prot · GI09114 · 1995-06-02 00:00:00 — Jag skall börja med att ta upp två mo-tioner som berör internationella miljöfrågor.Rätten till öppen och fri miljöinformation om oli-ka länders miljöproblem, planerade åtgärder ellerredan igångsatta åtgärder, information om ländersbrist på åtgärder eller nonchalans inför uppkomnamiljöskador och miljöpåverkan är information somdet är viktigt att både länder och enskilda miljöorga-nisationer får tillgång till. Därigenom kan man under-söka vad uppkomna miljöproblem beror på och lyftafram dem till diskussion för att man i en positiv andaskall kunna påverka åtgärderna.Utskottet avslår motionen med motiveringen attflertalet internationella avtal på miljöområdet innehål-ler föreskrifter om skyldighet att lämna informationoch att en övergripande konvention löper risken attbara innehålla allmänt hållna principuttalanden sominte får någon verkan.Vi i tycker att det är bra om nya kon-ventioner på miljöområdet följs av föreskrifter ominformationsskyldighet. Men vi menar att en övergri-pande konvention varken behöver bestå av allmänthållna principuttalanden eller vara uddlös. Det berorju helt och hållet på hur konventionen utformas ochvad man vill att den skall omfatta.I den andra motionen föreslår vi en internationellmiljödomstol och att inom FN verkar för atten sådan skapas - en domstol som är öppen för allanationer och andra berörda parter.Utskottet har förklarat denna motion besvarad,vilket jag redan i utskottet protesterade mot. Jag ansernämligen inte att motionen är besvarad.Utskottet hänvisar till att den internationella dom-stolen i kan handlägga miljömål och att andrainternationella domstolar också är behöriga att prövamiljörättsliga frågor. När havsrättskonven-tion träder i kraft kommer en för havs-rättsliga frågor att inrättas, som man också förväntarsig skall behandla miljöfrågor. Man menar att deträcker.Vårt yrkande i motionen lyder: skall verkaför en internationell miljödomstol, där såväl ländersom miljöorganisationer har talerätt.I texten till motionen står det också mycket klart:"Det är av yttersta vikt att inte bara stater får talerättvid domstolen. Även miljöorganisationer bör ha tale-rätt." Efter vad jag har hört finns det följande interna-tionella domstolar som berör miljöskyddsfrågor: In-ternationella domstolen i , iStrasbourg och i statliga organisationer, t.ex. miljöorganisa-tioner, får agera som klagande vid de internationelladomstolarna. Förutom dessa tre - snart kanske fyranär det gäller havsrättskonventionen - finns det skil-jedomstolar som bildats ad hoc för att lösa ocksåtvister mellan två eller flera stater. Men ingenstans harjag kunnat hitta domstolar som handlägger miljöbrottdär miljöorganisationer har talerätt. Vårt yrkandegäller att skall verka för både länder ochmiljöorganisationer.Redan 1989 krävde i riksdagatt skulle verka för inrättandet av en interna-tionell miljödomstol. Dåvarande utrikesutskottet av-styrkte vår hemställan med motiveringen att det en-dast var en minoritet av världens länder som var in-tresserade av en sådan domstol. har vi den storaRiokonferensen bakom oss. Världens länder arbetarända nere på gräsrotsnivå med . Såvälintresset för som kunskap om miljön har ökat liksomdess värre miljöproblemen.Därför tror vi i att det behövs en spe-ciell miljödomstol som har arbetsuppgifter enbartinom miljöområdet. En sådan domstol blir slagkrafti-gare och effektivare när det gäller att få medlemssta-terna att uppfylla sina miljöförpliktelser. Vi tycker attdet är naturligt att också miljöorganisationer får tale-rätt i miljömål. Det handlar om demokrati.I uppgörelsen mellan Socialdemokraterna ochMiljöpartiet om den nya är man ju över-ens om att miljöorganisationerna skall få denna möj-lighet. När det gäller kravet på en internationell mil-jödomstol återkommer vi alltså med en ny motion. Vibörjade och vi fortsätter så länge som det be-hövs. Detta var inte sista gången.I mars i år var en svensk delegation från frivilli-gorganisationernas fond för de