prot · GJ097 · 1995-10-12 00:00:00 — Vidare skriver de ocksåatt "den nuvarande socialdemokratiska regeringenspolitik konsekvent missgynnar kvinnor". De påtalaräven att "glappet mellan köksbordet och talarstolen ärstort". Ja, glappet är stort. Det är förmodligen likastort som LO-kvinnorna säger.Rapporten är mycket oroande. LO-kvinnorna skri-ver också: "Jämlikheten ökade . Nugår vi åt motsatt håll, mot en allt större ojämlikhet,och det är en gemensam trend för hela ".Jag tycker inte att det är rimligt att jämlikhetsfrå-gorna skall ha sin utgångspunkt i en politisk diskus-sion som vi hade . LO-kvinnornaskall inte behöva skriva en sådan här rapport år 1995för att påvisa kraven om ett anständigt liv.Mona har lovat att inför budgetpropositio-nen 1996 skall alla förslag granskas med en jäm-ställdhetsaspekt. Jag undrar över det resonemanget,om man ser till den ekonomiska politik som förs . Varför skall vi granska ur jämlikhetsaspekt enadagen när det dagen efter fattas beslut som går helt imotsatt riktning. Vi måste vara på vår vakt - bådemän och kvinnor.Jag känner en stark oro inför den kvinnoarbetslös-het som växer fram inom den offentliga sektorn.Jag har stor förståelse för den oro som finns på denoffentliga arbetsmarknaden och de strejker vi finnerdär.Fru talman! Invandrarkvinnorna och till stor deläven invandrarmännen är och kommer att vara nästagrupp av kvinnor och män som hamnar bredvid jäm-ställdhetsdebatten. Jag befarar det. Många av dessamän och kvinnor kommer aldrig att kvala in i väl-färdssystemet, utbildningssystemet eller i maktenskorridorer. Jämställdhet skall inte bara gälla mellanmän och kvinnor utan även mellan kön och ursprung.Här har ett mycket eftersatt område som vipolitiker måste föra in i debatten på ett helt annat sättän tidigare.Integrationspolitiken utgör i grund och botten tillstor del en jämställdhetsfråga. Skall det vara likavillkor för män och kvinnor? Skall det vara lika vill-kor för män, kvinnor och invandrare? Vill vi det?Vi i tycker att jämställdhetsfrågornaär mycket viktiga. Svensk politik har åstadkommitmånga och bra reformer genom historien. Den nordis-ka välfärdsmodellen är ett gott föredöme för Europaoch världen. har av FN ansetts vara det landsom är bäst för kvinnor och barn att leva i. Låt ossförsvara och dessutom utveckla jämställdhetsfrågornaså att det blir ett konstruktivt gränsöverskridandearbete med huvudmålet - det får vi inte glömma bort- att varje människa skall ha möjlighet att utvecklasjust till människa.Anf. 60 ()Fru talman! Det glädjer mig att vi nu har fått ettpar män som vill delta i jämställdhetsdebatten. Jagtycker att det är en fråga för kvinnor och för män. Jagkan dock inte låta bli att fråga var ni har varit undertiden. Ni män har faktiskt haft makten i det här landetoch i världen i övrigt . Ni harinte förändrat strukturen särskilt mycket. Det är förstnär vi kvinnor har kommit så pass långt att vi harkrävt halva makten - och vi skulle även gärna se helalönen - som ni är med och pratar om att jämställdhetockså är någonting för män. Jag tycker att det är det,men jag vill ändå ställa en fråga utifrån det här pers-pektivet : Var har jämställdheten varit under alladessa år, då vi bara har sett förändringar i en riktningsom har lett totalt fel för oss kvinnor?Fru talman! Jag blev mycket förvånad när rege-ringsförklaringen kom. Jag blev förvånad över att detfaktiskt inte stod någonting om jämställdhet. I valrö-relsen, , var jämställdheten och kvin-nors möjligheter att vara med en av de hetaste frågor-na. lyckades vi faktiskt förändra si-tuationen så att vi är fler kvinnor i riksdagen.Jag blev också mycket förvånad när jag lästeMona svar vid frågedebatten om vad rege-ringen planerar att göra för kvinnorna och framför alltför de lågavlönade kvinnorna. Svaret var ungefär: Viskall tillsätta en utredning. Utredningen skulle utredahur den framtida arbetsmarknaden för kvinnor skall seut. En sådan utredning kanske kan behövas. Samtidigttycker jag att det finns otroligt