prot · GI0990 · 1995-04-19 00:00:00 — Ett svek från det internationel-la samfundet att ställa upp på det sätt som är nödvän-digt kan få just de förödande konsekvenser som såmånga redan har varnat för.Jag vill avrunda med att konstatera att det lång-siktiga målet inte får släppas ur sikte för de olikadetaljfrågor som måste av under resans gång.Det är såvitt jag kan se naturligt att frågan om huvud-stad i de förmodligen två stater som så småningomuppstår bara kan lösas så att är huvudstad ibåda, dvs. att alltså blir en helt öppen stad.Det är förvisso en unik lösning, men är enunik stad, och området i sig är unikt.Det är också naturligt att hålla fast vid den lång-siktiga målsättningen. Mellan och , närvi får den staten, och deras olika grannstater, är detenda rimliga - något som omvärlden givetvis på olikasätt bör verka för - att det råder ett förhållande medöppna gränser, normal handel, normal samfärdsel,normalt kulturellt, intellektuellt och annat utbyte, såatt vi också i denna del av världen kan få den sortsförhållanden som ligger bakom t.ex. de internationellaprinciperna om samlevnad mellan stater som vi harvarit inne på förut. Några Berlinmurar, vare sig de gårgenom , eller för den delen ,vill vi inte se någonstans mer, utan det skall varaöppna gränser och ett normalt umgänge mellan lika-berättigade grannfolk.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 6 §. )5 § Anslag till , m.m.FöredrogsJustitieutskottets betänkande 1994/95:JuU17Anslag till , m.m. (prop.1994/95:100 delvis).Anf. 46 ()Herr talman! Samhällets skyldighet att stödja ochhjälpa brottsoffren är minst lika viktig som skyldighe-ten att straffa och återanpassa gärningsmännen. Dethar vi från håll hävdat . Därförhar vi också under den förra borgerliga regeringensatsat oerhört mycket på att stödja och hjälpabrottsoffren. Men det innebär inte att det som behövsgöras är färdigåtgärdat. Här finns många fler åtgärdersom måste sättas in.Vi har i flera centermotioner till årets riksdag ut-vecklat hur vi tycker att stödet och hjälpen tillbrottsoffren behöver förbättras. Vi betonar det brotts-förebyggande arbetet, och då särskilt lokala brotts-förebyggande planer. Vi menar att de behöver inrättasi varje kommun.Arbetet med dessa planer är också på gång imånga kommuner, men det behöver stimuleras så attalla kommuner sätter igång med det. Vi tycker att detär oerhört viktigt att brottsoffrens situation är en delav dessa planer. Man skall påtala att det finns ettekonomiskt ansvar att ta hand om brottsoffren.I motionen talar vi också om polisens roll, som äroerhört viktig. Det är oftast en polis som är den försteperson som träffar brottsoffret. Brottsoffrets behov avtid och omsorg är oerhört viktigt vid denna förstakontakt.Jag vill betona vikten av fortsatta utbildnings- ochfortbildningsinsatser för poliserna. Det skall finnasgoda rutiner när det gäller att ta hand om offren.Brottsoffren behöver väldigt mycket information. Vitycker det är viktigt att just informationen om vadbrottsjourerna kan hjälpa till med utvecklas vidare.Brottsoffren skall informeras om vilket arbetebrottsofferjourerna eller kvinnojourerna gör och vilkarättigheter som brottsoffren faktiskt har.Vi tycker att de brottsoffer som uttalar att de villha fortsatt kontakt med polisen verkligen skall få detoch att polisen är aktiv i det kontaktskapande arbetetmed offret. Varje polisdistrikt måste därför utarbetarutiner för hur man tar hand om brottsoffer. Jag vet attdet arbetet pågår på väldigt många håll. Jag har settskriftligt material om rutiner från t.ex. Helsingborgspolisdistrikt som är mycket avancerat. Det finns ocksåpå fler håll i landet, och man kan få tips av varandraför att utveckla detta.Vi har fått veta att i de större städerna åker denena polisbilen ut efter den andra, den ena veckan efterden andra, till samma adress utan att man känner tillatt det har varit utryckningar som t.ex. gälltvåld i hemmet och familjevåld, dvs. våld mot kvinnoroch barn. Vi tycker därför att det är viktigt