prot · GI09110 · 1995-05-29 00:00:00 — Dethär är i alla fall viktigt.I vissa fall kan det också vara så att man frånSkogsstyrelsen upplever att det kanske inte alltidkommit ut så bra råd. Det är inte så lätt att efteråtkomma och säga att man skulle ha gjort detta . Jagtror alltså att processen inte är helt enkel för Skogs-styrelsen heller när det gäller att hantera försyndelsergjorda 15 eller bakåt i tiden. Därför tycker jagatt det är viktigt att ta ett initiativ - kanske inte förinventeringens skull utan kanske mera för att få enordentlig samling och en diskussion med berördaparter; detta för att slippa en ytterlighetsdebatt där endel talar om katastrof och andra säger att det här äringenting. En sådan debatt är inte fruktbar för framti-den.Man kan ju tänka sig att om bara en bråkdel avoron är berättigad, betyder det att vi om hundra årkommer att ha rätt mycket virke av dålig kvalitet. Dettycker jag är allvarligt. Den kvalitetsförsämring somdet här innebär i sin mildaste form med rotsnurr -som betyder sämre tillväxt, svampangrepp, problemmed tvärved och annat - är svår att uppskatta. Den äricke desto mindre allvarlig, för det handlar om en avvåra viktigaste näringar.Anf. 64 ()Herr talman! Jag har naturligtvis också tagit framden här interpellationen ur mina arkiv. Det är möjligtatt jag tydde det litet för välvilligt. Det står bl.a: Motbakgrund av de erfarenheter vi har är det enligtmin mening av betydelse att alla skogsägare och desom säljer skogsplantor uppmärksammar behovet avgod plantkvalitet och omsorgsfull plantering. Det stårockså att de åtgärder som efterly-ser redan är påbörjade.Det har mycket riktigt kommit en del undersök-ningar, men man har inte gjort någonting. Man fors-kar om bättre plantor, och man har fått fram bättreplantor. Men åt det som har hänt gör man ingenting.Precis som säger, är det verkligenviktigt att man tittar . Men de här plante-ringarna blir ju nästan oanvändbara som virke - såvidade inte faller omkull; då blir de ju bara skräp.Visst har Mellanskog och de andra uppmärksam-mat problemen. Men det var för dåliga fältförsökinnan man började planteringen av en miljard plantor.Det kan vi ju konstatera . Man kan inte starta iden omfattningen efter ganska blygsamma fältförsök.Jag vill ändå fråga om näringsministern är bereddatt ta initiativ till att man gör en undersökning ochåtgärdar problemen. Det är det vi måste göra; vimåste göra någonting åt de problem som finns.Anf. 65 Näringsminister ()Herr talman! Det kan ibland vara svårt att hanteragamla försyndelser; det har säkert i. I ett sammanhang som detta, där vissa forsk-nings- och utvecklingsresultat senare visar sig - trorjag man i det här fallet skall säga - vara ofullständiga,och dessutom ligger så långt tillbaka i tiden som detnu var frågan om, så tror inte jag egentligen att det ärnågot större problem. Jag tror inte att Skogsstyrelsensnuvarande personal känner sig särskilt bunden avutlåtanden och annat som kan ha gjorts tidigare.Jag anser att har utfört saker ochting. Det har jag fått redovisat för mig, och jag skallgärna se till att både och i detalj får ta del av detta.Jag anser dessutom att det är där ansvaret ligger.Skogsstyrelsen skall utföra detta. Jag anser inte att detbehövs några speciella åtgärder från regeringens sidaför att skall ta frågorna på allvar ocharbeta med dem.Det är inte heller så att det här är ett stängt kapiteli aktivitet. Den har för avsikt attfortsätta med det här och t.ex. i samarbete med fors-kare och med hänsyn till de forskningsrön som nufinns försöka ta fram skötselrekommendationer förskadade bestånd. Den har också för avsikt att ha dentyp av samtal som efterlyses här av , t.ex. med SLU. Man vill låta forskarnas synpunk-ter möta skogsägarnas synpunkter, så att det blir lätta-re för skogsägarna som skall ta det här ansvaret attveta vad de skall göra.Det här är ingalunda ett stängt kapitel där ingen-ting händer. Tvärtom är det mitt bestämda intryck ochmin fullständiga övertygelse att arbe-tar vidare med de här problemen. På det viset skalldet vara och regeringen behöver enligt min meninginte ta några särskilda initiativ där.