prot · GJ0918 · 1995-11-07 00:00:00 — ärinte ny för mig - jag hör alltför ofta talas om äldremänniskor som kommer i kläm mellan olika principeroch om anhöriga som kämpar för att förstå vilka reg-ler som gäller. I denna fråga vill jag markera att rättenatt flytta självklart måste gälla alla människor, ocksåäldre som behöver omfattande stöd och hjälp i sittboende.Jag uppfattar händelser som dessa som viktigasignaler på hur äldre och deras anhöriga bemöts, omrespekt och värdighet av en män-niskas liv. Jag är därför angelägen om att detta pro-blem analyseras och att eventuella hinder kan röjasundan. Kanske behövs en bestämmelse om förhands-besked, liknande den som finns i lagen (1993:387) omstöd och service till vissa funktionshindrade, också isocialtjänstlagen.Jag kommer att föreslå regeringen attbesluta om en utredning som skall handla om bemö-tandet av äldre inom omsorg och vård. Utredarenskall bl.a. kartlägga och beskriva olika kvalitativabrister och brister i bemötande av äldre och ävenföreslå åtgärder som kan bidra till att avhjälpa dessamissförhållanden. I detta sammanhang kan det varalämpligt att ta upp frågan om äldres möjligheter attflytta till en särskild boendeform i en annan kommun.Anf. 134 ()Fru talman! Jag är mycket tacksam för detta svarsom jag egentligen visste att jag skulle få, eftersomsocialministern och jag delar en människosyn sominnebär att gamla människor är en tillgång för samhäl-let och inte bara en kostnad och till besvär.Det som emellertid upprört mig i detta samman-hang är att denna människosyn inte genomsyrar denverklighet som äldre människor, handikappade ochderas anhöriga möter.I en artikel i beskrevs en gam-mal dam som ville flytta från till sin son iNorrtälje. krävde då att hon skulle ha400 . med sig från kommun för attbekosta i . Detta är fullkomligtnonsens. kommun stöder sig dessutom på endom i regeringsrätten, där det sägs att kommunerna iförsta hand har ansvar för de egna invånarna.Jag vet att har utfärdat re-kommendationer, och jag vet att de inte följs. Dåmåste det väl nu ändå vara läge för att man säger attrekommendationerna inte fungerar. Därför bör denutredning som socialministern nu tillsätter - vilket jagär mycket tacksam för - ha i uppgift att se till att manutformar bindande regler, så att detta är möjligt.Det står i sista stycket på s. 3: "I detta samman-hang kan det vara lämpligt att ta upp frågan om äldresmöjligheter - - -." Det är väl ändå så att socialminis-tern menar att det är lämpligt?Kommer utredningen också att göra någon sortsstatistik över hur vanligt det är att kommuner tar be-talt och över hur många äldre det är som har kommit ikläm när det gjordes senast?Anf. 135 ()Fru talman! Jag tackar också socialministern försvaret. Jag har varit ordförande iSundsvall och känner igen detta problem att det är lättatt säga att man värnar mest om de egna och säger nejtill andra som kommer från andra kommuner. Men vigjorde inte det i . Vi lät människor flytta tilloss. Det kändes mycket bra när man hade gjort det.Tyvärr belönar sig fräckheten som det nu är. Omjag säger upp min mammas lägenhet i en annan kom-mun och låter henne flytta till mig, så måste minkommun göra något enligt socialtjänstlagen. Om mandäremot är foglig och vill planera flytten, då får manalltså ofta nej. Detta är ett problem, och jag är glad attsocialministern tar detta problem på allvar. Lösningenkan ju vara ett ganska enkelt tillägg i socialtjänstlagenför denna grupp av människor.Anf. 136 Socialminister ()Fru talman! Jag var precis som helt övertygad om att vi vareniga i synsättet och att det nu handlar om att finnaformer och vägar för att få vårt synsätt att genomsyraverkligheten.Som jag sade i mitt svar är det min övertygelse attalla människor - äldre människor och människor medfunktionshinder - skall ha rätt att flytta, precis somalla andra har rätt att flytta. Att det är en självklarhetför oss vanliga är det ingen som funderar över. Vibara flyttar när vi tycker att det passar oss, och sedanplanerar vi för det. Det är klart att jag har förståelseför att