mänskliga rättigheter-na i . Vi har redan hört talas om detta, så jagskall inte säga något mer om det. Jag tycker att man irapporten beskriver förhållandena i och deständiga brotten mot mänskliga rättigheter på ettmycket bra och tydligt sätt. Man beskriver också attde skyldiga inte ställs till ansvar trots att det i Co-lombia finns konventioner som handlar om mänskligarättigheter.I rekommendationen i den avslutande åtgärdslistanuppmanas den att skicka en par-lamentarisk delegation till , vilket också ståratt läsa i reservationen från , Vänstern ochMiljöpartiet. Det står också i rapporten att Sverigehittills varit alltför passivt i sitt agerande vad gällerColombia.Vi hörde här att en förklaring till att liggerlågt i fråga om skulle vara att intresset hadeblivit svagare nu när de kidnappade svenskarna harkommit tillbaka. Jag tror att det förhåller sig tvärtom.Den tidigare försiktigheten berodde nog på hänsyn tillde kidnappade och till att man skulle lyckas med att fådem tillbaka. Men jag håller fullständigt med rappor-ten om att det nu är dags att ta nya tag och inte varapassiv utan aktiv.Det är fem partier som har avgett ett särskilt ytt-rande om , och det stöder jag givetvisockså till hundra procent.Det finns länder som många av oss är engagerade ipå grund av MR-frågorna: , , ,, . Det är länder som får de stora rubri-kerna i pressen. Men jag läste om ett litet landsom man sällan hör talas om. Brotten mot de mänskli-ga rättigheterna är inte mindre för att det rör sig omett litet land och om få parter som drabbas. Det är ettland som inte har någon egen riktig identitet. Detklumpas ihop med andra länder under namnetGulfstaterna.Från december till januari har fem oppositio-nella skjutits av landets beväpnade säkerhetsstyrkor. Ijanuari dog två regimmotståndare av tortyr. Fleramisshandlades och skadades svårt vid en demonstra-tion, som gällde undertecknandet av en petition tillden regerande . Petitionen innehöll en uppma-ning att han skulle återinsätta parlamentet, som hanhade avskaffat för 20 år sedan.Vad kan man göra för ett sådant litet land, sominte ens Amnesty har kunnat få in en observatör i?Lönar det sig? På vilket sätt? Vad gör man?Vi hade två gäster från här för ett pardagar sedan, och de sade något mycket hoppfullt,nämligen att det bästa vapnet är internationell upp-märksamhet.Jag har hört något liknande från . Advoka-ter riskerar där livet för sitt arbete med samvetsfångaroch andra som fängslats för sina politiska åsiktersskull. Man sade att omvärldens stöd är de här advoka-ternas livlina.Med tanke på behov av omvärldens stöd kommerjag över till . Omvärldens uppmärksamhet harofta riktats mot , mycket tack vare landets unikeledargestalt, numera flykting i , . Iett uttalande konstaterar att haninte har alla sina landsmän med sig i den förhand-lings- och samarbetslinje som han försöker drivagentemot . Han har också föreslagit kompromiss-lösningen att tar hand om inrikespolitiken iTibet och att tar hand om utrikespolitiken, baraman får till stånd förhandlingar.Det är fick officiell status somautonom region i , men har aldrig gett dettanågon reell innebörd. Inte ens under de här 30 årenhar man kommit till seriösa förhandlingar med Tibet.I stället har det tibetanska folket förtryckts på oli-ka sätt. Det har skett övergrepp mot mänskliga rättig-heter. Det har gjorts folkomflyttningar, där tibetanskbefolkning har ersatts med kinesiska invandrare, somhar fått skolor, sjukvård och bostäder av en standardsom ursprungsbefolkningen inte har tillgång till. Manhar förstört tibetanska tempel och byggnader, och denurgamla tibetanska kulturen och dess traditioner un-dertrycks. Dessutom finns kinesiska trupper förlagda ilandet.Dalai Lama konstaterar också att många års för-tryck och brist på vilja att förändra situationen i Tibetfrån kinesisk sida försvagar motivationen att reda uppförhållandena i på den icke-våldsväg som hansjälv har förespråkat och i den anda somhan själv är beredd till: "I en anda av försoning ochkompromisser. "I