prot · GI09113 · 1995-06-01 00:00:00 — Det finns inte längrenågon garanti för att kunna överlåta sin praktik, vilketinnebär att privata läkare och sjukgymnaster på siktkan försvinna helt.Herr talman! har haftmotsvarande socialiserad sjukvård, och detta i en tidnär muren mot öst har fallit. Det är ofattbart.Socialministern har i tidningar bemött den massivakritiken av denna proposition med att säga att alla kanverka som privatläkare, bara samhället inte behöverbetala. Ja visst, alla patienter som har råd har ocksåvalfrihet. Det handlar inte bara om att betalapatientavgiften själv, utan man måste också betala allade undersökningar som doktorn remitterar till, t.ex.magnetröntgen för flera tusen kronor.Ånyo: Under socialdemokratiskt styre harplånboken börjat styra i sjukvården. Gratulerar!Jämlikhet ligger den socialdemokratiskaregeringen varmt om hjärtat, men inte när det gällerkvinnor i den privata vården, särskilt intesjukgymnaster, som till är egnaföretagare. Förutom brist på ersättningsetableringföreslår regeringen krav på heltidsverksamhet. Dessakvinnor är också mammor, de har barn och kanbehöva arbeta deltid. Skall kvinnor som arbetar iprivat vård diskrimineras? Behöver dessa kvinnor intebehandlas på samma sätt som andra kvinnor?Hela propositionen är en attack och ettmisstroende mot den privata vården. Det är enproposition som ger landstingen en starkaremonopolställning än . Privatvårdenhar förföljts sedan den socialdemokratiska regeringentillträdde. Privatläkarna fuskar, privatläkarna knäckerlandstingets ekonomi, har vi hört . Men,när den tidigare omtalade granskningen avprivatläkarna blev färdig blev detkonstigt nog tyst. Anledningen kanske var attgranskningen inte visade något fusk. Inte heller visadeden någon anmärkningsvärd ökning av vare sigantalet privatläkare eller kostnader för desamma.Misstron var således ogrundad mot de läkare som taremot mer än fem miljoner patientbesök per år.Däremot har det publicerats enundersökning om skrämmande lågatrovärdighet som arbetsgivare. taladeom att skall verka som ettsamverkansorgan för vårdavtal. Men inte skulle välConny som t.ex. Konsumföreståndare avskedasin personal för att ICA skulle kunna öppna på andrasidan gatan?Droppen som får bägaren att rinna över ärsysselsättningsgarantin. Kostnaden för de ca 2 000övertaliga i motsvarar debesparingar som man nu gör i sjukvården. Skall manspara på patienternas sjukvård för att kunna behållaövertalig personal i ? Det kan väl inte vararimligt att stänga patienternas sjukhus för att garanterapersonalen sysselsättning?När nu socialministern med varm hand överlåtersjukvården i sin helhet till landstingen är jag intesäker på att socialministern inser de verkligakonsekvenserna.Herr talman! Jag hoppas att vi inom snar framtidfår se en ny proposition som utgår från patienten. Ensjukvård som utgår från patienten är vad Sverigebehöver.Anf. 145 () replikHerr talman! Jag noterar att konstaterar, och det är riktigt, att det i ochmed detta lagförslag inte införs något remisstvång.Det som sker är att man lämnar möjlighet förlandstingen att bestämma över remissförfarandet påsamma sätt som inom den egna verksamheten. Det härutgår alltså från att den som skall betala för enverksamhet också skall ha det avgörande inflytandetöver hur verksamheten utformas och framför allt överdess volym. Det är viktigt.I , där jag är ledamot, harmoderaterna, kds och vi centerpartister tillsammansbestämt hävdat att eftersom kommunerna är de somstår för kostnaderna för skall ocksåkommunerna ha beslutanderätten över hurverksamhetens omfattning och utformning skall se ut.På samma sätt hävdar jag att det bör vara här.Moderaterna är inte konsekventa när de i det enafallet säger att det är korrekt att beslutanderättenligger hos kommunerna när kommunerna skall betala,men icke i det andra fallet att den ligger hoslandstingen när landstingen skall betala. Man måsteändå tro att politiker på olika nivåer fungerar något sånär rationellt. Det gör säkert landstingspolitikernaockså.Den