prot · GI0995 · 1995-04-26 00:00:00 — Alla drabbas på olika sättav våldet, också anhöriga till förövarna.Det finns inga enkla förklaringar och inga enklavägar att komma till rätta med våld, vare sig det skerpå gatan eller i hemmet, vare sig det handlar om enung pojke som blir nedslagen utanför en restaurangeller ett barn som har misshandlats av sin far.Precis som sade i sitt inläggmåste vi reagera mot förhärligandet av vissa inslag imedier och marknadsföring. Det är oerhört provoce-rande. Jag såg på vägen till jobbet en annonsdär man gjorde reklam för ett medel och där manslutade annonsen med att säga: Detta kommer att görapojkar till män. Det är naturligtvis viktigt för oss att vilyfter upp och pekar på hur den typen av argumentoch marknadsföring kan leda in på väldigt farligavägar.Även om det inte finns några enkla lösningar finnsdet en stark vilja hos svenska folket att bekämpa vål-det. I den viljan finns det en väldig kraft, och ingenfår lov att vara tyst. Regeringen vill föra en öppendialog om hur vi skall minska våldet. Det är en dialogsom ligger bortom slagord och de förenklade lösning-arna.Om några veckor kommer regeringen att presente-ra sina samlade åtgärder. Det är ett arbete som måsteske över ett brett fält, alltifrån att ta fram kunskaperom våldets orsaker, att sammanfatta och ta vara på detsom socialutskottet och socialförsäkringsutskottetdiskuterat, att analysera dopningens omfattning, attstudera våldsskildringarnas effekter till att bekämpaalkohol- och drogmissbruket hos unga. Det gällerockså att avsätta medel för bekämpning av rasism ochförhindra förekomsten av barnpornografi, att ta framnya metoder för att minska våld mot kvinnor och enrad ytterligare åtgärder.Vi kommer att genomföra ett runda-bordssamtal där representanter för regeringen till-sammans med kungen lyssnar på erfarenheter från ettantal företrädare för organisationer som aktivt arbetarför att bekämpa våldet. Det arbetet är i högsta gradvärt att uppmärksammas och att sprida kunskap om.Det pågår väldigt mycket sådant arbete ute i sam-hället. Fler kan vara med att se till att deras bostads-område, deras skola och deras nöjeslokaler blir friafrån våld. Föräldrar, lärare, fritidsgårdspersonal ochföreningsaktiva, ungdomar och vuxna tillsammans, ären enorm resurs i kampen mot våldet.Herr talman! I regeringsförklaringen an-gav statsministern att den grundläggande uppgiftenför regering och riksdag är att åstadkomma en socialoch ekonomisk modernisering av och attvärna och utveckla välfärden. Detta har socialutskot-tet väl fångat in i sitt betänkande som svar på ett antalmotioner.Utgångspunkten för det välfärdsprojekt som nupågår inom , och som i stora draghar tre syften, är att skaffa bättre kunskaper om hur desenaste årens stora förändringar påverkat människorsliv och vardag. Det gäller inte minst att få bättre kun-skaper om hur barn och unga påverkats av arbetslös-het och ekonomisk kris.Det handlar om att lyfta fram och analysera hur delångsiktiga förändringsprocesserna i samhället, ikommuner och landsting, påverkar välfärden ävenöver sektorsgränserna, såsom , , andra framfört i sinaanföranden.Det handlar också om att fånga upp hur männi-skors drömmar och visioner om hur ett gott liv ser ut och hur välfärdssystemen skall utvecklas för attsvara upp mot framtidens krav och möjligheter. Kun-skaper, debatt och idéer är tre viktiga beståndsdelar iett demokratiskt samhälle om man vill åstadkomma enutveckling som alla är delaktiga i och som alla kanpåverka.Som motionärer och utskottet framför krävs detsåledes ett sektorsövergripande angreppssätt sombygger på en långsiktig strategi för välfärd, trygghetoch arbete. Det är förutsättningen för att skallfortsätta att vara ett välfärdsland för alla sina medbor-gare.Herr talman! Samtliga partier i harangett färdriktningen för välfärdsutvecklingen genomsitt tillkännagivande. Detta blir ett starkt stöd i Soci-aldepartementets arbete med välfärdsprojektet.Anf. 59 () replikFru talman! Jag vill gärna rikta ett