prot · GI0995 · 1995-04-26 00:00:00 — I har vi nu att acceptera att vi håller påatt få ett mångkulturelllt samhälle. Människor har rätttill olika religioner. Människor har rätt att vara med iolika politiska partier med olika politiska ideologier.Det måste vi bejaka.Frågan är dock om inslagen i detta mångkulturellaSverige ändå skulle kunna gå att förena i någon formav gemensam värdebas. Det kan vara fråga om ett kitt,ett etiktorg eller vad ni vill för att alla delar i detmångkulturella samhället ändå skall kunna leva isamexistens, så att det inte bryter ut i våld, motsätt-ningar mellan religioner m.m. Det handlar då om dengrundläggande människosynen och etiken. Någratalare har varit inne på det.Det handlar då om de två stora tankevärldarnasom bär upp västerlandet , nämligen den huma-nistiska traditionen med sina rötter i och denjudiskt-kristna traditionen med sina rötter i Jerusalem.De har förenats i definitionen av det lika människo-värdet. Jag sitter med i regeringens medicinsk-etiskaråd, där vi har arbetat fram en sådan bas och i mycketsvåra frågor utifrån en gemensam definition om detlika människovärdet tagit oss fram i ganska svåradagsaktuella politiska frågor. Det går inte ,inte på en månad och knappt att ordentligtsätta sig in i frågan om människosynen och dess till-lämpning. Men jag tror att det framgent skulle kunnabli en kompass för det mångkulturella , så också i riksdag kan finna lösningar påganska viktiga och allvarliga frågor som rör huma-nism och det goda livet.I socialutskottet har vi haft hjälp av etiker och denhär människosynen i två viktiga propositioner som viskall behandla. Det gäller fosterdiagnostiken och alltvad den för med sig samt transplantationer av organ.Vi kommer att möta en proposition om befruktningutanför kroppen. Det här är inte frågeställningar somman bara kan lägga på bord, motioneraunder och sedan tro att det är klart. Det är sådjupa och svåra frågor att man måste sätta sig ned ochta på sig. Man behöver framför allt en ge-nomtänkt människosyn och en etisk kod för att kunnaresonera igenom frågorna med ett intellektuellt för-hållningssätt och med djupa insikter.Vi har lyckats ta oss igenom frågan om foster-diagnostik. Jag hoppas - samtliga politiska partier harlyckats ena sig - att vi skall klara av även frågorna omdonationer av organ och befruktning utanför kroppen.Detta återstår att se.Jag känner också ett behov av - nu pratar jag en-bart som socialpolitiker och socialdemokrat - atthävda de humanistiska värdena. Jag vill citera vadWolf Lepenies, utländsk ledamot av , skrev för sedan i :"Vi hade glömt att samhällen också är kultureroch att mänskliga handlingar styrs av värderingar somofta bygger på tämligen irrationella motiv. Vi hadeglömt att mentaliteter och mentala strukturer är avstörsta betydelse för den väg historien tar. vet vii hur hög grad framtidens politik måste ta hänsyn tillsådana mentaliteter, men vi vet inte riktigt hur det skagå till.Vad jag har sagt gäller - - - framför allt den eko-nomiska forskningen. Än är genomsnittsekono-merna övertygade om att deras discipliner är, eller ivarje fall oundvikligen utvecklas till, en vetenskap -det vill säga ett forskningsfält där kunskap uppstår isammanhang där kulturer inte spelar någon roll ochatt denna kunskap kan tillämpas överallt och i varjeögonblick. God nationalekonomi är som matematik,och om verkligheten inte följer ekonomernas ekvatio-ner så är det fel på verkligheten och inte på dem.Allt detta skulle inte ha varit så bekymmersamt ominte nationalekonomin hade lyckats erövra en såprominent plats i den akademiska världen och i detoffentliga livet i stort. "Jag tar inte det här som generell kritik och sägerinte att vi inte måste ha med ekonomiskt tänkande -tvärtom. Jag menar dock att vi som företräder social-politik och välfärdspolitik, de mänskliga områdena,med större kraft måste hävda de humanistiska värde-na. Då skulle det kunna göras utifrån en syn på detlika människovärdet och med en genomtänkt