privata verksamheten är bra och den behövs.När den är bra och när den behövs kommernaturligtvis landstingspolitiker oavsett vad de har förfärg att inse att de också skall utnyttja den. Det är jagövertygad om.Anf. 146 () replikHerr talman! Remisstvånget har vi varit inne pådet tidigare. Vi sade att vi skulle tala om verklighetenoch inte om någon vision. Jag började mitt anförandemed att ta upp den faktiska verkligheten. Det är baraatt gå ut och se vad som sker i länslandsting.Sedan kan vi diskutera vem det är som betalarsjukvården. Jag tycker att det är ganska klart att det ärskattebetalarna, alltså patienterna, som betalarsjukvården på ett eller annat sätt. Jag tror att det äroerhört väsentligt att vi ser varifrån pengarna kommeroch att vi inte säger att det är som betalar.Kom ihåg att pengar är våra pengar, detär skattebetalarnas pengar, det är patienternas pengar.Jag skulle gärna vilja fråga att det är försvarbart att manhar en sysselsättningsgaranti som leder till att manbehåller personalen i sjukvården som manstänger sjukhus? Det kostar så mycket att behålla denövertaliga personalen att man tvingas att stängasjukhus som är till för patienterna, är det försvarbart?Anf. 147 () replikHerr talman! Jag tror inte att landstingen kan klaradetta i längden med de ekonomiska resurser man har.Sysselsättningsgarantin får man säkert vara beredd attompröva på många håll. Det tror jag. Men det är ettproblem för sig.Det jag skulle säga var att vi från sidahar en reservation när det gäller remissförfarandetsom handlar om gynekologer och psykiatrer och somockså säger att man bör vara försiktig med remisser.Jag sade i ett tidigare anförande att kan det finnasmisstanke om att man skulle missbruka detta bör mantillse att den möjligheten inte finns kvar, om så baradärför att misstanken finns.Anf. 148 () replikHerr talman! Det gläder mig att tycker att vi skall ha ett remisstvång och att detinte bör se ut som det faktiskt gör . Då hoppasjag att med de kontakter RolandLarsson har med regeringen också försöker verka föratt vi tar bort de regler som tyvärr kommer att strypavalfriheten för patienterna i sjukvården.Jag tycker att det är beklagligt att jag inte kan fåett svar på frågan om sysselsättningsgarantin. Det ärockså önskvärt att kan föra vidare attdet icke kan vara försvarbart att man stänger sjukhusför att kunna ha personal i sysselsättning som i självaverket är övertalig. Detta är en verklighet. Jagtror inte att våra patienter kommer att ställa upp pådet länge till.Anf. 149 ()Herr talman! För mig som liberal, liksommotionärerna bakom motion 34, innebär enhumanistisk människosyn - för mig personligen ocksåen människosyn - att människan aldrig fårbetraktas som ett medel. Människan är ett mål i sig.Bara hon själv kan uttryckligen avgöra om, och ivilken utsträckning, hon vill ställa sig själv, sin kroppoch sina gärningar till sina medmänniskors tjänst. Jagönskar innerligt att så många människor som möjligtkommer fram till ett sådant personligtställningstagande.Ytterst är avgörandet ändå hennes eget. Samhälletkan inte, får inte utöva någon påtryckning eller sättasig i den enskildes ställe, bara underlätta detställningstagande den enskilde väljer att göra ellerinte göra.Även framgent bör alla transplantationer bygga påden enskilde donatorns uttryckliga samtycke. Finnsinte detta samtycke skall donation inte förekomma. Enmänniska får aldrig ses som en organbank, vare sigdöd eller levande, hur frustrerande det än kan vara fören människa i desperat behov av donation, föranhöriga eller för berörd vårdpersonal. I det fallet kanendast den enskilde själv stå i centrum.I utskottets enhälliga, men undvikande ochöverslätande, betänkande skriver man - säkerligen avstörsta övertygelse - om vikten av att respektera denenskildes integritet. Ändå förs resonemanget i alltväsentligt på ett sluttande plan, där man urgröper ettentydigt förhållningssätt.Det allvarliga är att det inte görs utifrån en seriösredovisning av konstaterade allvarliga ochintegritetsstörande