många signaler somjust visar att det är kvinnorna som kommer att släpaefter nu när någon form av tillväxt eventuellt rullar igång. Därför skulle det just nu behöva satsas rejält påkvinnojobben.Det finns så många signaler som just pekar på attdet är kvinnornas jobb som försvinner. Det visarockså en rapport om arbetsmarknadsläget, som togsfram för inte så länge sedan. Kvinnor kommer att fåökade problem på arbetsmarknaden. Antalet arbetslö-sa kvinnor ökar, medan antalet arbetslösa män mins-kar.Så har man siffror på att de arbetslösa kvinnornaär 7 000 fler än i augusti förra året.Man kan också se i rapportsom presenterades och somtalar om att i den offentliga sektorn kommer det attförsvinna ca 40 000 jobb. Det är otroligt alarmerandeoch borde leda till kraftfulla åtgärder för att påverkapendeln som riskerar att svänga helt fel.Vi har från vårt parti tittat på kvinnors arbets-marknad och tagit fram en rapport som jag tänkteöverlämna till jämställdhetsministern . Denvisar just hur trenden är för kvinnojobben. Den ärmycket oroväckande.Därför har vi lagt fram en del konkreta förslagsom vi tycker behövs just . Ett är att man skatteväx-lar genom att sänka skatten på arbete och höja påenergi och råvaror. Det skulle gynna den offentligasektorn som har det väldigt svårt. Många politi-ker och ansvariga hävdar att man inte har råd att höjalönerna för de offentliganställda eftersom läget är såkärvt. Följden blir att de ytterligare släpar efter och påsikt hamnar i ett B-lag.Jag tror inte på den moderata modellen att denprivata sektorn skall överta de jobb man har i denoffentliga sektorn. Det finns privata initiativ somfungerar bra, det finns andra som kanske inte fungerarlika bra, men framför allt har jag inte sett några somär helt finansierade någon annan väg än skattevägen.Pengarna tas via skattsedeln, men verksamheten skötsav någon annan än den s.k. offentliga sektorn.Jag som har jobbat inom den offentliga sektornhar sett exempel på att man inom den privata delenhar haft lägre lön än inom den offentliga sektorn, plusatt de haft tuffare jobb därför att de varit färre anställ-da. Så jag är inte övertygad om att det är lösningen.Däremot är jag medveten om att vi måste struktu-rera om. Vi behöver sänka kostnaderna för arbetet,det som är skatt, och ta in det på något annat. Vi be-höver också satsa på utbildning. Väldigt många av de40 000 kvinnor inom den offentliga sektorn som i dagriskerar att mista jobben är lågutbildade och behöverfå en möjlighet att utbilda sig vidare för att kunna fåett nytt jobb. Det behövs speciella satsningar inomutbildningssektorn just nu när det gäller kvinno-jobben.Det räcker naturligtvis inte. Det behövs fler åtgär-der. En viktig åtgärd är arbetstidsförkortningen. Jag ärlitet förvånad över att regeringen är så tyst när detgäller strejken och den situation man har . Varförinte ta upp den här diskussionen om att i stället för attta ut ökade löner sänka arbetstiden och därmed få flerjobb.Anf. 61 () replikHerr talman! Jag hade ju inte väntat mig att jagskulle bli utskälld av när jagvalde att anmäla mig till jämställdhetsdebatten.Marianne frågar vad jag har gjort förjämställdheten. Jag har jobbat med utbildningspoliti-ken ur jämställdhetsaspekt. Jag har jobbat medforskningspolitiken. Jag har jobbat med partiets kvin-nomotioner . I vart fall i Vänsterpartiettillämpar vi ett kollektivt arbete, där också män ingår iarbetet med jämställdhetsfrågor. I alla våra kommitté-och partimotioner skall frågan om kön, klass, miljöoch solidaritet lyftas in. Jag tror att vi lyckas ganskabra med den ambitionen. Jag har ett vakande öga överdetta som gruppledare och man i Vänsterpartietsriksdagsgrupp och även i partistyrelse och verkstäl-lande utskott.Var är män i den här debatten?Anf. 62 ()replikHerr talman! Jag förstår att att jag skällde på honom personligen. Detgjorde jag inte, utan jag utgick ifrån det som ni självasade, nämligen "vi män", och det tog jag som ettkollektiv.Jag ser att det normalt finns stora