prot · GI0968 · 1995-03-07 00:00:00 — Det liggernågonting i det, för då kan man faktiskt ta lärdom avde misstag som begicks under, i det här fallet, 80-talet.De förändringar som vi föreslog och som genom-fördes genom beslut i var förankrade hosRiksskatteverket, som hade en expert i utredningenoch som inte hade en avvikande mening i just denfråga som tar upp.Jag förutsätter naturligtvis att närdet gäller den balans som skall eftersträvas mellanskattskyldiga och myndigheter ser till att det ocksåfrån det allmännas synpunkt blir en bra balans. Det ärväldigt viktigt att komma ihåg.För att gå tillbaka till den grundläggande fråge-ställningen: Om en utredning sitter och arbetar ochsnart är färdig att lägga fram sitt förslag om någontingsom och jag trots allt har samma am-bition kring, varför inte låta utredningen arbeta fär-digt? Det tar ju inte resurser från det andra jobbet,eftersom det rör sig om en separat utredning. Varförinte låta utredningen fortsätta sitt arbete?Anf. 45 Finansminister ()Fru talman! Jag har svarat på frågan i två tidigareinlägg, men jag kan göra det en sista gång, Bo Lund-gren. Repetition är all kunskaps moder, som det såvackert heter.Arbetet är inte på något sätt bortkastat. Vi tar dettill vara och fullföljer det . Mendet finns annat som vi just nu bedömer som viktigare,nämligen hela detta problem med ekonomisk brotts-lighet och skatteflykt - inte minst på värdepappersom-rådet där skattebortfallet är stort, någonting som mo-deraterna uppenbarligen fullständigt struntade i. Detär detta som vi nu tar tag i, och det är en markering avprioriteringsordningen. Det är alldeles uppenbart attBo Lundgren och jag har olika syn på vad som ärviktigt.När det gäller vad som ligger bäst i takt medfolkmajoritetens krav på det här området är det nogden nuvarande regeringens politik och inte den gamlaregeringens.Anf. 46 BO ()Fru talman! revisorer konstaterade juatt det var väldigt stora problem när det gäller sam-ordning och kamp mot ekonomisk brottslighet underden tid som deltog i regeringsarbetet,dock inte som finansminister.Det kan diskuteras hur mycket av det som händepå 80-talet och i andra sammanhang som man skalllägga in i kampen mot ekobrott. Men jag har mycketrent samvete i det avseendet, . Jag harunder bland mycket annat ägnat mig åt att för-söka hantera fallskärmsavtal, som visserligen inte harmed brottslighet att göra men som träffades under dentid som ni hade ansvaret för den statliga banken. Därhar jag för egen del helt rent samvete.Vad jag inte kan förstå är varför kan klara två saker , dvs. både intensifi-era kampen mot ekonomisk brottslighet - så längeförslagen är rimliga kommer vi att stödja dem i riks-dagen - och försöka att förbättra situationen för deenskilda skattebetalarna, om den ambitionen ändåfinns.Anf. 47 Finansminister ()Fru talman! Bara helt kort: Jag ser fram emotkommande riksdagsbehandling, . Facitrörande tidigare ställningstaganden här i kammarengör att jag kan fälla påståendet att medmycket stor sannolikhet inte kommer att stödja någraförslag som underlättar för skattemyndigheternasgranskning i det här fallet. Jag tror inte heller att nikommer att vara pådrivande i kampen mot ekono-misk brottslighet. Jag hoppas att jag har fel, men jagär ganska säker på att jag har rätt.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på fråga 1994/95:291 om avvisning tilldet forna JugoslavienAnf. 48 Justitieminister ()Fru talman! har mot bakgrund avett i massmedierna uppmärksammat försök till verk-ställighet av ett avvisningsbeslut ställt följande fråga:Vilka åtgärder ämnar utrikesministern vidta för att fåen enhetlig bedömning och rådgivning vad gälleravvisandet av personer till det ?Eftersom frågan i första hand berör polisväsendetsvarar jag som justitieminister på frågan.Beslut om verkställighet av avvisningsbeslut fattasav polismyndigheterna. Det normala är att polismyn-digheten utifrån utlänningslagens bestämmelser beslu-tar om hur och till vilket land en avvisning skall ske -i allmänhet till hemlandet.Om