prot · GJ0932 · 1995-12-06 00:00:00 — Det är ju ett fintuttryck, när man i själva verket förlänger dem. Fråganär om en sådan ändring står i överensstämmelse medEuropakonventionen.Domstolsverkets senaste utvärdering innehållerstatistik som visar att de flesta häktningsframställ-ningar kommer in till tingsrätten ellerdagen efter gripandet. Det står i nuvarande lag attdessa regler skall tillämpas. kommer insenare, dvs. två eller efter gripandet. Utvär-deringen visar att den enligt lagen tillåtna tiden för frihetsberövande för häktningsförhand-ling nästan aldrig utnyttjas. utvärde-ring visar även att rättssäkerheten inte har påverkatsgenom reform och att en klar förbättring rentav har åstadkommits genom en snabbare domstol-sprövning. Men som sagt, det kostar pengar, ochregeringen tycker att det blir för dyrt. Regeringenberäknar att spara 70 miljoner kronor.I utskottets övervägande sägs bl.a. att det i pro-positionen framförs att det är angeläget att krav på skyndsam domstolsprövninginte åsidosätts. Detta krav uppfylls enligt utskottetsmening genom den i lagförslaget intagna föreskriftenatt häktningsframställning och häktningsförhandlingskall ske utan dröjsmål. Men nuvarande lag är myckettydlig. Där står det helt klart att det skall göras sammadag som anhållningsbeslutet meddelas eller senastdagen efter. Bara om det finns synnerliga skäl skalldet göras tredje dagen efter anhållningsbeslutet. Dettavill man då ändra och i stället skriva in att det skallske utan dröjsmål.Frågan är då vad som ligger i begreppet utandröjsmål. Syftet är som bekant att häktningsförhand-lingar inte behöver hållas om det kanundvikas med hänsyn till fyradagarsfristen. Det kaninte vara ett särskilt djärvt antagande att åklagarnakommer att väl utnyttja sin enligt lagförslaget ut-sträckta frist alldeles oavsett det faktum att lagförsla-get anger att det skall ske utan dröjsmål med följdenatt tingsrätterna riskerar att få en alltmer pressad ar-betssituation.Utskottet understryker i betänkandet att det är etträttssäkerhetsintresse för de misstänkta att utredning-en är av god kvalitet, eftersom detta kan förebyggaonödiga häktningar och onödiga restriktioner i häktet.Det är självklart att en längre tidsfrist ger möjligheteratt ta fram ett mer fullständigt utredningsmaterial.Utförliga förhör kan t.ex. hållas med målsägande ochvittnen, resultat från tekniska undersökningar kanavvaktas, osv. Att få ett frihetsberövande snabbt prö-vat av domstol utgör emellertid i sig en rättssäker-hetsgaranti för den som drabbas av frihetsberövande.Det kan ifrågasättas om den föreslagna ändringenleder till att prövningen av en häktningsframställanefter en helg kommer att grundas på ett fylligare ma-terial. Om utredningsresurserna hos polisen dras nedunder och återkommer ju motsva-rande problem . Risken är då attunderlaget för prövning av en häktning blir än merbristfällig än den är.Av utvärdering framgår att bi-fallsfrekvensen till häktningsyrkanden alltjämt ärmycket hög, att tingsrättens häktningsbeslut mycketsällan ändras och att andelen ogillade åtal mot häkta-de inte har ökat i någon nämnvärd omfattning. Dettavisar sammantaget att häktningsbesluten allmänt settär välgrundade och att rättssäkerheten för den enskil-de inte på något avgörande sätt har försämrats.Fru talman! I regeringens proposition jämförsförslaget med finsk lagstiftning. Men är detnordiska land som har de längsta häktningstiderna. IDanmark har den som gripits som misstänkt för brotten grundlagsskyddad rätt att bli ställd inför en domaresnarast möjligt och timmar efter frihetsbe-rövandet. 