prot · GI0984 · 1995-04-03 00:00:00 — Dåkan de som eventuellt missförstod hur situationen lågtill åtminstone se framåt med förtröstan.Gudrun kritik av beredningen av ären-det och den bild hon målar upp av hur det skulle hagått till om vi inte hade varit medlem i EU måste jagtillbakavisa. Detta har ju egentligen ingenting medEU att göra. Det är fråga om ett mellanstatligt samar-bete. Schengen är ett avtal, även om omfattningenråkar vara begränsad till en del EU-länder och inteandra.Arbetet bedrivs och bereds i vanliga former såsomdet alltid har gjorts i . Det betyder att det, efteratt ett konventionsavtal har träffats, bereds i parla-mentarisk ordning och beslutas av . Det ärprecis så ärendet nu bereds och kommer att beredas.Det innebär en större öppenhet och större vilja att fåen allmän debatt och ett större engagemang kringdessa frågor än vi har haft när detgäller ett konventionsavtal.När det gäller medverkan sade jagredan i mitt svar att regeringens inställning självfalletär att man skall utnyttja den kanalen för att få en dia-log med . I den utsträckning EU-nämndenönskar få information och diskussion inom den ramenställer regeringen upp på det, vilket redan har skettvid två tillfällen som jag nämnde.Kan vi gå in i en del av avtalet? Det finns vissasaker som ogillar, t.ex. polissamar-betet. Det är en viktig del som bestårav för att man skall kunna förverkliga det som är helasyftet. Man måste vidta en del åtgärder för att kunnakompensera negativa konsekvenser av den fria rörlig-heten.Polissamarbetet är oerhört viktigt, men det är inteett polissamarbete av det slag som jag ibland får enkänsla av att tror. Det handlar alltsåom ett informationsutbyte, vilket innebär att våramyndigheter pratar med varandra och ger varandrainformation som gör det möjligt att inom ramen försitt eget uppdrag i sitt eget land effektivare bedrivasitt arbete. Det innebär en oerhört viktigt utveckling.Vi kan inte fortsätta att arbeta enbart inom vårt egetland när människor, varor, tjänster och kapital rör sigfritt, utan våra myndigheter måste också samarbetaöver gränserna.Svårigheterna knutna till registerhantering ochpersonkontroll är naturligtvis oerhört känsliga frågor.Vi har en omfattande lagstiftning som reglerar detta.Men de svårigheter som målar upphär är inte av annat slag än de som vi är vana vid atthantera, och svårigheterna skall vi fortsätta att hanterai enlighet med de principer som är fastslagna i svensklagstiftning. Svårigheterna, såsom att framställa dem, är betydligt överdrivna.När det gäller diskussionen kring Schengenavta-lets innebörd för asylsökande i EU vill jag bara sägaatt mitt interpellationssvar ger en korrekt beskrivningav förhållandet. gör fortfarande enfelaktig beskrivning av vad som står i avtalet. Menden diskussionen får vi väl fortsätta i mer specifikaformer. § 29, p. 2, har inte den innebörd som GudrunSchyman påstår.Slutligen: hur föra ut debatten om Schengen ochge offentlighet åt den? Ja, att diskutera frågan i kam-maren var väl ett bra tillfälle. Vi kan var och en föraut den. och jag agerar ju på var sitthåll i det politiska livet. Det är naturligtvis viktigt attvi i det sammanhanget informerar och får människoratt delta i diskussionen om , passfri-het i och om hur vi skall lösa de olika pro-blemen.Widar tar upp frågan om kontrollen avnarkotika och vilka ambitioner vi har när det gäller attföra ut det breda sättet att bekämpa narkotika som vihar använt i . Men det handlar ju som sagt varinte bara om kontroll utan om en rad andra åtgärder -information, förebyggande åtgärder, vård och be-handling.Jag delar uppfattning att detnaturligtvis är lika viktigt att vi för ut vår uppfattningi om att narkotikan måste bekämpas på fredfront, såsom inrättande av ett samarbete när det gällerkontrolldelen. Här har vi utan tvekan något att tillföraEuropa.En anledning till att det finns liberaliseringssträ-vanden i - något som jag haft anledning attpåpeka tidigare, och jag gör det nu igen - är att manpå många håll