följder för den tänkbara menuteblivna donatorn, som inte lämnat något uttryckligtmedgivande. Nej, med hänvisning till diverseundersökningar söker man leda i bevis att människor imycket högre utsträckning än vad som sker skulle havelat ställa sig till förfogande.Utskottet skriver att ett aktivt samtycke har "vissanegativa aspekter. En sådan regel skulle alltför starktbetona den ena sidan av självbestämmandet, nämligenatt ingrepp inte får göras i strid med den avlidnesvilja." För mig som liberal kan den enskildessjälvbestämmande aldrig betonas för starkt i frågor avså grundläggande art.Inte helt oväntat följer några rader därefterkonstaterandet: "En ytterligare konsekvens skulle medall säkerhet bli en minskning av tillgången på organoch därmed försämrade möjligheter att behandlasjuka med organtransplantation. Även om dessanegativa konsekvenser i viss mån skulle kunnaminskas t.ex. genom ökad information får man räknamed att många människor inte kommer att ge klartuttryck för sin inställning till organdonation. "Herr talman! Detta är naturligtvis pudelns kärna.Tillgången på donerade organ hänger inte med varesig i den medicinsk-tekniska utvecklingen eller i denökade efterfrågan på organ.Därför kan varken regering eller utskott "förordaen samtyckesregel som innebär krav på aktivtsamtycke från den avlidne för att ingrepp skall fågöras". Samhället måste hjälpa alla dem som det kanpresumera skulle ha ställt sig till förfogande. Det fullaansvaret för och konsekvenserna av den enskildeshandling eller icke-handling tar samhället över.För mig som liberal är detta otänkbart.Utvecklingen kan aldrig hejdas. Det gör attgrundläggande etiska frågor aldrig kan få en praktiskslutlösning. De måste ständigt på nytt prövas mot nyaförhållanden och ny kunskap. Det etiska samtaletmåste hållas ständigt levande och minst i fas medbefintligt vetande.Men grundprincipen, om den enskildes fulla ochodelbara integritet och ansvar för alla konsekvenserdet för med sig, är inte en fråga om teknisk utvecklingutan en etisk grundprincip. Den får ett godhetsfulltsamhälle med aldrig så goda avsikter aldrig ta över.I motionen krävs att statens medicinsk-etiska rådförst skulle få behandla förslaget. Utskottet har, för attvinna tid, valt att i stället fråga ut vissa medlemmar avrådet. Utskottet har inte på något sätt sökt visa attfrågan av principiella skäl är tidsmässigt såbrådskande att det motiverar detta genande. Det fårdärmed ta på sig det fulla ansvaret för att de som ärbetänksamma har svårt att känna förtroende förslutsatserna.Utskottet godtar vidare att tagande av vävnaderfrån aborterade inte längre skall ske efterbedömning från de etiska forskningskommittéerna avvarje forskares ansökan. Vår bedömning är att detta vidgaranvändningsområdet och att det minskar utrymmet förforskningsetiska ställningstaganden. Utan kommentarställer sig utskottet bakom propositionens förslag ochundanröjer därmed inte på något sätt våra farhågor.Hade det funnits godtagbara förklaringar skulle detinte ha varit särskilt svårt att utveckla dem.Herr talman! Slutligen avvisar vi tanken på attutsträcka tidsgränsen för medicinska insatser efterdöden . När införde enlag om kriterier för när döden inträtt var mångaoroade för att ett viktigt skäl kunde vara att ökamöjligheten att säkerställa organ för donation.Som vanligt för den här typen av principiellafrågor avvisades naturligtvis dessa invändningar medemfas. Som vanligt visar det sig , närman hoppas att människor har vant sig vid de nyaförhållandena, att farhågorna tvärtom var befogade.Kanske allvarligast är att det på ett avgörande sättundergräver enskilda medborgares tilltro till de besluti etiskt svåra frågor som vi fattar i denna kammare.Herr talman! Jag står bakom samtliga yrkanden ifolkpartimotionen So34. Men eftersom utskottet ärenhälligt i sitt betänkande begränsar jag mig här tillatt yrka bifall beträffande yrkandena 1, 2 och 3.Anf. 150 () replikHerr talman! Jag måste säga att jag blir litetbeklämd när jag hör säga att