prot · GI0958 · 1995-02-09 00:00:00 — Det är nogtyvärr inte så enkelt.Allt det vi gör tvingas vi göra för att vi är överensom att arbete och sysselsättning är den absolut vikti-gaste frågan. Detta kräver en sanering av statsfinan-serna, och det kräver pengar till sysselsättningspolitik.Anf. 49 () re-plikFru talman! All kritik av sättet att skära i ersätt-ningsnivåerna som riktas från oss i oppositionen tillsocialdemokraterna bemöts - och så även av AnnaHedborg här - med att man väljer att skära itransfereringarna i stället för i verksamheterna. Mendet är väl inte den prioriteringen som vi ifrågasätter?Det är knappast någon som gör det, vad jag vet. Menman kan ju skära på olika sätt. Det är där fördelnings-politiken kommer in.I mitt anförande uttryckte jag förvåning över att ensocialdemokratisk regering väljer en så enkel väg närman skall skära. Man tar fram rödpennan, strykerstreck över några siffror och ersätter dem med enannan siffra. Detta är inte fördelningspolitiskt riktigt.Varför är ni så obenägna att sänka taket? Varför är niså obenägna att ta i toppen och bevara tryggheten fördem som redan nu lever på marginalen?Anf. 50 Statsrådet ()Fru talman! Vi har den inställningen att taken inteskall vara för låga. Vi vill också se till att vi tar utskatt av alla människor, men alla människor skallockså ha rätt att finnas med i systemen. På så visskapar man legitimitet, uppställning och ett starkt ochstabilt system.Ni i kds kritiserar regeringen för en orättvis för-delningspolitik. Men ni satt ju med en moderatleddregering som skänkte bort i skat-telättnader till dem som har kapital och aktier, till demsom har det allra bäst ekonomiskt ställt.Nu när vi har en socialdemokratisk regering får desom har kapital och höga inkomster också vara medoch spara. Den som har riktigt hög lön och som t.ex.tjänar får genom värns-katten bidra med . Jag tycker att det ären riktig fördelningspolitik.Anf. 51 () re-plikFru talman! och jag är fortfarandeinte överens - långt därifrån. säger attvi skänkte bort 40 miljarder. En stor del av dem varsänkta arbetsgivaravgifter. Det var ni med på genomkrisuppgörelsen.Jag tycker inte heller att taken skall vara för låga.Men varför kan ni inte överge det här sättet att väljaen så enkel väg som möjligt och våga ta ett litet störregrepp på de här frågorna? Varför inte våga gå in på detankar som vi och har framfört och somäven kommer från andra håll? Man skulle kanskekunna ha något som vi kan kalla ett brutet tak. Menman måste våga göra något här.Hur långt i procentsatser kan man gå ner för demsom har de lägsta inkomsterna och ändå vara sådana, iord, stora förespråkare för generella välfärdssystem?Detta har också påpekats tidigare i debatten . Detfinns ett glapp mellan ord och handling - mellan ordoch verklighet.Anf. 52 Statsrådet ()Fru talman! Våga, säger . Kdsvågade en hel del tillsammans med de övriga borger-liga partierna. De vågade sådant som vi inte vågar ochvill.Rose-Marie Frebran frågar hur lågt man kan gå.Till . Det är vad vi föreslår. Det är en inkomst-trygghet som är litet lägre än vad vi kanske skulleönska, men det är fortfarande en inkomsttrygghet. Detär ett system byggt på inkomstbortfallsprincipen. Jagbeskrev varför det är så viktigt att man håller på dentypen av system.Vi har föreslagit att man kan gå ner till , mendå skall karensdagen återställas. Det innebär ett bi-drag för de grupper som lever på marginalen och somhar särskilt svårt att klara den typ av plötsliga in-komstbortfall som karensdagen innebär i deras eko-nomi.Anf. 53 ()Fru talman! Det är glädjande att den kriminalpoli-tiska debatten förs under rubriken en förutsättning för att kunna färdas välgenom livet är att slippa bli utsatt för brott.Vi moderater har lagt fram förslag till åtgärdermot ungdomskriminalitet. Få saker är så viktiga inomkriminalpolitiken som att engagera sig för att brytaden utveckling som vi haft . Tyvärr äråtskilliga av de auktoriteter som hörs kvar i ett tän-kande som härrör ur 68-mentaliteten. Vi borde i stäl-let