24-timmarsregeln gäller oavsett helgdagar.Liknande bestämmelser finns även i många europeis-ka länder, t.ex. i , och . jämförelse med dessa länder görs inte i propositio-nen, utan fakta om dessa länder undanhålls. I ställettar man fram som exempel.Sammanfattningsvis vill jag säga att fördelen meddet här förslaget är att man kan skära ned kostnader-na. Men nackdelen är att blir ett land medförhållandevis långa häktningstider, där häktningsför-handlingar i stort sett upphör under veckoslut samt atträttssäkerheten då inskränks både när det gäller fri-hetsberövandet för den anhållne och när det gäller attutredningsmaterialet i flera fall då kan bli sämre.Anf. 125 () re-plikFru talman! och jag är överensom att vad som gäller är att det i konventionensägs att det är godtagbart att häktningsförhandlinghålls . De förändringar som föreslåsi propositionen innebär inte någon förändring därvid-lag. Maximigränsen kommer fortfarande att vara fyradygn. Som statistiken visar utnyttjas inte ens den.Vad som sannolikt kommer att bli framtida be-dömningar kan ju faktiskt inte rätta sig efter i det nuvarande samhällsekonomiska läget med debesparingsbeting som ligger på polisen, som ligger pådomstolarna, och som kommer att läggas pååklagarväsendet.Domstolsverket har vid sin utvärdering inte funnitatt de nya reglerna efter 1988 skulle ha påverkat rätts-säkerheten. Min erfarenhet är en annan. Jag vet ocksåatt många företrädare för anser attde korta tidsfrister som gäller har varit klart menligaur rättssäkerhetssynpunkt.Jag kan försäkra att jag inte an-håller en person om jag inte vet att poli-sen fortsätter att jobba och bedriverförundersökning. Det är en sak att polisen jobbar ochatt jag kan ha kontakt med den per telefon. Men det ären annan sak att jag skall sätta mig i bilen och köra tiofemton mil och inställa mig till en häktningsförhand-ling en nyårsdag, att en advokat skall göra samma sak,att en domare skall göra samma sak och att poliseneller människor från kriminalvården måste inställaden misstänkte till förhandlingen. Detta kostar juoerhört mycket pengar utan att man vinner särskiltmycket, eftersom det är precis som , nämligen att det är få häktningsframställningarsom ogillas.Anf. 126 (mp) replikFru talman! Det blir en skillnad. Jag lyssnar nogapå vad här säger. Mycket är välrätt. lever ju i verkligheten, medsådana här brott runt omkring sig. Men jag gör minbedömning utifrån och utifrånhur andra länder inrättat detta och jag kan inte godtaatt blir ett land med så långa häktningstideratt utmärker sig som ett av de länder som ärsämst jämfört med vår omvärld.Även om man sparar pengar, vilket jag kan förståatt man gör, är det inte värt priset. I ett rättssamhälleär det viktigt att ha korta häktnings- och anhållandeti-der för den enskilde.Anf. 127 () re-plikFru talman! Jag kan hålla med om att ,jämfört med hur det är internationellt, hadelånga anhållningstider. Men varken då eller nu har detvarit långa häktningstider som gällt. Tvärtom vill jagnog påstå att håller sig väldigt väl framme närdet gäller att snabbt få fram åtalsbeslut och huvudför-handlingar i mål mot häktade personer. Där har videfinitivt inte anledning att skämmas!Anf. 128 (mp) replikFru talman! Praxis i andra länder visar att när detinte gäller allvarliga brott, exempelvis terrorism, ärhäktningstiderna väldigt korta. De tänjs inte ut till fyradagar, vilket denna proposition nästan inbjuder till -det kan alltså bli så att man drar ut så attpraxis blir . Men det är klart att jag inte kanförutse det med säkerhet. Det ges emellertid här ettsådant utrymme och det tycker jag inte att vi skallmedverka till.Anf. 129 ()Fru talman! De nuvarande reglerna för anhållandeoch häktning tillkom 1988 och omfattar dels förut-sättningarna för att besluta om häktning, dels en för-kortning av de tidsfrister inom vilka ett frihetsberö-vande måste prövas av domstol.Den svenska lagstiftningen anpassades till den eu-ropeiska konventionen angående skydd för mänskligarättigheter och grundläggande friheter, Europakon-ventionen. Därefter har konventionen inkorporerats isvensk rätt, och i regeringsformen har intagits en nybestämmelse som föreskriver att lag eller annan före-skrift inte får meddelas i strid med våra åtaganden pågrund av konventionen.De olika grunderna för häktning redovisadeChristel tidigare här. Det gäller ocksåreglerna för när obligatorisk häktning kan ske. Denuvarande reglerna