etiskkod. Man bryter mot dessa viktiga mänskliga värden istörre utsträckning i offentlig debatt och i riksdags-beslut.Så fyra synpunkter som är viktiga att beakta framgentom vi skall få ett gott liv. När socialutskottet förbe-redde den här debatten bad vi representanter för ettantal sakområden att komma dit. re-dogjorde för en studie man hade gjort om hur männi-skorna har det i Välfärdssverige. Där hade mannegativa definitioner. Man definierade fattigdom såatt det gäller om man inte kan leva på sin disponiblainkomst. Hör och häpna, av befolkningkan inte leva på sin disponibla inkomst. Utred-ningen hade andra negativa definitioner. hadesvårigheter med löpande utgifter. av svenskarnahade ingen kontantmarginal. De utsatta grupperna ärutomnordiska invandrare, ensamstående mödrar ochungdomar.Detta säger i varje fall oss - och jag tror också attdet är en allmän uppfattning från socialutskottets sida- att det är väldigt viktigt att människor har arbete.Det är grunden för att de skall ha ett människovärde.Det är också grunden för att de skall ha pengar, så attde kan försörja sig själva och sina familjer. Som jagser det står icke en ekonomisk politik som inte sätterdessa värden och bekämpningen av arbetslöshetenfrämst i samklang med en socialpolitik som vill hävdadet goda livet.Det andra jag vill ta upp och peka på är att vi bor-de få en mer övergripande politisk styrning av inne-hållet i välfärden och en sektorsövergripande politik.Vi kan lägga handen på hjärtat och se tillbaka påhur vi har jobbat och debatterat . Rätt mycket av diskussionen om välfärdenhar handlat om formerna, om man skall organisera sieller så. Varje landsting med självaktning har en egenmodell. Det handlar om köpa-sälj-systemet etc. Visstmåste vi se över organisationsmodellerna, men iframtiden är det viktigt att man ser till innehållet ivälfärden. Det blir än mer viktigt i ett läge då vi drarner i transfereringssystemen och kommuner ochlandsting måste prioritera ännu hårdare. Det handlaralltså om verksamhetens innehåll. Hur skall skolanklara av att ge de unga en god start i livet? Hur skalllandstingen leva upp till kraven på kvalitet, trygghetoch likvärdig vård för alla? Detta är de viktigastefrågorna för människor. Man måste lyfta fram kvalite-ten och individperspektivet mer.Jag vill veta att min pappa får den bästa vården.Om det händer mina familjemedlemmar någontingvill jag veta att de får den kvalitativt bästa vården. Dåmåste vården visa upp kvalitetsinstrument och varaklart inriktad på ett individperspektiv.Hela debatten går ut på att man skall styramot sektorsövergripande insatser. Jag läste i om händelserna i . Företrädare förpolisen, skolan och sade att de sedan enlång tid tillbaka kände till problemen men att de vän-tade för länge och inte tog i tillsammans. Varför gjor-de de inte det? och jag satt i . Vi kunde konstatera attdessa människor for illa, eftersom de olika myndighe-terna puttade dem emellan sig. Varför gjorde de så?Jag tror att det är nödvändigt att vi som politikerövergripande säger att det måste bli en inriktning påinnehållet. Formerna är viktiga, men innehållet ochsektorsövergripande insatser är viktigast. Detta förhål-lande uppstår nämligen inte av sig självt. Tjänstemän-nen i dessa byråkratier sitter med sina kikarsikteninställda på sina områden och tror att de är världenscentrum. De har inte det övergripande perspektivet,och det kanske vi inte heller skall begära. Men vi sompolitiker skall ha det.Det tredje jag vill peka på handlar om barn ochungdomar och om en god start i livet. Jag har uppfat-tat det som att vi är överens om detta.Låt oss leka med en tanke! Tänk om vi skullebörja med att ta med idén om människors lika värdeoch de etiska koderna! Hur skulle ett sådant resone-mang kunna börja? Då skulle vi få en föreläsning omde etiska koderna som handlar om rättvisa, självbe-stämmande, godhet, att undvika att göra ont, lidan-deprincipen och att medverka till att folk far frånillabefinnande till välbefinnande. Då har