kommuner som skall ta emot personer i sär-skilda boendeformer kräver en längre planeringstid.När det gäller att ta betalt så handlar det ju inte omplaneringstiden utan något helt annat. Jag delarKommunförbundets synsätt som kommer till uttryck irekommendationerna, nämligen att man inte skall förapengar mellan kommunerna på det sätt som man fö-reslog i kommun.Som jag sade i mitt svar kan det vara en väg attbörja med att titta på förhandsbesked i socialtjänstla-gen. Det hindrar inte att det underlag som vi skall tafram i frågan om kvalitet och bemötande, på vilketsätt man möts med respekt och med värdighet ute isamhället, också skall grunda sig på en ordentligkartläggning, analys och genomgång av dagsläget.Men naturligtvis förväntar jag mig ett antal förslagom på vilket sätt vi skall utarbeta strategier för att justfå en verklighet som vi vill ha den för äldre männi-skor i vårt land.Anf. 137 ()Fru talman! Jag utgår från att den utredning somsocialministern aviserar inte bara tar upp äldres möj-lighet utan även tar upp möjligheterna för människorsom har andra former av handikapp och som behöverstöd och som också i sällsynta fall vill flytta.Anf. 138 Socialminister ()Fru talman! var det kanske tänkt så att utred-ningen om bemötandet av äldre människor i huvudsakskulle rikta in sig på äldregruppen, dvs. Det hindrar inte att man i kanten av en sådanockså möter det som kan vara hinder och problemäven för människor med funktionshinder. Men minutgångspunkt med direktiven till en sådan utredningsom just handlar om bemötandet av de äldre var nogmest inriktad på hur äldre bemöts, inte minst motbakgrund av andra rapporter, och då gäller det intebara flyttning.Vi har ägnat stor omsorg åt organi-sationsfrågor, och det är nu dags att se på kvalitet ochinnehåll. Detta var inkörsporten till mina direktiv,men vi kan också studera litet andra saker.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på fråga 1995/96:71 om de mindresjukhusens framtidAnf. 139 Socialminister ()Fru talman! har frågat mig omjag avser att vidta åtgärder i syfte att stärka de mindresjukhusens roll.Låt mig inledningsvis konstatera att utgångspunk-ten för mitt svar är att landstingen i enlighet medhälso- och sjukvårdslagen (1982:763) har ansvaret föratt erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som ärbosatta inom respektive landstingsområde. Sjukhus-strukturen i landet har också diskuterats en längre tidsåväl på regional som på central nivå. Under de senas-te ett à två åren har fokus i debatten förskjutits frånkonkurrens till samverkan mellan sjukhus. kommit till uttryck i rapporter som publiceratsinom ramen för strukturpro-gram.Det finns stora skillnader mellan landstingen vadgäller såväl antalet sjukhus i relation till befolkningensom sjukhusens funktion. Flera faktorer, t.ex. histo-riska, geografiska eller behovsbetingade sådana, harbidragit till detta. För att huvudmännen skall kunnauppfylla det ansvar som de enligt hälso- och sjuk-vårdslagen har för att tillgodose befolkningens behovav hälso- och sjukvård måste de kunna planera ochorganisera hälso- och sjukvården efter befolkningensbehov och de lokala förutsättningar som finns.De mindre sjukhusen är en del av de samlade re-surserna inom hälso- och sjukvårdssektorn i ett lands-ting. Hur de skall användas och eventuellt förändrassom ett led i sjukvårdshuvudmännens strävanden att,inom ramen för tillgängliga ekonomiska resurser,erbjuda befolkningen inom landstingsområdet en godvård på lika villkor avgörs bäst på lokal nivå. Statenhar - i huvudsak via - en viktig upp-gift att genom en aktiv tillsyn samt uppföljning ochutvärdering medverka till att innehållet i verksamhe-ten drivs enligt god medicinsk vetenskap och praxisutifrån enskilda patienters behov oavsett om sjukhu-sen är stora eller små.Jag har, mot bakgrund av detta, inte för avsikt attvidta några ytterligare åtgärder.Anf. 140 ()Fru talman! Jag vill tacka för de kloka synpunktersom socialministern här har framfört. Jag tycker dockinte att jag har fått ett tillräckligt klart svar på minafrågor.Anledningen