innebär att häktningsframställningskall göras som anhållningsbeslut medde-las eller senast dagen efter, vid synnerliga skäl senasttredje dagen efter.En häktningsförhandling får aldrig hållas senareän efter det faktiska frihetsberövandet.Lördagar och jämställs med vanliga arbets-dagar.Häktningsreformen har inneburit att domstolar ochadvokater byggt upp en beredskapsorganisation. Öv-riga myndigheter - åklagare, polis och kriminalvård -har fått utöka sin beredskap. Reglerna har utvärderatsvid två tillfällen; dels 1989, dels i en rapport somredovisades i maj i år.Utvärderingarna har tagit sikte på vilka konsek-venser häktningsreformen haft för rättssäkerheten menockså på organisatoriska och ekonomiska konsekven-ser. Av dessa utvärderingar framgår att rättssäkerhe-ten inte nämnvärt påverkats, men det framgår ocksåatt polis och åklagare upplever det som ett problematt hinna med den utredning som behövs. Detta kantolkas så att det finns en viss risk för att rättssäkerhe-ten påverkas negativ.Fyradagarsfristen för häktningsförhandling utnytt-jas nästan aldrig. De flesta häktningsframställningarnakommer till tingsrätten som eller dagenefter gripandet.De nu föreslagna ändringarna innebär att åklaga-ren skall göra framställningen om häktning utandröjsmål, och tredje dagen efter anhåll-ningsbeslut. Häktningsförhandling får aldrig hållassenare än efter gripandet.Genom att införa en flexiblare tidsfrist kan vid be-hov ökad tid användas för brottsutredning, vilketnaturligtvis syftar till att ge ett bättre underlag införförhandlingen. Från rättssäkerhetssynpunkt är det avintresse att ha så god kvalitet som möjligt på underla-get. En flexiblare tidsfrist kan också bidra till atthäktningsförhandling på helgdagar inte behöver hållasi samma utsträckning som nu.Det sägs i förslaget här att häktningsförhandlingskall ske utan dröjsmål och att utnyttjande av fyrada-garsfristen inte skall bli regel. Det är angeläget att detsker en skyndsam domstolsprövning.Kia har här nämnt att vi skulle ha sär-skilt långa tider. Jag kan inte hålla med om att det kanräknas som om häktningsframställning skerutan dröjsmål och inom fyradagarsfristen.Lagrådet, som bl.a. har i uppgift att granska att nylagstiftning inte strider mot gällande lag och attgranska att lagstiftningen inte strider mot Europakon-ventionen, har inte haft några invändningar motframlagda förslag. Utskottsmajoriteten gör sammabedömning och menar att de flexibla tidsfristerna föranordnande av häktning uppfyller Europakonventio-nens krav. Därmed avstyrker utskottsmajoritetenreservation nr 1.Moderaterna vill utvidga tillämpningsområdet förobligatorisk häktning till att även gälla grova försöks-brott m.m.Det råder bred enighet om att det måste föreliggastarka skäl för att en person skall berövas sin frihetoch att tvångsmedel bara skall tillgripas vid verkligtallvarlig brottslighet. Å andra sidan finns det ett be-hov av att skydda medborgarna och samhället motbrottslighet av olika slag och av att en effektiv lagfö-ring kommer till stånd. Det måste ske en avvägningmellan dessa intressen.Christel för fram ett exempel från denpraktiska verkligheten. Men det borde vara ganskasällsynt, om ett grovt försöksbrott sker, att det finnsmöjlighet att häkta på andra grunder. Det måste välfinnas en risk för upprepad brottslighet vid ett sådanthär försök.De nuvarande reglerna var också föremål förprövning 1988, då häktningsreformen genomfördes.Då tyckte vi, liksom vi nu tycker, att det i allt väsent-ligt är en riktig avvägning av de motstående intresse-na. Vi avstyrker förslaget om en utvidgning avtillämpningsområdet för obligatorisk häktning.Fru talman! Jag yrkar bifall till hemställan i justi-tieutskottets betänkande nr 9 och avslag på de bådareservationerna.Anf. 130 (mp) replikFru talman! Jag skall fatta mig kort. sadeatt det inte är långa tider. Nej, det är det inte. Vitycker att den förändring som skedde 1988 är utmärkt.Dagens lagtext fungerar väldigt bra, och därför är detinte långa tider. Det står