att detfinns ett förbättrat informationssystem som polisenkan använda sig av, ett datoriserat informationssys-tem.Vi tycker att ett sådant system bör införas, och vianser inte att man måste avvakta utvärderingen avvilka stöd som skall ges till brottsoffren. Att det be-hövs ett sådant datoriserat informationssystem ärnågot som kan uttala sig om. Det utvecklarvi i reservation 5, som vi naturligtvis står bakom,liksom vi står bakom reservation 6, där vi betonar hurviktigt det är med snabb hantering av våldtäktsmål.Vi har beskrivit hur man i har lyckats fåtill stånd en modell där häktning, rättegång och straffsker i direkt följd. Det innebär att kvinnorna får ettmycket snabbare skydd när de har utsatts för våldtäkt.Man behöver inte fatta beslut om sen abort vid våld-täkt, och man följer upp eventuell graviditet vid an-mälan och utredning av våldtäkt.Det behövs bättre rutiner. Det är alltid svårt att sä-ga att polisen skall prioritera det ena området framfördet andra. Det gäller även andra instanser inom derättsvårdande myndigheterna. Man kan inte prioriteraallting. Men vi har här pekat på hur bättre rutinerinnebär ett bättre stöd, och vi tycker att detta är sär-skilt angeläget.När det sedan gäller insatser från åklagarhåll finnsdet också förslag om detta i centermotioner. Vi harhär samma syn på frågan som när det gäller kontaktenmed polisen. Tycker det är viktigt med personligasammanträden och möten mellan åklagaren och mål-säganden på ett tidigt stadium, och det brukar ocksåske. Det gäller särskilt när målsägande har uttrycktönskemål om detta. Då skall det också ske. Det be-hövs speciellt vid grova brott.Det är väldigt besvärligt för målsä-ganden att utsättas för de förhör som sker i sambandmed rättegångar, och det kan kännas obehagligt. Gåråklagaren igenom vad som är att förvänta är målsä-ganden mer förberedd, och då känns det inte så obe-hagligt vid själva rättegången i domstolen.Det är många målsägande som undrar varför ettmål aldrig ledde till åtal. De känner sig besvikna. Deär övertygade om att det de har varit utsatta för är ettfelaktigt beteende och att gärningsmannen borde hafällts, och så sker det inte, kanske i brist på bevis. Detär då oerhört viktigt att åklagaren förklarar detta så attdet skapas bättre förståelse för domslutet.Vi har i en annan motion utvecklat hur viktigt vitycker det är att domstolarna tar väl hand om målsä-gande och vittnen i samband med rättegång. vara att någon möter dem, visar till rätta, infor-merar, ser till att målsägande eller vittnen inte tvingassitta i samma väntrum som gärningsmannen. Mångadomstolar är äldre byggnader. Det finns inte de ut-rymmen som skulle vara önskvärda. Men det gårvanligtvis ändå att ordna detta praktiskt om man ska-par rutiner för det. Det är det vi kräver i motionen.Det bör göras upp en handlingsplan för varendadomstol i för hur man bättre tar hand omvittnen, och detta borde vara varje domstols skyldig-het. Sådana lokala handlingsplaner borde, som sagt,vara ett krav.Sedan bör man också påskynda ombyggnader avdomstolsbyggnader så att man skall slippa att kon-fronteras med de åtalade. Dessa krav utvecklar vi ireservation 8.I reservation 4 talar vi om att vi tycker att jourernabör få stöd. Såväl kvinnojourer som brottsofferjoureroch även mansjourer utför ett väldigt värdefullt arbe-te. De utgör ett mycket viktigt stöd för dem som harutsatts för brott. Därför behöver dessa jourer byggasut. Vi har satt som ett mål att det skall finnas minst enbrottsofferjour i varje polisdistrikt. Dit har vi snartnått, men det beror på att antalet polisdistrikt faktiskthar minskat. Därför är det viktigt att betona att detskall finnas minst en brottsofferjour i varje polisdist-rikt och minst en kvinnojour i varje kommun.Nu kan man se runt om i landet att de som arbetari kvinnojourer börjar att litet grand tappa gnistan. Deorkar inte med. Det finns kvinnojourer som läggs ned,och det är en mycket oroande utveckling. Vi måstealltså se till att stödja dem som jobbar i jourerna ochatt