en polismyndighet finner att en verkställighetinte kan genomföras eller att ytterligare besked be-hövs skall polismyndigheten underrätta om detta.Invandrarverket får i ett sådant fall besluta i frågaom verkställigheten eller vidta de åtgärder i övrigtsom behövs.Utrikesdepartementet har goda kunskaper om för-hållanden i andra länder. Dessa kunskaper kan habetydelse för såväl beslut om avvisning som möjlighe-ten att verkställa besluten. in-formerar därför löpande bl.a. ,och kriminalvårdens myndighetTransporttjänsten.Dessa möten och kontakter förändrar på intet visansvarsförhållandet i handläggningen av enskildautlänningsärenden.Det är polismyndigheten som självständigt fattarbeslut att verkställa ett avvisningsbeslut. Naturligtvisär polismyndigheterna i dessa ärenden mycket bero-ende av information från såväl ochUtrikesdepartementet som Transporttjänsten. Dettatillsammans med det delade ansvar för utlänningssä-rendena som föreligger mellan polisen och kan medföra komplikationer i det enskildaärendet.Den parlamentariska kommitté som regeringentillsatt för att se över invandrings- och flyktingpoliti-ken skall bl.a. överväga de förändringar i organisationoch ansvarsfördelning som kan behövas mellan olikamyndigheter.Regeringen har dessutom utsett en särskild utreda-re att utreda frågor om verkställighet av beslut omavvisning och utvisning. Den särskilda utredaren skallundersöka hur beslut om avvisning och utvisning skallkunna verkställas under värdiga former och samtidigtså effektivt som möjligt. Den särskilda utredaren skallockså överväga vilken myndighet som bör ha huvud-ansvaret för verkställighet av avvisnings- och utvis-ningsbeslut.Först när dessa utredningar har lagt fram sina be-tänkanden - den särskilda utredaren ochden parlamentariska kommittén - kandet bli aktuellt för regeringen att överväga vilka åt-gärder som behövs för att om möjligt renodla hante-ringen och härigenom få en bättre och tydligare an-svarsfördelning i dessa ärenden.Anf. 49 ()Fru talman! Jag ber att få tacka justitieministernför svaret.När jag ställde den här frågan utgick jag från ettkonkret fall i min hemstad som faktiskt har upprörtmig när det gäller rättssäkerhetsaspekten. Det handlarom en asylsökande som hade fått ett avvisningsbeslutoch som transporterades till , varefter han påegen hand via taxi skulle försöka att ta sig in i Koso-va. Det lyckades ju inte, utan han fick återtransporte-ras till Karlstad.Enligt , som ju hade att verkställautvisningen, hade UD gett klartecken för att transpor-ten skulle kunna ske trots tidigare rekommendationom att man inte skulle avvisa någon till Kosova.Jag ställde frågan till utrikesministern, eftersomUD tydligen hade gett olika besked vid olika tillfällen.Någon från UD lär till Transporttjänsten ha yttrat attvi bör hålla serberna vakna genom att någon gånggöra ett utvisningsförsök.Nu är Karlstadspolisen anmäld. Ord står mot ord,och jag skall naturligtvis inte lägga mig i frågan omvem som är skyldig eller inte i det här ärendet. Menvad jag ville förvissa mig om var att det skall råda såklara regler i avvisnings- och utvisningsärenden attmänniskor inte skall behöva utsättas för det som harskett i det här ärendet.Nu hänvisar justitieministern till de regler somgäller och som jag också känner till och till komman-de utredningar. Risken är ju att det blir upprepningar,eftersom beskeden inte är klara.Jag kan knappast fråga justitieministern om och bedömning-ar. Men jag vill i alla fall ha besked om huruvida vikan vara överens om att detta är ett djupt otillfreds-ställande förhållande och om att vi bör göra allt somstår i vår makt för att människor skall kunna kännarättssäkerhet i avvisningsärenden.Anf. 50 Justitieminister ()Fru talman! Det är naturligtvis alltid otillfredsstäl-lande när ett beslut om avvisning eller utlämning intekan verkställas. Men det är ju ingen nyhet att det ofta- ibland kanske alltför ofta - är på det viset.När det gäller har det ju peri-odvis varit stora problem med verkställigheten. Mendet