tack till soci-alminister för att hon här så tydligt togtill sig det enhälliga tillkännagivande som vi i soci-alutskottet har enats om. Det innebär att vi skall satsamer på sektorsövergripande verksamhet och att manskall gå in mycket tidigare i problemområdena än vadsom har varit fallet.Jag tycker att det är utomordentligt värdefullt. Detblir, som socialministern själv formulerade det, ettstarkt stöd från sida för fortsatta insatserpå detta område. Vi avvaktar också en lång rad ut-redningar på dessa områden, som har refererats ibetänkandet. Jag går inte in på några detaljer, men detär ganska mycket. Vi ser fram emot resultat av detarbetet.Den omständigheten att det finns oenighet - detkommer att visa sig här litet senare , närvårdnadsbidraget och barnomsorgen diskuteras - fårinte skymma det faktum att det är möjligt att kommatill full enighet mellan alla partier i sådanaviktiga och avgörande frågor som detta med barn ochungdomar, deras framtid och de problem med våldetsom vi diskuterat . Det är utomor-dentligt värdefullt att vi kan komma överens överblockgränserna mellan alla partier.Ytterligare ett fall där jag vill instämma medIngela är när hon säger att det finns en starkvilja från alla partier att värna dem sämstställda grupperna. Hon nämnde som exempel de psy-kiskt störda. Vi var där återigen totalt eniga i utskottetoch i utredningen, där jag och vice ordförande , dåvarande ordförande i socialutskottet,tillsammans med ytterligare medarbetare lade fram ettenhälligt betänkande, som sedan på samma sätt följ-des upp av . Det var på samma sätt när detgäller handikappfrågorna, och det var värdefullt. Jaghoppas att den modellen också kommer att tillämpasav dem som har ansvaret för den ekonomiska sane-ringen.Anf. 60 () replikHerr talman! Vårt betänkande har ju varit klart ettpar veckor. Det handlar ju inte i och för sig så mycketom ekonomi. Men vi fick i går kompletteringspropo-sitionen, och där föreslås väldigt hårda nedskärningarpå område.Det är ett anslag som jag är bekymrad över, bidragtill missbrukarvård och ungdomsvård, som skallminskas med 645 miljoner. Jag vet inte riktigt vad detinnebär. Men jag vill ändå ställa en fråga mot bak-grund av den debatt vi fört . Finns det någonförklaring till det? Är det bara en bokföringstekniskfråga eller är det substantiellt?Anf. 61 Socialminister ()Herr talman! Det speciella anslag som tar upp skall ses tillsammans med det nya in-komst- och kostnadsutjämningsförslaget för kommu-ner och landsting. Större delen av dessa medel kom-mer alltså att ingå i kommunpåsen med undantag för75 miljoner som kommer att finnas kvar för stimulansoch särskilda insatser.Anf. 62 ()replikHerr talman! Socialministern tog i sitt anförandeupp detta med att det är svårt att göra prioriteringarnär pengarna tryter. Till den debatten hör ju den frågajag ställde i mitt anförande, nämligen vad det var somlåg bakom den prioritering man gjorde när man sänkteanslaget till assistansersättningen till handikappadesamtidigt som man sänkte matmomsen. Den hand-lingen stämmer inte med det anförande socialminis-tern höll här.Anf. 63 Socialminister ()Herr talman! Reformen om personlig assistans varnaturligtvis mycket svårbedömbar i grundutredningen.Man gjorde den bedömningen att kostnaderna skulleligga runt till en personkrets på straxunder 7 000 personer.När det gäller personkretsen ser det ut somom det är där man ligger. Men timkostnaden liggerinte på utan på strax pertimme.I det förslag som vi nu går till med läg-ger vi på i förhållande till denprognos som den förra regeringen lade fram. Därut-över ber vi en särskild utredare att gå in och analyseravad som är orsaken till den stora skillnaden mellanden beräkning man gjorde på och 70kr.Jag vill poängtera att de prognoser som den förraregeringen gjorde när det gällde den kostnad inomvilken denna reform skulle hålla sig har kommit påskam. Vi måste gå in och analysera orsakerna. Närdetta är klart får vi göra en bedömning av var mankan gå in och göra förändringar.Jag vill