jourerna får ekonomiskt stöd.Kvinnojourerna får stöd från staten. Vi anser attockså brottsofferjourerna skall få stöd från staten. Imajoritetstexten utgår man ifrån att brottsofferjourer-na kan få ett sådant stöd. Men det är alldeles för svagtskrivet. Det måste verkligen uttalas att jourerna skallha stöd. Det svenska statliga stöd som ges ärmycket litet i förhållande till vad t.ex. ger tillsina jourer.Nu kommer flera andra motionskrav som vi harrest att behandlas i en utvärdering som riksdagenkommer att kräva av regeringen, en utvärdering av deolika åtgärder som har vidtagits och de insatser somhar gjorts för att hjälpa brottsoffren. Utvärderingenföreslås med anledning av olika motioner.I det särskilda yttrande som har fogat tillbetänkandet framhåller vi vilka förbättringar som vianser att utvärderingen skall leda fram till och vilketresultat som krävs. Vi betonar att det måste ske för-bättringar utvärderingen görs. Det här ärett arbete som absolut inte får avstanna . En sådan omfattande utvärdering kommer att talång tid att göra. Därför är det viktigt att man utvärde-rar olika delar efter varandra och ser till att mankommer fram till förslag till åtgärder.Men när det gäller polis- och åklagarinsatser harvi ett krav: Det bör absolut stå tydligt och klart i för-undersökningsprotokollet om vittnen och målsägarekänner sig hotade. utgår man ifrån att en sådanhänsyn bör tas, men det står alltså inte klart uttalat.Men det är självklart att det skall göra det. Vi måsteockså förbättra skyddet vid s.k. tredje mans-skada,dvs. när inte det direkta offret behöver skydd utanoffrets nära anhöriga, föräldrar, syskon, make osv.Detta är förbättringar som vi kräver att utvärderingenskall leda fram till. Det behövs också förtydliganden,eftersom det finns olika rättsfall där man gör litetolika tolkning.Vi har också motionerat om fortsatt utbyggnad avtrygghetspaket och bättre information om något sominte alla i vårt land känner till, nämligen försöksverk-samhet med pepparsprej. Det låter som en liten detalj,men den leder i alla fall till en förbättring. Det finnspå sina håll en sådan försöksverksamhet. Vi tycker attlicensförfarandet är för krångligt. Vi vill alltså attutvärderingen skall leda fram till ett förenklat licens-förfarande för tillstånd att använda pepparsprej.I reservation 7 utvecklar vi att det är oerhört vik-tigt att markera att de som utsätts för brott har rätt tillskadestånd. Ekonomiskt skadestånd kan visserligenaldrig kompensera en skada. Men det är ändå ett sättför samhället att visa att man värderar offret och villhjälpa det. utdöms skadestånd efter noggrannprövning i domstolarna. Men det är inte alltid somskadeståndet betalas ut, eftersom gärningsmännenibland saknar medel. Därför är det självklart att manskall se till att brottsoffret får skadestånd. Visserligenkan brottsofferskademyndigheterna gå in och ge er-sättning, men . Vi anser att utdömt skade-stånd skall betalas till brottsoffret. Här skall statengarantera att detta betalas ut. Staten bör alltså gå insom en garant, vilket vi uttrycker i reservation 7, somjag nu yrkar bifall till.Anf. 47 ()Herr talman! I detta betänkande diskuteras bådevittnen och brottsoffer och hur man på olika sätt skallförsöka förbättra deras villkor. När det gäller vittnenär det oerhört viktigt att vi verkligen inser att villko-ren behöver förbättras alltifrån kallelsen till behand-lingen av vittnet i domstolslokalen.I dag ser kallelsen ut på ett sådant sätt att vittnetkan känna sig som den skyldige. När vittnen kommertill domstolen är det inte ovanligt att de får konfronte-ras med den som utsatt dem för brott. Det finns enmöjlighet att få bli hörd i ett s.k. medhörningsrum,men det är inte en självklar rättighet. Man kan få sittai ett annat rum medan man väntar, men tyvärr ärmånga lokaler gamla. har dock upp-märksammat dessa problem. När man nu inför datori-sering skall rutinerna förändras så att kallelsen skallbli mycket vänligare i sin framtoning.När det gäller ombyggnad av lokalerna