skillnader i po-litiken mellan moderater och vänsterpartister, och detfinns säkert i bådas aktiviteter i de här fallen. Men detvar mest gruppen män som jag tyckte har haft enchans att göra någonting.I var vi faktiskt en mansgrupp somjobbar med dessa frågor ur manligt perspektiv. Jagtror att vi behöver jobba tillsammans med jämställd-heten. Annars kommer vi ingenstans.Jag kunde alltså inte låta bli att fråga: Vad har nigjort som män, som grupp.Anf. 63 () replikHerr talman! Då vill jag till säga: Det finns kvinnor som jag känner störresamhörighet med än jag känner med vissa män. Ochdet finns män som jag känner mer samhörighet medän jag känner med vissa kvinnor. Annars skulle jaginte ställa upp som politiker för ett parti som villjobba för jämställdhet och solidaritet, anlägga genus-perspektiv och jobba för en miljö med rättvis fördel-ningspolitik som förtecken. Så är det.Jag känner större samhörighet med än med . 64 ()replikHerr talman! Jag tackar för det, och jag hoppas attpartierna i verkligen kan jobba tillsammansför jämställdhetsfrågor utifrån alla de här perspekti-ven och flytta fram jämställdhetsaspekten i samhället.Det gäller ju inte , det behövs överallt.Jag tror att vi tillsammans kan jobba med den härfrågan om bara viljan finns.Anf. 65 () replikHerr talman! Först vill jag tacka för välkomnandet till debatten. Men sedantycker jag att hon gjorde ett generalfel som man oftagör, nämligen att skälla på männen och fråga var vihar varit osv.Jag är inte säker på att man utvecklar frågan omjämställdhet genom att börja skälla på männen. Dethandlar om att försöka få en dialog. Det var vad jagförsökte få i mitt anförande. Vi behöver en dialog föratt föra frågan mer positivt framåt.Min uppfattning är att frågan skulle vinna på omman på båda sidor försökte vara mera balanserad.Själva anförande förvåna-de mig litet. Jag tycker att hela hennes modell byggerpå att man bara kan ha jämställdhet om man har offentlig sektor. skulle alltså bli merjämställt om man bygger ut den offentliga sektorn.Jag har svårt att se att det resonemanget håller.Det var motsägelsefullt att höra - precissom jag sade i mitt anförande - att löneskillnaderna ärstora och lönenivån är låg i den offentliga sektorn.Vad beror detta på? Jo, på att vi har ett monopol. Denoffentliga sektorn är inte konkurrensutsatt.Vad är det som säger att inte kvinnor och män kanha arbete i tjänsteproduktion, om det så är vård, om-sorg eller utbildning? Det är klart att man kan ha.Jag tror inte att lösningen är att man skall sänkaarbetstiden. Uppgifterna behöver utföras, i den of-fentliga sektorn och i andra sektorer. Om vi sänkerarbetstiden och skall behålla lönenivån, såflyttar vi problemet från ett område till ett annat. Detär ingen lösning.Anf. 66 ()replikHerr talman! När det gäller mäns och kvinnors si-tuation i och i den övriga världen så kvarstårdet faktum att det är en stor ojämlikhet. Vi har intelyckats att få ett jämlikt samhälle i bemärkelsen attkvinnor och män har lika förutsättningar.Agneta Stark har, tycker jag, skrivit ganska bra omdetta i sin bok där hon säger att det mest lönsammaskulle vara för kvinnor att byta kön. Det tycker jagvisar ganska tydligt att vi har väldigt lång väg kvar tilldet jämlika samhället.Jag har inte sagt att det krävs en stor offentligsektor, men det krävs att den är så stor att min gamlamamma och din gamla far kan få den vård vi förvän-tar oss att de skall få och att våra barn får en sådanskola att de går ut med en kunskap som innebär att dekan klara sig i samhället. Det krävs alltså av det ge-mensamma samhället att vi har en viss offentlig sek-tor, som jag ser det.Jag menar att den offentliga sektorn kan varaminst lika effektiv som den privata. Även de privataalternativen finansieras ju av oss skattebetalare. Jagtycker också att det kan vara bra med en viss konkur-rens. Men att försöka krama åt den offentli-ga sektorn samtidig som vi vet att barn och gamla mårdåligt eftersom ingen har tid med dem, är nonsens,som jag