till min fråga är att det överallt ärekonomisk kärvhet, inte minst i landstingen ochkommunerna och att det verkar bli ännu tuffare fram-över. Det är då viktigt att man har en rationell ochtidsanpassad organisation. Den gamla organisationenbygger på ett annat arbetssätt på sjukhusen än det somman har , och man har en uppdelning i rikssjuk-hus, regionsjukhus eller - som det nu heter - universi-tetssjukhus, länssjukhus och länsdelssjukhus. Om manmer eller mindre kräver att få behålla alla dessa nivå-er, kan nivåerna bli onödigt många.Jag har försökt ta reda på hur man organiserar sig idet övriga , och så långt jag vet finns det därinte något land som har en liknande organisation.Man har fungerande akutsjukhus och därutöver enhögre nivå, eftersom man inom en region inte klararkvalificerad vård av kanske udda sjukdomar.Min fråga är om socialministern anser att en över-syn av den nuvarande, som jag tycker, åldriga organi-sationen behöver göras.Anf. 141 Socialminister ()Fru talman! Som jag sade i mitt svar är detta sjuk-vårdshuvudmännens ansvarsområde. Självklart försdet diskussioner i strukturfrågor, och det finns repre-sentanter för regeringskansli och riksdag med i dessadiskussioner i olika arbetsgrupper.En tillgång i utvecklingen av sjukvårdsstrukturenär att den inte sker i alltför tvära kast. Jag tycker migse att man nu tar vara på specialiteter inom sjukhusen,kopplar samman dessa i nätverk för att utnyttja resur-ser på olika sjukhus och därmed också kan erbjudageografisk närhet. Trots allt kan man ändå i någralandsting konstatera att man har för många sjukhu-senheter, och då måste det enskilda fåavgöra om man har en tillräckligt bra struktur, somgeografiskt är nära tillgänglig, med bra specialiteteroch med nätverk mellan olika sjukhusspecialiteter föratt på det viset utnyttja de resurser som samlat finns iett landsting.Det är då naturligtvis viktigt att utgå från den loka-la nivån. Jag borde kanske egentligen ha sagt denregionala nivån, eftersom det här ofta handlar omregioner, inte enbart om landsting utan ibland kansket.o.m. om större områden än så. Vi vet att man pånågra håll samverkar över landstingsgränserna för attta vara på regionens resurser.Detta måste komma underifrån. Vi kan bidra medexpertis, diskussioner och konsensus, men mötandetav behoven måste ske underifrån, i regionen och ilandstingen.Anf. 142 ()Fru talman! Vi är helt överens om detta. Jag tyck-er att det är en mycket bra utgångspunkt att nätverks-samarbete skall byggas underifrån, eftersom det blirbäst så. Vad jag är rädd för är att det inte blir någonriktig frihet i byggandet, om vi sitter fast i en organi-sation vilken, som jag har nämnt, har funnits i Sverigesedan mitten av 50-talet.Jag undrar om socialministern är beredd att, omdet kommer förslag underifrån, se över detta för attgöra det så effektivt och bra som möjligt och för attför innevånarnas bästa få ut det mesta av de pengarsom vi har.Vi är överens om inriktningen i övrigt, men minfråga syftar till att ingenting skall vara fastlåst.Anf. 143 Socialminister ()Fru talman! Det som på förslag av re-geringen med mycket bred majoritet har ställt sigbakom är synen på primärvården som den basala,kanske den närmaste och den vardagligaste delen avsjukvården för människor i allmänhet, med support avspecialistvård och naturligtvis akutsjukvård. Det finnsdock såvitt jag kan se inte några strukturbeslut somregering och riksdag kan fatta över huvudet på demsom är ansvariga ute i , utan det handlarnaturligtvis om en diskussion där förmåga, kunskapoch konsensus får byggas upp underifrån.Jag kan inte se att jag skulle kunna förelägga riks-dagen ett beslut om att det ena eller andra landstingetskulle lägga ner ett eller annat sjukhus för att tillgodo-se en struktur i en region. Däremot skulle man genomsamverkan kunna föra sådana resonemang, och dettror jag trots allt ger de bästa effekterna.Som ett exempel kan jag nämna att det inomStockholms läns landsting sker samverkan mellanflera av de stora sjukhusen . I pågårstrukturförändringar som innebär samverkan mellantre stora sjukhus, av vilka ett ligger på andra sidan omlänsgränsenAnf. 