prot · GI0958 · 1995-02-09 00:00:00 — Där bör man kunna gåin och arbeta. Det hindrar inte att det behövs pengar,men det underlättar och gör det möjligt för medborga-re/patienter att få en bra vård där de behöver den, medbra kontakter. Jag tror att hela är beredd attställa sig bakom det, även om vi har olika uppfatt-ningar när det gäller vissa delar av styrningen avhälso- och sjukvården.Anf. 33 () replikFru talman! Om det är så att man har infört upp-sägningsstopp är det mycket positivt, men det kom-mer ändå att försvinna många arbetstillfällen genomatt man inte tillsätter nya tjänster. Det är många somavgår av åldersskäl och liknande. Det blir ändå enminskning av personal.Anf. 34 ()Fru talman! Jag kommer i mitt anförande att kon-centrera mig på ett område inom välfärdspolitiken,nämligen trygghetssystemen.Dagens trygghetssystem är resultatet av en mängdbeslut, som har tillkommit . Dethar bl.a. resulterat i olika ersättningsnivåer och varie-rande finansieringar. Ändå måste den enskildes behovbedömas som ungefärligen lika stort, oberoende avorsakerna till inkomstbortfallet.Den pågående debatten om trygghetssystemenmotiveras av behovet av utgiftsminskningar, brist påenhetlighet och enkelhet, orättvisor i systemen ochtendenser till överutnyttjande.Att utformningen av systemen inte är enhetlig in-nebär bl.a. olika ersättningsnivåer, olika tak och olikagolv. Ersättningsnivåerna varierar från till100 %. Inkomsttaket i a-kassan ligger vid 5,5 basbe-lopp och i sjukförsäkringen vid 7,5 basbelopp. Golvenvarierar också kraftigt. I arbetslöshetsförsäkringen ärt.ex. lägsta beloppet per dag medan det i för-äldraförsäkringen är per dag.Fru talman! Vi kristdemokrater anser att trygg-hetssystemen bör reformeras. Grundpelarna i denkristdemokratiska ideologin är då för oss viktiga ut-gångspunkter.Personalismen betonar frihet och personligt an-svarstagande.Broderskapstanken betonar solidaritet, tar sin ut-gångspunkt bl.a. i den gyllene regeln och motiverar idet här sammanhanget en fördelningspolitisk profil.Förvaltarskapstanken betonar ansvaret för våragemensamma resurser. I den ligger en effektivitetsas-pekt. Att bygga system som är ineffektiva strider motförvaltarskapstanken.Subsidiaritetsprincipen innebär att trygghetssys-temen skall vara subsidiära, dvs. stödjande, och deskall stärka de positiva krafterna hos individen och idennes små, naturliga gemenskaper.En viktig fråga att ta ställning till i trygghetssys-temen är om de skall vara obligatoriska eller frivilli-ga. Vi kristdemokrater landar på en obligatorisk för-säkring som den bästa, av flera skäl. Många skulleavstå från frivilliga försäkringar. Skattebetalarnaskulle ändå få ta det yttersta ansvaret. Andra skulleförsäkra sig, men otillräckligt. Ett tredje och mycketviktigt skäl för en obligatorisk försäkring är att indivi-der med särskilt höga risker knappast skulle kunnateckna egna privata försäkringar.Fru talman! Vi kristdemokrater anser att samhäl-lets skyldigheter måste kunna avta i takt med ökadeinkomster. Det motiverar ett tak för ersättningsnivå-erna som vi anser bör ligga på nuvarande nivå, dvs.7,5 basbelopp.Vi menar också att det bör finnas en enhetliglägsta nivå, ett golv, i trygghetssystemen på 2 basbe-lopp.Mellan golvet och taket bör ersättningen ligga på80 % av inkomsten upp till 5 basbelopp och därefterpå av inkomsten mellan 5 och 7,5 basbelopp. Iförhållande till nuläget innebär det en förbättrad er-sättning för högre inkomster vid arbetslöshet och enlägre ersättning för höga inkomster i sjuk- och föräld-raförsäkringen. Det innebär en kraftig förbättring iföräldrapenningen vid riktigt låga inkomster.Trygghetssystemet, förutom föräldraförsäkringen,bör finansieras utanför statsbudgeten genom egen-och arbetsgivaravgifter. Enhetliga avgifter bör tas utpå inkomster ända upp till taket på 7,5 basbelopp. Påinkomster över detta tak kan en halv avgift tas ut. Dåär alla med och finansierar basnivån i trygghetssyste-men. Därigenom får vi också en klar fördelningspoli-tisk profil