har inte varit en bestämd situation somman har kunnat utgå ifrån. Problemet i det här sam-manhanget som i många andra sammanhang är attsituationen kan växla mycket snabbt, t.o.m. från dagtill dag. Det gör naturligtvis att polisen, som - och detvill jag återigen understryka - är den som fattar ettsjälvständigt beslut om verkställigheten, ibland harsvårt att göra en entydig bedömning av möjligheternaatt genomföra verkställigheten. Det är därför som dethänder att polisen på mycket goda grunder beslutar attförsöka att genomföra en verkställighet men ändåmisslyckas med att göra det.Som jag sade i mitt svar är polisen i sitt beslut be-roende av den information som den kan få från olikahåll, bl.a. från UD.Jag vill dock protestera litet grand mot GullanLindblads formuleringar som tyder på att det är UD,eller Transporttjänsten som fattarbeslut om det är möjligt att genomföra ett verkställan-de eller inte, därför att så är det inte. Det är alltsåpolisen som fattar ett sådant beslut.Polisen gör det pågrundval av information från annat håll. Det är natur-ligtvis viktigt att polisen får så bra information sommöjligt i alla lägen. Det är bl.a. den frågan vi skalltitta på, för att se om situationen kan förbättras.Jag tror inte att vi kan kritisera de informationsgi-vande myndigheterna för att de ger olika besked vidolika tillfällen. Verkligheten ser nog dess värre ut så,att det blir olika besked vid olika tillfällen. Det ställernaturligtvis väldigt stora krav på polisen. I de flestafall lyckas polisen fatta bra beslut och verkställa dem,men ibland misslyckas man.Anf. 51 ()Fru talman! Jag lägger inte skuldbördan på någon,men jag tror att justitieministern och jag kan varaöverens om att det är djupt otillfredsställande närmedmänniskor hanteras på det här sättet. Det bör varavår gemensamma ambition att reglerna blir så klarasom möjligt, så att människor inte behöver utsättas förnågonting dylikt.I det här fallet hade polisen tyckt sig få klartecken.Man säger också, att om man hade fått ett nej från UDhade det här naturligtvis inte skett. kommer det attgöras en bedömning av detta.Jag är ängslig för att vi begraver saken i en utred-ning, som tar . Jag kanske kan hoppas på hjälpfrån ministern, som i regeringen kan verka för , om möjligt med förtur, lägger fram förslag somär ägnade att öka rättstryggheten i dessa avvisningsä-renden.Anf. 52 Justitieminister ()Fru talman! sätt att formulerasig ger ett intryck av att det skulle råda oklarhet omreglerna. Jag vill bara understryka att det inte råderoklarhet om reglerna vad gäller vem som skall fattabeslut och vem som har ansvaret för besluten. Formu-leringen "tyckt sig få klartecken" får inte uppfattas såatt polisen därigenom lyfter över ansvaret på någonannan, utan det är polisens ansvar att göra dessa be-dömningar. Det som är svårt är att bedöma verklighe-ten.Jag tycker inte att vi skall klandra polisen för defall där det visar sig att man inte kunde verkställa ettavvisningsbeslut. Vi får acceptera att de bedömning-arna ibland är omöjliga att göra i förväg på ett fullttillfredsställande sätt.Anf. 53 ()Fru talman! Jag anklagar inte polisen, utan jaghänvisar till vad som har framkommit såväl i pressensom vid de kontakter jag har haft med polismyndighe-ten. De är nu utpekade som skyldiga i dramat. Vemsom är skyldig och inte är i och för sig kanske ointres-sant. Vad som har upprört mig och som jag tycker ärväldigt viktigt i de här ärendena är att det handlar ommedmänniskor, som vi måste behandla som männi-skor. Vi får inte säga att en människa skall sätta sig ien taxi och på egen hand försöka komma in i ett annatland.Visst fattar polisen egna beslut, men man lär dockha fått uppgifter som varit mycket tvetydiga. Då är detnågonting som brister i kommunikationen. Jag hoppasalltså att vi får så klara regler att detta icke skall be-höva upprepas. Jag tror att vi kan vara överens omdet.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1994/95:311 om besparingarinom polisväsendetAnf. 