vi iutskottet inte skulle ha behandlat det här seriöst. Detpåståendet vill jag alldeles bestämt tillbakavisa.Flera av de sakfrågor som framförs här stämmerinte överens med verkligheten, tycker jag. När vi t.ex.säger att det är som skall ge sintillåtelse för att man skall kunna använda sig avfostervävnad så skall det göras först efter en etiskprövning. Den etiska prövningen lämnas alltså allsinte utanför.När det gäller förslaget och den del som gällertagande av fostervävnad måste jag säga att detta ärmycket insnävat i propositionen. Vi har gjort vissaingrepp därutöver som gör att det blir ett väldigt snävtområde i fråga om användandet av fostervävnad. Viställer mycket höga krav på att det skall vara mycketangelägna användningsområden. Det kan gälla svårtsjuka människor och människor som kanske ärobotligt sjuka.Ett av de första områdena där fostervävnadanvändes var framställningen av poliovaccin. Jagmåste säga att jag inte skulle vilja ha det ogjort.Den verksamhet som pågår är ju alls intelagreglerad. Jag tycker att det borde varatillfredsställande att vi nu får en lag som snävar in ochsom håller kontroll på detta område som vi alla tyckerär mycket känsligt.Jag skulle ha litet förståelse för om donation av organ om det var så attlagen skulle träda i kraft . Men lagen träder i kraftom . Då finns det många regler som gör att denenskildes integritet och självbestämmande väl kan tastill vara.Anf. 151 () replikHerr talman! Jag instämmer i vad IngridAndersson sade i sitt anförande ,nämligen att det här är väldigt svåra frågor och att detdessutom är svårt att redogöra för dem och attutveckla dem under tidspress. Men just av det skälettycker jag och övriga som står bakom motionen So34att det hade varit ännu mera befogat om utskottet i sittbetänkande, det är ju det enda vi har tillgång till, påallvar hade bemödat sig om att bemöta och ävenargumentera mot de invändningar som framförts avmotionärerna. Vi kan inte finna att det förhåller sig pådet sättet. Inte heller i dagens debatt har man på allvargått in på dessa frågeställningar. Jag beklagar att det idetta pressade skede är ont om tid för det.I min inställning, och det gäller även motionen,ligger också ett ifrågasättande av det som IngridAndersson var inne på i sin replik, nämligenhänvisningen till att den här lagen inte träder i kraft såsnart, utan människor har möjlighet att reagera och attinformera sig. Vi vänder oss naturligtvis mot synen påden enskilde. Det kan ju aldrig vara en plikt ellerskyldighet för den enskilde att ställa sig tillförfogande eller ens att redogöra för sin personligainställning till samhället. I stället är det samhälletsom, med full respekt för den enskilde, skallrespektera det val eller icke-val som den enskilde gör.Med formuleringarna här blir det i stället enuppmaning till den enskilde att svara upp mot enförfrågan, en anmodan, från samhällets sida. Detstrider mot den etiska grundsyn som vi motionärerstår för.Anf. 152 ()Herr talman! Vi i utskottet har all respekt för attmänniskor har en annan syn och kan tänka på ettannat sätt än vi i utskottet. Men jag vill gärna så attsäga ha samma inställning tillbaka. Jag vill nämligenmöta respekt för den inställning vi intar och respektför det verkligt ingående arbete som vi har gjort föratt sätta oss in i och försöka göra förslaget så bra sommöjligt så att människors egen vilja kan komma tillsin rätt. Jag tycker faktiskt att vi har klarat av det bra.Jag tycker inte att denna fråga förtjänar ettresonemang där man citerar bitvis. Det verkar, tyckerjag, som om det kunde vara bra om läste igenom både propositionen och utskottetsbetänkande. Där finns det väldigt många resonemang,diskussioner och förklaringar kring våraställningstaganden.Anf. 153 ()Herr talman! Jag kan försäkra jag har läst betänkandet och propositionen bådefram- och baklänges. Det tror jag också att mittengagemang i den här debatten har visat.Problemet är naturligtvis att vi har olika grundsyn.I mitt och motionärernas fall handlar det om enabsolut