ser det. Det går inte. Vi måste ha en offentligsektor som motsvarar de krav som människor har närdet gäller att bli omhändertagna när de behöver vård.När det gäller arbetstiden vill jag säga att all sta-tistik visar att kvinnor som jobbar inom vården inteklarar att arbeta full tid hela sitt liv. De blir utslitna.Alla de projekt med kortare arbetstid som man harprövat visar att det är samhällsekonomiskt lönsamt attkorta arbetstiden.Anf. 67 () replikHerr talman! Vi är överens om att man skall ha li-ka lön för lika arbete. Men vad som krävs tror jag äratt man breddar arbetsmarknaden för kvinnor. Då ärskola och utbildning oerhört viktiga.När det gäller den offentliga sektorn vill jag sägaatt vi naturligtvis skall ha en offentlig sektor i vårtland. Det är vi helt överens om. Men vad är det somsäger att all utbildning, vård och omsorg skall skötasav staten och kommunen? Vi måste utveckla även denprivata tjänstesektorn. Det breddar ju också kvinnorsarbetsmarknad. Man kan starta eget, man kan väljaarbetsgivare osv. Förmodligen skulle man också få enmer positiv löneutveckling. Man måste våga ställaupp på lönespridning.Det som man har gjort både inom ochlärarfack osv. när det gäller tjänster och löner harhämmat utvecklingen. Det har också gjort att flerkvinnor fått stanna kvar inom vissa områden och attmånga män har lämnat dem.Marianne säger att många som arbetarinom exempelvis vården blir utslitna. Det är rätt. Detgäller även andra sektorer. Man borde fundera överom det kanske är monopolet i sig som gör att männi-skor blir utslitna. Man kanske inte klarar av arbetsor-ganisationen etc.Kommunen är en stor arbetsgivare, men hur oftabyter man anställning inom en kommun från en sektortill en annan. Det är ju något som är naturligt i nä-ringslivet. Men det fungerar inte så inom kommuneneftersom man har vattentäta skott mellan de olikasektorerna. Det finns mycket att göra för att lösa dessaproblem.Anf. 68 ()replikHerr talman! Att monopolet i sig skulle innebäraatt man sliter ut sig var ett märkligt påstående. Det ärväl snarare arbetsuppgifterna som måste utföras. Ärman vårdbiträde så är man vårdbiträde. Då kan maninte plötsligt bli administratör eller sjuksköterska utanatt ha fått utbildning. Det är ju olika arbetsuppgifter.Vi vet av statistiken att många sliter ut sig.När det gäller privata alternativ och att de skulleleda till ökade löner, vet jag faktiskt inte om detstämmer. Jag har inte studerat det. Men när det gällerde privata skolorna finansieras de till åtminstone80 % via skatten. Det innebär alltså att de privataalternativen inte är privatfinansierade, utan finansie-rade via skatten. Om de privata skolorna har höjtlönerna för lärarna vet jag inte. Jag har inte sett någotom att det skulle vara fallet. Det är viktigt att under-söka.Jag har arbetat inom omsorgen. Där fanns det pri-vata alternativ. Det fanns privata vårdhem. Men omman gick över dit fick man sänka sin lön. fickman också arbeta mer intensivt eftersom de hade färreanställda på grund av att de inte hade samma regelsys-tem. Det finns och det har prövats, men om de hargivit de resultat som du säger, vet jag inte. Det gårinte att inom den offentliga sektorn få en vinstgivandedel. Man kan inte sälja så mycket, eftersom man inteproducerar varor. Det man producerar är att ge män-niskor vård, omsorg, kärlek och allt som måste till föratt vi skall bli harmoniska människor. Jag kan inte seatt man lyckas med det bara för att det sker privat.Jag säger inte att jag inte kan tänka mig privataalternativ. Men det är viktigt att värna om de offentli-ga vi har.Anf. 69 ()Herr talman! Jämställdhet kan handla om mångaolika saker. Det har vi redan hört här . Det är enfråga om egna och andra människors attityder. Det ärinte minst en fråga om självförtroende. Jag brukarsäga att jag alltid har känt mig jämställd. Det kanskelåter litet övermaga att säga så, men det är ett konsta-terande av faktum. Det är en känsla som jag har buritmed mig från barndomen. Det är inte min