understryka, vilket jag sagt i direktivet, attdet handlar om att försvara reformen. Det handlar omatt se till att de personer som behöver personlig assi-stans får det i den omfattning som de behöver för attkunna leva ett värdigt liv.Anf. 64 ()replikHerr talman! Det var ingen lätt sak att bedöma ex-akt vad det här skulle kosta. Det skall erkännas attkostnaderna blev högre. Men jag tar fasta på social-ministerns sista mening om att de som är i behov avassistansersättningen skall få sina behov tillgodosed-da. Att man sedan utreder vad som har legat bakomosv. kan väl vara riktigt. Men ersättningen måste utgåutifrån deras behov.Anf. 65 Socialminister ()Herr talman! I de första rapporter som har kommitin till finns det vissa indikationerpå att det har skett förskjutningar i andra verksamhe-ter runt om i kommunerna. Man måste göra analyserav dem för att kunna se helheten när det gäller rättentill personlig assistans och rätten till annat stöd ute ikommunerna när det gäller boende och annan serviceför att kunna göra en korrekt bedömning av det stödsom människor med grava funktionshinder har rätt attfå. Man måste se detta i förhållande till rätten tillpersonlig assistans.Jag vill poängtera att i förhållande till den förstaprognosen har denna reform fått ytterligare 300 mil-joner kronor. Det är definitivt inte någon nerdragningi förhållande till de prognoser man gjorde.Anf. 66 ()replikHerr talman! Jag vill också instämma i ett tack försocialministerns mjuka och fina anförande.Men jag måste få fråga socialministern om honanser att det kommer att vara möjligt med den högaambitionsnivån med de kraftiga besparingar somkommer att läggas på kommuner och landsting. Jagminns med viss bävan de ageranden som fanns ikammaren under den förra regeringsperioden när vivar med och drog in pengar till kommuner och lands-ting. Då var ju kommentarerna inte nådiga från dendåvarande oppositionen.Jag vill också poängtera att man i debatten här förnågot slags diskussion om man skall ha ekonomise-ringsprinciper eller etisk vägledning. Jag anser attdetta hör ihop. Vi måste skilja på mål och medel.Ekonomiska möjligheter är medel att nå mål. Det ärviktigt.Jag har också tagit upp etiska och principiellt viktigaståndpunkter. Min fråga är då: När kommer proposi-tionen omkring ?Anf. 67 Socialminister ()Herr talman! Det är landstingen som skulle hadrabbats mest av egenavgifterna om de hade räknatmed att bli kompenserade för att man finansierar sjuk-och arbetslöshetsförsäkringar med avgifter. Men dehar klokt nog inte räknat med detta. Vi har inte tidiga-re givit sådan kompensation.Inkomst- och kostnadsutjämningssystemen byggerpå att man skall jämna ut inkomster och kostnadermellan kommuner och landsting så att de får något sånär lika möjligheter att bedriva verksamhet. I övrigt ärdet naturligtvis som säger att på-frestningarna i kommuner och landsting är stora. Menden största anledningen till den påfrestningen är juden höga arbetslösheten som minskar deras skattein-komster på samma vis som statens inkomster minskarnär man har hög arbetslöshet.När det gäller den konkreta frågan om kan jag säga att den är ute på remiss.Efter önskemål har vi gett god tid för remissen för skall kunna få en fördjupad diskussion. Den ärute på en mycket bred remiss lokalt, regionalt och tillde vanliga. Jag tror inte att vi kan komma med enproposition förrän allra tidigast sent medhänsyn till remissomgången.Anf. 68 () replikHerr talman! Även jag välkomnar mycket det sam-förstånd som vi har lyckats åstadkomma i arbetet medden här propositionen. Jag uppskattar också det mjukatonfall som mestadels brukar tillskrivas kvinnligapolitiker men som hela den här debatten har präglatsav. Jag tycker att det är fint.Jag tyckte att på ett utomordentligtfint sätt gav uttryck för detta när han sade att det ärviktigt att man först och främst ser till välfärdspoliti-kens innehåll och inte till dess former. Jag försökte attsäga något liknande även i mitt anförande fast detkanske inte blev lika bra