respekt för varje enskild individ - oavsett vadsom är bra för samhället och oavsett vad som är braför medmänniskorna. Som jag sade i mitt inlägg fråntalarstolen är jag den förste att önska att så mångamänniskor som möjligt ser den här möjligheten attvara sina medmänniskor behjälpliga. Men det får inteinnebära att vi har en annan attityd till dem som görett annat val eller inte gör något val alls.Ingrid sade i sitt inlägg frånkammarens talarstol att vi vet att de flesta har enpositiv inställning. Men om man säger att de flesta haren positiv inställning är budskapet - från oss, frånsamhället - om hur vi bedömer deras uppfattningväldigt klart. Det är också en påtryckning som jagtycker är helt otillbörlig.Ingrid sade vidare: Möjligheten finnsju att säga nej. Skall den enskilde verkligen ha enskyldighet att informera samhället om hur han ellerhon ser på sig själv, sin kropp, sitt liv? Det är ungefärsamma resonemang som vi har hört tidigare underåren om kollektivanslutningen till detsocialdemokratiska partiet: Man har ju rätt attreservera sig! Vi som från principiella utgångspunkterhar ifrågasatt det resonemanget har hävdat att detskall råda respekt för den enskilde i sammanhanget.Anf. 154 ()Herr talman! Jag vill bara för klarhets vinnandesäga att det inte finns några krav på att människorskall fylla i donationskort eller register. Det kommeratt bli högst frivilligt. Men jag vill gärna säga att jagtror att den ordning som föreslås nu faktiskt kommeratt bli bättre och lättare att hantera för alla människorän den ordning som råder , när människor iväldigt svåra situationer ställs inför frågan: Skall vidonera eller inte? Frågan är kanske integenomfunderad, och ingen vet. Det upplevs somväldigt, väldigt svårt.Herr talman! Med all respekt för yrkar jag bifall till utskottets hemställan idess helhet. Jag hoppas att det kommer att visa sig närdet här genomförs i verkligheten att människor kanlita på att deras vilja helt tas till vara. Det är likaviktigt att ett ja till donation respekteras som att ettnej till donation respekteras. Det är också vårutgångspunkt.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )19 § Bidragsbestämmelserna för friståendeskolorFöredrogsUtbildningsutskottets betänkande 1994/95:UbU16Bidragsbestämmelserna för fristående skolor (prop.1994/95:157)Anf. 155 ()Herr talman! I årets budgetproposition skriverregeringen när det gäller fristående skolor pågrundskolenivå följande: "Regeringen har för avsiktatt göra förändringar i det nuvarande regelsystemetför fristående skolor. I syfte att uppnå ett brettpolitiskt stöd i dessa frågor kommer regeringen atttillsätta en parlamentarisk beredning som bl.a. skallbehandla frågor som rör bidrag, avgifter,godkännande av och tillsyn över de friståendeskolorna. "som regeringen fastställde direktiven tilldenna utredning lade man fram en proposition tillriksdagen om att sänka den garanterade bidragsnivåntill de fristående skolorna från från den 1juli. Att regler för bidragsgivningen ingår iutredningens direktiv hade uppenbarligen ingenbetydelse. Socialdemokraterna hade redan bestämt sigför att minska stödet.Anmärkningsvärt är också att regeringen varkenhar redovisat någon aktuell översikt av de friståendeskolornas ekonomi eller redovisat något underlag förnedskärningen. Mot bakgrund av bristerna ibeslutsunderlaget och med vetskap om att ettutredningsförslag är att förvänta borderegeringen ha väntat med förslag tills konsekvensernakunnat bedömas. Eftersom utredningen som sagt skallvara klar hade det inte behövt innebäranågon lång väntan.Hade regeringen velat åstadkomma långsiktigtrimliga villkor för friskolorna och menat något medtalet om brett politiskt stöd och långsiktiga spelreglerhade man knappast börjat med att fatta ett tillfälligtbeslut. Med sitt agerande föregriper regeringenutredningens resultat å det grövsta. Jag har tolkatagerandet så att det gällde att tysta ned desocialdemokratiska fundamentalisterna ochdogmatiska kommunala företrädare. tyvärr en av de få i det