ett skriftligt uttalande från Dharmsala,där han bor, talar han om att hålla en regelrätt folkom-röstning bland de landsflyktiga tibetanerna. I Indienfinns ca 100 000 tibetaner. De flesta kom dit efter denmisslyckade revolten 1959. Jag citerar återigen DalaiLama: "Jag inser att det vore omöjligt att genomföraen fri folkomröstning inne i under nuvarandeförhållanden. Icke desto mindre kommer vi att finnasätt att samla representativa åsikter till en folkom-röstning från olika delar av . "Det verkar vara dags för det internationella sam-fundet, och kanske också för , att ompröva sininställning till nuvarande status och Kinasöverhöghet över Tibet.Slutligen vill jag ta upp två yrkanden från Miljö-partiet som finns i två olika motioner. De handlar omnågot som direkt och indirekt berör en rad yrkandensom har lagt om att bör stödjaurbefolkningarnas krav på att få delta i utarbetandetav deklarationen för urbefolkningars rättigheter i . Det är ett viktigt krav.Utskottet redogör för att redan stöderdetta förslag och talar dessutom om att ocksåstöder att representanter för urbefolkningar skall deltai upprättandet av ett permanent forum för urbefolk-ningar i FN-systemet.I länder där ursprungsbefolkningens krav och rät-tigheter ofta kränks finns ibland inga instanser somman kan vända sig till, och synen på människovärdet ide länderna skiljer sig ofta från vår syn. Men harman möjlighet att få ett forum för det. Här måsteSverige verkligen göra en prioritering och starkt arbe-ta för detta forum.Till sist yrkar jag bifall till reservation 2 om miljö-informationen och till reservation 3 om Colombia.Anf. 104 ()Herr talman! Kampen för mänskliga rättigheterpågår ständigt. Brotten mot dem tycks aldrig upphöra.Det är lätt att tappa tron på människans godhet närman konfronteras med den mängd av övergrepp somrapporteras från alla håll i världen. Vi skall dennavackra junieftermiddag, när näktergalarna spelar utepå , fördjupa oss i grava kränkningar, somvåldtäkter som ett vapen i krig, mord på fattiga gatu-barn, mord på människorättskämpar, rättsvidrigaavrättningar, mordhot, kidnappningar och tortyr.Många talare har beskrivit situationen i olika län-der, t.ex. i , där de omfattande kränkningarnafortsätter trots kraftiga påtryckningar från hela världs-samfundet. Parlamentariker sitter där i fängelse. Ytt-randefrihet finns inte. Tortyr och avrättningar är van-liga. Byar har bränts. Förhållandena i fängelserna äromänskliga. Kurderna förvägras sitt språk och sinkultur.Problemen i och på är oför-ändrat dramatiska och mycket allvarliga. Andra länderdär situationen är oroväckande, dramatisk och tragiskär , , , , och VästraSahara. Också i Bosnien pågår allvarliga kränkningarsåväl av mänskliga rättigheter som av den humanitärarätten, som handlar som krigets lagar.Jag skall inte ytterligare i mitt anförande ta uppjust dessa länder. Den bedömning av situationen somhar kommit fram här delar vi naturligtvis även frånregeringspartiets sida. Däremot kanske vi inte bedö-mer de åtgärder som föreslås på samma sätt. Försla-gen i de tre reservationerna och i de särskilda yttran-den som avgivits är inte de som vi tycker är de mesteffektiva och lämpliga. Vi är dock eniga om situatio-nens allvar.Kampen för mänskliga rättigheter förs på mångaplan. Vi har hela med alla deklaratio-ner och konventioner. Vi har FN:s kommission förmänskliga rättigheter, som sammanträder . Vihar rapporteringsskyldighet för alla de stater somskrivit under de olika konventionerna, och vi har olikakommittéer inom FN som granskar ländernas rappor-ter.Vi har också en mängd frivilliga organisationeroch folkrörelser som arbetar målmedvetet och hängi-vet för att påtala brott mot mänskliga rättigheter var-helst de begås i världen. Mest känd är Amnesty Inter-national, vars rapporter tas på allvar av hela världs-samfundet. Men det finns också MR-organisationer ide länder där det begås allvarliga kränkningar, orga-nisationer som arbetar under mycket svåra förhållan-den och som förtjänar allt