vi med ossdet i bagaget.Vi vet att det är slumpen som bestämmer hur vi fårdet. Vi kan födas förståndshandikappade eller väldigtbegåvade. Vi kan födas av fattiga eller rika föräldrar.Vi kan födas fysiskt handikappade eller inte. Om mantillämpar de etiska principerna betyder det att samhäl-let inte kan acceptera att vår stund på jorden bara fårrulla igenom med så olika livsförutsättningar. Detkrävs ett ställningstagande från politikerna om hurdessa förhållanden skall utjämnas, så att dessa etiskaprinciper kan fullföljas. Då är vi inne på ställningsta-ganden vad gäller handikappolitik, och vi är inne påsvåra ställningstaganden i fråga om vi skall stödjaföräldrar i hemmet eller inte.För sedan läste jag om de tragiska händel-serna i . Två tioåriga pojkar mördade -jag tror att det var - en tvåårig pojke.En journalist hade kikat på hur miljön var för dessabarn. Det visade sig att föräldrarna aldrig hann blivuxna. De satt kvar i tonårsföreställningar och ficksina ideal från västernfilmer, och de drack sprit. Deunga pojkarna som blev mördare hann aldrig bli vux-na på grund av en så eländig situation i hemmet. Lik-väl bedömdes dessa tioåringar av ett vuxensamhällesom vuxna. Detta skedde i rättssalen, i polisförhörenoch vid inlåsningen. Medierna var inte nådigare motdem än mot andra. Detta visar på ett dilemma. Hurskall vi stödja och komma in på ett tidigt stadium närvi vet att det kan hända olyckor?Jag tror att etiken och synen på människors likavärde - när vi diskuterar barn och ungdomar - skullekunna vägleda oss till djupare ställningstaganden ipolitiken än hittills.Socialutskottet har besökt ett LVU-hem. Där fickvi höra om en kille som gick i åttan eller nian. Hanhade haft läs- och skrivsvårigheter , men dethade inte upptäckts. Det gjorde honom osäker, ochhan kom in på brottets bana. I utskottet frågade vi osshur det kan komma sig att skolan låter en ung männi-ska med så grava handikapp gå igenom utan att detupptäcks. Vi har sett flera sådana exempel. I framti-den tror jag att vi skulle ha en press, så att de kunska-per som man har inom kriminalvården och socialtjäns-ten om hur det går snett och hur tidigt det sker över-förs till skolan och också till dagis. Då kan mankomma in på ett tidigare stadium. Detta har vi sagtflera gånger. Jag tror att vi måste få en politik för enöverföring av kunskap.De kommersiella TV-kanalerna har varit uppe. Vivet att videovåldet och våldet i de kommersiella TV-kanalerna stör beteendet. En fråga är: Hur skall soci-alpolitikens etik bringas i överensstämmelse med denpolitik som vi har vad gäller radio och TV? Det äruppenbarligen inte någon harmoni i dag.Det finns våld bland ungdomar. Allt fler tycker attvi borde få en samordning mellan rättsväsendet ochandra berörda myndigheter. Det har varit temat här . Frågan är hur vi skall åstadkomma den samord-ningen.Vi har haft en hearing om anabola steroider. Detvar intressant att höra den unge tyngdlyftaren Rain-hold som kom till utskottets utfrågning.Han kunde vittna om hur han hade börjat äta dopning-spreparat. Han berättade om dubbelmissbruk, eländeoch våld och om hur han tog sig ur detta. Det var enlärdom för ledamöter att få detta individ-perspektiv. Jag hoppas att den här utredningen kom-mer fram till kriminalisering, mer upplysning ochhårdare tag när det gäller de anabola steroiderna.Jag skall avsluta med att säga något om behovetav bra beslutsunderlag, även sektorsövergripandebeslutsunderlag.Sverige har skrivit på . Nuhar vi haft nedskärningar i välfärdssamhället, och vihör från föräldrar och dagis att det har skett försäm-ringar för barnen. Då uppstår frågan: Hur är situatio-nen ? Vi har inte kommit så långt att vi har ettlöpande informations- eller redovisningssystem somkan ge oss en aktuell faktabild. Vi får mycket brarapporter från , som regeringen begäratt man skall göra, och vi har forskningsrapporter. Detär alldeles utmärkt, men det räcker inte. Vi bordekunna gå vidare och ställa ett mer heltäckande infor-mations- och