ta till oss det sunda förnuft som finns hos de flestamänniskor och som resulterar i att de flesta barn ge-nom sin uppfostran lär sig respektera sina medmänni-skor.Många unga människor som fastnar i missbrukoch kriminalitet har vuxit upp i familjer där viktigafostrande inslag saknats. Familjen har avgörandebetydelse då det gäller att förhindra unga människorfrån att begå brott. Därför är det viktigt att på olikasätt markera föräldrarnas huvudansvar för att derasbarn lär sig respektera andra människor.När jag pekar på föräldrarnas betydelse får jagofta höra invändningen att de barn som hamnat i kri-minalitet ofta kommer från familjer med s.k. frånva-rande föräldrar. Dessa kritiker, som gärna i andrasammanhang talar om att plocka fram det positiva hosmänniskor, glömmer att föräldrar nästan undantags-löst vill sina barns bästa. Det är just detta som ärviktigt, och det är just detta som skall utnyttjas förbarnens skull.Debatten om medievåldets betydelse för utveck-lingen av våldstendenser bland våra unga har väcktstill nytt liv till följd av den senaste tidens brutalavåldshändelser. Alla normalt funtade människor tarrimligen avstånd från yttringar som uppmuntrar tillmänniskoförakt och våld. Det ligger nära till hands attropa på fler förbud och mer censur. Men det grund-läggande är att föräldrar och andra vuxna försökerförstärka barns naturliga avståndstagande till våld. Vihar alla ett ansvar.Jag vill lyfta fram ett initiativ som tagits av varu-huskedjan . Företaget har fastställt en icke-vålds-policy som klargör hur Åhléns skall bidra till attsamhället totalt tar avstånd från människoförakt, för-nedrande företeelser och våld. har vi kunnatläsa om en effekt av denna policy. Åhléns tänker slutasända reklam i en TV-kanal som inte lever upp till detansvar som icke-vålds-policyn kräver.I finns också regler som gör detmöjligt att ingripa mot t.ex. videohandlare som läm-nar ut barnförbjudna filmer till unga, men dessa reglertillämpas inte i praktiken. Vi moderater föreslår där-för att reglerna effektiviseras. Är justitieministernberedd att ställa sig bakom en straffskärpning som geringripanden högre prioritet?Utvecklingen av närpolisverksamheten är av storvikt. Ett mål är att få ett samhälle där det känns na-turligt för människor att se och tala med sin närpolis.Genom samarbete mellan de boende och närpolisenkan inte bara en stor del av vardagsbrottsligheten, somofta begås av unga, upptäckas och beivras. Verksam-heten innebär också större möjligheter att kunnaingripa mot dem som är på väg att spåra ur.De stora besparingar som föreslås i regeringensbudgetproposition skapar stor oro. I och för sig mar-keras att närpolisverksamheten skall utvecklas, mennär jag får höra från socialdemokratiskt hållatt vissa andra områden, t.ex. ekobrottsbekämpningen,också med all rätt skall beivras med hög prioritetkommer inte min oro att stillas förrän jag får vetavilka områden som skall nedprioriteras.När våra barn gör sig skyldiga till brott är det vik-tigt att de får klart för sig att vi vuxna inte accepterardet. Vi måste vara tydliga. En åtgärd som vi modera-ter föreslår i vår motion är att även barn under femtonår skall registreras när de begår brott. Våra barn ärkloka nog att förstå att detta kan ligga dem i fatet omde efter uppnådda begår nya brott.Ett annat sätt att vara tydlig är att låta unga kon-fronteras med följderna av vad de gjort. Att få träffaden som drabbats och att få gottgöra skador ingår i detvi kallar medling. En vidareutvecklad form av med-ling finns på i de s.k. familjegruppskon-ferenserna. Här involveras föräldrar och andra vuxnasom står den unge nära samt brottsoffret. Den ungeskall be om ursäkt, och man skall gemensamt kommaöverens om hur skadan skall gottgöras. Blir alla över-ens blir det inte någon rättegång. Den modellen vill vimoderater pröva i . Jag undrar om justitiemi-nistern är beredd att stödja vårt förslag.Det jag beskrivit syftar till att hålla de ungaborta från kriminalitet, men vi måste våga inse att viäven kommer