prot · GI09102 · 1995-05-10 00:00:00 — 7.När det gäller frågan om unga brottslingar har jagvalt att inte stödja de motioner och reservationer somfinns. Det finns en hel del både i reservationerna ochmotionerna som jag tycker är värt att bygga vidare på,men det finns också delar som jag inte kan acceptera.När man pratar om unga brottslingar handlardet om att man skall titta på vilka åtgärder man skallvidta när de har hamnat i kriminalitet. Vänsterpartietanser snarare att det är viktigare att titta på vilka åt-gärder som bör vidtas innan de unga hamnar i krimi-nalitet.I har vi byggt upp ett system där man fak-tiskt redan innan barnet är fött i mödravården kan seom den gravida kvinnans barn kommer att få problemoch om det kommer att behöva hjälp. På barna-vårdscentralen ser man samma signaler. Man ser attbarnet behöver hjälp. På dagis har det blivit ännutydligare.I takt med att det gjorts nedskärningar också inombarnomsorgen har detta sakta förändrats. I stället föratt se att det är ett barn som behöver hjälp ser perso-nalen barnet som ett problem.I skolan har det blivit ännu tydligare. Vi vet i dagatt de flesta lärare kan peka ut vilka barn som kommeratt råka illa ut resten av livet redan när barnen går pålågstadiet. händer det ingenting.Vi försöker hitta åtgärder när vi ser barnet som ettproblem. I stället skulle vi behöva diskutera. Vi harbyggt upp ett nät och kan faktiskt se vilka sombehöver hjälp och vilka det är som kommer att fåproblem. Debatten skulle i stället handla om hur viskall kunna vidareutveckla vårt skyddsnät för attkunna åtgärda problemen, när vi nu ser dem så tydligt.I detta anförande instämde ().Anf. 78 (mp)Herr talman! Man kan fundera på vem eller vilkadet är som väljer ord på företeelser i samhället. Jagtycker ofta att det är ord ur ett manligt perspektiv ochatt det är ett mansspråk som tolkar skeendena.Ord och riktiga benämningar är oerhört viktiga.Man kan nämligen gömma de verkliga orsakernabakom överslätande och milda benämningar. Allmän-hetens uppmärksamhet inför problemen dämpas ocksånär orden slätar över.Alice var inne på detta när det gäller sex-uellt våld mot barn. Det handlar om våld. harman slätat över det genom att säga "sexuellt um-gänge". Dessa ord har fått betydelse för hur företeel-sen har hanterats i det rättsliga systemet.Alice säger att det handlar om attityderoch inte terminologi. Men det är ju terminologin somhar sådan oerhörd betydelse för attityderna. Vi måstealla tycka att ord är viktiga, eftersom vi pratar mycketi detta parlament.Det är just dessa benämningar när det gäller kvin-nor och barn som jag skulle vilja gå in på.Vi säger allmänt "kvinnovåld". Men är det våldsom begås av kvinnor? Vi fokuserar påkvinnorna. Jag tycker att det är tröttsamt. När vi pra-tar om "ungdomsvåld" gäller det våld som begås avungdomar. Det borde heta "mansvåld mot kvinnor".Detta har en fortsättning ända in i rättsväsendet.Är det inte direkt överslätande termer som an-vänds så är det könsneutrala.Jag skulle vilja uppmana den kommission som till-satts av att ändra namn och inte kalla sig"". Det är nästan komsiktmed tanke på att kommissionens uppdrag är att utifrånett kvinnoperspektiv göra en översyn av frågor somjust rör mäns våld mot kvinnor.Jag kan själv hamna i denna fälla, för jag är ocksåvan vid dessa benämningar där allting fokuseras fel.Men alla vi kvinnor som har kommit in i riksdagenmåste tänka på dessa ord. Vi måste skärpaoss när det gäller hur vi använder dem och poängteraatt de är felaktiga.Polisen använder ofta ord som "lägenhetsbråk","ringa misshandel" och "familjevåld" när det gällermisshandel av kvinnor. Det gör att orsaken inte blirlika tydlig.Polisen skulle i stället direkt fråga vad som harhänt och om kvinnan blivit misshandlad, och sedanskriva detta i rapporten. I stället belastas hela tidenkvinnan, och det är hon som måste vara stark och tatag i situationen. Vid det tillfället är hon ju nedbruten.Jag har med anledning av allt detta skrivit en re-servation. Jag låter