till förmån för inkomsttagare med lägreinkomster. lämnas ändå ett utrymme förfrivilliga försäkringslösningar för dem som önskar ettförbättrat skydd.Andreas uttryckssätt om att flytta peng-ar från toppen till grunden stämmer med vårt synsätt.Jag uppfattade även att ser det på sammasätt. Jag är dock litet förvånad över att man inte angernågot tak. Det har i alla fall inte kommit till uttryck idebatten.Fru talman! Frågan om framtidens trygghetssys-tem kräver stor politisk enighet. Trygghetssystemenmåste vara stabila och robusta. De skall ge alla möj-lighet att leva ett tryggt och värdigt liv.Vi kristdemokrater skulle vilja se en parlamenta-risk utredning med uppgift att ta fram ett sådant för-slag. Utredningen bör tillsättas snabbt och arbetaskyndsamt, men naturligtvis grundligt.Fru talman! Vi anser att ett reformerat trygghets-system borde genomföras - det år dåregeringen vill sänka ersättningsnivåerna. Vi kan inteacceptera sådana sänkningar. Det är förvånande att ensocialdemokratisk regering har valt den sämsta av deenkla vägarna. Vi saknar omsorgen om de som lever på marginalen. Orkar man, som s, baratänka på en enkel väg, så vore det smakligare att sän-ka taket än att sänka nivåerna.Anf. 35 () replikFru talman! Jag vill bara tala om för kds att ävenMiljöpartiet har satt ett tak på 7,5 basbelopp.Anf. 36 Statsrådet ()Fru talman! Den svenska socialpolitiska modellenhar vuxit fram av reformarbete. Ål-derspensioner till alla och barnbidrag utan behovs-prövning har kompletteratsmed inkomstrelaterade förmåner. Hela arbetskraften,men också grupper utanför den ordinarie arbetsmark-naden, omfattas av det allmänna trygghetssystemet.Den svenska modellen syftar också till att ge allamöjlighet att försörja sig. För att det skall vara ettrealistiskt alternativ för kvinnorna krävs ett omfattan-de offentligt åtagande när det gäller omsorgen ombarnen och de gamla.Det finns åtminstone tre fördelar med den här ty-pen av system. Två handlar om effektivitet och en omrättvisa. För det första ger inkomstrelateringen i sigstarka drivkrafter till förvärvsarbete. Ju mer manarbetar, desto bättre blir förmånerna. För det andrager de allmänna försäkringarna arbetstagarna en möj-lighet att röra sig mellan olika företag utan de hinderoch gränser som mera företagsanknutna trygghetssys-tem innebär. Rättvisan stärks om alla är med i sammaobligatoriska försäkring. Då kan man ta ett särskiltansvar för utsatta grupper såsom äldre, handikappadeoch ensamföräldrar.Strategin har varit lyckosam. Fattigdom ochojämlikhet har hos oss reducerats kanske mer än inågot annat västland. Fler kvinnor förvärvsarbetar,men det har också kunnat förenas med ett efter väst-europeiska mått högt födelsetal. i ett internatio-nellt perspektiv har situationen för utsatta grupperockså varit gynnsam. Barnen och de gamla har detrelativt sett bättre i än i andra länder. Engrupp - de svenska ensamföräldrarna - har intressantnog, jämfört med andra länder, betydligt högre in-komster av egna arbetsinkomster. Deras direkta in-komstberoende av staten är alltså mindre, samtidigtsom ensamföräldrarna naturligtvis är mera beroendeän någon annan av tillgång till offentligt subventione-rad barnomsorg för att kunna arbeta på marknaden. Iett jämförande perspektiv avviker också där-för att kvinnorna och barnen inte har ökat sin andelbland de fattiga.Det finns således starka skäl att värna om grun-derna för den svenska socialpolitiken, även när destora statsfinansiella problemen kräver åtgärder för ensanering av svensk ekonomi. Det är dock helt klart attde nedskärningar som görs är av en sådan storlek attde märks. Det är därför viktigt att alla får vara medoch dela på de bördor som en sanering av finansernakräver.Förändringarna har gjort framförallt sjukpenningförsäkringen komplicerad med olikatyper av ersättningsnivåer för olika perioder. Detta ärbakgrunden till regeringens förslag om en allmänersättningsnivå på till sista.Strävan är att göra socialförsäkringen mera enhetligoch sammanhållen. De förslag