stöd.Problemet med mänskliga rättigheter är inte bris-ten på internationella överenskommelser, konventio-ner eller liknande, utan problemet är bristen på efter-levnad av vad som stadgas i konventionerna. FN:sdeklaration om de universella mänskliga rättigheternafrån och de båda konventionerna från år 1966borde egentligen vara tillräckliga för att mänskligarättigheter skulle respekteras överallt i världen. Därstadgas ju att varje människa är född fri och lika ivärde och rättighet.Fru talman! Det kan vara angeläget att påpeka attdet som vi behandlar är endast ett motionsbe-tänkande. Att det är ett motionsbetänkande innebär juatt endast de frågor som kommit fram i olika motion-syrkanden har behandlats. Betänkandet ger alltså inteen rättvisande bild av agerande på MR-området. Många länder där grava kränkningar före-kommer behandlas inte. Som exempel kan nämnasAlgeriet. Självklart är vi alla djupt oroade över situa-tionen även i liksom i alla andra länder sominte nämns i just detta betänkande men som har mot-svarande problem.Det är mycket glädjande att samsynen mellanriksdagens olika partier när det gäller MR-frågor ärmycket stor. Många ledamöter såväl i utrikesutskottetsom i andra utskott har ett stort engagemang för attöka respekten för MR-frågorna. Ofta har kunskapernaoch engagemanget sitt ursprung i besök som hargjorts i olika länder. Många ledamöter är också aktivai alla de olika stödkommittéer och grupper för dessafrågor som finns i riksdagen.Under en vecka var jag själv deltagare i endelegation från de svenska frivilligorganisationernasfond för mänskliga rättigheter, som skickades tillColombia för att undersöka situationen för mänskligarättigheter i det landet. Det var en mycket skrämman-de upplevelse. Det var svårt att inse att respekten fört.ex. barns rättigheter var så bristfällig, att fattigagatubarn mördas i stället för att få gå i skolan, i ettland med budgetöverskott och hög ekonomisk tillväxt,och att t.ex. en kvinna som arbetade för rätten attregistrera nyfödda barn utsattes för dödshot ochtvingades leva med livvakt från en internationellfredsorganisation. Det var obegripligt att fackligt ochpolitiskt arbete inte kunde ske utan dödshot och mord.Samtidigt var det en positiv upplevelse att se attmänniskor trots allt fortsätter att organisera sig för attförbättra samhället, att fackföreningarna trots dödsho-ten demonstrerar för rätten till liv. Det är ocksåmycket positivt med det internationella samarbetetoch den uppmärksamhet som vi alla kan hjälpas åt attrikta mot de missförhållanden som råder i Colombiaoch annorstädes.Jag skall senare återkomma till är det internationella samfundets uppgift attpåtala när mänskliga rättigheter kränks. Wiendeklara-tionen 1993 antog ett handlingsprogram innehållandeen bekräftelse på att mänskliga rättigheter är univer-sella. Stater har ett ansvar för att dessa respekteras,och detta är en legitim angelägenhet för det interna-tionella samfundet. Kränkningar som begås av statersom ratificerat olika konventioner för mänskliga rät-tigheter kan och bör påtalas av andra konventionssta-ter.Fru talman! Många av världens 2 miljoner barnlever under mycket svåra förhållanden. an-togs konventionen om barnets rättigheter. Det är enmycket populär konvention att underteckna. I daguppgår antalet stater som undertecknat den till 171.Problemet är återigen efterlevnaden.Ytterligare ett problem är alla de folkrättsstridigareservationer som ett stort antal stater avgivit i sam-band med ratificeringen. Den svenska regeringenmåste fortsätta sina ansträngningar att påverka stateratt undanröja dessa reservationer.I september 1990 hölls ett världstoppmöte förbarn i . I samband med detta antogs endeklaration och en handlingsplan för förverkligandeav . Konventionen täcker hela fältetav rättigheter, ekonomiska, sociala, kulturella, politis-ka och medborgerliga. Den är folkrättsligt bindandegenom ratificering.Den stora uppslutningen till trots har situationenför världens barn i flera avseenden försämrats. Barna-dödligheten