redovisningssystem på fötter som ocksåtar upp kvaliteten - mäter den - och utvärderingar. Dåkan vi få svar på frågan om hur välfärden stämmermed medborgarnas behov och önskemål. Det skallvara mer attitydundersökningar i beslutsunderlaget änrena konsumtionsstudier.Jag vet att kommuner och ett antal berörda myn-digheter har börjat med ett sådant här arbete. Jagundrar om man inte kan trycka på politiskt, så att detom tre finns en mycket bra början till ett hel-täckande informationssystem.Därmed, fru talman, skall jag avsluta med att yrkabifall till hemställan i socialutskottens betänkandenSoU15, om socialpolitiken, SoU13 om dopning,SoU14, SoU16, SoU17, SoU19, SoU20 och SoU22som behandlas i ett sammanhang. Jag yrkar avslag påreservationerna.Anf. 51 ()replikFru talman! Det som tar upp om denetiska kompassen är utomordentligt viktigt. Vi har nuprovat på ett arbetssätt som har inneburit att vi utifrånvåra olika politiska ideologier och utan prestige hararbetat oss igenom dessa motioner och kommit framtill ett gemensamt resultat. Det har varit en tillgång attvi just har olika politiska ideologier. Jag tror att dettaär ett riktigt sätt att arbeta på vad gällermånga frågor. Avsikten är också att höja allmänhetensförtroende för oss politiker. Detta är en fråga som deninformella etikgrupp som jag har varit med i har arbe-tat med i riksdagen.Det andra jag vill ta upp är hindren mot sektor-sövergripande insatser. Jag tror att det är viktigt att vinu analyserar var bromsklossarna ligger. Det kan varasekretesslagen, olika utbildning hos olika personalka-tegorier, våra olika referensramar eller sätt att hanteravårt eget språk som kan ligga i vägen för ett tvärsek-toriellt samarbete. Jag hoppas att arbetet framöver gårut på att undanröja sådana hinder. Vi har inte råd meddem.Anf. 52 ()replikFru talman! Jag vill också instämma i det oerhörtangelägna i de etiska grundvärderingarna i allt arbeteoch speciellt inom detta område. Där vill jag ocksånämna , som kommit frammed ett enigt betänkande. Där finns mycket bra rikt-linjer att arbeta efter.Jag måste också hjälpa att rätta sak som jag hoppas att han sade fel. Han sade attgrunden för människovärde är att ha jobb. Jag villmed bestämdhet säga att alla människor har ett abso-lut, unikt och okränkbart människovärde vare sig dehar arbete eller inte. Det är ett viktigt konstaterandeför alla stackars människor som är arbetslösa ute isamhället, att man har ett fullvärdigt människovärdeäven om man är arbetslös.Anf. 53 BO () replikFru talman! Jag skall genast rätta till det. Vad jagförsökte säga var att vi har lyckats, i det etiska rådetoch också i , att förena den kristna människo-synen, som bygger på att vi är skapade av , ochden humanistiska traditionen. De två människosyner-na förenas i definitionen av människors lika värde,som bygger på existensen av våra liv, vad vi är ochinte vad vi har eller vad vi gör. Detta är det lika män-niskovärdet, och ingenting annat.Anf. 54 () replikFru talman! Det blir kanske inte så mycket en re-plik utan mera ett instämmande. Jag tyckte att det somBo Holmberg sade var mycket intressant.Bo Holmberg ställde humanismen mot ekonomis-men. Det var en intressant tankegång, att vi iblandskulle kunna fatta beslut på humanistisk grundval istället för ekonomistisk.Bo Holmberg kom också in på hur åtgärder slårmot barn och ungdom och att vi har dåliga känsel-spröt och vet väldigt litet. Jag undrar hur Bo Holm-berg ser på sänkningen av barnbidraget och på vilkagrunder ni har ställt förslag till sådana nedskärningar.