som läggs fram skalldessutom utgöra grunden för Sjuk- och arbetsskadebe-redningens fortsatta arbete.Pensionerna påverkas av flera åtgärder i såväl denekonomisk-politiska propositionen som i budgetpro-positionen. Den stora besparingen består i att basbe-loppet inte indexeras fullt ut efter konsumentprisin-dex. Det finns en underliggande tendens till att pen-sionärskollektivet får en förbättrad ekonomisk ställ-ning som har att göra med att de som pensionerashar allt högre pensionspoäng, särskilt jämfört med deäldsta som successivt lämnar systemet.Ovanpå denna underliggande tendens har det till-kommit faktorer som har medfört att de äldres eko-nomiska situation numera är relativt bättre jämförtmed dem i förvärvsaktiv ålder. En viktig faktor är attinkomsterna för dem i förvärvsaktiv ålder har minskati massarbetslöshetens spår. En annan faktor är atthöjningen av de kommunala bostadstilläggen tycks hagynnat de pensionärer som har de lägsta inkomsterna.Varje enskild pensionär har inte fått det bättre.Vissa har förlorat en del i standard genom framför alltjusteringarna av indexuppräkningen. Men sammanta-get har ålderspensionärerna och pensionärerna i all-mänhet fått det bättre jämförtmed den övriga befolkningen. De pensionärer som harde allra lägsta inkomsterna har också undantagits frånytterligare besparingar i budgetpropositionen.Även barnfamiljerna har fått delta i besparingarna,framför allt genom barnbidraget. Jag beklagar attsamtliga borgerliga partier har avböjt att vara med iden familjepolitiska beredningen. Jag beklagar att niinte ens är beredda att sätta er ner och diskutera olikabesparingsalternativ. Jag tror att det skulle ha blivit enbra diskussion. Mest beklagar jag att vi har enborgerlig opposition som inte förmår fatta svåra be-sparingsbeslut utan väljer att smita undan. Efter att haläst era motioner förstår jag dock att det förmodligenskulle ha blivit svårt för er att sitta i samma bered-ningsgrupp och ha så olika förslag. Det hade blivitalltför uppenbart att borgerlig familjepolitik är enenda röra och spretar åt alla håll.Det strama budgetarbetet syftar till att skapa ut-rymme för satsningar på sysselsättning och tillväxt.På område har regeringen pri-oriterat de delar som har med vård och omsorg attgöra och som inte tål flera besparingar om alla skallkunna garanteras en god social service.Det finns ett annat viktigt mål med att säkra resur-serna till vård och omsorg som har med själva grun-den för vårt välfärdssystem att göra - med självaarbetet. Om vi inte kan garantera en god omsorg förbarnen kan vi rimligen inte förvänta oss att derasföräldrar skall kunna arbeta i den utsträckning som defaktiskt gör.Att förbättra drivkrafterna för arbete är viktigt.Det präglar den reformering av pensionssystemet somnu är under genomförande. är rehabilite-ring ett centralt mål för försäkringskassornas arbetemed ohälsoförsäkringarna. Syftet med den sjuk- ocharbetsskadeberedning som förbereder en reformeringav försäkringen på detta område är att ytterligarestärka de rehabiliterande insatserna. Välfärdsstatensyftar till arbete, och den förutsätter arbete för sinfinansiering.Regeringen har haft två riktmärken när utgifts-minskningarna har föreslagits. För det första har detgällt att skydda verksamheterna, och för det andra attbehålla socialpolitikens generella prägel. Ett av deviktigaste skälen till det är att man genom den gene-rella välfärdspolitiken kan undvika fattigdomsfälloroch kraftiga marginaleffekter som gör att stora grup-per låses in i arbetslöshet och bidragsberoende.I många andra länder har stora delar av den vuxnabefolkningen blivit utestängda från avlönat arbete,som t.ex. de arbetslösa, de förtidspensionerade ochkvinnor med barn. Vi har haft ett av världens högstaarbetskraftsdeltagande. Ett av de absolut viktigastemålen är att vi återigen skall erövra denna position.Den svenska lösningen av hur omsorgsarbetet harorganiserats har inneburit att vi valt att betala för detarbete som har utförts gratis i hemmet. Kvin-nors