uttryckt, men det var sammatanke som låg bakom.En förutsättning för att detta skall bli möjligt är juatt regeringen och socialdemokraterna frigör sig frånen del av den roll de har iklätt sig att vara de nuva-rande formernas försvarare i alla lägen. Därför skullejag gärna vilja fråga socialministern: socialdemo-kraterna och regeringen, utifrån den här diskussionenmed de gemensamma mål som vi är ganska överensom som utgångspunkt, beredda att förutsättningslöstdiskutera alla de former som vi driver socialpo-litik i? Är ni öppna för en sådan diskussion om vi ihuvudsak kan vara eniga om målet?Anf. 69 Socialminister ()Herr talman! använde formule-ringen "alla de former". Om jag skulle vara riktigtärlig skulle jag säga: Nej, det är jag inte, inte alla deformer som verksamhet bedrivs i. Jag har sett formersom jag inte vill ha kvar, som jag vill städa undan ochsom jag inte tycker har god kvalitet.Men om vi är överens om en formulering där visäger att det handlar om en gemensam finansiering viaskatt och till en liten del genom avgifter. Denna drift,denna verksamhet, kan ske genom enskild vårdgiv-ning, genom kooperation och genom privat verksam-het under sträng kontroll så att de ger det som vi krä-ver i form av kvalitet, människovärdig behandling ochinflytande från de enskilda medborgarna och patien-terna. Om vi kan vara överens om detta kan vi mötaspå det diskussionsplanet och säkert komma en god bitpå väg.Men det är oerhört viktigt att man är stram när detgäller vad man menar med alla de olika former somkan erbjudas.Sedan kan frågan om att flytta över verksamhetfrån landsting till kommun och att flytta över ansvarför verksamhet som har att göra med myndighets-utövning från kommun till enskilda ligga under ytan iden här diskussionen. Här finns en massa fällor idebatten som vi inte riktigt har hittat . Vi fårnaturligtvis fortsätta den diskussionen. Men låt ossmötas där och resonera förutsättningslöst, men förut-sättningslösheten innebär inte en hållningslöshet ifrånmin sida.Anf. 70 () replikHerr talman! Jag kräver naturligtvis inte att soci-alministern skall ta ställning till alla mina former, omjag får uttrycka mig så.Jag ser frågan mer så här: Är socialministern ochregeringen beredda att förutsättningslöst ta upp endiskussion? Att sedan acceptera förändringar är någothelt annat. Vad min fråga gällde var alltså om ni ärberedda att förutsättningslöst öppna för en sådandiskussion. Det är något av ett villkor för att denöppna atmosfär som vi nu har lyckats skapa här får ettgenomslag i praktisk handling på något sätt. Att taställning till vart detta leder är för tidigt, och jag krä-ver inte heller att socialministern skall göra det.Anf. 71 Socialminister ()Herr talman! För att det här resonemanget inte pånågot sätt skall skapa missförstånd vill jag säga att jagnär det gäller hälso- och sjukvård har uttryckt min synpå regeringens syn i primärvårdspropositionen, t.ex.när det gäller synen på privata vårdgivare. Vad avsersocialtjänstens område tror jag att man har alla skälatt vara oerhört uppmärksam på i vilka former en delav familjevård och annan verksamhet bedrivs.För att gå in på den del av områdesom t.ex. berörde i sitt inlägg, miss-brukarvården, kan jag dela uppfattningen att gör ett utomordentligt arbete, precis somStadsmissionen, och många andrafrivilligorganisationer och folkrörelser. Jag tycker attde har mycket viktigt att ge i form av stöd, vård ochdaglig samvaro för människor som behöver det, ochvi skall naturligtvis på olika sätt försöka ge dem eko-nomiskt stöd till detta.När det gäller finansieringen är det väl ingenhemlighet vad jag tycker. Vi har åtminstone klarat utvad det gäller i verksamheterna. Sedan kan vi för-länga diskussionen till annan vård och omsorg, t.ex.barnomsorg. Jag tycker att vi därvidlag har storamöjligheter att resonera med varandra.Anf. 72 ()Herr talman! Jag vill först uttrycka min glädjeöver att justitieutskottet har givits möjlighet att delta ivälfärdsdebatten. Välfärd kan ju bl.a. uttolkas som"att