att vara tvungna att berövaunga människor friheten på grund av brott. I den lag-rådsremiss som behandlades under den borgerligaregeringens tid fanns det förslag som återfinns iden moderata motionen. Förslaget går ut på att sär-skilda kriminalvårdshem skall inrättas för dem som ärunder . tids händelser i bl. a. harresulterat i att just det vi moderater föreslår är vadrättspsykiatriker efterlyser. sade justitieminis-tern nej till det moderata förslaget. Efter den debattsom har varit i samband med rättegången mot Bjuv-bröderna hoppas jag att justitieministern har ändratuppfattning och frågar därför om vi nu får stöd förförslaget i den moderata motionen.Anf. 54 ()Fru talman! Vad gör ni politiker för att stoppa vål-det? Sådana frågor får jag ofta. Man säger också:Sluta sammanträda och prata. Det behövs inte merforskning. Vi vet att det är videovåldets fel, så ni kanförbjuda allt underhållningsvåld. Sådana uttalandenkänner nog många igen. De är närmast ett uttryck förförtvivlan och känsla av vanmakt över att våldet isamhället breder ut sig och blir grövre. Man vill varamed och göra något, men vet inte hur och vad. Manvill ha ett tryggare samhälle, och man vill ha detsnabbt. Om vi då börja förklara att detta är komplextoch svårt och att det mesta bör ske på lång sikt orkarman inte lyssna på oss.Det fordras stor pedagogisk förmåga för att hålladebatten igång och förklara att det är mycket vi intekänner till när det gäller effekten av åtgärder, att detfordras fortsatt forskning och att vi politiker, liksomalla andra i samhället, vill ha minskad brottslighet.Vi vet att brottsutvecklingen inte enbart beror påutformningen av de traditionella kriminalpolitiskaåtgärderna som t. ex ingripanden och reaktioner motredan begångna brott. Det är faktiskt främst genombrottsförebyggande insatser som vi kan få ett tryggaresamhälle. Det finns ett folkligt engagemang att ta tillvara. Det måste vi göra på ett bättre sätt, särskilt närdet gäller det lokala brottsförebyggande arbetet.För att lyckas i det lokala brottsförebyggandet ärdet nödvändigt med ett enskilt engagemang. Det be-höver finnas och tillskapas. Vi behöver samordnabättre, både mellan enskilda och mellan myndigheteroch organisationer.Det finns mycket som var och en kan göra. föra vidare grundvärderingar om humanitet ochmänniskorvärde, hänsyn och tolerans har vi alla an-svar för. Fasta normer och etisk fostran främst inomfamiljen, men självklart också i skolan, är mycketviktigt. Det är viktigt att vi alla bryr oss, att vi bryross om varandra och varandras barn.Vi behöver naturligtvis också en effektiv polis, ettväl utbyggt åklagar- och domstolsväsende och enfungerande kriminalvård. Under vår regering skeddeockså satsningar på dessa områden. Jag delar GunHellsviks oro för de nedskärningar som sker närdet gäller polisen. sade man i nyhetsför-medlingen att närpolisverksamheten i är i fara. Jag känner stor oro och ställer migockså bakom frågan om vi verkligen kan lyckas pådetta område.Jag kan ställa mig bakom det mesta som GunHellsvik sade; vi har diskuterat detta mycket.Jag övergår nu till att säga några ord om segrege-ringen i samhället. Jag tror att segregeringen är enväsentlig anledning till att många känner sig utanföroch skapar egna värderingar och egna normer ochregler som kan vara till skada för oss alla. Stora grup-per lever i ett utanförskap med hög arbetslöshet, storsocial utslagning och drogproblem. I de grupperna ärriskerna för kriminalitet särskilt stora. Det är lätt attmänniskor i sådana områden tappar framtidstron. Detär främst i sådana områden som gängbildning, gän-guppgörelser och kriminalitet får fäste bland ungdo-mar. Eftersom ett brottsligt beteende grundläggs tidigtär det avgörande att barn och ungdomar ges förut-sättningar att växa upp till ansvarskännande individerså att utslagningen förhindras.Hur skapar vi då bättre förutsättningar och bättrelevnadsvillkor för alla? Hur undviker vi marginalise-ring av dessa grupper? Inom har vi stu-derat bostadsområden. Vi ser en