54 Justitieminister ()Fru talman! har, mot bakgrund avRikspolisstyrelsens förslag till fördelning av medelmellan länen, frågat mig om jag ämnar vidta någraåtgärder för att inte skall drabbasav större sparkrav än övriga landet när det gäller po-lisväsendet.Bakgrunden till besparingarna för polisväsendetsom regeringen har föreslagit budgetpro-position är det mycket allvarliga läget i samhällseko-nomin.När det gäller fördelningen av polisväsendets me-del mellan länen är detta en uppgift för Rikspolissty-relsen.Rikspolisstyrelsen har som ett led i beredningen avfördelningen av medlen till länen sänt ut ett förslag påremiss till länen. Förslaget innebär att bl.a. Stock-holms län får en minskning av medlen i jämförelsemed innevarande budgetår.Förslaget har väckt debatt, och företrädare förStockholms län, och Polismyndighe-ten i har i pressen uttryckt en rädslaför att det skall uppstå en polisbrist i pågrund av personalflykt till andra län. Även jag ärbekymrad över detta. Jag återkommer till det.Regeringen kommer att beslutaom planeringsdirektiv för polisväsendet. Utifrån re-geringens direktiv kommer attfördela medlen till länen. har tillsin hjälp en fördelningsmodell som har arbetats framinom polisväsendet och som i allt väsentligt vunnitallmän acceptans i polisorganisationen.Rikspolisstyrelsen har vid fördelningen av medelett stort ansvar för att tillgängliga medel används såatt all polisverksamhet fungerar. I detta ansvar liggerbl.a. att beakta storstädernas speciella situation.Samtidigt är det viktigt att notera att Polismyndig-heten i har ett stort anslagssparande. Vida-re bör noteras att antalet poliser i har ökat ibetydande grad och kommer attfortsätta att öka under budgetperioden.Jag vill i det här sammanhanget påpeka att antaletpoliser i landet inte kommer att minska på grund avdet tillfälliga antagningsstoppet till Polishögskolan.Fram t.o.m. kommer antalet färdig-utbildade poliser att öka. Hur kraftig ökningen blir ärberoende av i vilken utsträckning länen kommer attanvända sig av personalavveckling för att åstadkom-ma besparingar. En försiktig bedömning ger vid han-den att vi har ca 17 200 färdigutbildade poli-ser. Det kan jämföras med det mål på 16 700 färdig-utbildade poliser som enligt den föregående regering-en skulle vara utgångspunkten för polisorganisatio-nens planering av personalförsörjningen och därmedantagningen till i har en störrepersonalomsättning än andra län. Trots detta har anta-let poliser vid i länökat i betydande grad , för att nuuppgå till ca 4 700 färdigutbildade poliser. Därtillberäknas i få etttillskott på nästan 500 färdigutbildade poliser undernästkommande budgetår.För att problemet med personalomsättningen skallkunna lösas måste omorganisationen i längenomföras snabbt och poliserna få vetskap om vilkenfunktion som de skall ha i den nya organisationen.Men givetvis måste även långsiktiga åtgärder vidtas,så att problemet inte tilltar. Av den anledningen avserregeringen att i planeringsdirektiven ge Rikspolissty-relsen i uppdrag att vara i Stock-holms län behjälplig med andra åtgärder, som bidrartill ett stabilare personalläge.Anf. 55 ()Fru talman! Jag tackar justitieministern så mycketför svaret på min fråga.Självklart måste , likväl som andraregioner i landet, ta ansvar och sin del av sparandet.Det är inte riktigt det som frågan handlar om, utanden handlar om förutsättningarna när Rikspolisstyrel-sen nu planerar att fördela om pengar från i förstahand och tillandra län. Anslagsnivån för kommerav den anledningen att sänkas med totalt omkring 270miljoner kronor. För nästa budgetår föreslås en om-fördelning med , motsvarande4 %. Det motsvarar ungefär 360 polismän.När i enlighet med regeringens önske-mål planerar , får man en känsla av attdetta bestraffas i nästa instans. Centralmyndighetenanser att vi inte har gjort slut på tillräckligt mycketpengar, och då används dessa för att förstärka organi-sationen i andra län. Men man måste också titta påanledningen till att den här överflyttningen har gjorts.Efter ett årtionde av