färdas väl", och för att färdas väl genom livetkrävs inte bara materiell försörjning. Färden är integod om vi t.ex. är rädda för att bli offer för brott.Herr talman! Familjen har avgörande betydelse dådet gäller att förhindra att unga människor begår brott.Föräldrarna måste alltid ha huvudansvaret för att barnoch ungdomar lär sig respektera andra människor.Bästa sättet att förebygga brottslighet är att barn ochungdomar får lära sig att ta ansvar för sig själva ochsina medmänniskor. Som vuxna har vi en skyldighetatt dels fungera som goda förebilder för de unga, delslägga oss i så snart vi upptäcker att unga människor ivår närhet genom sitt beteende signalerar att de är påväg att spåra ur.Detta innebär bl.a. att vi alla har ett ansvar för attmed ord och handling tydligt visa att vi inte accepte-rar kriminalitet eller andra hänsynslösa beteenden.Föräldrarnas skadeståndsansvar för barns handlingarpreciserades och utökades på den borgerliga regering-ens initiativ. Denna skärpning är en viktig markeringfrån statsmakternas sida att man numera ser på föräld-raansvaret på ett annat sätt än tidigare.Också försök med frivillig föräldrasamverkan föratt hindra ungdomar från att ägna sig åt fylleri, förstö-relse och våld är av mycket stort värde. Aktioner avtypen "farsor och morsor på stan" är värda all upp-muntran och allt stöd.Efter familjen är det skolan som har den viktigasteuppgiften då det gäller att förebygga brott. Det är härinte endast fråga om att skolan skall förmedla grund-läggande kunskaper om vad som är tillåtet och otillå-tet i samhället. Det gäller i lika hög grad att se till attskolarbetet fungerar. Märker elever att de inte behö-ver följa lärarnas anvisningar eller att de kan skadaandra elever eller skolans egendom utan att de mötsav en tydlig reaktion, är detta ett svek mot den norm-förmedling som familj och lagstiftare bedriver.I vissa av de s.k. miljonprogramsområdena kan vii dag se att undermåliga kunskaper i svenska språket,som också resulterar i dålig skolunderbyggnad i öv-rigt, är en bidragande orsak till mycket ont i vårt sam-hälle. När förmågan att göra sig förstådd med ord interäcker till ligger våldet ofta nära till hands. Från bl.a.brottsförebyggande synpunkt är det förödande närunga människor lämnar skolan med rakt igenom brist-fälliga kunskaper och dåliga betyg och därmed en iprincip stängd arbetsmarknad framför sig. Skolansbetydelse och ansvar för unga människors utvecklingkan därför inte nog betonas.Det senaste årets brutala våldshändelser har pånytt väckt frågan om medievåldets betydelse för ut-vecklingen av våldstendenser bland barn och ungdo-mar. Det finns i samhället starka önskemål om att taavstånd från yttringar som uppmuntrar till människo-förakt och våld. Vi moderater delar naturligtvis denuppfattning som kommer till uttryck i sådana önske-mål. Speciellt känsligt är det förstås när barn ochungdomar som ännu inte har hunnit bilda sig en färdigmoraluppfattning möter meningslöst våld i olika for-mer.Men vi är också motståndare till att införa censuroch förbud. Anledningen är att vi är övertygade omatt förbud inte är bästa lösningen på den här sortensproblem. Avgörande för hur man ställer sig i dennafråga är naturligtvis vilken människosyn man har.Man tror antingen på den enskilda människans förmå-ga att ta ansvar för sig själv eller på att makthavarnaär bäst skickade att utforma och överföra normer.Ett viktigt bidrag för att stävja medievåldet är en-ligt vår uppfattning att effektivisera videohandlarnasansvar för otillåten utlämning av film eller videogram.Därför har också vi moderater föreslagit en effektivi-sering av den regel härom som finns i vår lagstiftning.Den borgerliga regeringen beslutade i mars 1994att ge i uppdrag att utarbetaett underlag för ett nationellt brottsförebyggandeprogram i syfte att samordna rättsväsendets brotts-förebyggande arbete med det brottsförebyggandearbete som bedrivs inom andra samhällssektorer. Encentral fråga för BRÅ att ta ställning till är vilka åt-gärder