ställning har stärkts, men också mäns. Närsvenska familjer tillfrågas om vad som ses som denideala fördelningen av arbete säger de flesta att bådemamma och pappa borde kunna arbeta deltid. Såfungerar det i allmänhet inte. Det är mamma som gördet. Men det är en stor vinst att värderingarna ser utpå det sättet.Då de allra flesta kvinnor säger att de vill arbetadeltid medan barnen är små måste vi göra det eko-nomiskt möjligt. Det kan vi bara göra genom att se tillatt det finns god barnomsorg till rimliga avgifter ochatt det inte byggs upp bidragssystem som skapar kraf-tiga marginaleffekter när man sedan vill gå upp iarbetstid. Olika varianter av vårdnadsbidrag, barnkon-ton osv. gör just det långa deltidsarbetet olönsamt.Inkomstprövade barnbidrag har samma sorgliga ef-fekt.Vi måste se det som något positivt att alla små-barnsföräldrar inte är högproduktiva och att derasbarnomsorgsplatser inte på kort sikt är lönsamma inågon krass kameral bemärkelse. På litet längre sikthar det en enorm betydelse både för landet, ekonominoch för jämställdheten för kvinnor och män. Genomatt föräldrar behåller sin anknytning till arbetsmark-naden med små barn behåller de sin yrkes-kompetens och har mycket bättre möjligheter att fåbra arbeten senare när de har möjlighet att satsa meratid och kraft på arbetet.Genom att välja att skära ned på transfereringarnai stället för på verksamheterna, genom att behålla dengenerella strukturen på bidragssystemen och genomsatsningen på sysselsättningspolitiken kan vi leva upptill de mål som vi anser vara de verkligt viktiga medvälfärdsstaten. I stället för att låsa in delar av befolk-ningen i arbetslöshet eller stänga ute folk från arbets-marknaden och in i bidragsberoende skall vi satsa påatt ge alla möjligheten att få ett jobb och försörja sigsjälv.Anf. 37 () re-plikFru talman! Jag hörde på statsrådet inlägg, och jag blev något förbryllad. Detframgick inte riktigt klart vad den nuvarande rege-ringens socialpolitiska strategi egentligen är.Hon sade att det nuvarande sociala systemet harvuxit fram , och det stämmer i betydan-de del. De sociala systemen växte fram redan från1800-talets slut och framåt. Däremot inträffade någotav ett systemskifte när blevett högskattesamhälle med offentliga monopol. Tidi-gare hade vi varken det ena eller det andra i någonstörre utsträckning. Vi var definitivt inte ett högskat-tesamhälle.Därför går jag tillbaks till frågan: Är det den tredjevägens politik som skall restaureras? Skall vi köraom utvecklingen - det somslutade i arbetslöshetens stålbad? Skall vi repetera denutvecklingen framöver?Vi vet väl vad det har inneburit. Vi har sett dessatapp, som jag framhöll i mitt inledningsanförande, ochhur har halkat efter. Vi har fått en stor fattig-dom jämfört med andra länder, och vi har blivit lågav-lönade.Skall vi helt enkelt behålla systemen med ständigasparpaket? Skall vi så att säga ha 50 sparpaket i radframöver? Vi behåller systemen, men vi skär ochsparar . Jag får intrycket att regeringen ärinne på den vägen. Man kör om tredje vägen, meneftersom det är statsfinansiell kris måste man sparaoch spara.Det vore intressant att veta detta. Har den social-demokratiska regeringen någon ny modell? Jag före-ställer mig att man under de gångna tre oppositionså-ren noggrant har utformat en socialpolitisk strategi,och det har inte avslöjats vari den består.Av delar av inlägget kunde man få intrycket att detfinns en tendens till omprövning, men någon samladstrategi kunde jag inte se.Min huvudfråga är: Är vi tillbaks vid tredje vägenspolitik? Skall vi återupprepa utvecklingen från 1982-1991?Anf. 38 Statsrådet ()Fru talman! anser att det pånågot sätt skulle vara bevisat att den svenska traditio-nen av välfärdspolitik skulle ha lett landet till elände,och så är icke fallet. är ett rikt land och hardessutom uppnått någonting som ofta förbises i denallmänna debatten, nämligen en väldig ökning av deprivata jobben i framför allt den privata tjänstesek-torn.Det kom en intressant rapport frånArbetsmarknadsdepartementet, där man beskriver vadsom har hänt vad gäller utvecklingen av antalet an-ställda i privat sektor. I den privata tjänstesektorn hardet blivit 520 000 nya personer från 1963 till 1990.Det riktigt intressanta är att av befolkningenmellan 16 och i fanns i privat syssel-sättning 1990 - efter den svenska välfärdspolitikenslånga historia. Detta överträffas bland EU- ochEFTA-länderna enbart av med 58 %.Denna politik, med sina offentliga insatser, högaskatter och offentliga arbeten, har alldeles tvärtemotvad säger lett till den näst högstasysselsättningen i privat sektor i . Det är inteineffektivt. Det är en bra politik, och vi har sammastrategi även när vi måste vara litet snålare på transfe-reringssidan.Anf. 39 () re-plikFru talman! Skall jag förstå det så, att den social-demokratiska regeringen är nöjd med utvecklingenfram till 1991, att det tillstånd befann sig i1991 var ett önskvärt tillstånd och att den politik sombedrevs därmed var en mycketframgångsrik politik? Jag har svårt att tolka statsrå-dets uttalande på annat sätt.Har jag tolkat henne rätt innebär det naturligtvisatt vi har att förvänta oss en utveckling som är paral-lell med den som skedde mellan 1982 och 1991.Vi minns - somliga av oss är gamla nog - ganskaväl vad som skedde efter 1982. Vi känner igen skat-techocken. Vi känner igen den kraftiga ökningen påden offentliga sidan.Då har vi rimligtvis att se fram emot att resultatenblir desamma. Vi ser dem ganska tydligt. Vi kan sehur halkar efter. Vi kommer att bli Västeuro-pas fattigaste land om den utveckling vi har haft sedan1970-talet skulle fortsätta framåt i tiden.Lindbeckkommissionen sade någonting som jagtror var väldigt tänkvärt. Den sade att har ettbättre välstånd än vad våra siffror visar därför att vihar ett långt arv att gå tillbaka på. var ett av Västvärldens mest dynamiska länder.Vi har en lång bildningstradition från 1840-talet.Vi har en socialförsäkringstradition från början avseklet. Vi undgick två världskrig. Vi har ett oerhörtgott arv att dra på. Men bekymret är att det försking-ras.För mig är det något obegripligt att man kan tänkasig att gå tillbaks och ta om den politik som ledde tillett rejält fall i svensk ekonomi och ett rejält fall ivälfärd och i sysselsättningen. Det slutar kort sagt iarbetslöshetens stålbad, som dess arkitekt också förut-såg.Anf. 40 Statsrådet ()Fru talman! tror inte riktigt påatt mina beskrivningar stämmer så förskräckligt väl,dvs. att det faktiskt var rätt så bra 1990 och 1991. Dåkan man gå till kanske litet mernärstående kretsar, nämligen till somdiskuterats under senare tid.I den sägs att man i och för sig till sin förvåning,men dock, ser att fram lyckadesatt på ett märkligt sätt förena rättvisa och effektivitet,som man uttrycker saken. Det var därefter som dethände någonting.Vad var det som hände? Vi fick en borgerlig re-gering. Det var då som vi fick budgetunderskott, eko-nomiska problem och massarbetslöshet som gör att vinu måste vara betydligt stramare när vi ger oss i kastmed våra trygghetssystem än vad vi kanske rent avskulle vilja.Principerna överger vi inte. De har varit synnerli-gen framgångsrika i historien. De kommer att kunnavara det igen, även om vi nu är en aning snåla tillföljd av den borgerliga regeringens politik som såkraftfullt har förvärrat den ekonomiska situationen.Anf. 41 () re-plikFru talman! Statsrådet sade att deborgerliga partierna inte var beredda att spara. BarbroWesterholm redogjorde i sitt inledningsanförande häri dag mycket klart för var vill spara nå-gonstans. Det framgår naturligtvis också av vår mo-tion om den ekonomiska politiken.Att vi inte vill spara på samma vis som Socialde-mokraterna beror på att vi är bekymrade över de in-grepp som Socialdemokraterna gör i den generellavälfärdspolitiken. Det är inte alls så att vi inte tyckeratt det skall ske ingrepp. Vi vet att vi måste spara, ochvi har också lagt fram fler besparingsförslag än vadregeringen har gjort.Vi är bekymrade över de principer utifrån vilkaregeringen sparar, eller rättare sagt: besparingarnagörs utan principer. Ni socialdemokrater har tidigarekritiserat oss för dålig fördelningspolitik. Men detsom nu sker är usel fördelningspolitik.Anf. 42 Statsrådet ()Fru talman! Jag är överraskad över att Folkpartietinte vill ta en diskussion med regeringen om familje-politiken. Familjepolitiken har alltid varit viktig förFolkpartiet liksom för oss socialdemokrater.Folkpartiet har spelat en viktig roll i debatten förbarns rätt till bra uppväxtvillkor, för kvinnors rätt tillförvärvsarbete och egen försörjning och för bra barn-omsorg. Jag tycker att det är beklagligt att vi intetillsammans kan fortsätta den diskussionen i den be-redningsgrupp som ni nu inte vill vara med i.Det är allvar när det gäller besparingarna. Vi kaninte i längden behålla en välfärd som är värd namnetom vi inte får ner våra stora underskott och skulder.Fortsätter vi att låna i samma takt som kommer detså småningom inte att finnas något barnbidrag attdiskutera. Det kan gå fortare än vi kanske riktigt för-mår begripa. Vi måste därför spara nu.Det är därför beklagligt att tycks varaså snabbt att hoppa av ett ansvarstagande för en famil-jepolitik av det slag som vi brukat vara ense om ochnu när det är kärvt sitter på en annan sorts vagn.Anf. 43 () re-plikFru talman! Statsrådet återkommer till attFolkpartiet inte vill vara med och göra besparingar.Jag sade i mitt förra inlägg att vi visst är beredda tilldet. Vi har t.o.m. föreslagit mer besparingar i vårekonomiska motion än vad regeringen har föreslagit.Men vi vill spara på annat än barnfamiljerna. Vitycker att de har utsatts för så pass mycket att vimåste undanta dem. Vi måste ge dem rimliga villkor.Därför spar vi på andra saker. Det kanske vore bra omäven Socialdemokraterna tog sig ytterligare en funde-ring på den fördelningspolitiska delen i deras proposi-tion om den ekonomiska politiken.Anf. 44 Statsrådet ()Fru talman! Vi har funderat mycket på fördel-ningspolitiska effekter inför de besparingar som vi hartvingats göra. Principen har varit klar. Vi tvingas attspara, och då måste alla vara med.Skall alla vara med kan man inte bara skära i ut-gifterna. De går till gamla, barnfamiljer och sjuka.Om man spar på utgifter kommer det på något sätt attdrabba gamla, barnfamiljer och sjuka. Desto viktigareär det då att vi som är friska, har arbete och inte ärbarnfamiljer är med. Alltså måste man höja skatteroch avgifter samtidigt.Det gör vi. Resultatet är att fördelningen är relativtlika mellan olika grupper i samhället med en någotstörre belastning på dem med de allra största inkoms-terna i landet.Anf. 45 () replikFru talman! Jag vill haka på dialogen mellan Gö-ran Lennmarker och om systemen. Jagundrar var systemfelen egentligen finns. Är det i deekonomiska systemet, eller är det i välfärdssystemet?Det är inte fel på välfärdssystemet som sådant.Därmot är det fel på det ekonomiska systemet, vilketbl.a. yttrar sig i att arbetslösheten ökar och påfrest-ningarna ökar. Jag tror inte vi kan rädda kapitalismenpå det sätt som vill genom att slåsönder välfärdssystemet.Anf. 46 gäller statsrådet . 47 () replikFru talman! Vi slår vakt om välfärdssystemet. Detär väldigt viktigt. Men det förutsätter också som stats-rådet sade att vi har jobb till alla och att alla har för-sörjning. Hela systemet bygger på det.Vår viktigaste politiska och sociala uppgift är attgarantera allas rätt till arbete och försörjning. Hurkommer man då dit? Det fick vi inget svar på. Det ärdärför som vill lyfta fram frågan omkortare arbetsdag.Vi måste börja ställa krav också på det ekonomis-ka systemet och kapitalets män att de fixar fram ar-betstillfällen. Det måste vi lyfta fram på ett helt annatsätt i debatten. På så vis kan vi också rädda välfärden.Det är vår åsikt.Anf. 48 Statsrådet ()Fru talman! och jag är överens omatt arbete och sysselsättning är välfärdspolitikensgrundbult. Sedan är vi inte överens om det främjararbete och sysselsättning att sänka arbetstiden och därmed skulle lösa dessa problem.