prot · GI0978 · 1995-03-23 00:00:00 — Men då måste vi också hitta medel attnå ut i skolorna.Skolministern är, enligt det första svaret, inte be-redd att göra något extra för att ändra på detta.Praxis varierar enligt mitt intryck mellan skolornaom hur man väljer att agera vid svåra fall av våld ellermobbning eller hot om mobbning i skolan. Skolminis-tern säger själv att det inte får ges intryck av att sko-lan är en plats där samhällets lagar för övrigt integäller. Men då är dagens regler inte till fyllest. Därförbeklagar jag att skolministern inte ens är beredd attutreda en anmälningsplikt. Det räcker inte med soci-altjänstlagen, utan det skulle handla om en anmäl-ningsplikt för våld.Våldet är påtagligt och enligt min uppfattning ettväxande problem i skolan. Skolministern saknar svarpå frågan om konkreta åtgärder.Jag vill gärna skjuta in att vi måste ge lärare ochskolledning bättre möjligheter att agera mot mobbningoch mot våld. Det handlar väldigt mycket om utbild-ning för att kunna se och på rätt sätt kunna ta tag isaker och ting . Då är det fundamentalt med godakunskaper.Jag tror att det handlar om att utbilda alla grupperinom skolan. Det är ofta vaktmästarna eller persona-len inom skolbespisningen som först ser att något intefungerar i en grupp. Därför måste man satsa på kom-petenshöjning.Det är riktigt att skolledningen aktivt stöder arbe-tet, tillika med kommunala politiker. Men vi måstemer undersöka föräldrarnas roll. De måste bli merdelaktiga i skolans arbete, alltid, inte bara när mobb-ning redan uppkommit. kan det t.o.m. bli kon-fliktsituationer mellan skola och föräldrar när föräld-rarna ställer krav på att skolan skall agera. Så får detinte vara.Anf. 7 ()Herr talman! Vi är helt överens om att alla tänkba-ra åtgärder naturligtvis skall vidtas. Det finns inte baraen metod att lösa mobbningsproblemet i skolan. Härhar presenterats en katalog på åtgärder i olika sam-manhang som jag självklart tycker är både viktiga ochriktiga.Gunnar pekade just på behovet av entrygghetsplan, vilket vi i har tagit upp iett antal motioner . Den går att baka in iden lokala skolplanen eller i arbetsplanen om man såvill.Jag tycker dock att skolministern på sätt och vissförbigår grundproblemet, trots att hon själv säger attdet gäller att agera kraftfullt och . Det är justdetta jag efterlyser och tycker mig förstå är andeme-ningen i interpellation. Varför skulleskolan vara annorlunda som arbetsplats än andra ar-betsplaner när det gäller synen på våld? Jag talar i dethär sammanhanget om det konkreta fysiska våld somkan utövas inom skolans väggar.Jag är väl medveten om att mobbning är ettmycket stort problem - allt från det tysta, nästanosynliga förföljandet och trakassierna till klart ochentydigt fysiskt våld. Som jag sade i mitt tidigareinlägg skall självklart polisanmälan ske med omsorg,så att säga, och efter övervägande. Men det finnssituationer när det inte återstår något annat än polis-anmälan om vi har kravet att skolan skall vara enarbetsplats som alla andra arbetsplatser i samhället,underställd samma rättssystem.Jag förstår att det är den saken villha en utredning om. Jag delar uppfattningen att viåtminstone bör utreda en anmälningsplikt när detgäller den typen av grov mobbning som kommer tilluttryck i form av våld.Jag vill avslutningsvis fråga varför vi inte kan ta inerfarenheterna från bl.a. den Stockholmsrektor som i TV klart verifierade just detta. På hans skolahar man haft positiva effekter av att man konsekventbörjat polisanmäla fysiskt våld i skolan.Anf. 8 ()Herr talman! Jag noterar med tillfredsställelse attskolministern har en väldigt insiktsfull attityd i dettaärende.Beskrivningen av lärargruppers, föräldragruppersoch elevgruppers funktion i det här arbetet är precissom en del i ett sådant program som jag efterlyser.Men programmet måste finnas, så att man inte i detdagliga arbetet i skolan