det dock passera nu och uppmanarden kommission som skall göra en utredning att tahänsyn till det jag har tagit upp här. Däremot yrkarjag bifall till reservationerna 2, 3, 12 och 13, som jagkommer att gå in på närmare.Språket kan också göra att det blir en konstig sta-tistik just över kvinnomisshandel. rappor-terades 18 000 fall av kvinnomisshandel. Det är ocksåett arbete för kommissionen att ta upp det förhållandetatt hälften av dessa anmälningar ledde till åtal. Endast20 % fälldes. Dessa siffror ger upphov till en mängdfrågeställningar.Kvinnojourerna runt om i landet har sett att det ärviktigt med utbildning om hur man uppträder ochfokuserar problemen. Detta måste medvetandegöras.Sedan gäller det narkotika i trafiken. Glädjandenog är det många som har väckt motioner med sammakrav i detta ämne. Vi är många som står bakom. Jagförstår inte att detta skall problematiseras istället för att man kommer överens om en nollgräns,som är det enda rätta för illegal narkotika. När vikommer in på läkemedel blir det mycket krångligare.Men den frågan behöver inte fokuseras i detta skede.Här gäller det t.ex. cannabis, hasch och amfetamin.Både polisen och har sett attdetta problem har ökat. Anledningen till att man intekan fastställa en gräns är att effekterna är så kompli-cerade. Det är svårt att sätta ett gränsvärde. Olikapersoners reaktioner beror inte bara på dosens storlekutan även på intaget, om man sväljer, injicerar, snusareller röker. Just cannabis är fettlösligt och lagras ihjärnan. Det ger inte utslag vid blodprov. Man kan tadoser som inte är så höga och ändå bli väldigt påver-kad. Blandmissbruket ger också stora effekter sominte kan mätas bara genom prover. Därför tycker vi attdet nästan genast skall införas en nollgräns.Bruket av narkotika är kriminaliserat. Men ikoppling till trafiken får det passera.Många partier har pratat här om medling ochåterställande av skador. Vi kan bara instämma i attdenna verksamhet är viktig just för ungdomar sombegår brott. De måste få se konsekvenserna för demsom drabbas. Ofta begår ungdomarna dessa brott iskydd av andra ungdomar, i gäng, eller under påver-kan av olika droger. De behöver efter utförandetverkligen konfronteras med vad de ställt till med. Detkan göra att de får en känsla för de drabbade och integör om det. Det är viktigt att det inte, som , lämnasnästan fritt till de lokala polisdistrikten att utveckladessa metoder. Det behövs att vi talar om hur manskall göra just med ungdomar.Sedan kommer jag till nödvärnsrätten. Nuvarandelag säger, när det gäller misshandel av kvinnor, att detär fråga om två likvärdigt starka, könsneutrala perso-ner. Det har man som norm. Men så är det inte. Enmisshandlad kvinna upplever det inte så. Hon är intestark. Både fysiskt och psykiskt ligger hon i underlä-ge. Därför kan hon inte värna sig själv så som lagenanser att hon skall kunna. Hon får ta till mycket star-kare medel för att kunna värna sig. Därför måste detbli en ändring av detta.Den sista punkten gäller preskriptionstiden förmiljöbrott. Den preskriptionstiden är alldeles för kort.Vi yrkar att den skall vara , därför att miljöbrottibland upptäcks väldigt sent. Då är preskriptionstidenredan utgången.Preskriptionstiden för åtal är vid brott somstraffas med fängelse på livstid. Man kan inte jämföramiljöbrott med dessa brott. För miljöbrott är denlängsta preskriptionstiden . Det är grova miljö-brott, för vilka man kan dömas till fängelse ,vilket förekommer väldigt sällan.Utskottet säger att reglerna skall vara lika påstraffrättens område. Men reglerna har ändrats förskattebrott. Dessa kan jämföras med miljöbrott vadgäller komplikationer. Det finns alltså en särskildanledning att förlänga preskriptionstiden.Det är ingen som för naturens talan. Det är förstnär brotten har blivit så akuta eller föroreningen blivitså stor att den drabbar människan själv, som vi reage-rar. Då har det gått . Dessutom är det dyrtför samhället.Jag kan nämna ett närliggande fall i . har kvicksilver läckt ut. Att