i känner en uppgivenhet införnarkotikan. Man tycker att man inte klarar att utkäm-pa kriget och att man inte har någon chans att vinnadet.Vi i kan visa att det går att vinna krigetmot narkotikan. Men det kräver att man tar till betyd-ligt bredare och djupare grepp än vad de flesta euro-peiska länder varit beredda att göra. Detta är någon-ting som vi för ut i , och jag kan försäkra attjag redan har mött ett mycket stort intresse blandeuropeiska länder av att närmare få studera hur vibekämpar narkotika i för att på det viset själ-va skaffa sig ett vapen mot liberaliseringssträvandenaoch uppgivenheten.Anf. 6 ()Fru talman! Jag tror inte att jag målar upp någonalltför negativ eller problematiserad bild. Jag hållermig nog med en uppfattning som delas av många, attdetta handlar om mycket stora och svåra områden.Vad jag reagerar mot är att regeringen tar det väldigtlättvindigt och saluför avtalet som ett sätt att behållapassfriheten mellan de nordiska länderna. Vi har juinte avskaffat gränskontrollerna mellan de nordiskaländerna, men vi har passfrihet. Schengenavtaletsyttersta syfte och mening är ju att helt och hållet av-skaffa gränskontrollerna mot resten av EU:s medlems-länder.Jag kan läsa litet av vad har sagti så sent som : går ut på någonting mer än passfrihet. Dethandlar om att avveckla gränskontrollen, genast ellermed någon fördröjning, även om avtalet formellt rörenbart personer, inte vapen, narkotika, alkohol ellertobak. utsätts för ett tryck att följa federalis-terna, dvs. de som vill ha en enhetlig union, hela vä-gen.Så kommer det naturligtvis att bli. Det går ju inteatt säga att man har en fri rörlighet av allt, om maninte sedan också följer upp med gemensamma regler.I det papper som vi fick till juri-diska utskott står följande om just asylsökande:Asylsökande och invandrare skall behandlas eftergemensamma procedurer. Medlemsländernas polis-och invandrarmyndigheter måste samarbeta, natur-ligtvis. Det förutsätter också t.ex. harmonisering avnarkotikalagstiftning och invandrarpolitik.På sikt är det ju detta som det hela handlar om.Jag tycker att man i klarspråk skall tala om att det intebara är en fråga om personer utan om väldigt mycketmer. Jag tror att det vore bra om vi kunde diskuteralitet mer prestigelöst och inte bara se avtalet som denenda vägen. Jag ställde också frågan om det intemåste finnas möjligheter att föra en diskussion medSchengenländerna om vad som är alternativet till attvi ställer oss bakom med alla dess be-ståndsdelar. Eller finns det inga sådana alternativ?Det måste ju vara den viktigaste frågan att klargöraväldigt fort.En annan viktig fråga är att vi för ut denna debatt.Jag är övertygad om, justitieministern, att går vi ge-mensamt ut på gatan här och frågar folk vad de vetom , så är det väldigt många som vetväldigt litet. Såvitt jag förstår har man en ganska snävtidtabell att hålla sig till.Anf. 7 ()Fru talman! Taletiden är i och för sig knapp förjustitieministern. Men jag är allvarligt oroad för nar-kotikasituationen med EU:s inre marknad och delegaliseringssträvanden som där finns.Jag är uppvuxen och har sett mångakamrater och andra gå under i det flumträsk som dåhärjade.Det enda som justitieministern egentligen hade tidatt bemöta var detta att det är bra att man nu fårSchengenavtalet så att de som eventuellt missförstodvad vi sade inför EU-omröstningen skall bli lugnade.Jag tycker att det låter litet cyniskt. Det är fortfarandetragiskt att SAF och många socialdemokrater var ute iskolor och försökte att ge sken av att EU-medlemskapet var någonting annat än vad det verkli-gen var. Jag tror att vi kan vara överens om att det dåskedde klavertramp på många håll inför folkomröst-ningen.Laila säger också att harblivit informerad. Men har i alla fall inteblivit informerad om den svenska hållningen som denpresenterades i . Det hade ju varit trevligtom så hade skett, om man nu menar allvar med sam-råd och information.Myndigheter skall prata med varandra, säger , och det är viktigt. Men