glömmer det. Det är så lätt attglömma. Man vill faktiskt inte se mobbning. Detkänner vi till som har jobbat som lärare. Det är så lättatt låta bli att se. Det är så lätt för en rektor att tro atthan inte har mobbning vid sin skola.Det är lättare än någonsin därför att våraskolor har fått en kraftig nedskärning . Det finns mycket färre vuxna ute på skolgår-den, färre vuxna som har tid att se till eleverna påraster. Fritidspegagogerna har blivit färre, skolvärdin-norna är borta - ja, allt det där känner vi till. Därförfinns det ytterligare skäl att nu inte släppa mobbnings-frågan.Då är mobbningsprogrammet viktigt. Det blir somdet checkprogram piloten har när han skall starta. Hanmåste gå igenom ett antal punkter som han egentligentycker är jättetrista och inte vill göra, men det måsteske och man får inte missa en enda punkt. Mobb-ningsfrågan är minst lika allvarlig och borde ha ettsådant checkprogram vid varje skola.Polisanmälning kommer i fråga vid en mycketspeciell del, när det handlar om grovt våld. Det kan-ske inte har så mycket med det här att göra. Jag sermobbningsprogrammet mera som en viktig del avskolans arbete när det gäller att fostra barnen till engod demokratisk anda. Det handlar alltså om demo-kratisk fostran som man får på köpet om man har etteffektivt mobbningsprogram. Det är alltså inte bara ensjukdomsbild i skolan som man angriper, utan man fårockså en bättre skola i stort om man får ett mobb-ningsprogram.Anf. 9 Statsrådet ()Herr talman! Jag vill ta fasta på det sista GunnarGoude sade. Jag tror det är viktigt att man har pro-gram eller särskilda metoder mot mobbning. Man fårdock inte se det som en särskild lösning, som vissaanställda i skolan arbetar med. Det är en viktig del iskolans hela arbete och för alla som är anställda ocharbetar i skolan, och för alla elever.Därför är det viktigt att det finns med som en del iden lokala arbetsplanen och den kommunala skolpla-nen och inte lyfts ut så att man lägger ansvaret påkanske en eller två personer. Visserligen kan några haett särskilt ansvar, men alla måste vara med. Så fortdet blir luckor, där barn och ungdomar kan uppleva attvuxna inte har ansvar eller inte ser, då frodas den härtypen av våld, trakasserier och mobbning.Till vill jag säga att det självklart äroacceptabelt att utsatta elever tvingas byta skola.Självklart måste mobbning åtgärdas på den skola därman är. Man skall inte vara tvungen att byta skola.Jag vill också ta upp ett problem som också StenTolgfors själv nämnde: det finns, tyvärr, skolor sominte vill offentliggöra och visa vilka problem man har.En av orsakerna är att de förväntas konkurrera omelever på en som jag tycker fiktivmarknad. Det är en av orsakerna till att man inte vå-gar öppet tala om de problem som finns.Det är viktigt för mig som socialdemokratiskskolminister att slå fast att skolor skall vara öppna ochskall samarbeta. Valfrihet på skolans område får inteleda till att det som sker i skolan är affärshemlighetereller att den som leder skolan är en vd.Mobbning och trakasserier kan inte ses isolerat.Det är resultatet av ett samhällsklimat. Därigenomblir problemet större. Det måste hanteras och lösas iskolan, men det har också ett vidare perspektiv.Så sent som i förrgår såg jag ett TV-reportage frånUSA. Där har segregation och utslagning gått ofatt-bart långt. som människor lever i något somkan liknas vid permanent krigstillstånd bor välbärgademedelklassfamiljer, företrädesvis vita, i fina villaom-råden, från de slumområdendär arbetslösa och utslagna lever i ofattbar misär.Vi är långtifrån den verkligheten i , menvetskapen om vad en långtgående segregation ochutslagning i sin mest extrema form kan innebära görmig än mer angelägen om att göra också någonting åtde problem som finns i . Det här är stora poli-tiska frågor, som måste lösas. Kampen för jobben, föratt få ordning på statens finanser, med rättvisa