter En Bok trycka en bok somförlaget disponerat.Anf. 157 () replikHerr talman! Jag tycker nog fortfarande med tankepå de undersökningar som vi har tagit del av i Statenskulturråd att dessa böcker dessvärre, liksom såmycket annat inom kulturen, når en relativt högutbil-dad och välavlönad medelklass. Jag kan bara konsta-tera att , när jag stod i en av Stockholmsstörre boklådor och tittade på det stora utbudet avböcker från En Bok , kom det fram en personsom sade: Det är här som jag får igen litet grand avmin skatt. Jag skall inte tala om vem det var, men detvar en person av den typ som ändå skulle ha kunnatköpa böcker.Det vore bättre att finna på ett sätt att låta såmånga som möjligt redan i skolan få en sådan känslaför böcker att de sedan också finner vägen till biblio-tek och även själva kan välja böcker. Det är ett litetutbud av böcker som kommer från En Bok är samma redaktörer som sitteroch plockar fram dessa böcker, och det blir då mednödvändighet ett smalt utbud. Man kan säga att dessalektörer faktiskt styr folks bokval, om människornaföljer En Bok , och det är inte meningen.Man skall arbeta med mångfald som princip.Anf. 158 ()replikHerr talman! Jag håller inte riktigt med LennartFridén om att det är ett mycket smalt utbud. Det är ioch för sig inte så många böcker som ges ut ,men nog kan man säga att de spänner ganska vitt överde böcker som finns. Det finns många olika typer avlitteratur bland förlagets böcker.Men visst kan man ha olika åsikter om hur manbör sprida litteratur till personer som kanske inte är såvana bokläsare. tycker inte att det ärnågon idé att satsa vidare, utan att det är bättre attlägga ned verksamheten. Jag tycker att man skallfortsätta att satsa och behålla den målsättning somman har haft. Man skall då göra mer intensivaförsök att nå ut med dessa böcker till människor somär läsovana och behöver god litteratur.Anf. 159 () replikHerr talman! säger att det inteär så stor risk med kedjebildning, och jag kan hållamed om att den inte är så stor. Till en del berordet på att nästan alla omfattas av kedjor och att väl-digt många små bokhandlare redan har försvunnit.Deras ekonomiska situation har varit sådan att deredan är borta. De kämpar inte längre.Många bokhandlare orkar inte fortsätta om de intefår stöd genom att vara anslutna till en kedja. Det ärdetta som jag tycker är så olyckligt. Jag vill gärna seatt detta åtgärdas. Jag hoppas innerligt att rådet skallta sig an den uppgiften.Anf. 160 ()replikHerr talman! Vad gäller bokhandlarnas benägen-het att gå samman vill jag säga att det finns en storkedja, , som ändå inte täcker alla bokhandlare.Bokias andel uppgår väl till , och därut-över finns det ett stort antal bokhandlare som på annatsätt får böcker till sina affärer. Men som både EwaLarsson och tidigare sade får vi hoppaspå att det råd som skall arbeta tar till sig de syn-punkter som har anfört och skall arbeta påett sådant sätt att vi får goda framtida förhållanden närdet gäller både förlagsbranschen och kedjebildningeninom bokhandeln.Anf. 161 ()Herr talman! Jag vill bara göra en kommentar tillEn Bok . Min erfarenhet av En Bok att dess böcker når ut till ungdomar som inte har såmycket pengar att lägga ut på böcker. På det sättet fårungdomar mera av läsvana och kan välja också annanlitteratur när de sedan gör sina prioriteringar.Innan läshungern är väckt vill man kanske inte lägganer så mycket pengar.Eftersom började tala ommödrar undrar jag: Hur många författare som utges ärdet som är kvinnor och hur många författare somutges är det som är män?Sedan har jag ytterligare en liten kommentar. Imitt anförande sade jag att jag antog att rådet somskall motverka skadligt ägande och massmediekon-centration skulle ta upp den ökade kedjebildningenoch förlagskoncentrationen. sadei sitt huvudanförande att hon tror att rådet skall ta uppden frågan. I repliken till sade hon atthon är övertygad om att rådet skall göra det. Då blevjag jätteglad. Men i det senaste inlägget sade IngegerdSahlström att det var vad hon hoppades. Då väljer jagmellankommentaren, att hon är övertygad, och fortsät-ter att vara glad ett tag till. Det finns trots allt småbokhandlare