Är det ett typexempel på att ekonomismen går förehumanismen, eller hur bedömer det?För att vinna tid vill jag också ta upp ett par reser-vationer. Jag har fått en uppmaning från talmannenom att jag yrkade bifall till för många reservationer.Jag skulle vilja dra tillbaka mitt yrkande om bifall tillreservationerna 22, 31 och 39. Jag kommer inte attbegära någon rösträkning i fråga om de reservationer-na utan bara de återstående.Anf. 55 BO () replikFru talman! Jag ville peka på konflikten mellanekonomism och andra värden. Vad jag ville peka påär att det finns en klar tendens både i Sverigeoch ute i . Ekonomin har fått alldeles för stortsvängrum i förhållande till humanismen och de demo-kratiska värdena. Det är många med mig som tyckeratt demokratin och humanismens ideal i f.d. öst harfått stå tillbaka för den s.k. chockterapin.Vi har i alla europeiska länder skrivit under på demänskliga rättigheterna. Vi håller tal om etik ochhumanism. Ändå låter vi detta hemska ske i f.d. Ju-goslavien. Det är långt mellan de etiska deklaratio-nerna och verkligheten. Det var detta jag ville påpekaoch säga att vi som företrädare i socialpolitiken istörre utsträckning skall lyfta fram den humanistiskamänniskosynen, väl medvetna om att ekonomin ärsådan att vi tvingas fatta beslut som vi inte tycker om.Anf. 56 Socialminister ()Fru talman! I tider när debatten först och främst,kanske av naturliga skäl, kommit att handla om ar-betslöshetsbekämpning och ekonomisk återhämtningoch när prioriteringarna är som svårast, krävs det enordentlig diskussion om socialpolitikens roll ochinnehåll. Därför är det alldeles extra glädjande attenigheten kring inriktningen och det välskrivna be-tänkandet blir en så bra utgångspunkt i debatten.Av socialutskottets betänkande framgår att vi i ar-betslöshetens och den ekonomiska krisens spår sertendenser som är ytterst allvarliga på en rad sam-hällsområden. Det handlar om tilltagande boendeseg-regation, ökad utslagning, barn som far illa, alkohol-och drogmissbruk och ett våld som skrämmer.Min generation har inte tidigare upplevt en arbets-löshet som den vi har . Inte sedan andra världskri-get har varit utsatt för så stora påfrestningarsom just . Hela min uppväxt har präglats av ständi-ga förbättringar - litet mera, litet bättre.Många jag möter nu är naturligtvis oerhört oroadeoch säger: Jag känner inte igen mig längre. Men även om de nu är kritiska ärderas vrede och deras krav på att vara med och påver-ka utvecklingen ändå ett stöd.Men när jag träffar människor som förtvivlat sä-ger: Det går inte att göra någonting, jag har inte enchans, jag ger upp - då blir jag skakad, därför attframtiden är inte ödesbestämd.Vi kan lösa våra ekonomiska problem och få fastmark under fötterna igen. Vi kan sluta att låna tillvälfärden, även om vägen dit är lång. Det är därförsom regeringen nu genomför ett av de största sane-ringsprogrammen som något industriland gjort underefterkrigstiden.Det är nödvändigt att göra detta. Men det är likanödvändigt att det sker på ett sätt som inte leder tillökande och bestående orättvisor eller till priset av ettför alltid otryggare och osäkrare samhälle för alla. Vifår inte lämna vare sig enskilda eller stora grupper avmänniskor efter oss på vägen mot ökad tillväxt ochbättre ekonomi. En sådan krisbekämpning skapar problem, som kostar både pengar och lidande.När vi nu måste gå in och spara balanserar viibland på en tunn knivsegg. Människor som är iriskzonen för att hamna utanför kan vara barn medarbetslösa föräldrar som har svårt att klara ekonominoch som har tappat tron på sig själva. En del av debarnen är jag mycket orolig för. Barn och ungdomarmed invandrarbakgrund som bor i segregerade bo-stadsområden är en annan riskgrupp. De har svårt atthävda sig i samhället och riskerar också att hamna iett utanförskap.Skillnaderna i hälsa ökar mellan olika befolk-ningsgrupper. Lågutbildade eller kortutbildade kvin-nor med tung arbetsbörda både hemma och på jobbetär en annan utsatt grupp. Många av dem drabbas avförsämrad hälsa, trots att hälsan hos befolk-ning generellt blir allt bättre.Många människor kommer in i en ond cirkel somde har svårt att bryta själva. Den som blir av med sinbostad har svårt att klara jobbet och riskerar att ham-na i missbruk. Det finns i mellan500 och 600 hemlösa kvinnor, i härbärgen, inackor-deringshem och behandlingshem, som därefter intehar någonstans att ta vägen. De har ingen egen bostad.Det finns bara cirka