144 ()Fru talman! Om jag har uppfattat socialministernrätt finns det inga rigida beslut som innebär att maninte kan arbeta enligt mitt synsätt, dvs. att man t.ex.mycket väl kan ha en organisation utan länssjukhus iett län men med mindre akutsjukhus, om behoven avkvalificerad vård kan tillgodoses genom de universi-tetssjukhus som finns ute i våra regioner. Min fråga ärom det inte finns några bindande organisationsplanersom man behöver rätta sig efter när man organiserarvården.Anf. 145 Socialminister ()Fru talman! Jag är inte riktigt säker på att vi talarom samma sak, och det kan därför finnas en risk föratt vi talar förbi varandra.Landstingen är styrda av ett antal regler som riks-dagen har beslutat, t.ex. om hälso- och sjukvårdsla-gen, tillgång till sjukvård, ansvar för personal och omen lång rad andra ansvarsfrågor. De reglerna bindernaturligtvis i viss mån också upp organisationen. är dock inte knuten till hur huset ser ututan mera till hur man skall tillmötesgå den enskildapatientens behov.Därav kan det kanske dras något slags automatiskslutsats om hur huset skall se ut för att man skall kun-na tillmötesgå patientens behov i en viss enskild si-tuation, t.ex. en operationssal eller en akutmottagning.Men återigen: Om vi talar om organisationsbeslut ärdet sjukvårdshuvudmännen som i sitt landstingsområ-de avgör hur organisationen skall se ut. Riksdagenfattar övergripande beslut som tvingar till tillmötesgå-ende av patientbehoven, och det kan naturligtvis i sigvara styrande.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på fråga 1995/96:73 om motpresta-tion för att erhålla socialbidragAnf. 146 Socialminister ()Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder regeringen ämnar vidta för att det skall varamöjligt att ställa krav på motprestationer till ungaarbetsföra personer som uppbär socialbidrag.Frågan är föranledd av en dom i Regeringsrättenmed innebörden att inte har rätt attsom villkor för full ekonomiskt bistånd kräva delta-gande i sysselsättning som inte är förenad med löneller andra sedvanliga anställningsförmåner.Ett grundläggande villkor för att ekonomiskt bi-stånd skall betalas ut enligt socialtjänstlagen är attbehovet inte kan tillgodoses på annat sätt, t.ex. genominkomst av arbete eller ersättning från arbetslöshets-kassa. Den som kan arbeta är skyldig att aktivt sökaoch ta lämpligt arbete. Man är också skyldig att delta ilämpliga arbetsmarknadspolitiska insatser som arbets-förmedlingen eller kommunen erbjuder, t.ex. bered-skapsarbete, arbetsmarknadsutbildning eller arbetsre-habiliterande åtgärder.Jag delar den oro som många känner för derisker som arbetslöshet kan innebära för såväl ung-domar som äldre arbetslösa. Att inte ha en menings-full uppgift i samhället och att inte känna sig efterfrå-gad på arbetsmarknaden kan medföra både socialaoch hälsomässiga problem för den enskilde.Därför är det mycket viktigt att vi i socialtjänstla-gen tydligare lyfter fram kommunens skyldighet attbistå, inte endast med ekonomisk hjälp, utan framförallt med aktiva insatser av annat slag som hjälper denenskilde att klara sin egen försörjning.Att som villkor för ekonomiskt bistånd ställa kravpå deltagande i oavlönad sysselsättning är förenatmed problem. Aspekter som behöver belysas noga ärt.ex. den enskildes rättssäkerhet och konkurrensvill-koren på arbetsmarknaden.Frågan om bör få vidgade möjlighe-ter att ställa krav på motprestationer som villkor förekonomiskt bistånd är av stor vikt, och jag avser där-för att ta upp frågan i den kommande propositionenom en ny socialbidragsnorm.Anf. 147 ()Fru talman! Jag ber först att få tacka socialminis-tern för svaret.Vi är överens om att det är ett stort problem omman är ung och arbetslös. Med den politik regeringenhar fört och för står alltför många ungdomarutanför arbetsmarknaden, och de får i vanliga fallsocialhjälp. Dessa pengar som ungdomar och andrafår är skattepengar inbetalda av svenska folket. Detkan inte vara meningen att man skall