som krävs för att förhindra att barn och ung-domar dras in i kriminalitet och missbruk. Det liggerockså i uppdraget att beakta vad som anges i direkti-ven till trygghetsutredningen när det gäller lokaltbrottsförebyggande arbete i olika samverkansformer.Om brottsligheten skall kunna minskas och männi-skor känna trygghet mot brott, måste kriminalpoliti-ken samordnas och bygga på en helhetssyn. De brotts-förebyggande åtgärderna inom rättsväsendet måstedärför samordnas med insatser från andra myndighe-ter samt från enskilda organisationer och näringsliv.För att uppnå de kriminalpolitiska målen räckerdet alltså inte med traditionella kriminalpolitiskaåtgärder. Den förebyggande effekten av ett straffsys-tem skall naturligtvis inte undervärderas, men avavgörande betydelse är att brottsligheten bekämpas påett tidigt stadium och på bred front. Exempelvis begåsdet första brottet ofta redan . För atthindra uppkomsten av en brottskarriär måste detbrottsförebyggande arbetet inriktas på åtgärder företonåren.Människors benägenhet att begå brott påverkas istor utsträckning av hur samhället i övrigt är utformat.Beslut inom andra områden än dem som traditionelltanses tillhöra kriminalpolitiken kan få stora konsek-venser för brottsligheten. Av särskild vikt är åtgärderför att stärka familjens roll och för att bibringa ungasunda normer och värderingar.Den förra regeringens målsättning att snabbt fåfram ett nationellt brottsförebyggande program bordedärför också ligga i den nuvarande regeringens intres-se. har emellertid tidpunkten för BRÅ:s rapportsenarelagts och, än värre, trygghetsutredningen harfått ytterligare till förfogande för sittarbete. Detta innebär att vi kommer att få vänta på detprogram som enligt moderat mening är behövligtsnarast.Ett gammalt men fortfarande lika aktuellt moderatkrav är att återinföra närpoliser. Vi menar att mycketär vunnet med att det finns lokala poliser som är välförtrogna med situationen inom sitt område, både närdet gäller att upprätthålla ordningen rent allmänt ochvad gäller uppsikten över unga människor som det avolika anledningar bör riktas uppmärksamhet mot. Vårtmål är ett samhälle där det känns naturligt för männi-skor att se och tala med sin närpolis liksom att infor-mera närpolisen om sådant som försiggår i det områdesom man bor och verkar i.Genom samarbete mellan de boende i ett områdeoch närpolisen kan inte bara en stor del av vardags-brottsligheten, som ofta begås av ungdomar, upptäck-as och beivras. Närpolisverksamheten innebär ocksåstörre möjlighet att ingripa mot dem i ett områdesom är på väg att spåra ur. Inte minst är detta viktigtnär det gäller att fånga upp unga människor som är påväg att hamna fel i livet.Mot denna bakgrund utgör den socialdemokratis-ka regeringens nedskärningar med 235 miljoner kro-nor på polisväsendet ett första steg, varav 198 miljo-ner avser den lokala polisorganisationen, dvs. basen ipolisverksamheten, ett reellt hot mot människorssäkerhet.Vi moderater motsatte oss besparingarna på detlokala polisväsendet. beslut innebär attambitionen att bibehålla och förbättra den operativanivån, vilket var en moderat ledstjärna på polisområ-det, inte kan upprätthållas. Regeringen avser enligtförslaget att stoppa rekryteringen till Polishögskolanoch att i övrigt genomföra personalminskningar.Vad regeringspartiet inte tycks förstå är att avsak-naden av utbildade poliser, oavsett om de skall an-vändas i det viktiga arbetet mot vardagsbrottsligheteni närpolisområdena eller i mer kvalificerade brottsut-redningar, inte kan kompenseras med vare sig ökadeinsatser på det sociala området eller allmänt prat omproduktivitetshöjningar. Den politik som förs ärkortsynt.Den som misstänks för brott men är under 15 årregistreras inte. Därför går det inte att säga säkert hurstor del av brottsligheten som de minderåriga står för,men polisen har gjort uppskattningen att det rör sigom av de brott som upp.Vi moderater anser att även brott som begås avminderåriga lagöverträdare skall registreras.