det kan de väl görautan att man blir medlem i EU eller ansluter sig tillSchengenavtalet. Så enkelt är det väl inte. Man kanväl alltid prata med varandra, och det har man välkunnat även tidigare.Det som är litet patetiskt är attityden att vi skallomvända dem. Vi skall omvända knarkliberalerna ochdet stora socialdemokratiska partiet i . Jagtror inte att det är så enkelt. Precis som säger så har man gett upp. Man ser en möjlighetatt minska prostitutionen, brottsligheten och tjuverietom knarket släpps fritt. Det är en lösning som mantror att man har hittat. Jag känner inte igen detta skulle ha så stor förståelse för vår syn. Vissa hardet kanske, men faktum är att det har gått fruktansvärtlångt. För som går vinner knarkliberalernaframsteg. Det är det stora problemet.Det stora problemet är alltså att man fortfarande ärpå väg att legalisera knark, och som en följd avSchengenavtalet plockar man bort alla gränskontrol-ler. Negligera inte detta problem! Det vore väldigtolyckligt om gjorde det.Anf. 8 ()Fru talman! De organisationer, krafter och perso-ner som vill legalisera narkotika utgör givetvis ettstort och växande problem. Det är alldeles uppenbart.Men då har regeringen den rätta hållningen. Vi måsteut och slåss och ta för oss. Jag skulle aldrig kunna ståhär med hedern i behåll och propagera för något slagssvensk inskränkthet, dvs. att vi måste akta oss så att viinte blir smittade. Såsom världen nu ser ut måste visjälvfallet försöka att göra det bästa av situationen,försöka påverka de gemensamma regler som finns ochden fortsatta utvecklingen.Det är ytterligare en fråga som jag vill peka på imitt avslutande inlägg. En bärande och viktig punkt iSchengensamarbetet är de yttre gränserna. Varje landskall ansvara för sin del av de yttre gränserna. Riskenär då att det blir som kortspelet , dvs.ingen vill sitta med på hand. Alla villflytta ansvaret för den yttre gränsen till något annatland. Det innebär höga kostnader och stort besvär attsköta den kontrollen. Det vore bra om vi kunde försö-ka driva på utvecklingen tillsammans med andra län-der, så att man var beredd att ta ett större gemensamtansvar för de yttre gränserna.Där den gamla muren tidigare gick mellan öst ochväst är det enligt många rapporter fortfarande väldigtöppet och enkelt att ta sig igenom. Detta måste varaen gemensam uppgift för som villgå längre när det gäller att skapa ett medborgarnasEuropa.Jag instämmer helt i och jag vill vara delaktig iambitionen om ett skapande av ett medborgarnasEuropa. Det skall inte bara vara fri rörlighet för varor,kapital och tjänster, utan framför allt för människor.Men då måste vi ha ungefär samma utgångspunkternär det gäller vad som skall vaktas vid de yttre grän-serna. Där har onekligen en poäng,tycker jag. Vi måste vara överens om vad det är somvi skall hålla ögonen på vid de yttre gränserna. Vi kaninte bara säga att varje land gör sina egna bedömning-ar, att varje land ansvarar för sin del av den yttregränsen. Som jag har uppfattat det är detta en svaghetsom vi bör diskutera mera.Regeringen har ju tillsatt en arbetsgrupp som medutgångspunkt i de diskussioner som har inletts här iriksdagen säkerligen kan komma fram till en godsvensk hållning. Därmed tackar jag för mig.Anf. 9 Justitieminister ()Fru talman! , det är fel att inte fick information om den svenska håll-ningen inför . Det fanns information ide skrivna dokument som överlämnades till EU-nämnden.Till vill jag också säga att jagmåste protestera mot påståendet att regeringen förenk-lar eller negligerar de problem som samarbetet i Eu-ropa skapar när det gäller vår kamp mot narkotika.Det är tvärtom så att det är den fråga som regeringenhar tillmätt den största betydelsen. Vi har varit ange-lägna om att säkerställa att vi kan fortsätta att ha denkontroll över narkotikan som vi anser vara nödvändigtill dess kompensatoriska åtgärder finns införda.Dessutom anser vi att medlemskapet i EU och samar-betet inom Schengen ger oss ytterligare möjligheteratt driva den