trettiotalet platser på särskildakvinnohärbärgen.Så finns det människor som behöver ett alldelessärskilt stöd av en annan sort. Jag tänker framför alltpå människor med funktionshinder, de psykiskt stördaoch ensamma äldre som inte klarar sig själva.Vi gemensamt, samhället och samhällsresurserna,måste ta oss an de här människorna även när det äront om pengar. Skyddsnäten måste finnas för de mestutsatta. Det är livsviktigt att stat, landsting och kom-mun gör rätt prioriteringar.Det är när det råder brist i kassan som solidarite-ten sätts på prov. Det är när vi måste prioritera bortnågonting som vår känsla för rättvisa prövas.Om detta svåra inte görs av oss, då gör nå-gon annan det i övermorgon, och med all sannolikhetutan någon som helst urskillning.Samhället måste hjälpa till med att skapa de godacirklarna: utbildning, arbete och bostad. Samhälletmåste också ansvara för gemensam finansiering. Det är samhälletsroll att ansvara för detta, så att goda förutsättningarges för människor att leva ett självständigt liv och ettså gott liv som möjligt.Socialförsäkringarna är en stomme, folkhälosarbe-tet, hälso- och sjukvården en annan. En annan del avdetta stöd finns också inom . Vi kommertillbaka i riksdagsdebatten litet senare genom en sär-skild proposition som bygger på betänkande. Det finns naturligtvis redannu skäl att ange mera principiella deklarationer, näm-ligen att samhället genom dessa olika strukturer måsteställa upp för dem som behöver extra stöd.Fru talman! Ingen människa är enbart stark ellersvag. Alla kan vara med och bidra till förändringaroch förbättringar om de får en rimlig chans. Vi kaninte acceptera att fler och fler människor ställs utanförsamhällsgemenskapen och tappar kontrollen över sitteget liv.När vi nu i krisens spår ser en allt ökande segre-gation måste vi reagera. Vi kan inte acceptera attskillnaderna mellan de bäst ställda och de sämst ställ-da ökar och att de i allt större utsträckning bor i skildaområden, för att inte säga i skilda världar.Därför har regeringen bl.a. tillsatt Storstadsutred-ningen. Syftet med den är att den skall hitta metodersom kan bidra till att bryta den negativa utvecklingeni de mest utsatta bostadsområdena. Storstadsutred-ningen skall inte i första hand utreda. Den skall kom-ma med förslag som kan bidra till att vända utveck-lingen. Den skall ta vara på den kraft och vilja tillförändring som finns hos människor som bor i dessaområden.Här finns förvisso problem, stora problem. Mendet finns också stora möjligheter. Det krävs natur-ligtvis, vilket har lyfts fram i debatten av flera, ensamordning t.ex. mellan socialtjänst och arbetsmark-nadspolitik, och den är viktig.Vi har på många håll brist på ekonomiska resurser.Men det finns mänskliga resurser, och strävanden attge alla förutsättningar att leva ett självständigt och braliv får givetvis inte mattas av. Omsorgen om dem sombehöver extra stöd - barnen, de sjuka och de gamla -får inte gröpas ur. Då riskerar vi inte bara en materiellutarmning utan också social och andlig fattigdom.I ett sådant samhälle växer vanmakten, oron ochmisstänksamheten mellan människor. I ett sådantsamhälle kan ingen till slut känna sig trygg.Anf. 57 TREDJE VICE TALMANNENMeningsyttringar från läktaren är inte tillåtna.Anf. 58 Socialminister ()Herr talman! syfte är attstärka människor så att de gemensamt i sina bostads-områden skall kunna bryta sig ut och förhindra ensådan utveckling.Herr talman! Förmiddagens debatt beskrev hurvårt land har skakats av ett antal allvarliga våldsdådde . Det var en väldigt viktig diskussion.De fruktansvärda bilderna av söndersparkade ansik-ten, avskurna händer och blodet från någon som kom ivägen för ett dödande vapen skrämmer oss.Det är naturligtvis svårt att med ord beskriva denavsky och den vrede vi känner över att något sådantkan hända. Som medmänniskor reagerar vi starkt. Vitänker på offren, på deras vänner och anhöriga, påbarnen, på syskonen och föräldrarna som har råkat utför någonting så ohyggligt.