väldigt tydligt i lagtexten atttiderna skall vara så här korta och att den längstatidsfristen bara får komma i fråga i synnerliga fall.Men det är ju det man vill ändra på genom förslaget ipropositionen och i stället skriva det flummiga "utandröjsmål", som inte ger så här klara regler.I mitt anförande har jag tydligt visat vad jag tyckerom att det genom förslaget blir möjlighet att ha be-tydligt och yrkat avslag på det förslaget. Ijämförelse med , , och Eng-land, som har 24-timmarsregler, kan det bli en väldigskillnad.Anf. 131 () replikFru talman! Ur rättssäkerhetssynpunkt är det ange-läget med snabb handläggning, men det är ocksåangeläget med ett bra underlag. har flera remiss-instanser - de flesta, däribland Lagrådet - och ävenmajoriteten i utskottet bedömt att de föreslagna änd-ringarna inte strider mot . Dåundrar jag, : Om förslaget inte stridermot konventionen - varför skulle man då inte kunnagenomföra det, när det blir minst lika effektivt ochfrån samhällets synpunkt mindre kostsamt?Anf. 132 (mp) replikFru talman! Nej, det blir inte lika effektivt därföratt tidsfristen utökas. Vi vill inte att den skall göra det- det är hela poängen. Utvärderingen av de regler somfinns säger också att det inte finns någon an-märkning från rättssäkerhetssynpunkt, utan att detfungerar utmärkt. Det är alltså inte så, . Längretid behöver inte alls betyda att det blir en bättre ut-redning. Om det blir en häktningsframställning ochanhållanden så blir det ju inte bättre tidutan snarare när det inte är öppet på hel-gerna.Anf. 133 jag påminna om att vi sägerbåde för- och efternamn till varandra.Anf. 134 () replikFru talman! Jag vill bara påpeka att det står "utandröjsmål" i lagtexten, och det kan väl inte vara utanbetydelse?Anf. 135 () re-plikFru talman! och jag är rörandeöverens på en punkt: Det borde vara mycket ovanligtatt en person inte blir häktad efter försök till ett sågrovt brott som det som jag beskrev. Men det är juinte ovanligt. Tvärtom - det är så här det går till i detpraktiska rättslivet. Det är just därför som vi modera-ter tycker att det nu är dags för att ta sigsamman och ge regeringen till känna att vi måstevidta någon åtgärd för att få en ändring till stånd.Anf. 136 ()Fru talman! Jag har faktiskt inte någon statistiköver hur vanligt det är, men jag tror inte att det intefinns andra skäl att häkta personer på utan att detexempel som anfördes hör till ovanligheterna. Mensom jag nämnde i mitt anförande är det en avvägning,och det håller också med om, menhon anser att den som har gjorts inte är riktig. Ut-skottsmajoriteten har däremot ställt sig bakom den.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )16 § förverkandekonventionFöredrogsJustitieutskottets betänkande 1995/96:JuU10Europarådets förverkandekonvention (prop.1995/96:21)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )17 § Pliktexemplarslagen, m.m.FöredrogsKulturutskottets betänkande 1995/96:KrU4Pliktexemplarslagen, m.m. (prop. 1995/6:71)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )AjourneringKammaren beslöt att ajournera förhand-lingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.18 § Anställning med lönebidragFöredrogsArbetsmarknadsutskottets betänkande 1995/96:AU4Anställning med lönebidrag (prop. 1995/96:96)Anf. 137 ()Herr talman! Betänkande AU4 behandlar delsgodkännande av överskridande av anslaget 1994/95för lönebidrag, dels en omfördelning av högst 200miljoner kronor från anslaget Arbetsmarknadspolitis-ka åtgärder till lönebidragsanslaget, dels ett antalmotioner med begäran om ytterligare omfördelningoch insatser för arbetslösa icke arbetshandikappadepersoner som fyllt 60 år.Vi moderater accepterar i rådande situation rege-ringens förslag, men vi delar inte yrkandena om ytter-ligare omfördelning och utvidgning av målgruppen.Jag skall i det följande så kortfattat som möjligtbeskriva vår principiella inställning till syftet medlönebidrag.Denna bidragsform som infördes ersatte ar-kivarbete och halvskyddad sysselsättning. 