inställning som har när det gällernarkotika vidare. Det är utan tvivel så att vi har bättremöjligheter att göra det när vi är inne i ett samarbeteän om vi står utanför.Dessutom vill jag tillbakavisa påståendena om attskillnaderna i lagstiftningarna när det gäller förbudmot narkotika skulle vara så stora att samarbete voremeningslöst. Det låter på som att detfanns länder som tillät narkotika rakt över. Den diffe-rens som finns mellan vissa länder gäller inställningentill lättare narkotika. När det gäller den tunga narkoti-kan finns inte den differensen.Gudrun tycker att detta är stora, viktigaoch svåra frågor och att regeringen tar för lättvindigtpå dem. Det är också ett sådant påstående som blirhängande i luften. Vilka frågor är det närmare bestämtsom regeringen tar lättvindigt på?När det gäller diskussionerna med Schengenlän-derna om i vilka former som de nordiska länderna kansamarbeta med för att göra detmöjligt att bibehålla reglerna för den nordiskapasskontrollen, är ju ambitionen så hög att vi vill båderädda den nordiska passfriheten och hitta ett sätt attsamarbeta vidare med angåendemöjligheterna att öppna gränserna även i förhållandetill Europa.Detta är ingen fråga som vi hanterar lättvindigt,utan det är det som diskussionerna handlar om vid demöten som vi kommer att ha med Schengenländerna.I vilket avseende har vi en lättvindig inställning, Gud-run ? Vad är det då i så fall för alternativsom menar att vi negligerar? Detvore intressant att höra något närmare om dessa, fördå kunde jag i sak besvara frågan huruvida jag anseratt dessa alternativ inte är möjliga eller t.o.m. kanskefinns med i övervägandena.När det gäller harmonisering av lagstiftningen på-står att det skulle ingå i att en harmonisering måste ske beträffandeasylfrågorna och narkotikafrågorna. Det är inte på detviset. Tvärtom förutsätter inte någonharmonisering på något av dessa områden. Är detSchengenavtalet som vi talar om, tycker jag att viskall utgå från det och vad som sägs där och inte vadandra personer i andra sammanhang påstår. Låt ossutgå ifrån de sakförhållanden och de dokument somgäller.Slutligen vill jag säga till att närdet gäller de yttre gränserna är det ju viktigt att allaländer har en hög ambition. Det gäller inte minstnarkotikan. Det är ett av skälen till varför vi anser attdet är viktigt att föra samarbetet vidare även när detgäller regelverket, t.ex. beträffande kriminalisering avnarkotika. Det är ett arbete som är möjligt att bedrivainom ramen för den tredje pelaren. Det är ett frivilligtsamarbete mellan enskilda länder. Det är viktigt attSverige tar en aktiv del i det sammanhanget.Jag har inte samma uppgivna inställning som en delav er har när det gäller möjligheterna att faktisktmarknadsföra den mycket stränga inställningen tillnarkotika som vi har i . Varför jag känner enoptimism inför den möjligheten är att jag kan visa fördem som misströstar att det faktiskt är möjligt attbedriva en offensiv, stark narkotikapolitik som ledertill att vi inte har de omfattande problem som mångaandra länder har. Ett bättre argument finns inte i de-batter med de människor ute i som också ärintresserade av narkotikafrågan. Detta kan inte be-tecknas som att regeringen har en legär inställning.Tvärtom tycker jag att det visar att vi för vidare denpolitik som vi har lagt grunden för i vårt eget land pådet europeiska planet.Anf. 10 ()Fru talman! Jag tycker att vi skall utgå från sak-förhållanden omkring asylpolitiken, och det försökerjag faktiskt att göra. har jag inte Schengenavtaletmed mig, men såvitt jag förstår är jag väl informeradom att det i artikel 30, som jag hänvisade till, står atten utlänning som tidigare ansökt om asyl och fått ettslutgiltigt besked i ett Schengenland kan skickas till-baka till det landet, om personen i fråga åker till ettannat Schengenland och söker asyl där. Detta innebäri praktiken att en person som har sökt asyl i ett landoch fått sin sak prövad och slutgiltigt avgjord inte harmöjlighet att söka asyl i