som fortfarande kämpar och som inte villingå i någon kedja.Anf. 162 ()Herr talman! sade att jag hade talatom mödrar. Jag vill bara tala om att i det här fallet vardet som började att göra det. Jag hop-pas att både mödrar och fäder tar ett stort ansvar närdet gäller barnen och deras framtida behov av böcker,så att de lär sig att älska litteraturen.När det gäller En bok för alla och den procentuel-la andelen kvinnliga respektive manliga författare ärjag inte kvinna till att här svara på den frågan. Menjag skulle tippa att det är relativt jämt fördelat. Mendet vågar jag inte säga med hundra procents säkerhet.Om vi sedan skall hoppas, tro eller tänka oss attrådet skall ta itu med den frågan, är jag övertygad omatt rådet tar intryck efter att läst protokollet från i dagoch sett vad vi i kulturutskottet anser och har förförhoppningar när det gäller rådets arbete.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )24 § Bildkonst, konsthantverk m.mFöredrogsKulturutskottets betänkande 1994/95:KrU24Bildkonst, konsthantverk m.m (prop. 1994/95:100delvis)Anf. 163 ()Herr talman! Alla är vi medvetna om de kärva ti-der som vi lever i med hög arbetslöshet och därmedväldigt höga offentliga utgifter. Kärva tider innebär juockså att det offentliga byggandet minskar. Av det härbetänkandet framgår det även att många lokaler somtidigare har ägts av det offentliga nu har övergått iprivat ägo. Det har blivit alltmer vanligt att det of-fentliga hyr sina lokaler och därmed har det offentligaägandet minskat.Det är bl.a. detta som man anser vara skälet till attenprocentsnivån inte kan tillämpas, eftersomKonstrådets verksamhet har förändrats. Man vill inteföregå betänkandet Konst i offentlig miljö, där justdenna fråga tas upp. Jag förstår det. Men min upp-fattning kvarstår, att av byggvärdet skallavsättas för konstnärlig utsmyckning i lokaler som äroffentliga, oavsett om de privatägda eller offentligtägda.Många människor har ju ingen möjlighet att besekonstföremål på annat vis än just i offentliga miljöer.Därför är det viktigt att det offentliga tar sitt kultur-politiska ansvar, både när det gäller befolkningen ochnär det gäller konstnärernas möjlighet att utöva sinprofession.Om det finns mycket konst i offentliga miljöer blirdetta också till glädje för många.Herr talman! Jag har inget yrkande, men jag stårgivetvis bakom den reservation som jag har avgivittill betänkandet.Anf. 164 PER ()Herr talman! Den s.k. enprocentsreglen från 1937års riksdag är enligt min mening en ovanligt sympa-tisk, värdefull och nyttig regel. Den säger att konst-närlig utsmyckning av statens byggnader inte börunderstiga av byggnadskostnaderna. Regeln harockså blivit en rekommendation till landsting ochkommuner, vilka sedan i högre eller mindre grad harlevt upp till det målet. är enprocentsregeln på vägatt försvinna.Även om många av statens fastigheter harövergått till privaträttslig ägandeform kvarstår beho-vet av en utsmyckningsregel i det resterande och i detkommande offentliga byggnadsbeståndet. Det är ensignal och en riktningsvisare inte minst för kommuneroch landsting.Vi människor har behov av estetiska inslag i vårtdagliga liv. Det är faktiskt en fråga om livskvalitetoch om hälsa. Alltför många och stora funktionalistis-ka bygglådor för kontor, affärer och bostäder harmonterats ihop under till ing-ens glädje, mer än kanske till finansiärernas, åtmins-tone i det korta perspektivet.Principen om har blivit något av en garantiför att konstnärlig utsmyckning sker, inte bara tillbrukarnas och allmänhetens glädje och trivsel. Denhar också betytt mycket för en liten illa trängd ochutsatt men väldigt viktig yrkesgrupp i vårt samhälle,nämligen konstnärerna och deras möjligheter till upp-drag och arbetstillfällen.Jag är övertygad om att den utsmyckade byggna-den som konkurrensmedel vida överglänser den rentfunktionalistiska strama och själlösa byggnaden.Framtiden kommer att se på vårt estetiska förädlings-arbete på samma sätt som vi ser på gårdagensoch historiens. Den konstnärliga utsmyckningen ochdet kvalificerade hantverket är av stor och avgörandebetydelse för värdet av våra bostäder och byggnader.Det är arbete