1984 ge-nomfördes en viktig förändring som innebar att löne-bidrag skulle förbehållas sökanden med arbetshandi-kapp. Arbetshandikapp definieras som arbetssökandesom på grund av fysisk, psykisk, förståndsmässigaeller socialmedicinska handikapp har problem att tasig in på eller bli kvar på arbetsmarknaden. Vi mode-rater ställer oss bakom denna definition.I juli 1991 infördes det flexibla lönebidraget. Detär en förändring som vi moderater under många årarbetade för och i hög grad stödde. Reformen innebaren genomgripande och principiell kursändring. Dettidigare regelstyrda systemet med fasta bidragsnivåer,beroende på arbetsgivarkategori, ersattes av ett för-handlingsbidrag. Bidragsnivån skulle fastställas medhänsyn tagen till den enskildes behov och förutsätt-ningar beträffande arbetsförmåga och graden avfunktionsnedsättning. Just flexibiliteten gav möjlighe-ter att ta hänsyn till utveckling och förbättring, ochdet är ett positivt inslag i synsättet på arbetshandikap-pade.Överläggningar sker mellan arbetsförmedlingar,, den sökande, arbetsgivare och fackliga organi-sationer. Det skall också upprättas en handlingsplanför rehabiliteringsarbetet.Reformen förväntades leda till att den genomsnitt-liga bidragsnivån skulle sjunka så att fler kunde an-ställas inom en given medelsram. Andra förväntningarvar fler avgångar till osubventionerat arbete och attbidragsnivån skulle fastställas med hänsyn till gradenav arbetshandikapp i förhållande till arbetsuppgifter-na.Det skedde alltså en precisering, genom att mantydligt markerade individen och individens möjlighe-ter och begränsningar. Syftet är att rehabilitera, inteatt ge ett permanent bidrag. Det är som jag ser det enmycket viktig signal. Men man markerade också attdet kan finnas särskilda skäl för vissa grupper tillförlängning och högre bidragsnivåer. Även dessaslutsatser ställer vi oss bakom.Riksrevisionsverket har inom ramen för sin för-valtningsrevision granskat arbetsförmedlingarnashantering av det flexibla lönebidraget, visserligen i etttidigt skede av reformen, men kommentarerna fårändå anses vara en fingervisning och argument för attdet är viktigt att noga följa utvecklingen.Man skriver i sammanfattningen följande: Doku-ment om handikapp saknas i vissa fall. Icke arbets-handikappade får i viss utsträckning del av stödet.Arbetshandikappade rehabiliteras i begränsad om-fattning inom ramen för en lönebidragsplacering.Förmedlingarnas förhandlingskompetens är otillräck-lig.Den totala volymen, inom givna ramar, är i höggrad beroende av de två sist punkterna, nämligenarbetsförmedlingarnas förmåga att utifrån en framåt-syftande rehabiliteringsplanering i det enskilda falletförhandla om bidragsnivån. Däri ligger också ett kravpå att arbetsgivaren tar sitt ansvar.Herr talman! Jag har uppehållit mig länge vid lö-nebidragets konstruktion och syftet med detta anslagdärför att jag anser det vara rätt och riktigt att så långtsom möjligt rehabilitera till ett arbete och göra detefter en så objektiv och strikt bedömning som möjligt,för att man skall kunna acceptera att även detta anslagkan ha sin begränsning.Att då, som utskottet föreslår, under anslaget Lö-nebidrag införa en ny målgrupp, arbetslösa icke ar-betshandikappade personer som fyllt , avvisar vimoderater bestämt.Varje beslut som förs in på annan grund tränger,hur man än bollar med anslagen, i praktiken undan enarbetshandikappad från arbetsmarknaden. Att varahandikappad är för många ett livslångt förhållandesom inte kan jämföras med att vara svårplacerad . Situationen för äldre är besvärlig men fårlösas på annat sätt för att inte urholka lönebidragssys-temet.Ett litet exempel på svårigheterna när grupp ställsmot grupp. Ungdomar som får en bra utbildning inomyrkessärskolan vill, precis som alla andra ungdomar,ha ett jobb och har vissa förväntningar. För att de inteskall förlora sina kunskaper och färdigheter är detviktigt att det finns andra alternativ än dagcenterplat-ser.Till sist, herr talman, vill jag också en liten