socialdemokratiska partietsom kämpar för de fristående skolorna.Socialdemokraterna gillar inte och har aldrig gillatfristående skolor av rent ideologiska skäl. Det finnsmassvis med exempel på detta i riksdagsprotokoll,pressmeddelanden och artiklar. Försocialdemokraterna gäller att alla barn skall gå isamma skola - därmed basta! Barnens behov ochönskemål är av underordnad betydelse.Under förra mandatperioden hade vi en ständigkamp med socialdemokraterna i denna fråga. Dehittade något fel med friskolorna. Antingenvar de för stora, så att de hotade den kommunalaskolan, eller också var de för små, vilket hotadebarnen. Antingen var de för olika den kommunalaskolan för att vara ett alternativ eller också var de förlika och behövdes inte. Argumenten skiftade, menmotståndet bestod.Under den borgerliga regeringsperiodenförbättrades de ekonomiska villkoren för friskolornaradikalt. Äntligen fick de ekonomiska villkor som varlikvärdiga de offentliga skolornas. Den nationellaskolpengen - om jag får använda det uttrycket -innebar att fristående grundskolor har rätt att få ettelevanslag motsvarande avgenomsnittskostnaden i det kommunala skolväsendet.Resultatet av denna reform samt det faktum att eleversrätt att välja skola slogs fast är att vi fått en dramatiskökning av antalet friskolor. En annan positiv effekt äratt elevavgifterna sjunkit eller helt försvunnit. Därmedkan alla oavsett inkomst välja, vilket jag tycker ärriktigt.Enligt överenskommelsen mellanSocialdemokraterna och om sänkningen aversättningsnivån skriver man in i skollagen attkommunen skall ta hänsyn till om den friståendeskolan har särskilda kostnader på grund av:1. att skolan drivs av en enskild fysisk ellerjuridisk person och inte av kommunen,2. att skolans åtagande omfattar elever med behovav särskilda stödinsatser, och3. att skolan erbjuder skolhälsovård.Det är bra att detta skrivs in i skollagen, i varjefall jämfört med förslaget i propositionen, där detföreslogs en sänkning rakt av. Men brasklappen ärtrots allt att det är kommunen själv som avgör omman skall beakta om en fristående skola har ett störreåtagande eller inte. Med den uppgörelse som harträffats mellan Socialdemokraterna och ärskolorna utlämnade till kommunpolitikernas välvilja,eller som det konkret står på s. 9 i betänkandet:"Utskottet anser att kommunen vid prövningen avbidrag skall kunna ta hänsyn till om de särskildakostnader som utskottet har behandlat i detföregående ryms inom schablonbidraget. "En fristående skola har kostnader som kommuneninte har, exempelvis när det gäller momsskyldigheter,pensionsåtaganden och arbetsgivaravgift. Även om enfriskola har elever med funktionshinder, elever sombehöver stödundervisning, undervisning i hemspråkeller undervisning i svenska som andraspråk ocherbjuder skolhälsovård kan kommunen genom denbrasklapp jag citerade besluta att detta rymsinom 75-procentsnivån. Det finns också anledning attpåpeka att de flesta skolorna uppfyller kriterierna.Erfarenheten av det nuvarande systemet är vidareatt 85-procentsnivån i regel har blivit både det lägstaoch det högsta bidraget från kommunerna - alltsåbåde ett golv och ett tak. Risken är uppenbar att detnya golvet och taket blir , eftersom det ärkommunen som ensidigt beslutar om ersättningsnivån.I så fall tvingas friskolorna att minska kostnadernamed utöver det som krävs medanledning av att kommunernas genomsnittskostnader imånga fall också minskats.Jag vill därför fråga majoritetsföreträdarna i denhär debatten: Vad gör ni om det visar sig attkommunerna inte beaktar om en friskola har åtagandesom står i skollagen utan ger den lägsta möjligaersättning?Låt mig ta ett exempel. styrsden här mandatperioden av Socialdemokraterna ochCentern. kristna skola har inga problematt få elever.I dag har den 43 elever mot 27 vid starten för treår sedan. Skolan har uppvaktat skol- ochbarnomsorgsnämnden i om att fåytterligare pengar utöver minimibeloppet , menfått nej. Några elevavgifter tas inte ut, och föräldrarnahar vanliga eller låga inkomster.