och antalet barnarbetare ökar i stället föratt minska. Därför måste vi se intesom ett slutmål utan som en början på kampen förbarnets rättigheter.Det ligger ett stort ansvar för oss i de rika länder-na att leva upp till de fattiga ländernas förväntningarom stöd och bistånd för att de också skall kunna levaupp till barns rätt till hälsa och utbildning och kon-ventionens genomförande. Nästan allt bistånd har enbarnaspekt. De ekonomiska reformprogram som ge-nomdrivs i många måste kompletteras medsociala skyddsnät för att förhindra att vissa grupper avbarn blir strukturomvandlingens offer. En förändradsyn på mänskliga rättigheter för barnbehövs. Det borde inte vara fråga om välgörenhetutan om barnens rättigheter.Vi måste särskilt uppmärksamma diskrimineringenav flickor. Kvinnlig omskärelse och könsstympning ärförbjudet enligt . Ändå tillämpas detfortfarande i många länder. Mord på nyfödda flicke-barn och illegala aborter vars enda grund är kön harförskräckande omfattning.Barn blir ofta krigens offer. av offren i da-gen konflikter är civila. arbetar aktivt för ettinternationellt förbud mot minor liksom för förbudmot att barn skall tvingas delta i krig.Att skydda barn från varje form av utnyttjande ochsexuella övergrepp är ytterligare ett uppmärksammatkrav. Mycket viktiga krav i handlarom förbud mot barnprostitution, barnpornografi ochexploatering av barn genom försäljning eller barnar-bete.År 1996 kommer att stå som värd för eninternationell konferens om kommersiell sexuell ex-ploatering av barn. Syftet är att åstadkomma en ge-mensam handlingsplan och en global strategi för attfinna vägar till ett slut på den omfattande kommersiel-la exploateringen av barn i världen.Utskottet uppmärksammar särskilt det avskyvärdamordet på den pakistanske förkämpen mot barnarbeteIqubal Masih. Det finns anledning att aktualiserafrågan om barnarbete i alla lämpliga sammanhang.Utskottet understryker också vikten av att regeringenagerar inom ILO.Inte bara inom mattindustrin är villkoren usla förvärldens arbetande barn. Den stora gruppen barn somarbetar som hembiträden i stora delar av världenmåste också uppmärksammas.Fru talman! äger nästa stora FN-konferensrum, kvinnokonferensen i i . Där kommerSverige att driva frågor som rör stärkandet av flickansoch kvinnans ställning och mänskliga rättigheter.Hårt arbete måste också till för öka efterlevnadenav kvinnokonventionen. Det gäller att integrera kvin-nans mänskliga rättigheter i de reguljära övervak-ningskommittéernas granskningsverksamhet och attfrågorna tas upp i kommissionernas länderrapporteroch tematiska rapporter och därefter granskas. Sveri-ge har deltagit aktivt i arbetet med att formuleradeklarationen om avskaffande av våld mot kvinnor,som FN antog , liksom i arbetet med attinrätta en särskild rapportör om våld mot kvinnor.De svenska biståndsinsatserna är i hög grad inrik-tade på åtgärder som syftar till att stärka kvinnans ochbarnets rättigheter. En utredning pågår också om hurman skall stärka biståndets positiva effekt för kvinnor.Vetskapen om att man därigenom lättare når barnen äravgörande.Nu seglar det tyvärr upp orosmoln över kvinno-konferensen. I har vi den synen på folkrörel-ser att de är en stor tillgång och en förutsättning i ettdemokratiskt arbete, naturligtvis även i internationellasammanhang. Därför ser vi med oro på de försvårademöjligheter som kommer att ges folkrörelserna i Bei-jing genom att deras konferens placerats långt utanförstaden. Jämställdhetsministern har också givit uttryckför att eventuellt kommer att bojkotta konfe-rensen, om ingen ändring sker.Fru talman! Utskottet gör ett tillkännagivande ibetänkandet, och det gäller behovet av en om mansrollen. Utskottet konstaterar att enFN-konferens som tar sin utgångspunkt i den traditio-nella mansrollen skulle ge viktig kunskap om sam-bandet mellan den traditionella mansrollen och krigoch våld mot kvinnor och barn. Regeringen bör pålämpligt sätt och i samverkan med övriga nordiskaländer aktualisera frågan