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1994/95:125 omuppehållstillstånd för eritreanerAnf. 66 Statsrådet ()Herr talman! har i en interpellationställt frågor till mig angående eritreanerna i Sverigemed lagakraftvunna avvisningsbeslut.Jag vill inledningsvis ge en kort bakgrund. I Sve-rige finns ca 400 eritreaner med laga-kraftvunna avvisningsbeslut. Det är således fråga ompersoner som bedömts sakna tillräckliga skäl enligtutlänningslagen för att få stanna här, och som har fåttsina asylansökningar avslagna och därmed skall läm-na . Som uppger har det underen varit nästintill omöjligt att verkställaavvisningsbeslut till . Detta eftersom det inteutfärdats nödvändiga resedokument från sida.Eritreas ovilja att ta emot sina egna medborgare stri-der mot folkrätten att alla människor har en grundläg-gande rätt att återvända till sitt hemland, och allastater har motsvarande skyldighet att ta emot sinamedborgare.Maj-Lis Lööw besökte som regeringens emissarieEritrea och fick då löfte från den eritre-anska regeringen att man skulle bevilja de aktuellapersonerna inresa i landet. Detta skulle ske så snartsom möjligt. En identifieringsprocess har därefterinletts med eritreanska ambassaden för att fastställapersonernas eritreanska identitet. har utvis-ningen av tre personer, utvisade på grund av brott,verkställts. Ytterligare ett femtontal personer harockså accepterats av ambassaden.När det gäller första fråga huru-vida en vistelsetid i sig utgör en grundför att få stanna av humanitära skäl, är svaret i dessafall normalt ett nej. Däremot kan en lång vistelsetidtillsammans med andra omständigheter i vissa fallutgöra så starka skäl av humanitär art att en ny ansö-kan skall kunna bifallas. Att det förflutit efterdet att avvisningsbeslutet meddelats är inte ensamt ettskäl att bevilja tillstånd. Dessutom finns det en ytters-ta gräns för hur länge ett av- eller utvisningsbeslutgäller. Har ett sådant beslut inte verkställts inom fyraår, så preskriberas det.Ingrid har vidare frågat om vilka garanti-er som finns för att personer från olika politiska grup-peringar blir väl mottagna vid ett återvändande. Någrasådana garantier finns inte, men i varje persons asylä-rende har en bedömning gjorts av personens skydds-behov. Om nya skäl har tillkommit, får man åberopadessa i en ny ansökan till Utlänningsnämnden.Slutligen har frågat om det intefinns möjlighet att ge de aktuella eritreanerna uppe-hållstillstånd i . Vi har för-sökt förmå att ta sitt ansvar. Maj-LisLööws resa för innebar ett ge-nombrott, och en process har inletts. Jag tycker attdet vore fel att i detta läge helt avbryta denna process.Anf. 67 ()Herr talman! Invandrarminister !Jag ber att få tacka så mycket för svaret på min inter-pellation. Jag tycker kanske att den bakgrund som geshär är något ofullständig, och det har kanske hellerinte varit avsikten att på något sätt göra anspråk på attden skulle vara fullständig.Eritrea har stora svårigheter som jag tycker att detär viktigt att ta hänsyn till i det här fallet. Det finnssom bekant 400 000 flyktingar i , och i andraländer i närområdet finns också många flyktingar. Attdärför, som även görs i detta svar, tala om ovilja frånEritreas sida efter ett 30-årigt krig tycker jag ändå ärmärkligt.När det gäller rapporterande i feb-ruari att det nu från sida finns en vilja att lösaknutarna, vet jag inte riktigt hur långt man är villig attgå. Enligt ett svar från på en för-frågan om nu var villigt att ta ansvar förde eritreaner som finns i och fått avvisnings-beslut, sades att det i så fall rörde sig om ett betydligtmindre antal än de aktuella 400 som invandrarminis-tern har talat om i svaret. Man räknade med att dettotalt skulle kunna röra sig om 100 eller maximalt 150personer. Jag har på olika håll fått olika siffror. Jaghade själv från början skrivit 400 i min interpellation,men