i för-grunden, är avgörande för vilket samhällsklimat vikommer att få. Om vi tillåter en långvarig arbetslöshetoch ett stort budgetunderskott kan vi räkna med ettallt hårdare och brutalare samhälle.Därför måste kampen mot mobbning, trakasserieroch våld i skolan föras på flera plan. Det är en viktiguppgift i skolpolitiken, i skolan och i den konkretavardagen i skolan, för mig som ansvarig skolministeroch för alla dem som arbetar i skolan och har detkonkreta ansvaret för den dagliga verksamheten.Men vi kan inte överlämna problemet enbart tillskolan. Det här är ett ansvar för hela politiken, förhela samhället, och det gäller vilket samhällsklimat viskall ha. Det handlar också om det ansvar som vi allamåste ta på oss, som vuxna medborgare, för en var-daglig solidaritet, där vi måste ställa upp för varandraoch där vi alla som medborgare också måste reageraoch ingripa när vi ser att barn eller ungdomar utsättsför övergrepp, trakasserier eller mobbning.Anf. 10 ()Herr talman! Låt mig inledningsvis säga att detgläder mig att skolministern i sitt förra inlägg upp-märksammade den borgerliga regeringens arbete motmobbning.Man måste konstatera att det finns tydliga sam-band mellan mobbning och senare former av våld. Detgår alltså inte att föra en debatt om ungdomsvåld utanatt börja med mobbning, därför att det som börjar medutfrysning osv. går vidare till ren våldsamhet senare.Det andra som är allvarligt är att vår bild avmobbning ofta är fel. Vi tror att både den som utsättsoch den som utsätter andra är en svag person. I självaverket visar det sig att den som mobbar andra intesällan kan njuta av att ge sig på andra, medan den somutsätts ofta är litet osäker eller, om det är en pojke,fysiskt svagare. Det gör det än mer angeläget att vi tartag i problematiken.Jag vill också slå fast att det aldrig någonsin är denmobbades fel att han utsätts, oavsett vad skälet angesvara av dem som utsätter honom. Ansvaret är alltidoch odelat den som utsätter andra.Det är också viktigt att börja tala om mobbning avandra skäl. Inte alla barn som utsätts har någon att talamed. De har hamnat längst ned på presti-gestegen och vill inte säga det till föräldrar och andra,därför att de förnekar sig själva. Det kan också varaså, om barnet mobbas, att det väcker otäcka minnentill liv från föräldrarnas barndom.Vi måste få till stånd ett annat debattklimat ommobbning och sluta dölja problemen. Själv ser jagskolor som förnekar alla problem som mindre trovär-diga än de som säger att de har problem men att degör vad de kan för att lösa dem. Det är en trovärdig-hetsfråga.Jag skulle vilja läsa upp ett citat från en under-sökning angående mobbning gjord i . En flickai klass 9 säger så här: "Det värsta med mobbning äratt det är mer eller mindre accepterat. Vissa menar attdet är bra med litet mobbning. Personligen anser jagatt man aldrig kan tolerera någon mobbning. Från ensom upplevt helvetet . "Det här citatet visar att vi har ett mycket stort ar-bete med att börja förändra attityderna, som är på vägatt gå riktigt snett på våra skolor. Det är attityden attdet är litet häftigt att ge sig på andra och attityden inte får vara den person man är.Som jag ser det, måste vi pröva allt från särskildakrisgrupper - de planer som skolorna harför hur de skall hantera mobbningsproblemen. Detfinns mobbningskonsulenter i vissa kommuner. Mankan pröva faddersystem och temadagar samt arbetamed att få in mobbningsproblematiken i den ordinarieundervisningen. Man får inte heller vara rädd för att iriktigt allvarliga fall ta hjälp av barnpsykologer ellerpolis. Föräldrarna måste också in i skolans arbete påett helt annat sätt än tidigare, naturligt och integrerat.Det finns också mycket att göra med att aktivt integ-rera olika grupper av elever på skolorna. Det finnsmycket mer att göra. Jag tror att vi kan klara det, mendå krävs det tydliga signaler om att man