stora problem inom polisenhar just fått en ny organisation, byggd pånärpoliser. Den nya organisationen går i stort sett utpå att ett stort antal närpoliser först och främst skallarbeta problemorienterat. Poliser förs ut i små närpo-lisområden och skall jobba nära medborgarna. Sam-verkan skall ske med skolan, , frivilligaorganisationer och andra goda krafter.Vi har en stor personalomsättning bland polisernai - det är riktigt. Men vi har också en bristpå erfarna poliser. Vår oro är nu att den här omför-delningen leder till att inte minst de erfarna polisernaöverförs till andra län. Det är med anledning av detsom frågan är ställd.Anf. 56 Justitieminister ()Fru talman! I de förutsättningar som ligger tillgrund för fördelning av de totalamedlen till Polisen ligger, som jag nämnde, en för-delningsmodell. Den fördelningsmodellen är, såvittjag har uppfattat det, uppskattad och accepterad av deallra flesta inom polisväsendet.Fördelningsmodellen innebär att man tar hänsyntill storstädernas särskilda behov, och den har folk-mängden som sin utgångspunkt. Det betyder att detblir en mycket stark tyngdpunkt på storstäderna. Mantar vidare hänsyn till särskilda storstadsfaktorer. Dethandlar om att ta hänsyn till behovet av tunnelbevak-ning, ambassad- och flygplatsbevakning etc.Allt detta leder till fördel för storstäderna. Jag troratt det är en bra modell för fördelning, och det är denmodell om kommer att använda sigav. Det handlar alltså inte om någon annan omfördel-ning än den som har lagts till grund för de senastebudgetårens fördelning av Polisens pengar.Konsekvenserna av detta är, enligt de beräkningarsom vi har gjort , att Polisen i underbudgetåren 1995/96 kommer att få ett nettotillskott avpoliser - då har vi räknat bort en uppskattad andel av430 ålderspensionerade poliser.Mot denna bakgrund har jag litet svårt att förståden oro som bl.a. ger uttryck för här idag.Anf. 57 ()Fru talman! Jag är glad över att justitieministernhär säger att man skall ta hänsyn till storstädernasbehov, för det är ju ingen tvekan om att brottsutveck-lingen - antalet ouppklarade brott, våldstendenser osv.- är mycket stark, inte minst i Stockholmsregionen.Det har naturligtvis också en del i att personalom-sättningen är väldigt stor.Dilemmat är ändå att när man ändrar omfördel-ningen, så hotas ändå närpolisreformen. Det är inteenbart jag som är orolig över denna utveckling, utandet är man också från bl.a. och Stock-holms polisstyrelses sida, vilka jag också vet harskrivit till justitieministern med anledning av dennafråga. Man säger också att det är realistiskt att tro att1 000 poliser kommer att försvinna från . Med en sådan utveckling skulle storstadenåter hamna i strykklass, vilket vore allvarligt av fleraskäl.Anf. 58 Justitieminister ()Fru talman! Jag vet inte riktigt vad menar med ändrad omfördelning. Om det är enkritik mot den fördelningsmodell som skall ligga tillgrund för fördelning av medlen,så handlar det om en diskussion i sak.När vi är överens om att det är en bra fördel-ningsmodell, där man tar särskild hänsyn till storstä-dernas behov, tror jag att den fördelning som Rikspo-lisstyrelsen kommer att göra kommer att uppfylla allarimliga krav på en lämplig fördelning av medlen överlandet.När det gäller hotet mot närpolisverksamheten trorjag att det är angeläget att polismyndighe-ter inser betydelsen av att snabbt och effektivt genom-föra närpolisverksamheten. Det hot som finns i dagmot en viss flykt av polismän från tror jagi mycket stor utsträckning sammanhänger med attmånga känner en osäkerhet inför sin framtida ställ-ning i den nya organisationen.Mot den bakgrunden tror jag att det ligger ettmycket stort ansvar på polismyndigheterna att genom-föra denna omorganisation snabbt, effektivt och tyd-ligt och att ge klara besked till alla polismän om vadderas uppgifter kommer att vara. Det är bakgrundentill det regeringsuppdrag som vi kommer att ge tillRikspolisstyrelsen.Anf. 59 ()Fru talman! Det tackar jag för, och jag tackar ock-så för att det så klart sägs att hänsyn skall tas till stor-städernas behov.Men med det förslag som harlagt fram, att man genom omfördelningar gör störrebesparingar på , och , sprider sig självfallet en oro, för då handlar detinte längre om långsiktighet.Jag håller med om att , liksom andraregioner, skall spara. Men att man skall spara mergenom omfördelningar på sätterjag mig emot. Men i den frågan tycker jag att jag harfått ett klart och uttömmande svar av justitieministern.