efter att ha fått en betydligt lägre siffra frånmånga olika håll ändrade jag på den siffran.Man menar också från ambassadens sida, att omEritrea skulle ta emot en del av dessa personer skulleman i så fall förvänta sig att de kommer med en ut-bildning i kappsäcken. Man tänker på alla de år somdessa eritreaner har vistats här i . Tiden harbara runnit i väg för dem. Det har oftast rört sig omunga personer, vilket vi har samtalat om vid någottidigare tillfälle. Det vore naturligtvis oerhört väsent-ligt att de har någon form av utbildning med sig. Manhar också sagt att man bara har ansvar för de eritrea-ner som kom till efter befrielsekrigets slut,och som alltså inte har flytt undan kriget och denkamp som man gemensamt skulle utföra.Herr talman! Bakom siffrorna på 100, 200, 400,eller vad det nu är, finns det lika många enskildamänniskoöden. Det är människor som har slitits mel-lan hopp och förtvivlan under en lång följd av år. Deanser sig att gång på gång ha fått positiva signalerfrån regeringshåll. uttalade som svar påen spontan fråga från mig detta år:"Man kommer att ta hänsyn till humanitära skäl i dethär fallet. En lång tids vistelse i är generelltsett ett sådant skäl. Man får dock se till varje enskiltfall. "Jag vet att det svaret i sig tände förhoppningar hosmånga eritreaner och också hos många av dem i flyk-tingorganisationer, kyrkor, osv. som har försökt atthjälpa dessa människor att det skulle bli en annansakernas ordning. har också uppfattatsge en uppmaning till förnyad ansökan, och det gjordesvissa överenskommelser på rikskonferensen iSverige . Ny ansökan om uppehållstill-stånd av humanitära skäl på grund av i Sveri-ge skall behandlas generöst, var det bud som gick ut iUmeå.Uttalanden av detta slag från ochLeif väcker, som jag tidigare sade, storaförhoppningar. Jag vet också att ettpar dagar senare var i och upprepade ungefärsamma sak. Allt detta gör att människor börjar atthoppas.Det jag nu undrar är hur skallgå till väga när den behandlar nya ansökningar. Jagkänner till en del fall där man har skickat in nya an-sökningar, åtminstone efter det att sva-rade i debatten här i . Man har då fått tillsvar att det inte finns några nya omständigheter iansökan i förhållande till den ansökan som tidigareingivits, och därför blev det avslag än en gång. Hurskall få att agerapå ett generösare sätt?Anf. 68 ()Herr talman! Också jag vill göra ett par kommen-tarer i det här ärendet. Den första är naturligtvis attfolkrätten här som i alla andra sammanhang är mycketviktig och att har ett alldeles speciellt ansvar,och har tagit ett sådant ansvar, . Dettycker jag är bra att fortsätter med.Den andra kommentaren är att de problem somhar uppstått är frukten av att den tidigare regeringeninte på något sätt förmådde att hantera frågan.Det var ju faktiskt så att biståndsminister t.o.m. började hota att dra in biståndet tillEritrea om de inte efterkom krav att omedel-bart ta emot de avvisade.Detta rimmar ganska illa med det pratar om, nämligen att de borde ha utbildats ochtagits om hand bättre här i landet. Den här aktivitetenfrån sida hade säkert gjort mycketmer nytta under den föregående mandatperioden.Detta är en mycket svår situation för de personersom det gäller - hur många de nu än är. Därför tyckerjag att det är mycket bra att den socialdemokratiskaregeringen tog tag i frågan och harhandlat. Regeringen har handlat så till vida att den haren överenskommelse med den eritreanska regeringenom att de skall starta den här identifieringsprocessenså att det är möjligt att komma till rätta med varjeenskilt ärende.Jag tycker också att det finns en mycket glädjandeöppning i svar. Jag kan inte läsa utnågot annat än att de långa vistelsetiderna och starkahumanitära skäl gör det möjligt att få en ny prövning ivarje enskilt fall. Längre än så kan vi naturligtvis intekomma. Att det skulle vara en allmän prövning avhela gruppen är främmande för vår asyllagstiftning.Däremot vänder jag emot det som litet grand lig-ger