sanera ut-släppen kostar . Staten har fåttgå in och satsa pengar. Även kommuner och landstinghar betalat en liten del. Så här kan vi inte ha det. Detär de som har tjänat pengar på att förorena som måstestå för kostnaderna. Dessutom kan det vara avskräck-ande för industrier och företag när de vet att de intekommer ifrån det förrän . Därför tyckervi att särregler kan införas även på miljöområdet.Anf. 79 ()Herr talman! Det är med viss bävan som man sommanlig jurist äntrar talarstolen efter dessa inlägg, medde ämnen vi nu har att diskutera. Jag vill emellertidnaturligtvis understryka vår glädje över den enighetsom råder i utskottet beträffande behandlingen avsexuella övergrepp mot barn.Allmänhetens uppfattning om rättsväsendet har påsenare år sjunkit, om man undantar polisen. Det ärutomordentligt olyckligt och allvarligt att, som jaguppfattar det, domstolarnas anseende har sjunkit. Jagkan tänka mig att en delförklaring är domar såsomden i Lindomefallet. I det fallet handlade det ommedhjälp, man skyllde på varandra. Det har väckt ettoerhört uppseende bland allmänheten. Lika illa hardet varit med de olycksaliga domarna beträffandesexuella övergrepp mot barn.Jag tänker inte ge mig in på någon förklaring tillvarför det är si eller så rättsligt sett. Jag konstaterarbara att vi inte kan ha det på det viset i samhället, attdet råder en osämja mellan allmänheten och de somutövar rättskipningen. Här föreligger ett akut behovav att lagstiftaren ingriper. Det finns all anledning ivärlden för regeringen att ta åt sig den begäran somnu kommer från riksdagen.Det gäller att agera snabbt, så att vi slipper läsaom de här egendomliga domarna. Personligen anserjag att domstolarna själva kunde ha löst det här pro-blemet, men uppenbarligen har de inte gjort det på etttillfredsställande sätt, och då måste lagstiftaren gripain.Jag vill yrka bifall till reservationerna nr 3 och 13.Reservation 3 gäller narkotika i trafiken. Jag kaninte se att det egentligen är någon skillnad i sak mel-lan reservanternas uppfattning och utskottsmajorite-tens. Jag konstaterar med viss glädje att vi ändå är såpass många som gemensamt uttrycker en kanske stör-re intensitet i den här frågan. Det måste ske någon-ting. Det finns många anledningar att utredningstek-niskt lägga det här på hyllan eller förhala det hela,men vi menar att detta är så pass allvarligt att manmåste agera skyndsamt.Kia har redan sagt vad som behöversägas när det gäller preskriptionstiden, så jag sägeringet mer i det stycket.Anf. 80 ()Herr talman! Den viktigaste frågan i det här be-tänkandet är det enhälliga uttalandet från utskottet omatt regeringen med skyndsamhet bör se över gräns-dragningen mellan brottsrubriceringarna våldtäkt ochsexuellt utnyttjande. Som flera talare har påpekat harväldigt många upprörts över domar under de senasteåren i vilka ett stort ansvar har lagts på barnet ochöver att det har krävts ett stort mått av våld och hotför att en person skall kunna dömas för våldtäkt.Utskottet gör nu ett uttalande, och jag vill gärnacitera det stycket:"Enligt utskottets mening är det närmast självklartatt det krävs mindre våld ju yngre barnet är. En natur-lig utgångspunkt är också att våld mot barn respektivemot vuxna i detta sammanhang kan ha helt olika ka-raktär. Utskottet vill för sin del understryka det ange-lägna i att denna fråga får en grundlig genomlysning idet utredningsarbete som justitieministern aviserat.Lagstiftningsarbetet bör enligt utskottets mening varainriktat på att få till stånd en ordning där fler fall avövergrepp på barn som i övrigt uppfyller rekvisitenför våldtäkt också kommer att bedömas som sådanabrott. "Med det här ställningstagandet menar jag att re-geringen med skyndsamhet bör kunna se över lag-stiftningen på den här punkten och kanske också taden här frågan med förtur, när man nu skall ge sig ikast med att se över hela sexualbrottskapitlet i brotts-balken.Det är utomordentligt glädjande att utskottet gördet här enhälliga uttalandet på den här