stunduppehålla mig vid alla de skrivelser som inkommitmed anledning av propositionen, framför allt frånorganisationer och föreningar.De flesta av oss har på olika sätt och under mångaår deltagit i föreningslivet. Vi vet hur föreningsverk-samhet bedrivs och hur det fungerar. Men det fåraldrig bli så att en förenings ekonomi och framtid istor utsträckning vilar på antalet lönebidragsanställda.Vi gör både de arbetshandikappade och föreningsliveten björntjänst genom ett sådant förfarande. Jag tror attdet är viktigt om vi gemensamt kunde vara tydliga påden punkten.Vi moderater har många synpunkter på arbets-marknadsministerns hanterande av sitt verksamhets-område, men i det här fallet vill jag citera vad hansade i : Det är viktigt att hålla i min-net att lönebidragen är till för att hjälpa arbetshandi-kappade att få jobb. Inte för att stödja verksamhet iorganisationer eller ideella föreningar med dålig eko-nomi.Det finns med andra ord, utifrån vad jag har sagt,skäl att begära att regeringen återkommer till riksda-gen med en redovisning av hur lönebidragssystemetfungerar.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till vår re-servation nr 1.Anf. 138 ()Herr talman! Jag vill inleda mitt anförande med attyrka bifall till reservationer till försla-get.Frågan om nivån på lönebidragen kan tyckas varaav mindre betydelse för de flesta av oss. Som väl är,är det bara ett fåtal människor som uppfyller kriterier-na för att få anställning med lönebidrag. Men riktigtså enkel är inte bilden. Vi medborgare berörs i flerfall än de som får lönebidragsanställning. Vi berörssom medlemmar i organisationer och föreningar somhar tillgång till den här arbetskraften. Då blir vi plöts-ligt många fler. Dessutom berörs vi alla som skattebe-talare av hur vi hanterar våra medmänniskor. Skall desom har nedsättning av arbetsförmågan få delta i detnormala arbetslivet, eller skall de ställas utanför detvanliga livet och bli förtidspensionärer eller arbetslö-sa?Anslaget för Särskilda åtgärder för arbetshandi-kappade har under föregående år inte räckt till, utandet har överskridits med . Det ärnaturligtvis inte tillfredsställande. Välvilligt tolkat serjag det som att människor är intresserade av att göraen arbetsinsats och att man från arbetsförmedlingar-nas sida är inställda på att så många som möjligt skallfå tillfälle att göra en insats i samhället. För de arbets-handikappades självförtroende och syn på sig självaär det oerhört viktigt att de i största möjliga utsträck-ning får delta i arbetslivet, men på sina egna villkor.I diskussionerna kring förslaget fick Centerpartietgehör för att öka beloppet att användas till lönebidra-gen med . Det noterar vi tacksamt.Att man sedan från den socialdemokratiska sidan inte"orkade ända fram" är bara att beklaga.En annan och för de arbetshandikappade viktigfråga som inte fick någon ändring i utskottets majori-tetsbeslut är att man inte tar hänsyn till risken för attmänniskor blir uppsagda från sina arbeten om mansänker bidragsnivån i det enskilda fallet från till80 % av lön och lönebidragskostnader. Många somhar anställning med lönebidrag arbetar hos föreningaroch organisationer, och dessa har svårt att öka sinaintäkter. De kan inte höja priset på sina varor ochtjänster. Medlemsavgifter och lottförsäljning kanendast ge marginella tillskott, men dessa intäkterbehövs också för att täcka andra kostnader i före-ningsverksamheten. Att då kategoriskt säga att bi-dragsprocenten inte får överstiga anser vi varaganska hårdhjärtat mot de människor som drabbas.Herr talman! En annan viktig aspekt på frågan omuppsägning av arbetshandikappade är vad som äralternativet till lönebidragsanställning. Skälet till attde en gång fick den här anställningen är ju att de avolika skäl inte kan göra en arbetsinsats i likhet medden som är fullt frisk. De kan ha drabbats av handi-kapp och sjukdomar tidigt i livet, men de kan ocksåha fått förslitningsskador i ett tidigare yrke som göratt deras arbetsinsats inte är hundraprocentig.