kan mantyvärr inte bygga om dessa gamla hus hur som helst.Det gäller för oss politiker att jaga såatt det sker förändringar och förbättringar.Brottsoffer kan man bli på många olika sätt.Många har tyckt att det har tagits alldeles för storhänsyn till den som har begått brottet medan man harglömt bort den som har blivit utsatt för brott. Därförär det bra att det har genomförts förändringar i lag-stiftningen. Det är också väldigt bra att riksdagenskall göra ett tillkännagivande om en utvärdering avvad det har blivit för resultat av allt det som vi harlagstiftat om. Men det gäller att det verkligen blir enbred redogörelse så att man kan se vad den samladeeffekten har blivit.Vi i är tacksamma över detta tillkän-nagivande. Men man får aldrig vara riktigt nöjd. Ivissa fall tycker vi att man kunde ha gått längre. Närdet gäller förtur vid förundersökning vill jag, herrtalman, yrka bifall till reservation 6. Vi i Folkpartietanser att det inte nog kan understrykas att det måstebli en kortare handläggningstid från anmälan till domnär det gäller övergrepp mot kvinnor. hinnertyvärr kvinnan ofta bli utsatt för nya övergrepp underhandläggningstiden.Låt mig nämna några ord om pepparsprej.För några år sedan engagerades jag i ett arbete för attförsöka att få till stånd en försöksverksamhet medpepparsprej här i . Det var ett av de jobbigasteuppdrag som jag hitintills har tagit på mig. Därför vardet desto mer glädjande att den dåvarande regeringenbeslutade om en försöksverksamhet med pepparsprej,som pågår. Tyvärr har det varit trögt i portgången,men efter diverse ageranden från Rikspolisstyrelsenförefaller det som att försöksverksamheten nu går litetbättre.Jag tror att det inte kommer att dröja länge innandet blir självklart att i mycket större omfattning an-vända sig av pepparsprej i stället för tårgassprej somär mycket farligare. håller man inom polisen på attdiskutera att man även där skall använda sig av pep-parsprej. Om man använder pepparsprej orsakar detögonbesvär hos den som blir utsatt försprejen, men han eller hon lever i alla fall dagen efter.Men om man skjuter med pistol och skjuter fel är detinte säkert att personen lever . Pepparsprejär ett väldigt bra medel, men det är inte ofarligt. Detär därför som jag tycker att det är oerhört viktigt attpolisen har huvudansvaret för hur detta skall använ-das. Polisen måste då naturligtvis se till att man harrutiner som underlättar användandet av pepparsprej.Det får inte vara så att byråkrati förhindrar möjlighe-ten till användning.Anf. 48 () replikHerr talman! Eftersom jag har en annan syn änSiw när det gäller licensförfarande för pep-parsprej vill jag bara utveckla den. Jag respekterar attvi har olika synpunkter.Självfallet är inte pepparsprej ofarligt. Men det ärinte heller vanlig färg. kan man gå in i vilkenfärgbutik som helst och utan tillstånd från polisenköpa en sprejburk med färg som kan sprutas i ögonenpå någon annan. Det är klart att man då kan fällas förofredande eller någonting annat. Men för att skyddasig själv kan man använda färgsprej. ta upp en sten som kan kastas på någon annan.Det finns hur mycket och fritt som helst i naturen. Vitänker inte föreslå att polisen skall införa ett licensför-farande för att man skall få ta upp en sten och kasta pånågon annan.Det är därför som jag tycker att det är att gå litetför långt att säga att just pepparsprej skall anses somså farligt att det skall behövas ett så omfattande li-censförfarande som man har . Det är därför somvi har motionerat om ett enklare förfarande. Vi tror attseriöst arbetande kvinnojourer och brottsofferjourerskulle kunna ta hand om detta. Men detta ses över avutvärderingen.Anf. 49 () replikHerr talman! Peppar är vapen. Man kan hitta hur många vapen som helst.Men det som är principiellt viktigt är att det är polisensom har huvudansvaret och skall fortsätta att ha det.Det är polisen som skall göra den samlade bedöm-ningen. Jag misstror inte kvinnojourer och brottsoffer-jourer. Men jag tror att vi är inne på