punkten, därdet, som säger, har funnits en väldigtupprörd opinion och där lagstiftningen och dess till-lämpning knappast kan sägas stå i överensstämmelsemed det allmänna rättsmedvetandet.Herr talman! Till det här betänkandet, som berören mängd straffrättsliga frågor, finns ett antal reser-vationer. Jag skall kort beröra en del av dem.I reservation nr 1 av och tas frågan upp om rubriceringen, brottsbenäm-ningen, för olika typer av brott som begås mot kvin-nor. Låt mig först påpeka att det inte finns någrabrottsrubriceringar som heter "lägenhetsbråk" eller"familjevåld".Jag tycker nog att det är litet förvånande att manförordar att ringa misshandel skall rubriceras på annatsätt om brottet har begåtts mot kvinnor i stället förmot män. En ringa misshandel, menar jag, är en ringamisshandel och skall bedömas som en sådan oavsettoffrets kön. Vi har i en könsneutral lagstift-ning, och jag tror faktiskt att det, även för jämställd-hetsarbetet, är viktigt att själva lagstiftningen är köns-neutral. En annan sak är att de brottsbeivrande myn-digheterna, polis och åklagare, naturligtvis med kraftmåste ingripa mot brottslighet som riktar sig motkvinnor, eftersom vi vet att kvinnor ofta befinner sig ien mer utsatt position.I reservation nr 2 krävs en kriminalisering avprostitutionen. Den frågan har på utskottets initia-tiv varit föremål för utredning. Prostitutionsutred-ningens betänkande bereds i rege-ringskansliet, det pågår en remissbehandling, och såsmåningom skall regeringen lägga fram ett förslag tillriksdagen på grundval av Prostitutionsutredningensbetänkande. Vi vet sedan gammalt att det har bedri-vits en intensiv diskussion om det lämpliga i att kri-minalisera prostitutionen. Det har funnits prostitu-tionsutredningar tidigare som av olika skäl inte harförordat en kriminalisering. Jag skall med stort intres-se ta del av den remissbehandling som sker pågrundval av utredningens betänkande, och vi får till-fälle att återkomma till den debatten under det när-maste året, när regeringen lägger fram sina förslag förriksdagen.När det gäller frågan om narkotika i trafiken kanjag inte se att det egentligen finns någon avgörandeskillnad mellan utskottsmajoriteten och dem som stårbakom de två reservationerna. Utskottet hänvisar tilljustitieministern och säger att förutsättningarna skallundersökas för att komplettera rattfyllerilagstiftningenmed gränsvärden för olika narkotiska preparat. Ut-skottet ger också uttryck för att det arbetet bör drivasmed skyndsamhet. En möjligt väg, säger utskottet, börvara att införa en reglering som anger tillåtna gräns-värden för narkotika liknande den som gäller föralkohol. Också frågan om införandet av en s.k. noll-gräns bör prövas i det sammanhanget.Även om detta är utskottets klara viljeinriktningmåste man vara medveten om de komplika-tioner och svårigheter som finns när det gäller att tafram en hållbar lagstiftning i det här avseendet. Det ärsvårigheter som gäller den stora mängden legalt för-skrivna och använda mediciner med narkotiskt ellerliknande innehåll. Det gäller exempelvis allergimedi-ciner, olika psykofarmaka och smärtstillande preparat.Det finns andra frågeställningar som komplicerarlagstiftningsarbetet, exempelvis möjligheten att mätaförekomsten av preparat i kroppen och också möjlig-heterna att bedöma dessa preparats effekter på trafik-säkerheten.Inriktningen är ändå alldeles klar. Ett arbete börsnabbt sättas i gång och bedrivas för att försöka tafram gränsvärden motsvarande dem som gäller föralkoholen, så att rattfyllerilagstiftningen kan komplet-teras i det avseendet.I ett antal reservationer tas frågan upp om be-handlingen av unga lagöverträdare. Låt mig i anslut-ning till vad sade - jag sympatiserar enhel del med hennes inlägg i det här avseendet - geuttryck för att jag tycker att det är ganska illavarslan-de att det sker en fokusering på den straffrättsligaregleringen när det gäller unga lagöverträdare. Ungalagöverträdare, unga brottslingar, är ju snarare ettuttryck för att både