snabb negativ ut-veckling i vissa bostadsområden, särskilt i tätorterna.Serviceutbudet minskar, både kommersiell serviceoch samhällsservice. Det medför att många flyttar ochsöker sig till områden med bättre service. De somstannar kvar är ofta människor med problem, vilketgör att missbruk och kriminalitet ökar.Centern har motionerat om ett tioårigt nationelltprogram för en nationellt finaniserad upprustning avdessa bostadsområden. Jag undrar hur regeringenställer sig till det. Vi har också föreslagit att man börprova lokalt självstyre som experiment i sådana här,ofta invandrartäta, områden. Genom att man decent-raliserar makt och inflytande får invandrarna ochövriga invånare vara med och ta del i samhällsenga-gemanget. Hur ställer sig regeringen till en försöks-verksamhet med självstyre i sådana bostadsområden?Anf. 55 ()Fru talman! Att just kriminalpolitiken skulle liggaunder välfärdspolitiken, anser vi är en självklarhet.Kriminaliteten påverkas långsiktigt mindre av vad vigör med lagbrytare än av hur det övriga välfärdssys-temet är utformat och hur det fungerar.Det är väsentligt att man sätter in både kriminal-politiken och det brottsförebyggande arbetet i etthelhetsperspektiv. Det är viktigt att det brottsförebyg-gande arbetet har en utgångspunkt i en noggrannanalys av de sociala villkor som människor lever i.Den är då kopplad till den rådande socialpolitiken ochden effekt den har för olika grupper i samhället.Vi talar om grupper av ungdomar och vi ta-lar om ungdomar som en hel grupp. Vi talar om att enökad kriminalitet, ökade våldshandlingar, är ett feno-men som gäller en hel grupp.Det här har faktiskt att göra med de sociala klyf-torna. Det är en klassmässig fråga. Det är framför alltbarn från arbetarklassen som har hamnat utanför sam-hället. De senaste årens ökade segregation i samhället- i skolan, på bostadsmarknaden och på arbetsmark-naden - har skapat en grogrund för både ökat miss-bruk och kriminalitet.Det här gäller i hög grad unga människor. Arbets-lösheten bland dem är stor. De blir lättare utestängdaoch isolerade, och de faller utanför våra socialaskyddsnät. När man inte låter dessa grupper delta iuppbyggnaden av samhället, kommer inte samhälletsnormer och regler att vara giltiga för dem. Får maninte ta del av det goda i samhället, kan man inte kännaoch ta ansvar för att samhället består och hur detutvecklas.Vänsterpartiet har år både på det kommu-nala planet och på riksplanet framfört farhågor - närvi har sett nedskärningarna inom skolan och inombarnomsorgen, där man har minskat resurserna tilljust de utsatta barnen - för att det här kommer att ledatill ökad utslagning och förvärrad kriminalitet.Utvecklingen har gått dithän. pratar vi omStureplansmorden, vi pratar om mordet i och attvi skall göra insatser för att hejda den här utveckling-en. kommer det mängder med larmrappor-ter om att antalet barn som blir misshandlade ökar, attantalet barn som far illa och kontaktar ökar, attbarn inte får det stöd och den hjälp de behöver i sko-lan och inom barnomsorgen, stöd och hjälp utanfördet familjen kan ge.Konsekvensen av detta kommer vi att se . Då kommer utvecklingen att ha blivit ännuvärre.I det brottsförbyggande arbetet är det viktigt attmotverka de ökade klassklyftorna, att se till att manhar ett välfärdssystem, en välfärdspolitik, som ger allamänniskor rätt till en trygghet. Vad som behövs ärinte hårdare straff och tydligare regler. De här barnenoch ungdomarna är väldigt medvetna om att de liggerutanför de regler och normer som samhället har sattupp. Samhällets normer är inte relevanta i deras värld,för de får inte ta del av det samhället har att erbjuda.I det brottsförebyggande arbetet måste det framförallt satsas på att se till att man har ett system som germänniskor trygghet, som ger människor möjlighet attutvecklas. Att de här ungdomarna skall kunna visarespekt för andra människor och för andra människorsegendom, för andra människors rätt till ett skydd motvåld, det kommer vi aldrig att uppnå, ifall vi inte