förtjänst.Till stor del har jag nog min mor att tacka för det. Jagär uppvuxen i ett arbetarhem. I mycket tidiga år tillätsvi barn att delta på lika villkor i heta diskussioner omallt mellan himmel och jord. Min mor hade aldrigtillfälle att arbeta utanför hemmets väggar, trots atthon hett önskade det, och hon hade aldrig en egeninkomst. Trots det var hon en mycket självständig ochstark kvinna som uppmuntrade oss två flickor attsköta skolan, tidigt ta eget ansvar, skaffa en utbild-ning och göra det allra bästa av livet.För mig handlar jämställdhet först och främst omatt både flickor och pojkar måste ha lika möjlighetertill utbildning, utveckling och arbete.De möjligheterna har flickor haft ganska länge ivårt land. Vi har också hunnit ganska långt när detgäller möjligheter för både män och kvinnor att göraen politisk insats, även om vi vet att många av debetydelsefullaste posterna fortfarande innehas av män.Vi har ju världsrekord när det gäller en jämn för-delning mellan kvinnor och män i vår riksdag, ochäven i regeringen. Det är bra. Men jag är inte så säkerpå att fördelningen av kvinnor och män påverkarpolitikens innehåll så värst mycket.I valrörelsen gick de s.k. stödstrumporna utoch krävde att de frågor som har stor betydelse förkvinnors vardag skulle lyftas fram och att kvinnorskulle nomineras på valbar plats. Det påverkade kan-ske att kvinnorna i större utsträckning än tidigare togsäte i riksdag och regering. Det var bra.I vilken utsträckning har detta påverkat politikensinnehåll? Mycket litet, skulle jag vilja svara. Harbarnomsorg, skola, sjukvård och äldreomsorg blivitbättre och underlättat kvinnors vardag? Knappast.Kvinnliga politiker är lika väl som manliga tvungnaatt rätta sig efter ekonomiska realiteter.Det kanske hade varit mer att förvänta sig av re-gimskiftet från borgerlig till socialistisk regering, mensom bekant har inte det heller åstadkommit så storaförändringar i den ekonomiska politiken. Den nuva-rande regeringen har fortsatt på den inslagna vägennär det gäller ekonomiska besparingar. Det har tyvärri mycket större utsträckning än under den tidigareregeringen drabbat kommunerna och deras utrymme,och därmed de områden som berör inte minst kvin-nors vardag.När det gäller den förda politiken består skillna-den mest i några mycket beklagliga återställare somhar minskat möjligheterna för småföretag att växa,och därmed också möjligheterna till ett mer varieratutbud av arbetstillfällen för kvinnor.När det gäller arbetslösheten har denna regeringinte lyckats åstadkomma någon märkbar förändring.Någon sådan är heller inte i sikte inom de närmasteåren.Den absolut viktigaste frågan när vi talar om jäm-ställdhet är, enligt mitt förmenande, lika lön för kvin-nor och män för likvärdigt arbete.I det här sammanhanget talar man om arbetsvär-dering som måste till. Jag förstod av en debatt härom-dagen att ansåg att olika frågor om kvin-noarbetstider och deltidsarbetslöshet måste utredasoch att lönestatistiken behöver förbättras för att manbättre skall kunna jämföra kvinnors och mäns löner.Det är säkert riktigt. Men det behövs inga större ut-redningar för att man skall kunna konstatera att kvin-nors löner ligger betydligt under mäns. Det har jut.o.m. visat sig vara så i jämställdhetsministerns egetrevir.Det är också allmänt känt att yrken på områdendär det är mest kvinnor anställda har betydligt lägrelöner än typiskt manliga yrkesgrupper. Kan vi i an-ständighetens namn fortsätta att acceptera detta? Jagskulle vilja beteckna det som en skamfläck på densvenska jämställdheten att många kvinnor är så un-derbetalda i förhållande till män.Till råga på allt rör det sig om jobb som är mycketväsentliga. Det är ingen överdrift att säga att de äroundgängliga för de flesta av oss för att vi skall kunnaarbeta och få vårt vardagsliv att fungera.Vad skulle det bli av oss om sjukvård, äldreomsorgoch barnomsorg slutade att fungera? Man kan inte låtabli att fråga sig hur länge kvinnor skall finna sig i ettmycket hårt och