familj och samhälle har misslyck-ats med sin uppfostran av ungdomarna till att bli lag-lydiga medborgare.Det är fråga om barn som far illa i familjen och förvilka samhället har misslyckats med sina insatser föratt stöda och hjälpa dem under deras uppväxt. Dethade varit mer fruktbart att föra ett resonemang omhur vi skall stärka familjernas möjligheter att fostrasina barn och om hur vi skall utveckla de insatser somsker i skolan, och från föratt stöda de familjer och de ungdomar som råkar illaut.Moderaterna föreslår i sin reservation att påfölj-den vård inom avskaffas och att påfölj-den ungdomsstraff i stället införs. att man i det avseendet har stöd av Ungdoms-brottskommittén.Jag satt med i , och vihade där långa resonemang om påföljderna för ungalagöverträdare. Det fanns en viktig utgångspunkt, somockså är utgångspunkten för regeringens arbete närdet gäller unga lagöverträdare, och det var att social-tjänsten även fortsättningsvis skall ha huvudansvaretför vård, behandling och stöd för unga lagöverträdare.Det skall alltså inte ske en förflyttning av ansvaretfrån till kriminalvården eller rättsvår-dande organ för insatser mot unga lagöverträdare. Detär en viktig utgångspunkt. Vi vet att straffrättsligapåföljder, som fängelsestraff eller införande av ung-domsstraff, som antyds i reservationen, knappast harnågon effekt för att återföra ungdomar till ett meranormalt liv. Om man flyttade gränsdragningen skulledet också leda till att undandrog sigansvaret för de viktiga insatserna för unga människor.Det är motivet till att vi inte har velat gå med påden moderata motionen utan vill avvakta det arbetesom nu bedrivs i med förslag. Jag vill än en gång under-stryka att utgångspunkten för det arbetet är att behållahuvudansvaret hos när det gäller ungalagöverträdare.Herr talman! Med de här synpunkterna på någraav de reservationer som är fogade till utskottets be-tänkande yrkar jag bifall till utskottets hemställan idess helhet.Anf. 81 (mp) replikHerr talman! sade att ringamisshandel alltid är ringa misshandel och att det skallvara lika behandling. Men det är inte samma sak,därför att parterna är inte likvärdiga. Misshandel avkvinnor och barn kan aldrig vara likvärdig med annanmisshandel, därför att de är i underläge. Detta måstebedömas, och det måste göras klart att det är en skill-nad. Det skall då krävas ett särskilt straff, som ärhårdare än för den som ger sig på en likvärdig partner.Det skall nästan vara så att samhället markerar attdet är tabu att slå kvinnor och barn. När jag var litenoch gick i skolan slog man inte töser - man var enmes om man gav sig på dem. Det är den inriktningensom vi måste ha i samhället, dvs. att detta inte ärtillåtet och att det måste ha ett högre straffvärde.Anf. 82 () replikHerr talman! När det gäller paragrafen om vårdinom , , borde social-tjänstens uppgift vara att ingripa mycket tidigare ännär det har gått så långt att en ung människa har ham-nat i brottslighet. När hemmet, familjen och skolaninte räcker till och när man ser att barn av olika an-ledningar far illa, har naturligtvis alltiden skyldighet att ingripa. jobbarmycket med frivillighet, men när någon har begått ettbrott är det oerhört viktigt att påföljden står i propor-tion till brottets allvarlighet. Ett överlämnande tillvård inom innebär på något sätt ett icketidsbestämt straff, och vi tycker inte att det hör hem-ma här.Det finns naturligtvis ingen motsättning mellanstöd, hjälp, vård och tydliga reaktioner å ena sidanoch en tidsbestämd påföljd å andra sidan. Det är alltsåfel att sammanblanda dessa båda påföljder.Lars-Erik har suttit med i , som på flera sidor utvecklar sinståndpunkt och som tar avstånd från den här påföljdensom strafform. Det är märkligt att inte, såvitt jag kan se, har avgivit något särskiltyttrande i frågan.Anf. 83 () replikHerr talman! Först skall jag kommentera JeppeJohnssons replik. I föror-dade vi att domstolen skulle ha ett större inflytandeöver de åtgärder skulle vidta. Ett avvåra förslag var att