från vår tid och vår kultur till framtiden.Jag yrkar härmed bifall till ochvänsterns reservation om bibehållande av enprocents-regeln.Anf. 165 ()Herr talman! När det gäller kost i offentlig miljöär detta någonting som har förekommit i vårt land ochi många andra länder under ett stort antal år. Konstenär ju verkligen en del i de offentliga miljöerna, ochdet har varit väldigt självklart i många kulturer. Vi vetju att bilden har intresserat människor under mångaårhundraden. Genom bilden har man kunnat berättaom viktiga händelser eller skapat nyfikenhet ochibland också irritation, beroende på hur bilden har settut.I har vi faktiskt gjort särskilda satsningarpå konstnärlig miljögestaltning under en lång rad avår, ända . Detta har gett möjligheter attskapa miljöer i bostadsområden, i vår närmiljö och påvåra arbetsplatser som har berikat oss alla. Man tän-ker kanske inte alltid i det dagliga livet tänker på denutsmyckning som finns runt omkring en. Men jag ärövertygad om att om den skulle försvinna då skulleman verkligen känna en stor saknad.Det är inte bara den kulturpolitiska målsättningensom har varit av betydelse. Det är framför allt konst-närerna som har givits möjligheter att arbeta. Enpro-centsregeln har varit otroligt viktig för konstnärernasmöjligheter till en utkomst. Det har varit en regel förstatliga byggnader, och det har varit en rekommenda-tion i kommuner och landstingskommuner.Nu lever vi ju i en föränderlig värld. Precis somnågon av de tidigare talarna påpekade har ägandefor-merna när det gäller statliga byggnader ändrats. Detfinns inte så många statliga byggnader kvar att tilläm-pa enprocentsmålet på. Därför tycker jag litet grandatt det är ett slag i luften att fortsätta att tala så varmtför enprocentsreglen. Jag vill se nya möjligheter ochnya regler. Det är inte så att man inte skulle ersättaenprocentsregeln med någonting annat om den skulleförsvinna.Det har alldeles avgivits ett betänkandesom har titeln i offentlig miljö. Det var förrakulturministern som tillsatte en en-mansutredare när det gällde konst i offentlig miljö.Nuvarande kulturministern harutan att speciellt förändra direktiven låtit ensamutre-daren arbeta vidare. Så sent som komutredarens betänkande om konst i offentlig miljö. Jagtycker att det är mycket intressant att ta del av försla-gen i betänkandet. De kommer att gå ut på remissoch sedan behandlas. Jag är alldeles övertygad om attdet utifrån detta betänkande och denna utredningkommer att läggas fram många kloka förslag.Ett förslag som finns med i betänkandet är t.ex. skall införa nytt bidrag till kommuner, landstingoch bostadsföretag för konstnärlig gestaltning i och avoffentliga miljöer. Utredaren föreslår att bidragsmot-tagaren skall svara för av kostnaderna för denkonstnärliga gestaltningen medan bidraget från statenskulle täcka 40 %.Det här är positiva förslag som jag hoppas att vi såsmåningom skall kunna debattera och komma tillkloka slutsatser om. Enprocentsregeln i all ära, denhar varit till enormt stor nytta. Den har gett konstnärerarbete under många sekel i . ser jag framemot att man något litet ändrar på det men ändå hardet klara målet kvar att vi skall se till att vi får enoffentlig miljö där konst finns med och där konstnärerfår arbete.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan.Anf. 166 ()Herr talman! Jag vill till sägaatt jag verkligen hoppas att enprocentsregeln, om denkommer att försvinna, ersätts med något annat som ärmycket bättre. sade att vi kommeratt märka avsaknaden av utsmyckning i de offentligalokalerna först om den kommer att försvinna. Jag harett exempel på en sådan känsloupplevelse. I Litauensparlament kändes det väldigt obehagligt. Där har maninte den kulturen att man har konstnärlig utsmyckningi offentliga lokaler. Jag hoppas verkligen attenprocentsregelns bortfall inte kommer att leda tillnågot sådant utan till någonting som är ännu bättre ändet som vi har i dag.Anf. 167 ()Herr talman! Med tanke på mina ordval tidigareskall jag bara be att få tala om att ja nu är övertygadom att vi inte på något sätt skall arbeta för att minskaden här verksamheten. Tvärtom gäller det att hitta nyasätt att