en farlig väg omvi släpper efter och inte längre låter polisen vara densom gör bedömningen.Pepparsprej är inte så farligt som tårgas. Men detger problem . Okej, det är inte så farligtsom kniv, sax eller någonting annat, men man måsteockså komma ihåg, , att pepparsprejockså kan användas på fel sätt. Det är därför sompolisen, som känner till både det onda och goda isamhället, skall ha huvudansvaret.Anf. 50 () replikHerr talman! Jag bara konstaterar att samma rangordning av farlighet som jag gör,nämligen att kniv och sax är farligare än pepparsprej.I konsekvensens namn borde då kräva attdet skall införas ett licensförfarande för användningav sax. gör hon inte det, vilket jag tycker blir ettstöd för min åsikt att vi bör ha ett enklare licensförfa-rande för just pepparsprej.Anf. 51 () replikHerr talman! Vi skall ju följa gällande lagar ochförordningar här i . Enligt gällande lagar ärpepparsprej ett vapen. Då får vi se till att vi ändrarlagen så att pepparsprej inte längre betraktas som ettvapen.Anf. 52 (mp)Herr talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 3och 9. Reservation 3 handlar om rätten till målsägan-debiträde som inte är en helt självklar sak. Desom begår brottet har en självklar rätt att få juridiskhjälp och en advokat. Men den som har utsatts förbrottet har inte det, utan det gäller under vissa om-ständigheter. tycker att om den som harutsatts för brott känner att han behöver hjälp och stöd- det kan gälla skadeståndsanspråk eller annan juri-disk hjälp - skall han kunna få detta. Däremot har ialla slags brott den målsägande rätt att anlita en stöd-person. Men det är bara ett personligt stöd, det gällerinte juridiken.Lagen säger att rätten till målsägandebiträdekan förordnas om fängelse kan följa på brottet och omdet kan antas att målsägande har ett särskilt stort be-hov av biträde. Men om fängelse kan följa på brottetmåste det först ha varit ett domslut. Det kan man inteveta på förhand, och det är på förhand man behöverden juridiska hjälpen. Det är ett väldigt konstigt sättatt uttrycka sig.Åklagaren har inte heller något krav på sig att en-gagera sig eller etablera någon kontakt med målsä-gande. Det är objektivitetsprincipen som skall gälla.Vid huvudförhandlingarna kan alltså den som harutsatts för grovt våld vara totalt oförberedd för kom-mande frågor och förhållanden som tas upp. Om åkla-garen gör ett sämre arbete finns det ingen ytterligarehjälp, utan då kan det t.o.m. sluta med att den sombegått brottet inte döms.Gärningsmannen får alltså självklart juridisk hjälp,men inte den som har utsatts för brottet. Det vill viändra på. Det allmänna rättsmedvetandet störs avdenna felaktiga behandling.Reservation 9 handlar om kommun- eller husarrestför män. Det är kanske en litet kontroversiell fråga.Det finns ett antal kvinnor - de är inte så många,som tur är - som lever under en väldig press. Det ärde kvinnor som har blivit utsatta för kvinnomisshan-del, oftast av de män som de har levt och t.o.m. harbarn med. Dessa kvinnor får inte vara i fred utanutsätts för ständigt återkommande hot om våld, tra-kasserier och förföljelse. Dessa kvinnor har rätt tilllivvakt i allvarliga fall. Men en livvakt inskränkerväldigt mycket på det dagliga livet. Det är väldigtsvårt att leva ett normalt liv när man har en livvaktutanför dörren som följer en hela dagen.Miljöpartiet tycker att det är den som misshandlar,mannen, som måste få sin rörelsefrihet begränsad.Därför föreslår vi vissa åtgärder. Från Rikspolisstyrel-sen framhålls att livvaktsskydd utgör också, som jagsäger, en stor påfrestning på den som skyddas. Detfinns kvinnor som avstår från det. Vi har hört här attkvinnor skall ha pepparsprej, larmordningar osv. Detär de som skall vara aktiva och skydda sig.Det synsättet kan inte vara rätt. Det måste vara densom utför brottet som måste få sin rörelsefrihet be-gränsad. Då säger man att det inte är demokratiskt,om en man har avtjänat sitt straff för misshandel. Mendemokrati måste också innebära att man får leva itrygghet. Det