i FN och i andra lämpligaforum.Till slut, fru talman, vill jag yrka bifall till utskot-tets hemställan och avslag på de tre reservationerna.Anf. 105 () replikFru talman! sade i sitt anförandeatt hon skulle återkomma med ett svar på min fråga,men jag hörde inget svar. Jag vill därför upprepafrågan: Varför har inte och den social-demokratiska gruppen fullföljt de rekommendationersom fanns i den utmärkta rapport från MR-fondensom har medverkat till, från resan iColombia?Anf. 106 () replikFru talman! Orsaken till att jag inte återkom varatt tiden inte räckte till. Jag var anmäld bara för tiominuters taletid.Jag tror att skillnaden i vår bedömning av Sverigesagerande inför situationen i ligger iolikheter i temperament än i de åtgärder som vi fak-tiskt föreslår. Aldrig har utskottetlyft upp på det sätt som skett i dess redogö-relse. Man beskriver mycket ingående vad de tematis-ka rapportörerna har sagt om läget. Vi säger också attom läget ej förbättras, bör regeringen ha beredskap attföreslå kraftiga åtgärder.I frågan om att skicka i väg en delegation skrivervi att en sådan brukar vara en följd av en förfråganfrån parterna i den aktuella konflikten, och någonsådan förfrågan har inte kommit. Vi skriver däremotatt det "är utskottets uppfattning att regeringen börverka för att den starka avsiktförklaring som Colom-bias regering gjort angående ett tätare samarbete medFN:s tematiska rapportörer och högkommissarien påalla sätt understöds".Det är faktiskt så att den colombianska regeringeni ord har uttryckt att man tänker förbättra möjligheter-na. Den nya presidenten har suttit på sin postsedan den 7 augusti, och tiden är kanskeaningen för kort för att man skall kunna göra en be-dömning. Vi säger "att nästa års möte med för mänskliga rättigheter får utvisa omMR-situationen inte har förbättrats. Om så inte skettbör frågan om en landrapportör för återövervägas." Om läget inte förbättras, skall regeringenalltså ha beredskap att föreslå kraftiga åtgärder.Jag tror att vi delar bedömningen av det mycketallvarliga läget i . Det finns ingen anledningför att låta påskina att intresset från vårsida skulle vara litet eller att vår oro på något sätt inteskulle kunna mäta sig med Vänsterpartiets.Anf. 107 () replikFru talman! Jag är övertygad om att oron blandoss är lika stor på olika håll. Därvidlag finns ingenskillnad. I den analys som vi gemensamt har gjort iutskottet återspeglas den allvarliga situationen ochkränkningarna av mänskliga rättigheter - det gällervåldet men det gäller också övergrepp mot barn somsaknar rättighet att leva ett normalt liv, som LenaKlevenås själv anförde. Därvidlag är vi helt överens.Anledningen till att utskottet haruppmärksammat är att det faktiskt harväckts en flerpartimotion, där samtliga partier har enföreträdare bland undertecknarna. Det är ingen tillfäl-lighet att vi uppmärksammar de här frågorna . Mendet var inte riktigt det som min fråga gällde, LenaKlevenås. Den reservation som avgivits vid betänkan-det är inte egen, utan den delas avFolkpartiet och Miljöpartiet.Min konkreta fråga gällde en enda sak, nämligendet som finns i vår reservation och som återkom somen mycket tydlig rekommendation i den rapport somLena Klevenås själv har skrivit under, nämligen attdet vore lämpligt att skicka en delegation från Sveri-ge, parlamentarisk eller utsedd av regeringen. Dessform har inte angivits klart, men det gäller något slagav parlamentarisk delegation.Jag tycker fortfarande inte att jag har fått svar påmin fråga.Anf. 108 () replikFru talman! Den här motionen och dess yrkandenär inte avstyrkt utan besvarad med en förklaring. Detär möjligt att den svarar positivtom kommer med en förfrågan.Jag var en av deltagarna i MR-fondens resa. Jagstår naturligtvis bakom den rapporten. De reservatio-nerna är till stor del accepterade. Framför allt när detgäller specialrapporten står det även i den fondensrapport att man skall avvakta. Det sägs att om det inteförbättras måste man vidta kraftigareåtgärder. Året är inte slut .