i fråga, och därför också återfinnsi svaret, nämligen en antydan om att det skulle finnasett skyddsbehov för dessa personer, att det skulle varafarligt för dem att återvända till . Vid minabesök där nere och vid andra kontakter har jag intefunnit någonting som tyder på att det skulle vara far-ligt att återvända till , inte heller för den somhar en annan uppfattning än den nuvarande regeringendär nere av vad som har hänt i och vad sombör hända där.Många EPLF:are har återvänt, och det finns gottom exempel på f.d. EPLF:are som arbetar aktivtinom för att ta fram en ny demokratisk konsti-tution och deltar i återuppbyggnadsarbetet. Detta ärnaturligtvis viktigt att säga så att det inte framstår somom den här omprövningen skulle ske av skyddsskäl.Herr talman! Dessutom skulle jag vilja säga att detär av stort intresse såväl för och somför hela det internationella samfundet att alla kraftersätts in för att stödja en demokratisk utveckling iEritrea. har fajtats för sin frihet och för sin rätttill självbestämmande. De behöver ett stort stöd ,både materiellt för att klara den mycket svåra socialasituationen i landet med mycket svår fattigdom ochför att bygga upp nya demokratiska strukturer. Det ärkanske till syvende och sist det som långsiktigt visarsig vara det allra viktigaste med den nuvarande rege-ringens handlande. Vi måste få bort låsningen mellanbiståndsverksamheten och dessa asylärenden. Vimåste se till att det svenska biståndet kan användas tillatt stödja en demokratisk utveckling.Anf. 69 (m)Fru talman! Det är ju inte tillfredsställande attmänniskor kan komma att avvisas efter tre till fem år.Det är ju en mycket för många. Inte minst deyngre har kanske levt en stor del av sitt liv här i Sve-rige.Det har ju berörts här varför det inte har gått attavvisa dem. har inte velat ta emot sina egnamedborgare. Jag tycker att det i sig är en otillfreds-ställande situation. är nu ett fritt land, tillhörFN-systemet och har gjort åtaganden att skydda sinamedborgare och ta hand om dem precis som alla and-ra länder.Nu tycks det finnas möjligheter för eritreanerna attåtervända successivt, och det måste hälsas med till-fredsställelse, inte minst för landet självt. Detbehövs naturligtvis människor med viss utbildning föratt bygga upp landet.Vi har ju länge här i och i andra sam-manhang efterlyst en tydligare återvandringspolitik.Nu diskuteras ju detta i Flyktingspolitiska kommitténdär jag är ledamot. Vi funderar väldigt mycket på hurvi skall hantera återvandringsfrågorna och hur manskall kunna koppla bistånd och återvandring på ettsätt som gör att återvandring blir ett mer naturligtinslag för de människor som sökt skydd här under enperiod.Det har nämligen sagts att nära en tredjedel av allaakademiskt utbildade personer i - då talar jagom i dess helhet - bor utanför . De haralltså flyttat till Västerlandet, , , Australi-en eller vad det nu kan vara och framlever sina dagardär. Det kan man i och för sig inte ha så mycket attinvända mot, men de skulle kanske behövas i Afrikaför att vara med och bygga upp sitt land och förbättrasituationen och förhållandena för de boende i respek-tive länder.Därför är det viktigt att även eritreanerna här fåren möjlighet - och jag ser det faktiskt som en möjlig-het - att återvända till sitt land för att vara med ochbygga upp det och bidra till en förbättrad utveckling.Jag sade inledningsvis att detta har tagit ,och det är högst beklagligt. kan man ju säga att dethar fallit ut i så måtto att mission nerei har inneburit att man nu börjar processaidentiteter och mottagande. Om dettalyckades av personligen eller om mar-ken var förberedd under den borgerliga regeringenoch hon skördade frukterna kan man ju diskutera. Jagtycker att det är mindre intressant. Det intressanta ärju att nu är berett att diskutera.Det är klart att man i det här sammanhanget intekan komma undan en diskussion om bistånd kopplattill viljan att ta emot. Jag menar att en återvandrings-politik skall kunna vara utformad