ibland otacksamt arbete till en mini-mal lön, och jag tycker faktiskt inte att de har anled-ning att göra det. Även kvinnor i typiska kvinnoyrkenmåste kunna få en lön som de kan leva på. Det kaninte vara rimligt att just denna grupp skall ta ett sådantansvar, att de skall vara beroende av bidrag för atthanka sig fram. En del av dem är ju också ensamstå-ende mödrar med försörjningsansvar för ett eller flerabarn.Det är inte svårt att förstå att de grupper som nukämpar för en högre lön med viss undran och otålig-het efterlyser ett intresse från jämställdhetsministernför sin situation. Jag är helt på det klara med att ar-betsmarknadens parter måste få sköta sitt utan otill-börlig inblandning från olika ministrar. Däremot ärdet inte orimligt om dessa grupper efterlyser en visionfrån jämställdhetsministern om hur de skall kunnakomma i kapp andra grupper, om hur deras nödvändi-ga arbete skall värderas också i lönekuvertet. Eller ärdet meningen att de alltid skall få bära hundhuvudetför den dåliga ekonomin? Jag vill därför gärna höravar den visionen finns.Anf. 70 Statsrådet ()Herr talman! Jag hoppas i replikskiften kunna gåin och bemöta vad många av talarna här har sagt.Jag vill börja med att säga att trots att vi har olikauppfattningar om mycket finns det i , till skill-nad från i många andra länder, en ganska stor samsynom mycket, dock inte allt, i jämställdhetsfrågorna.Det gäller det som sade om att ett jäm-ställt samhälle är tillväxtbefrämjande, att jämställdhetär lönsamt, att kvinnor är en outnyttjad resurs - varförinte svar på den norska oljefyndigheten, somväntar på att bli ordentligt använd?Huvuduppgiften för jämställdhetspolitiken kanman definiera litet olika. För mig handlar det om attkvinnor och män skall ha lika möjligheter och likaansvar när det gäller t.ex. arbete, försörjning, föräld-raskap och makt.Jag vill instämma i det många av er har tagit upp,att männens ansvar på det här området förstås är väl-digt stort. Jämställdhet är icke en kvinnofråga. Dethandlar om kvinnor och män. Jag lovar, , attvi redan har gjort nyrekryteringar av män på jäm-ställdheten. Vi söker det underrepresenterade könet -bara de sökande har tillräcklig kompetens.I har vi kommit långt, men vi har en lång,lång, lång väg kvar. Som framgår av FN-dokumentetfrån , där många av oss ju var med,är kvinnor underordnade i alla samhällen. Oavsettpolitisk styrning, oavsett religion och oavsett traditionär mannen norm, kvinnan det avvikande könet. Dethandlar, som LO skrev, om klass och kön.Det som hände i - om jag får börja meddet som ändå är bra - är att världen nu ändå har sagtdet som egentligen inte borde behöva sägas, nämligenatt mänskliga rättigheter är kvinnors rättigheter, attkvinnors rättigheter är regeringars ansvar, att kvinnori alla länder har rätt att själva avgöra hur många barnde vill föda och när och att de självfallet inte skallbehöva tänka på vilket kön barnet har.Det var också en oerhörd framgång och roligt attsom medlem i EU få arbeta införoch under en så här stor . Detta är ettmycket tydligt exempel på att det gick att påverka ochatt samarbetet gav en större styrka. Uppföljningen avPekingdokumentet nationellt, i men förståsockså i FN-systemet kommer att spela en stor roll förSveriges del i det fortsatta EU-arbetet.Jag skall mycket koncentrerat försöka redogöraför den strategi som regeringen arbetar efter när detgäller jämställdheten. Det är framför allt fem områdenjag vill ta upp och kommentera, utan inbördes ord-ning.Jag vill börja med att betona att jämställdheten -och det gäller också debattinläggen här i kammaren -mer borde utgå från att det är "mainstreaming" somgäller, dvs. att jämställdheten skall in på de ordinariepolitikområdena. Varför skall vi när det gäller kvinn-liga företagare alltid ha ett särskilt stöd för dem, närså mycket stöd går ut till företagande i allmänhet viabanker och näringspolitik? Vi måste bort från betrak-telsen att kvinnor är en diskriminerad minoritet somalltid skall ha en särskild del.