arbeta för att bredda konstnärlig utsmyckning iden offentliga miljön och se till att människorna ute ilandet får konsten till sig och konstnärerna får ar-betstillfällen.Anf. 168 PER ()Herr talman! Jag är inte riktigt till freds när säger att hon är övertygad om att manersätter enprocentsregeln med någonting bättre. En-procentsregeln är just den garanti som behövs när detgäller konstnärlig utsmyckning. Om man nu kommeratt ge bidrag för kultur till landsting och kommuner,blir det ännu viktigare att just landsting och kommu-ner kan leva upp till enprocentsmålet. Därför tyckerjag vi, även om statens byggnader blir färre, kvarhål-ler enprocentsregeln tills vi har ett bättre system. Dethar vi inte i dag.Anf. 169 ()Herr talman! Vi har ju alla rätt att tycka till om deförslag som kommer att presenteras när det gällerkonst i offentlig miljö. är enmansutredningen klar.Den kommer att gå ut på remiss, och det kommernaturligtvis att föras en diskussion. Men ärendetkommer inte att dras i någon långbänk, utan vi kom-mer nog att inom en överskådlig tid få ta ställning tillförslagen. Då får vi väga förslagen mot enprocentsre-geln. Sedan får vi se vilket vi tycker kommer att blibäst för oss alla när det gäller konst i offentlig miljöoch för konstnärerna som yrkeskår.Anf. 170 PER ()Herr talman! Det är precis som säger: kommer man med ett bättre alternativskall det väljas. Men fram till det skall man inteplötsligt slakta någonting som är väldigt bra och somvi är nöjda med. Det är först när vi har det bättrealternativet som vi kan ta steget.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )25 § Film m.m.FöredrogsKulturutskottets betänkande 1994/95:KrU25Film m.m. (prop. 1994/95:100 delvis)Anf. 171 ()Herr talman! Först vill jag yrka bifall till reserva-tion 2 mom. 1.Hela världen håller på att planera inför filmenshundraårsjubileum . Det här betänkandet handlarom film m.m., och jag tänker m.m. tala om filmmuse-um.Att ange exakt när den skapande processen börja-de torde vara omöjligt, men vad vi tror oss veta är attden första offentliga filmvisningen ägde rum i decem-ber 1895 i . Bara senare visades filmoffentligt i . Vi har alltså en lång tradition attfira och föreslår att firandet manifesteras med ettbeslut om ett inrättande av ett nationellt filmmuseum.I har man valt att satsa stort och smått i ettoch samma filmmuseum. Filmmuseet för rörliga bil-der i tar självklart upp filmens historia frånstillbilder till den senaste datateknologiska utveck-lingen inom filmområdet. Där kan man se Chaplinfil-mer som inte har visats någon annanstans förut. Mankan kliva in i en tågvagn och se filmer från ryskarevolutioner, och man kan göra egen film. Det senareär naturligtvis oerhört populärt bland barn och ung-domar. Tack vare ett gediget pedagogiskt uppläggköar ungdomarna till museet. På museet passar allaoavsett ålder på att utnyttja museets utbud. Där kanman möta 90-åringen tillsammans med 13-åringen vidfilmvisningen.Museet verkar ta besökarna på allvar, för det ut-vecklas . Man utgår från den verklighet somvi lever i. Museet stimulerar naturligtvis också nyafilmskapare och gynnar därmed engelsk kulturutveck-ling inom filmområdet. Så har man det i England.Jag och har en mycket stark önskanom ett spännande, dynamiskt, nationellt filmmuseum iSverige. Den önskan delar vi med många. Bara detfaktum är fler människor går på bio än på olika idrott-sarrangemang talar sitt tydliga språk. Vi älskar filmoch skulle förmodligen älska vårt nationella filmmu-seum.Regeringen vill inte föregripa frågan därför attFilminstitutet begärt bidrag för att projektera ettfilmmuseum. Jag har full respekt för ett sådant reso-nemang, men rent politiskt anser jag att regeringenkunde stödja tanken på ett nationellt museum genomatt komma till med förslag till hur vi eko-nomiskt kan stödja en prospektering. Med detta harjag inte tagit ställning till hur finansieringen av driftenav museet skall ske. Där tror jag att branschen i sighar en hel del att bjuda.Vi har också tagit upp betydelsen av ett gemen-samt europeiskt filmsamarbete. Inom EU har vi beviljats medel till ökad marknadsföring av euro-peisk film. Det är ju positivt.