så att bistånd ochåtervandring får en närmare koppling. Vi är inte därännu, och vi kan kanske inte åstadkomma det i detaljdenna gång. Men jag tror att vi måste arbeta succes-sivt och mer medvetet i de banorna för att möjliggöraför många utbildade flyktingar och invandrare attåtervända till sina länder och vara med och bygga uppdem.Anf. 70 Statsrådet ()Fru talman! Låt mig kommentera litet av det säger om återvändarpolitik. Det är enviktig fråga. Vi har ju också tillsatt en kommitté somarbetar med denna. finns med där.Jag tror att det är viktigt att vi får en diskussion kringjust återvändarpolitiken.Jag tror att det är värdefullt för människor att kun-na återvända hem om de kan och vill göra det. Det ärbra om vi kan hitta former för att rusta dem bättre föratt göra en större insats i sitt hemland än vad de kundeinnan de begav sig därifrån. På det sättet kan vi skapabättre förutsättningar såväl för individerna och förmedmänniskor i det land man kommer att återvändatill som för landet i fråga. Jag tycker att det är ett brasätt att bedriva någon form av biståndspolitik i kom-bination med flyktingpolitik. Vi ser fram emot att fåförslag från er och att vi sedan kan ha en diskussionunder hösten i en remissrunda osv. Sedan får vi se varvi kan landa så småningom.En aktuell fråga är den om våra bosnier. Den hål-ler man ju på att diskutera. Det finns ju vissa åtgärdersom pågår också, t.ex. läkare i Bosnien osv.Jag skulle för övrigt bara vilja försöka beskrivaden hantering som gäller eritreanerna, sett utifrån ettutlänningsnämndsperspektiv. Det är inte regeringenutan som förfogar över möjlighe-terna.Jag har varit i kontakt med fått redovisat vad man kommer att ta hänsyn till ihändelse av att en eritrean som har fått avvisningsbe-slut i kommer in med en ny ansökan, vilket ärfullt möjligt. Det är en rättighet man har som männi-ska.Det finns en praxis i denna typ av frågor som gårut på följande: Att ha varit i - eller en ännu - utgörsom jag sade tidigare inte automatiskt skäl att få stan-na i . Det måste också tillkomma andra om-ständigheter.Jag har träffat många eritreaner - senast i ,vilket åberopade. Jag satt också i enliten överläggning med ett antal eritreaner. Jag förståratt de har haft det väldigt jobbigt och svårt och att defortfarande har det väldigt jobbigt och svårt. Mångaav de eritreaner som finns i vårt land har funnits härunder . De flesta kom faktiskt för fyra ellerupp till . Säkert kan man må väldigtpsykiskt dåligt av att ha vistats i vårt land utan att vetaom man skulle hem eller om man skulle få stanna.Kanske har hopp väckts och släckts igen. Att det harvarit väldigt påfrestande för dessa människor inser jagockså.Det är mot den bakgrunden det i praktiken finnsmöjligheter för att ta hänsyn tillom människor har varit i och om demår dåligt. Om man med intyg från läkare eller kura-tor eller på annat trovärdigt sätt kan styrka att manfaktiskt har farit ganska illa av situationen kan det,sammanvägt med annat, vara av sådan tyngd att mankan få uppehållstillstånd av den anledningen - påhumanitär grund.Det är så våra eritreaner får göra. De får gå in mednya ansökningar om de själva tycker att de har godaskäl till det. De får motivera ansökan utifrån dessautgångspunkter.Det finns också en tredje fråga som är viktig att hamed i bilden. får inte anse attindividen har motarbetat verkställigheten, t.ex. genomatt hålla sig undan, gömma sig från myndigheter osv.Då har man själv satt sig i en ohållbar situation. Detgörs en mer strikt bedömning av den typen av fall.Det är en praxis som jag tror kan vara rimlig. Omde eritreaner som finns i vårt land har varit härlänge, mår psykiskt dåligt och kan styrka det och inteheller har motarbetat verkställigheten finns det möj-ligheter för dem att gå in med en ny ansökan och fåden behandlad. Sannolikheten för att den skall blipositivt behandlad utifrån dessa utgångspunkter ärrelativt stor, vill jag påstå.Jag har träffat många - jag vet inte hur många -som etablerat någon