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1994/95:342 om danska kravpå ersättning vid kärnkraftsolyckaAnf. 60 Justitieminister ()Fru talman! har frågat mig var-för inget samråd har skett med den danska regeringengällande ersättning vid en svensk kärnkraftsolycka.Bakgrunden till frågan är det danska Folketingetsbeslut att hos den danska regeringen begära att den tarupp förhandlingar med för att få till stånd ettdansk-svenskt avtal om full ersättning till skadelidan-de i vid en olycka på ett svenskt kärnkraft-verk.Det är riktigt att min danske kollega tagit upp uppmaning särskilt motbakgrund av . Det har han gjort i ettbrev som kom till mig den 20 januari 1995.Redan innan den danske justitieministerns brevkom till mig har diskussioner och kontakter före-kommit mellan danska och svenska regeringsföreträ-dare om bl.a. den oro som ger upp-hov till i Danmark.Jag kan också upplysa om att jagredan har tagit upp frågan med min danske kollega.Därvid har vi kommit överens om hur vi skall gåvidare. Det förhåller sig alltså ingalunda så att vi intebesvarar framställningar eller nonchalerar önskemålfrån dansk sida om kontakter i frågor som rör ersätt-ningsansvar för olyckor i svenska kärnkraftverk.Att frågan inte har behandlats i regeringens pro-position om en höjning av anlägg-ningshavarnas ersättningsansvar (prop. 1994/95:134)beror på att den propositionen handlar om en annansak, nämligen en höjning av kärnkraftsanläggningar-nas ansvar för atomskador inom ramen för det inter-nationella konventionssystemet på atomansvaretsområde. Propositionen har sin bakgrund i att det finnsen ökad kapacitet på atomförsäkringar på försäk-ringsmarknaden. Propositionen innebär att anlägg-ningshavarnas ansvar ökas. Det har inte funnits an-ledning att avvakta med den propositionen för att därockså ta upp det danska önskemålet om ett särskiltsvenskt ansvar gentemot Danmark.Anf. 61 ()Fru talman! Jag tackar så mycket för svaret, justi-tieministern.Jag har ett par följdfrågor: Kommer attgenomföra förhandlingar med ? KommerSverige att acceptera att man får till stånd ett dansk-svenskt avtal om full ersättning till skadelidande iDanmark i samband med en olycka vid ett svensktkärnkraftverk?Jag vill också kommentera det justitieministernsade om att denna fråga inte har någonting att göramed prop. 1994/95:134. Anser justitieministern att,om det händer en kärnkraftsolycka i somdrabbar , det då är svenska staten och intekärnkraftverket självt som skall betala ersättningen?Anf. 62 Justitieminister ()Fru talman! Svaret på den första frågan är, somjag sade, att vi i de båda ministerierna emellan haravtalat hur vi skall gå vidare med frågan och hur viskall förhandla vidare om det krav som harställt. Vad resultatet av förhandlingarna kommer attbli är jag givetvis inte beredd att ha någon upp-fattning om.När det gäller propositionen om konventionsreglerför skadeståndsansvar för atomskador handlar det omett antal konventioner som reglerar skadeståndsansva-ret på detta område. Det rör i första hand Pariskon-ventionen och dess tilläggskonvention.Det handlar om ett ansvar i flera steg: Första stegär anläggningshavarens ansvar. Därefter är det an-läggningsstatens ansvar och sedan konventionsstater-nas gemensamma ansvar upp till en viss nivå. Sedanhar ett särskilt fjärde steg utöver konventions-regleringen som innebär att svenska staten har ettsärskilt ansvar upp till ett visst belopp. Ett femte stegär svenska statens ansvar i sammanhanget. Proposi-tionen handlar alltså om beloppen, som justeras uppåti det sammanhanget.Anf.