kanvisa dessa ungdomar och dessa barn respekt för debehov som de tydligt signalerar att de måste få tillgo-dosedda. När vi blundar för dessa signaler, kan vi intevänta att de skall respektera vårt samhälle.Anf. 56 () replikFru talman! Jag tror inte att det finns, i vart fallytligt sett, någon större skillnad mellan den syn AliceÅström har och den jag har på behovet av skyddsnät.Självklart måste det finnas ett yttre skyddsnät, utfor-mat för att ge stöd direkt till barn och för att ge stödtill familjer som inte kan klara av att ha kraft nog föratt fylla sin roll. Men jag - och även andra, är jagövertygad om - ser ändå en grundläggande skillnadmellan resonemang och mitt resone-mang.För mig är det en självklarhet att föräldrarna,familjen, är det centrala. De flesta föräldrar, som jagsade i mitt tidigare anförande, vill sina barns bästaoch kan också ge sina barn det som är bäst för barnen,om vi bara visar att vi litar på föräldrarna.Vi har i byggt upp ettsystem med skyddsnät, stöd för barnen och stöd förhela familjerna. Om vi tittar bakåt, ser vi att det interäckte. Det var parallellt med denna utveckling som viockså kunde se en negativ utveckling i fråga om ung-domarnas kriminalitet.Då måste vi ju lära oss att det är något annatgrundläggande som saknas. Vi måste ge stöd till deunga och till deras familjer, när det behövs, men detcentrala, som vi måste väcka, är familjens uppgift ochansvar.Anf. 57 () replikFru talman! Jag delar mening attföräldrarna har en viktig uppgift att fylla, att de kantillföra väldigt mycket. Men den politik som GunHellsvik har företrätt har inneburit att man skurit nerpå resurserna till skyddsnätet, det stöd och den hjälpsom behövs.Gun anlägger perspektivet bakåt och sä-ger att skyddsnätet som hade byggts upp inte räckte.Det är en sanning med modifikation, för tittar vi påbrottsutvecklingen i andra länder finner vi att vi iSverige hade en mycket mindre ökning än vad manhade i många andra länder. Jag tycker att det snararevisar på att vi inte riktigt lyckades åstadkomma detskyddsnät som skulle behövas.Om vi skall få ner brottsstatistiken, måste det fortsatt utveckling för att täcka behoven, inte enavveckling av det sociala skyddsnätet.Anf. 58 () replikFru talman! vill jag bara säga att jag tycker attdet finns annat som är viktigare i denna diskussion änkunskap om statistik. Men det är helt rätt att vi intehar en så hög nivå på kriminaliteten som man har påmånga andra håll i världen.En orsak kan säkerligen vara, om vi exempelvisjämför med , att vi har haft en mycket stabilarefamiljesituation i och en annan syn på famil-jen och dess betydelse. Tack och lov levde den synenkvar länge - tyvärr har mycket av den raserats i dag.Det finns självklart fler, men här har vi en av orsaker-na till att det hos oss inte har blivit lika illa som påandra håll.Dessutom vill jag framhålla att då den enligt AliceÅströms uppfattning förskräckliga borgerliga politi-ken fördes, som bl.a. innebar förändringar i form avbesparingar på offentlig verksamhet, kunde vi undersamliga år i ökad utsträckning notera en nedgång ikriminaliteten.Anf. 59 () replikFru talman! Att och jag har olikasynpunkter på hur man skall läsa statistik och på debakomliggande orsakerna till brottsutvecklingen iSverige är visserligen klart, men det viktiga är attvåldsbrottsligheten har ökat . Antaletunga människor i fängelse har ökat, och vi ser attdenna tendens är stigande. Detta är konsekvensen avatt man inte tillgodosett de behov som finns avskyddsnät i vårt samhälle. Det går mot skarpareregler och hårdare straff. Det är en utveckling somkommer att leda till förhållanden liknande dem iUSA, till ungdomar i fängelse. Unga människorkommer att få bära ansvaret för något som vi gemen-samt borde ta ett ansvar för i ett civiliserat samhälle.Anf. 60 (mp)Fru talman! Brottsstatistiken visar, som vi hört härav tidigare talare, att våldet har blivit grövre och attvåldsbrotten har krupit ned i åldrarna. Detta har kul-minerat i mord som har uppmärksammats i massme-dia och som