form av anknytning sedan dekom till med någon som har uppehållstill-stånd här eller som är född och uppvuxen här och ärsvensk medborgare. Jag har träffat ett antal sådanapersoner. De fallen är en fråga för den nya lagstift-ningen, som sannolikt kommer att gälla från den 1juli, om möjlighet att söka uppehållstillstånd av an-knytningsskäl också från . I vissa fall skulleman kunna beviljas uppehållstillstånd av anknyt-ningsskäl utan att behöva åka hem. Det skulle kunnavara en möjlighet för eritreanerna i den mån andraskäl inte finns att tillgå.Jag vill som upplysning säga att detta är praxis. Det som jag sade vad gälleranknytning har jag lagt till. Man har rätt som männi-ska, person och eritrean i att åberopa bådadessa skäl för att få stanna.Men jag vill avslutningsvis säga att det inte finnsasylskäl. Man kan åberopa asylskäl på nytt om det harkommit in nya omständigheter i bilden, men i huvud-sak har eritreanerna inga asylskäl.Anf. 71 ()Fru talman! Jag ber att få tacka för det klarläggan-de som kom med i det senaste anfö-randet. Jag tycker att det var intressant.När det gäller personer som har hållit sig undan avrädsla vill jag säga att det beror på att de har måttdåligt. Det kan finnas verkliga förklaringar till att endel har gjort så. Man skulle ändå inte ha kunnat verk-ställa avvisningsbeslutet på grund av den inställningsom funnits i . Det är skälet till att de inte harkunnat avvisas. Att då gå på att en del har känt ensådan fruktan att de har hållit sig undan tycker jag ärganska grymt, särskilt som det i en del fall rör sig ommycket unga människor.Jag skulle vilja vädja om att man inte går alltförmycket efter bokstaven utan bedömer de nya ansök-ningarna i humanitär anda.Jag känner ändå en ganska stor oro för hur kommer att behandla dessa ansökning-ar. Jag tycker som jag har sagt tidigare att det faktumatt det gått så i sig är ett mycket starkt skäl,som faktiskt blir humanitärt. För en del har hela ung-domen förrunnit. De står utan utbildning, och mångaav dem har varit större del av sitt vuxna eller halv-vuxna liv här i än i . För dem är detalltså ett ganska främmande land som de i så fallåtervänder till.Jag skall inte gå in så mycket på frågan om even-tuella asylskäl. Det har konstaterats av flera talare attsådana inte finns. Men jag vet att det finns olika per-soner bland de sökande. Det finns sådana som tillhörminoriteter, t.ex. Det har sagts från Amnestys sida attdet förekommer förföljelser av sådan som har andrapolitiska åsikter. Jag är inte så säker på att det förhål-ler sig på det sätt som man har låtit påskina från flerahåll.Jag undrar om det på något sätt utgår starka signa-ler till . Jag tror att eritreanernahar förhoppningar om att det skall löna sig att kommain med en ny ansökan efter de utspel som invandrar-minister har gjort, bl.a. uppe i Umeå.Jag tycker att det är väldigt viktigt att dessa män-niskor känner att vi tänker på dem, var och en per-sonligen, och att de verkligen har chansen att få enindividuell bedömning som kan ge verkan.Anf. 72 ()Fru talman! Det görs en individuell bedömning avalla sådana här ärenden. Jag tycker att det är viktigtatt det är så. Jag tycker att det är ett bra besked somLeif ger om att det inte finns några asylskälatt åberopa.Ingrid framför återigen rykten om att detskulle finnas Amnestyrapporter om att det förekom-mer saker som skulle utgöra fara för personer vidåtervändandet till . Jag har via Amnesty försöktatt få de ryktena bekräftade. De kan inte hitta denrapport som skulle bekräfta de ryktena, så jag tror nogatt vi kan avskriva dem. Om har bevisför att det skulle vara farligt för någon att återvändatill bör hon komma fram med dem, för då ärdet viktigt. Men jag har vid mina resor där nere ochvid andra kontakter inte kunnat hitta någonting så-dant, och då tycker jag inte att vi här i skallmedverka till att fortsätta att sprida sådana rykten.Den regim som finns där nere behöver hjälp medmycket i sin strävan att bygga upp ett demokratisktsamhälle.