andra länder. Det är i så fall ipraktiken en begränsning av asylrätten. Jag utgår frånatt detta är sakförhållanden, och jag vidhåller att jaghar rätt på den punkten.Så till frågan om narkotika, där jag instämmer idet som sagts, framför allt att frågan är viktig. Justi-tieministern säger att hon känner optimism därför atthon kan visa på att det har gått att ordna frågan på ettbra sätt i . Det tycker jag är bra. Då måste manockså ta med i beräkningen att en viktig del i det att vihar det som vi har det är att vi har haft en gränskon-troll, med den erfarenhet som vi samlat på oss i Sve-rige. I en restriktiv narkotikapolitik har ingått en möj-lighet att göra kontroll vid gränsen, och den avsägervi oss . Då går det inte att säga så som justitieminis-tern.Jag skulle vilja veta en sak. Det är inte menings-fullt att tvista om hur vi skall föra debatten här justnu. Hur skall debatten fortsättningsvis föras ut till enstörre offentlighet? Vad kommer regeringen att ta förinitiativ för att föra ut hela diskussionen om helaSchengenavtalet till offentlig debatt? Vad har rege-ringen för tidtabell när det gäller samarbetet och dis-kussionen med ? Hur ser samord-ningstidtabellen med de övriga nordiska länderna, denordiska ministrarna, ut? Hur skall vi fortlöpande föradiskussionen offentligt, och när tror man från rege-ringens sida att vi är framme vid ett datum då vi skallfatta beslut i denna fråga?Jag förväntas att komma med alternativ, men jaghar inte några alternativ. Jag har bara ställt den enklafrågan: Är det möjligt att lösa detta på ett annat sätt änatt säga ja till hela paketet?Anf. 11 Justitieminister ()Fru talman! Sista gången om asylprövning: Artikel29 tar över artikel 30. Det betyder, som jag tidigarehar sagt, att prövningen sker enligt nationell lagstift-ning. Om någon har fått ett avslag i ett land innebärdet inte att man inte kan få saken prövad i ett annatland.När det gäller gränskontrollen säger att vi avsagt oss den. Jag måste återigenprotestera. Det är ingen saklig information om detsom har hänt . Det är inte heller en rätt bedöm-ning om vad som kommer att ske framöver. Vad vihar gjort är att vi behåller den kontroll som vi ansernödvändig så länge det inte finns bättre metoder. Vibejakar möjligheten att utvidga möjligheter att kom-ma åt olaglig narkotikahandel genom bl.a. ett samar-bete med andra länders poliser. Vi fortsätter att bedri-va kampen mot narkotika på samma sätt som vi gjorthittills, så länge vi anser att det är en effektiv metod.När den är det och det finns bättre meto-der, byter vi fot.Beträffande tidsplanen för hanteringen av för-handlingarna i Schengenfrågan kan jag säga att detkommer att vara ett ministermöte elleri . Det är svårt att bedöma hur lång tiddet kan behövas för att gå igenom olika frågor ochkomma fram till ett resultat. Jag räknar med åtminsto-ne . har vi alla ett ansvar för attföra diskussionen vidare i dessa frågor och föra utsakförhållandena så att människor kan fatta egnaomdömen kring betydelsen, nödvändigheten ochfördelen med detta.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellationerna 1994/95:81 och85 om om social utvecklingAnf. 12 Statsminister ()Fru talman! och båda frågat mig hur regeringen avser att på olikaområden följa upp slutdokumentet från i den 11 och i år.Jag besvarar interpellationerna i ett sammanhang.Det sociala toppmötet i blev en viktigpolitisk manifestation där frågor som social utveck-ling, fattigdomsbekämpning, ökad jämställdhet ochfull sysselsättning sattes högt upp på den internatio-nella politiska dagordningen. Huruvida mötet kanbetecknas som en framgång avgörs givetvis främst avhur de deltagande regeringarna nu förverkligar deåtaganden som finns i slutdokumentet.För svensk del kan vi glädja oss åt att många av defrågor som vi under toppmötesförberedelserna särskiltlyfte fram fick ett genomslag i slutdokumentet. Godutbildning, bra hälso- och sjukvård, omsorg av högkvalitet och framför allt möjligheten att försörja siggenom eget arbete