domstolen skulle kunna döma tillsärskild tillsyn på § 12-hem, alltså särskil-da ungdomshem, just för att utöva ett större inflytandeöver påföljderna.Tvärtemot vad jag tycker man kunde utläsa ur re-servationen och andra uttalanden från representanterför Moderata samlingspartiet var det dock intekommitténs uppfattning att den typen av påföljderskulle verkställas inom ramen för kriminalvården,eller särskilda institutioner inom kriminalvårdensarea, och benämnas ungdomsstraff. Det är närmast enpåföljd som påminner om den gamla påföljden ung-domsfängelse.Jag vill än en gång betona att an-svar måste ligga fast även för ungdomar som begårbrott. Det är ju därför vi har en särskild lagstiftningom tvångsomhändertagande - lag om vård av unga -som också möjliggör ingripanden när ungdomar harbegått brott, eller på grund av brottsligt beteende, somdet uttrycks i den lagstiftningen.Sedan till . . .Anf. 84 FÖRSTE VICE TALMANNENRepliken gällde . Det går icke attreplikera på ett replikskifte som är avslutat.Anf. 85 () replikHerr talman! Jag vill bara mycket kort citera urUngdomsbrottskommitténs betänkande. Det står såhär: "Vi föreslår att stadgandet i 31 kap. 1 § BrB omöverlämnande till vård inom skall upp-hävas och att andra, straffrättsliga påföljdsformer istället skall användas mot unga lagöverträdare - - -."Anf. 86 () replikHerr talman! Det är riktigt, det som läser. Men om han läser betänkandet noggrantkommer han fram till att vi avvisar tanken på att utökakriminalvårdens och de övriga rättsmyndigheternasansvar för behandlingen och vården av de unga. Vimarkerar tydligt i förslagatt det även fortsättningsvis bör vara socialtjänstenoch de särskilda ungdomshemmen, dvs. § 12-hemmen, som skall svara för vården och behandlingenav de unga lagöverträdarna. Att vi sedan förordar attdomstolen skall ha ett något större inflytande överinnehållet i den påföljden är en annan sak.Anf. 87 () replikHerr talman! Betänkandet handlar ju om vissastraffrättsliga frågor. Det förvånade mig därför litet attLars-Erik tyckte att vi debatterade straffrätts-liga insatser när det gäller unga lagöverträdare. Jagmenar att det närmast är en självklarhet eftersom detär motioner vi behandlar här. Det innebär ju inte attinte sociala insatser, stöd till familjer, insatser i skolaoch socialförvaltningar och annat skulle behövas påen väldigt bred front. Men här behandlar vi ju mo-tionskrav.Jag vill uttrycka min besvikelse över att det intekunde bli en enighet eller en majoritet för det viktiga iatt göra insatser tydliga för att kunna bryta en brott-skurva . påföljder som t.ex. att göra rättför sig, ställa till rätta, skadelindrande arbete ochmedling är det som diskuterats.Den största besvikelsen känner jag när det gälleren ny särskild utredning. En sådan skulle behövas föratt finna bra stödformer och insatsförslag för lagöver-trädare som är . Eftersom och jag tillsammans satt i Ungdomsbrottskommit-tén minns vi båda hur vi gång på gång betonade attdet verkligen behövs. Jag undrar vad regeringen ellersocialdemokraterna planerar för att kunna kommamed bättre förslag på insatser på det här området.Anf. 88 () replikHerr talman! har haft iuppdrag när det nationella brottspreventiva program-met skulle utarbetas att också se över insatser när detgäller ungdomar . När regeringen i höstskall lägga fram ett förslag om brottsförebyggandeinsatser kommer naturligtvis även frågan om vilkainsatser man kan göra med inriktning på barn ochungdomar att finnas med. Det är en självklarhet.I mitt huvudanförande sade jag att jag känner enviss oro för att vi fokuserar oss på de rättsliga orga-nens insatser när det gäller att komma åt eller motver-ka ungdomsbrotten. Jag är särskilt orolig när det tarsikte på barn . Jag tror att det är oerhörtviktigt att vi ser till att sociala insatser, skolans insat-ser och fritidsinsatser blir avgörande. Det är där ton-vikten skall läggas.Vi känner till diskussionen om registrering avungdomar som begår brott. Jag har nog enöppen attityd i den frågan.