har väckt debatt hos allmänheten. resulterat i insändare och i debattartiklar i tid-ningar.Man har här i kammaren också debatterat vilkamotåtgärder som vi nu skall sätta in, och det har gjortsvissa analyser. I dessa analyser tas dock det kommer-siella våldet upp mycket litet. Det avfärdas med ettkonstaterande av att det är fråga om våldsvideor, ochsedan får saken bero. Vi har hört den diskussionenförut.Det finns här något som jag inte kan förstå. Vi ha-de en diskussion om videovåld. Hemoch Skola anordnade möten och det hölls föräldramö-ten i skolan mot videovåldet. Många lade ned sin själ idetta arbete, men ändå kom frågan bort. Det har intehänt någonting . Tvärtomär det nu ett ännu större utbud. Jag ser att vanligaaffärer i min omgivning lägger ned sin verksamhet,och i deras ställe kommer det videoaffärer med ut-hyrning dygnet runt.I TV-kanalerna, som har blivit fler, är det ett ännustörre våldsutbud. Det är klart att våldsfilmerna intestyr hela samhället, men att de påverkar är jag heltövertygad om. Jag tycker att vi kan lämna diskussio-nen om påverkan eller inte. Gjorda undersökningarvisar att även stabila människor påverkas av reklam ide val som vi gör. De bilder som visas i våldsfilmernalagras i hjärnan och finns kvar där, särskilt hos barnoch ungdomar, som är i en känslig period. När desedan hamnar i pressade situationer kommer dessabilder fram. När de dessutom är påverkade av alkoholhar de inte de spärrar som normalt finns, och då kande handlingar som de har sett komma till utförande.Visst är också de andra faktorer som har nämntshär viktiga, men de är komplicerade och inte lätta attgenast ta itu med på ett sätt som ger resultat. Vi somär vuxna borde kunna enas över partigränserna om attfå ett slut på den våldsinformation som sköljer öveross alla i stor mängd. Visst är den en viktig faktor.Det har utgivits många skrifter om detta, men det nårinte ut tillräckligt till allmänheten att detta är en viktigfråga.Vi har också en annan kommersiell aspekt på det-ta. Man försöker prångla ut våldsdataspel och anord-nar krigslekar i hallar där man skjuter på varandramed färg eller med laserstrålar. Jag tycker att vi skulleingripa mycket mer kraftfullt och förbjuda att barnunder vistas i sådana här verksamheter.Våldet finns inom människorna, och de behöverinte påminnas om det och uppmuntras till det, och detborde inte visas som underhållning. Det räcker meddet våld som försiggår i svenska hem med barn somoffer och vittnen. Vi vet också att dagens offer blirmorgondagens rovdjur. Det är de barn som redan ärutsatta och känsliga som mår dåligt av allt det våldsom sköljer över dem. De utsätts kanske också för deti större utsträckning än de andra barnen. Det finns ideras hem, och de attraheras av det och påverkas avdet.Det verkar som om vi människor är våldsammaoch har ett behov av våld. Det har ju förekommitunderhållningsvåld . Vi kan tänka på detsom skedde på och vid offentliga avrätt-ningar. Men det har tidigare inte förekommit ett såstort utbud som i dag.Våldet behöver pressas ned och inte uppmuntras.Framför allt skall inte några tjäna pengar på det somandra gör allt för att stävja. Man kan då möta argu-mentet att poliserna genomför massaktiviteter, vilketjag kan läsa om i deras tidning, och att det i hela Sve-rige nu pågår motattacker och framförs bra förslag tillhur vi skall förfara. Men kan de unga gåhem och titta på mer våld på TV och video. Detta ärabsurt.Ideella organisationer gör allt vad de kan, och iskolan arbetar man mot detta. Det blir en konflikt förungdomarna. Först ser de prydliga människor tala omatt de inte skall hålla på med detta, och sedan går dehem och ser glassiga bilder av hjältar, brudar, häftig-heter och vapen. De drabbas av ett kluvet budskap,som är omöjligt att ta till sig. Det blir dessutommycket dyrt för samhället att genomföra olika aktivi-teter som inte leder någonstans.Men varför kan vi inte stoppa våldet, och varförhar vi inte kunnat göra det tidigare? Jo, här kommerargumentet om åsiktsförtryck in.