måste stå över rätten till att fritt röra sigför den som vill något ont. Därför tycker vi i reserva-tion 9 att det är mannens rörelsefrihet som skall be-gränsas.Miljöpartiet stöder reservation 6 om kvinnovåld.Det gäller tiden mellan anmälan och domen, som manvill skall vara kortare. har vi hört i utskottet attdomstolarna är överbelastade, de har väldigt mycketatt göra. Vi har prioriterat ungdomsbrotten och sagtatt det skall vara kortare förfarande. Jag vill framhållaatt detta är angeläget, som också tidigare talare harsagt.Vi stöder även reservation 8 om vittnesskydd. Vimåste ta väl vara på våra vittnen, stödja dem och gedem skälig ersättning för utlägg och för förlorad ar-betsinkomst, så att vittnena kan utföra det viktigaarbetet i vår rättsstat.Anf. 53 ()Herr talman! Först vill jag be om ursäkt för att jaginte fanns på plats när ärendebehandlingen påbörja-des. Jag får ta konsekvenserna genom att få fyra minu-ter mindre till mitt förfogande. Men jag tackar för attjag ändå får ordet.Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservation 1och till följd av detta avslag på hemställanspunkt 3. Ireservation 1 föreslås att skall uttala attbrottsofferjourerna måste få fortsatt starkt stöd. Detverkar kanske konstigt att önska ett sådant uttalandenär alla talar om att vi skall stödja brottsoffren. Mendet är ett sätt att markera att brottsoffren behöver somstöd inte bara tal utan också konkreta åtgärder.Det finns skäl för mig att blicka litet bakåt. Den 1juli tillskapades genomatt den tidigare brottsskadenämnden ombildades.Syftet med detta var att vi skulle få större möjlighetertill ett samlat grepp över brottsofferfrågor. Bl.a. till-kom inom brottsoffermyndigheten den s.k. Brottsof-ferfonden. En del skulle finansieras genom att de somsitter i fängelse skulle få avdrag på sin ersätt-ning och att dessa pengar skulle gå till brottsofferar-bete. En del har förts till olika former av brottsof-ferarbete. Innevarande år har andra medel tagits ianspråk för engångskostnader. Men det var tydligtuttalat, både från den dåvarande regeringen och fråndet dåvarande justitieutskottet, att de pengar som togsfrån de fängelsedömda i fortsättningen skulle gå tillBrottsofferfonden. Det fanns två skäl till detta. Ettskäl var att brottsofferarbete kräver pengar. Ett annatskäl är det pedagogiska i att påminna demsom gjort sig skyldiga till brott att det finns brottsof-fer som de har ansvar för.När vi nu hade att ta ställning till den nya rege-ringens proposition upptäckte vi att pengarna från deintagna i våra fängelser inte längre skall gå tillBrottsofferfonden. Det var faktiskt inte så lätt attupptäcka det. När jag tog upp det i justitieutskottet -jag hade inte heller upptäckt det från början - visadealla samma förvånade min, även representanter för detriksdagsparti som också är regeringspartiet. Jag trod-de då att utskottet skulle kunna komma till ett gemen-samt beslut och föreslog ett utskottsinitiativ, där viskulle föreslå att fatta beslutet att pengarnaändå, trots regeringens dolda förslag, skulle gå tillBrottsofferfonden. Men när vi tog upp detta till be-handling, visade det sig att det inte gick att få majori-tet för ett sådant förslag till utskottsinitiativ. Det inne-bär alltså att pengar som var avsedda för brottsof-ferarbete nu i stället skall stå till regeringens disposi-tion för brottsförebyggande arbete, som faktiskt påmånga sätt är artskilt från brottsofferarbete.Det är med denna kunskap som det är viktigt föross att gör ett uttalande för fortsatt starktstöd till våra brottsofferjourer. Vad vi oroar oss överär att det som en gång varit, nämligen att brottsoffrenhar funnits i periferin, men som förändrats genom attbrottsoffren har hamnat i fokus för kriminalpolitikenpå nytt skall bli som det var, dvs. att fokus flyttas ikriminalpolitiken så att brottsoffren på nytt hamnar iperiferin. Alla vet att det som är i periferin inte är likatydligt och lika uppenbart som det som finns i fokus.Tack för ordet!Anf. 54 ()Herr talman!