är enligt Köpenhamnsdeklaratio-nen grundläggande villkor för ett jämlikt och rättvistsamhälle. Regeringen, och då särskilt Socialdeparte-mentet, kommer att diskutera hur vi för svensk delkan förverkliga våra åtaganden. Målet är att Köpen-hamnsdeklarationen skall utgöra en inspirationskällaför arbetet såväl på internationell som på nationelloch lokal nivå.Som ett konkret exempel vill jag nämna regering-ens arbete att motverka segregering i våra storstads-områden. Målet är att underlätta för utsatta grupperatt bli delaktiga i samhället och därigenom skapa sigen bättre framtid. Med toppmötesdeklarationens ord-val innebär detta insatser för social integration. För attnå målet har bl.a. en storstadsutredning till-satts. Den skall analysera den sociala utvecklingen iett antal bostadsområden i storstadsregionerna, spe-ciellt utifrån barnens och ungdomarnas situation.Därutöver kan nämnas den tidigare tillsatta invand-rarpolitiska utredningen och regeringens satsning med125 miljoner på särskilda insatser i de invandrartätastorstadsregionerna. Det nya FN-dokumentets mycketklara skrivningar om kampen mot social utslagningkommer förhoppningsvis att inspirera utredningarna ideras arbete.Både och tar isina interpellationer upp barnens situation. I mitt tal iKöpenhamn betonade jag att vi måste sätta barnenfrämst. var ju en av initiativtagarna till FN:sbarntoppmöte och ratificerade tidigt barnkonventio-nen, som är ett utomordentligt viktigt instrument föratt tillvarata barnens rättigheter. Det kanske bästasättet att tillgodose barnens bästa här i ligger iden väl utbyggda barnomsorgen och den generösaföräldraförsäkringen, som gör det möjligt för bådefäder och mödrar att förena arbete med gott föräldra-skap.Eva tar särskilt upp frivilligorganisa-tionernas roll i uppföljningen av toppmötesdeklara-tionen. Regeringen avser samla intresserade organisa-tioner till möten för att diskutera just hur detta kanske. Vi kommer också att fortsätta att stödja deltagan-de vid internationella aktiviteter för frivilligorganisa-tioner från utvecklingsländerna. Jag vill också peka påen del av förslagen i kommissionen om globalt sam-arbete som, om de genomförs, kan stärka frivilligor-ganisationernas roll i det internationella arbetet. Jagtänker särskilt på kommissionens förslag om peti-tionsrätt för enskilda organisationer rörande förhål-landen som kan leda till öppna konflikter, såsomgrava kränkningar av mänskliga rättigheter och hu-manitära katastrofer.Eva frågar också om regeringen eftertoppmötet omvärderat uppfattningen att det svenskabiståndet skall frysas . Som är väl medveten om, har det statsfinansiella lägettvingat fram besparingar som drabbat alla delar avstatens verksamhet, också biståndet. Målet med be-sparingarna är att återställa en stark offentlig ekonomii vårt land, vilket är avgörande för att vi på lång siktskall kunna behålla ett högt svenskt bistånd.Trots de besparingar som vi måste göra är Sverigeett av de fyra länder som har ett bistånd som liggeröver det mål på av BNI som FN fastställt. Re-geringen har också mycket klart angivit att den, såsnart det statsfinansiella läget tillåter, åter skall uppnåenprocentsmålet.Både och tarupp toppmötets åtagande om minskande av överdriv-na militärutgifter samt strävan att reducera använd-ningen av särskilt skadliga vapen, inte minst landmi-nor. Regeringen har ambitionen att minska våra mili-tärutgifter - som knappast kan kallas överdrivna -. Ambitionen är att gå vidaremed ytterligare en femprocentig reduktion till slutetav nästa försvarsbeslutsperiod. Detta förutsätter dockett brett samförstånd i samt att den nuva-rande positiva säkerhetspolitiska utvecklingen intebryts. Med detta menar jag att med god mar-ginal lever upp till sina åtaganden i toppmötesdekla-rationen.Som bekant är den kraftigt på-drivande i arbetet för ett internationellt totalförbud förantipersonella minor. Detta är ett mödosamt menoerhört viktigt arbete och jag tycker mig ha märkt ettökat stöd för våra strävanden .