måste börjaarbeta med detta nu.Anf. 11 Statsrådet ()Herr talman! Den borgerliga regeringen tog initia-tiv till en lagstiftning, som tydligt anger att det är allasansvar i skolan att motverka mobbning, och till läro-planer där det också tydligt anges vad som är skolansuppgift. Det var något som vi socialdemokrater väl-komnade. har vi gett mycket tydliga signaler,lagar och regler från statens sida. är det förkommunerna och för skolorna att göra sitt arbete. Detär ett arbete som man just nu har en nytändning i. Detär många skolor som med anledning av skärpningen iskollagen och de nya läroplanerna har satt sig ned ochutarbetat lokala program och börjat diskutera hur manpå bästa sätt skall komma till rätta med problemen.Det är fel att säga att vi ingenting gör. Det är väl-digt mycket som görs ute i skolorna just . Därförskall vi erkänna de problem som finns och erkänna attvi både har och har haft en i vissa fall blundandeattityd till mobbning och trakasserier i skolan. Mendet är också viktigt att vi säger att vi nu gör saker, ochinte sprider bilden av att statsmakten blundar för pro-blemet, för det gör vi inte.Skolan tar nu ansvaret och arbetar med detta. Dåär uppgiften för regeringen och för skolministern attfundera på hur man på bästa sätt kan stödja dettaarbete. Vi gör det via antimobbningspro-jekt. Det är inte alltid ett sådant stöd är verksamt, mendet här har visat sig vara det. Därför kommer det attfortsätta. Det har haft mycket god effekt. Man spriderde goda idéer som finns.Idérikedomen och erfarenheterna finns lokalt utepå skolorna. Vår uppgift centralt är att se till att degoda idéerna sprids och att vi uppmärksammar deställen där man inte tillräckligt har tagit itumed problemen.Jag vill också säga, som jag sade tidigare, att en avde viktiga ingredienserna är att man har ett samarbetemed hemmen och det omgivande samhället. Skolanfår inte vara en isolerad ö, som är skild från det omgi-vande samhället. Det är viktigt att föräldrar medver-kar i skolan. Det är viktigt att föreningslivet medver-kar i skolan och att man har ett samarbete med social-tjänsten och med polisen.Sten Tolgfors tog upp detta att det alltid är densom mobbar som har ansvaret. Jag instämmer i det.Men jag vill också säga att de som tillåter att mobb-ning sker också har ett stort ansvar. De vuxna som serett barn eller en ung människa utsätta någon annan förmobbning eller kränkande behandling har också ettansvar. Det är viktigt att vi tydliggör det ansvaret. Dethar vi gjort. arbetar man med hur man skall ta dethär ansvaret på bästa sätt. Jag ser ganska hoppfullt pådet lokala arbetet.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition1994/95:156 till utrikesutskottetSkrivelse1994/95:167 till jordbruksutskottetMotioner1994/95:Sf13 - Sf17 till socialförsäkringsutskottet1994/95:N13 och N14 till näringsutskottet1994/95:K17 - K20 till konstitutionsutskottet1994/95:Ub46 - Ub51 till utbildningsutskottet1994/95:Bo8 och Bo9 till bostadsutskottet6 § BordläggningAnmäldes och bordladesPropositioner1994/95:174 Vissa betygsfrågor m.m.1994/95:177 Turistpolitik1994/95:188 Effektiviseringar på delgivningsområdet7 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 22 mars1994/95:86 av (s) till justitieministernom Offentlighetsprincipen och EU-handlingar1994/95:87 av () till socialministernom Laboratorieprover8 § Anmälan om frågorAnmäldes att följande frågor framställtsden 22 mars1994/95:380 av () till jord-bruksministern om Importen av isländska hästar1994/95:381 av () till statsrådetLeif om Bosnien-kroaters situation1994/95:382 av () till kommunika-tionsministern om Skydd mot plundring av /95:383 av () till statsrådetLeif om Lån till invandrare1994/95:384 av () till statsrådet om beslut1994/95:385 av () till statsrådetLeif om Flyktingkonventionen9 § Kammaren åtskildes kl. 12.43.Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen.