prot · GI0999 · 1995-05-03 00:00:00 — Det behövs också ett socialt an-svarstagande inom bostadspolitiken. Det kan beröraflera delar. Jag skall här ta upp några, först bostads-segregationen. De bostadsområden som framför alltbyggdes bildade i många fall storaopersonliga stadsdelar utanför våra större städer. Därfinns brister i miljön, som dålig service, bristandeunderhåll av fastigheter och otrygga invånare. Invå-narna i dessa områden har enligt utredningar generelltsett ofta lägre inkomster, kortare utbildning och sämrehälsa.Besparingar som i andra områden inte påverkarverksamheten nämnvärt kan här få helt oacceptablaeffekter. Många av dessa miljonprogrammets bo-stadsområden tycks ha kommit i en nedåtgående spi-ral med stor in- och utflyttning, många familjer medlåga inkomster, stor andel socialbidragstagare ocharbetslösa, stor andel också ensamstående med barn,invandrare som ännu inte hunnit etablera sig i detsvenska samhället.Fru talman! Det finns i debatten tendenser att sopadessa problem under mattan, vilket jag tycker ärmycket allvarligt. Bostadssegregationen måste i ökadutsträckning upp på den politiska dagordningen. Fas-tighetsägare i försummade bostadsområden måste taett större ansvar. Genom varsamma saneringar avfastigheter och närmiljön, i samförstånd med hyres-gästerna, kan man åstadkomma en bättre och merattraktiv boendemiljö, så att de hyresgäster som villkan bo kvar i dessa områden. För att ett bostadsområ-de skall bli attraktivt är det viktigt med ett bra servi-ceutbud och närhet till arbetsplatserna. Därför börman försöka uppmuntra etableringar av olika service-näringar men också nya arbetsplatser i bostadsområ-denas närhet där det finns dåligt serviceutbud.När man projekterar nya bostadsområden är detsjälvklart viktigt att man försöker blanda egnahem,bostads- och hyresrätter i olika storlekar. I befintligabostadsområden går det ofta att genom förtätningar avbebyggelsen åstadkomma ett mer blandat boende.Fru talman! När den bostadspolitiska utredningenäven skall bereda frågan om bostadssegregation är detviktigt att utredningen kommer fram till förslag omåtgärder. Det är en av ambitioner medutredningen.Jag vill också kort kommentera bostadsbidragensom kommer att behandlas i ett annat betänkande mendär inte har någon reservation utan delarmajoritetens uppfattning. Till den bostadspolitiskasociala dimensionen hör ett system med bostadsbi-drag. Särskilt nu i ett läge där bostadssubventionernasänks har bostadsbidragen en viktig roll att fylla. Vihar från i vårt budgetförslag reserveratmedel för att en höjning av bostadsbidragen skall varamöjlig. Det är fråga om kommunicerande kärl. Å enasidan minskar man på subventionerna, men för demsom har en sämre och svagare ekonomi måste mankunna skjuta till något annat.Låt mig så ta upp bosparandet, som också behand-las i detta betänkande. Även här hänvisas det till denpågående utredningen. Låt mig understryka vikten avatt vi i det här landet får fram ett bosparsystem. Nunär vi återigen har minskat räntebidragen och en delövriga bostadssubventioner och boendet fått bäramera av sina egna kostnader, är det viktigt att vi fårfram ett bosparsystem. Det har föreslagit iolika motioner . kommer frågan uppi utredningen. Det är viktigt att utredningen kommermed förslag så att regeringen därefter kan lägga framförslag till bosparsystem. Det har faktiskt riksdagenredan tidigare begärt.Fru talman! Som det har framkommit av mitt anfö-rande finns det ganska få reservationer från de flestapartier på grund av den pågående parlamentariskautredningen. Jag skall nöja mig med att enbart yrkabifall till reservation 16 om att regeringen tar fram ettförslag om att minska på bostadssubventioner-na.Anf. 60 ()Herr talman! Det här betänkandet innefattar en radfrågor inom bostadsförsörjningen. Jag hinner baraberöra några saker helt kort.Bostadsbyggandet är otroligt lågt, kanske lägre ännågon gång under detta sekel. har vi mer 4miljoner bostäder, nästan en på varannan invånare. Ilandet finns ca 50 000 tomma lägenheter, men tyvärrinte där den nu begynnande bostadsbristen börjar visasig.Den statliga bostadspolitiken har lett till hög bo-endestandard, och man har mer eller mindre byggtbort bostadsbristen. har produktionstakten varitför hög med brister i kvalitetstänkande, slarv medbyggprocessen och alltför liten miljöhänsyn.Andra svagheter med den här politiken är att pro-duktionskostnaderna har ökat nästan dubbelt såmycket som konsumentprisindex . Svagkonkurrens, utnyttjande av och frikostiga ändringar iregelsystemet samt en hög inflation har lett till attkostnaderna har skenat i väg.Skattereformens genomförande gjorde boendetmycket dyrare. En genomsnittlig hyreshöjning på30 % blev resultatet av den. När nu räntandessutom envist håller sig över 10-procentsnivån ärläget svårt för nyproduktion.Vänsterpartiet har ingen patentlösning men tyckernaturligtvis att en fråga som skattereformens betydel-se för boendekostnadsutvecklingen skall tas upp i denbostadspolitiska utredningen som har tillsatts.Eller är det så att man inte får peta på den av presti-geskäl? Det passar dock bra att ta med den frågan,eftersom en utvärdering av skattereformen skall varaklar under 1995.När det gäller problemet med boendesegregatio-nen krävs en helhetssyn. I samband med budgetpro-positionen sade att vi förväntar oss attregeringen avsätter särskilda medel för att förbättraboendemiljön i miljonprogramsområdena, för att höjastatusen, öka trivseln och ge områdena en miljöprofil.Det tycker vi är ett mycket bättre förslag än att satsapengar på nyproduktion, som ger marginell effekt.Det enda tillskottet blir bostadsrätter i attraktiva lägeni storstäderna. måste huvuduppgiften vara att rustadet vi har och miljöanpassa vårt boende.När det gäller risken för obestånd i t.ex. bostads-rättsföreningar blir saken inte bättre av att man trap-par ner räntesubventionerna i snabbare takt än vadsom har planerats. Det är ett sätt att lura de som köperbostadsrätter. Risken för konkurser, personliga trage-dier och stora förluster för staten som är garant förtopplånen blir ännu större. Om man tycker att kostna-derna för räntesubventionerna är för höga ,anser vi i alla fall att det är bättre att slå ut kostnadenpå alla fastighetsägare än att ta av dem som har detkärvast för stunden. Därför delar vi regeringens syn iden här frågan.Vänsterpartiet har endast reserverat sig på enpunkt i betänkandet. Som sade nysshänskjuts nämligen det mesta till den bostadspolitiskautredningen. Reservationen gäller kopplingen mellanräntesubventionen och det faktiska lånebelopp manerhåller.Dagens system där man i princip kan vänta hurlänge som helst med att placera sitt bostadslån germöjlighet till spekulation i mån av kapital. Den smarteoch penningstarke kan tjäna mycket om räntan sjun-ker. har beräknat att staten kan förlora mel-lan 1 och 1,5 miljard på denhär spekulationsmöjligheten. Det tycker vi är onödigti dessa besparingstider.Vi vill dessutom gå längre än det förslag som iförsta delen sammanfaller med tankar. Vitycker inte att man skall kunna låna mera än vad detverkliga lånebehovet förutsätter. Den som kan byggabilligare eller som vill placera egna medel i sin fastig-het skall naturligtvis inte få tillgodogöra sig skatteme-del genom att få räntesubventioner för lån som de inteupptar. Staten inför mycket märkliga system endastför att underlätta hanteringen av den här typen avfrågor.För att man skall kunna få den här enkla kontrol-len som vi vill införa, måste det ske en koppling mel-lan subventionsräntan, den faktiska räntan och låne-summan. Det står i betänkandet att regeringen inomkort kommer att presentera ett förslag till lösning avdet här problemet. Det står dock inte när det skall skeeller när det skall träda i kraft. Utformningen av för-slaget är inte heller känd. Därför vidhåller jag vårtförslag till dess att jag får se en modell som skullevara bättre.För att förhindra obeståndssituationer i t.ex. bo-stadsrättsföreningar avser regeringen att i en kom-mande proposition föreslå att man skall få behållasubventionsräntan på det gamla lånebeloppet vid enuppgörelse mellan långivare och låntagare. Det är enåtgärd för att förhindra onödiga konkurser. Det kan viacceptera. Vårt förslag gäller kommande nyproduk-tion. Därför yrkar jag bifall till reservationerna 17 och18.Anf. 61 PER ()Herr talman! Det borde vara en självklarhet föralla att ha en bostad, ett hem. Men bara här i Stock-holm finns fler än 6 000 hemlösa. En stigandeandel av dem är ungdomar. Det är helt oacceptabelt.Samtidigt finns det lediga lägenheter som ingen villbo i eller som ingen har råd att bo i. I vissa fall kom-mer de att rivas, eftersom de annars förblir tomma.Vart har den långsiktiga och sociala bostadspoliti-ken tagit vägen - den som kräver solidaritet ochmåste kosta? Varför har vi inte kunnat lösa problemenmed de felplacerade, de felbyggda, de sjuka och dealldeles för dyra husen? Hur långt skall det gå innanvi lyckas komma överens om en bostadspolitik somklarar konjunktursvängningarna och som folk förlitarsig på? Kanske det är dags . Den nya bostadspoli-tiska utredningen har just inlett sitt arbete.Förhoppningsvis skall den finna någon för alla ac-ceptabel väg ut ur subventions- och räntelabyrinten.Jag är en av ledamöterna och måste självfallet tro attutredningen kan utveckla förslag som inte bara skaparstabilitet och långsiktighet i finansieringen utan ocksåkan visa på vettiga riktlinjer för hur framtidens eko-logiska, friska bostadsbyggande skall gå till medbrukarinflytande vad gäller placering och utformning,med rena material och sunda byggmetoder och medalternativa och effektiva förnyelsebara energikällor.Inte minst bör satsningar göras på den sociala ochestetiska sidan av boendet - det vi kan kalla för trivseloch skönhetsvärden.Miljöpartiet tror på en finansieringsform sombygger på människors eget bosparande med låg elleringen ränta och som har befriats från den övrigamarknadens räntefluktuationer. Vi ser här både densvenska JAK-banken med avknoppningar i andra nyavarianter här hemma och de tyska bosparkassornasom goda exempel som det är angeläget att utvecklavidare. Men det är också viktigt att vi inte någonstanspå vägen förlorar en solidarisk inställning och att viinte på grund av våra usla statsfinanser tillåter ettsegregerat två tredjedelssamhälle att utvecklas ochpermanentas bl.a. till följd av bostadspolitiken.De som inte är tillräckligt starka, som inte kan taför sig och som saknar arbete eller på annat sätt är"utdefinierade" i vårt samhälle hamnar i de sämstabostadsområdena. Det är de bostadsområden somallmännyttan inte har lyckats sälja ut i sin kamp för attöverleva, dvs. de områden, kvarter och bostadshussom betingar de lägsta värdena på marknaden ochsom blir kvar. Vi har ett gemensamt ansvar för attdetta inte sker. Ett solidariskt samhälle med en socialbostadspolitik tillåter inte detta. Boendesegregationendrabbar särskilt våra invandrare.Miljöpartiet har i en av sina motioner givit förslagpå åtgärder såsom att öka boendeinflytandet, blandaolika hustyper och upplåtelseformer, flytta olika hög-statusutbildningar till invandrartäta områden ochskärpa åtgärderna mot hyresvärdar som diskriminerarinvandrare. En bra satsning är de 125 miljoner somregeringen i årets budget lägger på områden med storandel invandrare. Men det behövs förstås mycketmera än bara pengar.Ett annat ansvar har vi för att människor inte skalltvingas lämna sina hyresrätter för att ägaren beslutarsig för att renovera, rusta upp eller på annat sätt orsa-ka en hyreshöjning som den boende inte klarar av. Idet här betänkandet har utskottet kunnat gå förbi desvåra frågorna med hänvisning till den tillsatta bo-stadsutredningen.De flesta motioner lämnas därhän med anledningav utredningen, men förmodas ändå där bli diskutera-de och fungera som underlag i det fortsatta arbetet.Det finns två frågor som vi i särskiltvill framhålla utöver det jag redan har nämnt. Det enaär en mera genomgripande handikappanpassning avvårt samhälle, vilket bl.a. innebär att vi erbjuder dehandikappade boendealternativ som svarar mot justderas behov. Det kan gälla vårdhem, gruppboendeoch särskilda ensamlägenheter. Det kan också gällaåtgärder som förbättrar tillgängligheten eller på annatsätt ger förutsättningar för ett självständigt liv. Vi vetatt detta i första hand är kommunernas ansvar, men pågrund av att behoven inte har kunnat tillgodoses irimlig utsträckning i många kommuner har vi funnitanledning att till utskottets betänkande foga ett sär-skilt yttrande.Den andra frågan handlar om att ungdomar i da-gens har mycket svårt att finna en bostad somde har råd med. Många äldre, billigare och mindrelägenheter som det har varit vanligt att ung-domar har kunnat hyra har rivits. Det borde inte varasvårt att vid nyproduktion och även vid ombyggnationsatsa mera på små bostäder - t.ex. ett rum med kok-vrå, utförda i hälso- och miljöriktiga material, medenkla och snåla köks- och toalettutrustningar, ingaonödiga inredningsdetaljer, med självdrag och vanligaöppningsbara fönster, med trappor utanpå m.m. Gi-vetvis skall uppvärmning och tappvarmvatten kopplastill förnyelsebara energikällor. Alternativa toalettlös-ningar, källsortering och komposteringsmöjligheterfinns med på för att kunna ge en betydandemiljö- och hälsovinst, dvs. en samhällsekonomiskvinst.Att det går att bygga mindre, men ändå trivsamtoch framför allt mycket billigare har man visat bl.a. iBorlänge. Observera att dessa lägenheter som i förstahand är avsedda för ungdomar givetvis kan nyttjasoch bebos av vem som helst.Att bygga enkelt är inte detsamma som att byggasämre, snarare tvärtom. Att bygga ekologiskt riktigtmen snålt utan extravaganser innebär en ren miljö ochen bostadsstandard som handlar mer om verklig kvali-tet än om tomma ytor och onödiga inredningsdetaljer.Herr talman! Med det anförda vill jag yrka bifalltill reservation 7.Anf. 62 ()Herr talman! En bra bostad och en god närmiljö ärav grundläggande betydelse för många, kanske alla,människor. Alla skall därför ha rätt till en bra bostadtill en rimlig kostnad. Målet måste vara att göra detmöjligt för människor att få en bostad i närheten avsin arbetsplats. En utveckling som leder till att flerbor och arbetar i samma område är önskvärd och göratt knytningarna till det lilla samhället blir starkare.Det medför att medborgarna blir mer delaktiga i denlokala utvecklingen.Boendemiljön måste utformas så att naturliga so-ciala enheter skapas som bryter isolering, stimulerartill aktivitet och gemenskap och ger möjligheter tillvila och rekreation. Ett boendeområde bör ha en vari-erande bostads- och befolkningssammansättning, såatt den mänskliga kontakten mellan generationer,olika nationaliteter och yrkesgrupper blir naturlig ochsjälvklar. Därigenom motverkas uppkomsten av seg-regerade bostadsområden.Bostadspolitiken skall också präglas av en ekolo-gisk grundsyn, en helhetssyn på människan och mil-jön, byggd på respekten för livet. En materialan-vändning enligt kretsloppsprincipen måste bli vägle-dande när det gäller fastläggandet av en bostadspolitikpå lång sikt. Den teknik som finns för ekologisktbyggande bör i största möjliga utsträckning överförastill all planering och allt byggande. Utvecklingsarbete,experiment- och försöksverksamhet måste aktivtstödjas. Bostadspolitiken måste också vägledas avinternationell solidaritet och inte subventionera ochuppmuntra lyxboende.En investering i boendet är något av det allra vik-tigaste som människor ställs inför i livet. För att deskall kunna klara av det till ett rimligt pris måste nå-gon form av bosparande införas.Med dagens räntenivåer på bostadskrediter är bo-stadsbyggande på renodlat marknadsekonomiskaprinciper med få undantag utesluten. Det finns påvissa orter attraktiva lägen där det alltid går att finnaavsättning för nybyggda lägenheter oavsett kostnads-nivån. Men orterna är få, och de attraktiva lägena ärbegränsade. I flertalet orter i vårt land ligger dagensproduktionskostnader långt från den betalningsviljasom kan avläsas på marknaden. Därtill är det natur-ligt, mot bakgrund av det bekymmersamma statsfi-nansiella läget, att statsmakterna eftersträvar en bo-stadsfinansiering med minsta möjliga ekonomiskaengagemang från statens sida.Att lösa dessa problem med ett omfattande bospa-rande är lovvärt och nödvändigt men naturligtvis intetillräckligt. En ekonomisk politik måste föras somsnarast pressar ner räntan till rimligare nivåer. Bospa-randet blir först och främst en åtgärd . I detkorta perspektivet löser det inga stora problem. Upp-byggnadstiden blir med nödvändighet lång. Därförbrådskar det med ett beslut om bosparande. Det ärolyckligt att vi inte kan komma till skott innan denbostadspolitiska utredningen har sagt sitt. Förslag ochidéer finns redan framtagna sedan tidigare.Bosparandet ger dessutom en ofta förbisedd jäm-likhets- och demokratiseringseffekt. Det ger mångafler människor en faktisk konkurrensförmåga på bo-stadsmarknaden.Minskade räntesubventioner kan medföra en höj-ning av boendekostnaderna som för vissa grupper kanvara oacceptabel ur bostadssocial synvinkel. Det ärviktigt att dessa människor kan kompenseras genombostadsbidragen, inte minst barnfamiljerna. Ur för-delningspolitisk synvinkel är inkomstprövade bo-stadsbidrag den klart bästa formen när det gäller attstödja boendet. I takt med att de statliga räntesubven-tionerna avvecklas kommer bostadsbidragen att få enökad betydelse.Herr talman! Vi har från sida inågra motioner pekat på saker som har med boendetatt göra som vi tycker är viktiga. Bl.a. har vi pekat påmöjligheten med fastighetsanknutna fastighetsfonder.Av tidsskäl vill jag inte gå in på detaljer just . Vihar pekat på en fastighetsavgift. Kanskeborde den kommunala fastighetsskatten förasöver till kommunerna, där man har de verkliga kost-naderna för boendet och fastigheterna. Vi har ocksåsagt nej till höjningen av fastighetsskatten. Motive-ringen är att vi har en ny fastighetstaxering, en rullan-de sådan, som kommer att lägga stora bördor på bo-endet under de närmaste åren.I stort sett samtliga motioner avslås med motive-ringen att den pågående bostadspolitiska utredningenskall titta på frågorna. Det innebär att vi även frånkristdemokraternas sida kommer att vara med ochbidra. Vi återkommer således i den utredningen medde idéer och tankar som vi också har haft i våra mo-tioner.Herr talman! Det är naturligtvis viktigt att de reg-ler som skall styra boendet blir så hållbaraoch stabila att de olika aktörer som påverkas av boen-dets villkor vet att de kommer att bestå och att de därmed kan känna sig trygga i sittbyggande och boende.Därmed, herr talman, har jag inte några yrkanden idag.Anf. 63 ()Herr talman! har vi iden här kammaren diskuterat bostadspolitiken utannågon minister. Därför är det glädjande för mig atthälsa bostadsministern välkommen till kammaren föratt delta i den här debatten. Det speglar litet av densyn som Socialdemokraterna har på bostadspolitiken.Den är ett viktigt instrument när det gäller sådant somvi människor är beroende av, nämligen boendet.Jag vill framföra detta, eftersom ett av problemennär vi skulle diskutera bostadspolitiken tidigare var attvi inte hade någon att debattera med från regerings-kansliet.Herr talman! Annars vill jag påstå att de inläggsom har förts fram i talarstol pekar på attvi tillsammans kan hitta breda lösningar för en ge-mensam bostadspolitik som inte innebär den ryckighetsom vi har upplevt under . Egentligen in-stämmer alla intressenter i att vi måste hitta bredagemensamma lösningar, detta för att vi skall uppfattassom trovärdiga, för att besluten skall bli långsiktigaoch man skall veta villkoren när man går in i olikaboendeformer.Det är naturligtvis nödvändigt att vi kan samla oss.Jag vill inte skylla på någon. Jag har suttit i riksdageni . Under har det varit olika former av bor-gerliga regeringar. Under har det varit socialde-mokratiska regeringar. Vi delar naturligtvis ansvaret.Därför är det förvånande att , , har en historieskrivning som inte stämmer över-ens med den verklighet som jag har upplevt underdessa år.Moderaterna ställer sig utanför den diskussionsom vi andra försöker föra om att vi skall samla osstill breda lösningar. Det beklagar jag.När jag lyssnar på mina meddebattörer kan jagkonstatera att man anser att staten i varje fall har enroll i bostadspolitiken. tycker att maninte skall bry sig om. räknade upp fyrapunkter. Jag kan instämma i dem. Det handlar om attvi skall ha en bra bostad och ett inflytande, om att viskall pressa kostnader och om bruksvärdesprincipen.Mycket av det som tar upp beror påden politik som hans regeringskamrater förde underden förra mandatperioden. Jag minns när biträdandefinansministern var ute och läxade upp bostadskoope-rationen och sade att man fick skylla sig själv, efter-som man hade byggt för dyrt. Faktum var att man medpolitiska beslut förändrade villkoren för många bo-stadsrättsföreningar. Det ledde sedan fram till svårig-heter.Ulf nämner fastighetsskattens höjningfrån 1,5 till . Det handlar inte om att vi vill höjaskatterna bara för att jäklas med folk. Vi såg till inte genomförde de minskningar av räntesubven-tionerna som var beslutade. Vi sade nämligen att inteenbart de som finns inom det statliga subventionssys-temet skall bära dessa kostnader utan att alla bör varamed. Jag tror att det är viktigt att peka på att det ärdärför fastighetsskatten höjs från 1,5 till . På såsätt räddas många av de unga familjer som bor i desenaste årgångarna.Jag delar naturligtvis den uppfattning som harförts fram av , , OweHellberg, Per och som innebäratt vi förhoppningsvis kan hitta hållbara system ochregler för en framtida bostadspolitik.Jag måste ändå fortsättningsvis kommentera litet avmoderaternas inlägg. De kommunala bostadsföretagenbär naturligtvis inte ansvaret för segregationen. Vadskulle egentligen vilja ge för råd till enung människa i den här situationen? Man pratar omvalfrihet i boendet och att de boende skall vara medoch bestämma mer själva, men hur blir det med val-friheten om det helt plötsligt inte längre kommer attfinnas några subventioner till nyproduktionen, om detblir fråga om en omfördelning mellan årgångar ellervad det nu blir? Vad skulle det vara för valfrihet fören undersköterska, ett sjukvårdsbiträde eller en lågav-lönad familj i hemkommun somvill efterfråga en ny bostad? Det går inte. Tvärtomskulle detta naturligtvis innebära en stor segregation,om man inte hittar ett system som i alla fall gör detmöjligt att omfördela kostnader över tiden.För några veckor sedan besökte bostadsutskottetss-grupp - detta berättar jag apropå att Mode-raterna inte tycker om de kommunala bostadsföreta-gen utan vill göra sig av med dem. Vi besökte bl.a.Malmö kommunala bostadsföretag, och vi fick sevilka åtgärder man där vidtar för att på många finaoch lovvärda sätt försöka ta sig an stadsdelen och förändra den bild av stadsdelen som ärspridd över landet. På andra sidan gatan fanns enprivat fastighetsägare som hade ägnat sig åt utsugningav hyror och skaffat pengar från kommunen för attkunna spekulera i affärerna, och sedan gick man ikonkurs.Det finns i verkligheten, , naturligtvisbåde goda och dåliga kommunala bostadsföretag, ochdet finns goda och dåliga privata bostadsföretag. Jagvill ändå hävda att de flesta av de kommunala bo-stadsföretagen sköts på ett väldigt bra sätt. Sedanhandlar det naturligtvis om hur de som bor i de härbostäderna skall kunna få ett ökat infly-tande, vilket var inne på. kommer att handla om att de boende får del avägandet i de här företagen. Vi får se vad Bostadsut-redningen kommer fram till.En annan myt som ägnar sig åt är attde socialdemokrater som finns i regering och riksdagpolitiskt vill styra över människors huvud, skaparegler och krångla till det. Jag vill från riksdagenstalarstol hävda att vår uppgift, oavsett om vi sitter iregering eller riksdag eller i , äratt försöka skapa så enkla regler som över huvud tagetär möjligt - jag utgår från att detta också är en avBostadsutredningens uppgifter.