vilja leva påsocialbidrag. Socialbidrag skall vara en sistahandsåt-gärd när arbete och a-kassa inte finns att tillgå.Om man som ung lever på bidrag i onödan skaparen konstig tillvaro med oordnade levnadsvanor och ettbidragsberoende gentemot skattebetalarna. Att säganej till ett sysselsättningsprojekt med syfte att skapameningsfull sysselsättning och bryta passivitet genomarbete med städning, målning osv. är också noncha-lant mot dem som arbetar med dessa jobb. Det måstevara självklart att man kan ställa krav på en motpres-tation i form av arbete för att en person skall få soci-albidrag. Socialbidrag kan inte vara en rättighet, utandet måste innebära en skyldighet.De signaler som domen i Regeringsrätten sänderut om att man inte behöver ta ett arbete är oroande.Det sänder också signaler till andra ungdomar om attsocialhjälp är en rättighet utan krav - man kan frittleva på socialhjälp.Av socialministerns svar framgick att en proposi-tion är på gång som anger att krav på motprestationför unga, arbetsföra som uppbär socialbidrag kom-mer. Jag måste ändå ställa en fråga till socialministernmed anledning av svaret. I näst sista stycket i detskriftliga svaret framgår att socialministern inte ärdirekt beredd att lägga en proposition, utan att detfinns andra aspekter som gör att man inte direkt kanlägga fram den här propositionen.Nu är min taletid slut.Anf. 148 Socialminister ()Fru talman! Det gäller här två olika saker. För detförsta gäller det skyldigheten att försörja sig själv.Den är oomtvistad. Det står inskrivet i dagens social-tjänstlag. Vi skall se till att detta kommer med också idet kommande lagförslaget. Det skall vara helt tydligt.För det andra gäller det om man skall kräva en di-rekt motprestation för att någon skall få ekonomisktbistånd. På den punkten menar jag att man först måsteklara ut vilka konsekvenser det för med sig. kunna säga att en person får socialbidrag omdenne städar kommunens trappor en gång i veckaneller sköter kommunens parker under några veckorosv.? Detta kan föranleda en arbetsmarknad utanförden vanliga arbetsmarknaden.Det framgår också av Regeringsrättens dom. Omman erbjuder en person beredskapsarbete och arbets-marknadspolitiska åtgärder under de förhållandensom gäller för arbetsmarknaden, är det ingen tvekanom saken. Min uppfattning är att detta skall klargörasmycket tydligt i en kommande socialtjänstlag - utanatt man för den skull kränker människors integritetoch rättssäkerhet. Det är möjligt.Jag har samma uppfattning som närdet gäller att ungdomars passivitet måste brytas. Manskall inte som ung starta sitt liv med hjälp av socialbi-drag. Man skall starta sitt liv med att vara välkommenpå arbetsmarknaden. Vi skall se till att lagstiftningenblir formulerad så att detta blir helt tydligt.Anf. 149 ()Fru talman! Menar då socialministern att de kravsom man i detta fall ställde på en ungdom i Tyresökommun inte är krav som man kan ställa? Man erbjödett arbete, i det här fallet städning, för att den ungeinte skall vara passiv. Man kan t.ex. också erbjudamatlagning och arbete i parker. Skall man inte kunnaställa sådana krav på en ung arbetslös person? Det härger då signaler till andra ungdomar om att de intebehöver ta arbete, eftersom de ändå får socialbidrag.Jag tycker på något sätt att det vore en bra ochklar signal om man från socialministerns sida kundesäga att man med anledning av domen från Regerings-rätten är beredd att ändra detta så att signalerna klartoch tydligt markerar att det inte går att säga: Jag villinte göra någonting, utan jag vill leva på mitt social-bidrag.Anf. 150 Socialminister ()Fru talman! Jag har ingen möjlighet att kommente-ra ett enskilt fall. Jag kan bara säga att det nog rentallmänt inte är så att det handlar om att man inteskulle vilja göra någonting. Det handlar om tolkning-en av vad man i har ansett vara enutvidgning av begreppet att stå till arbetsmarknadensförfogande och Regeringsrättens dom där man sägeratt arbetsmarknadspolitisk åtgärd, arbete eller annanssysselsättning som följer gängse arbetsmarknad skalldet inte finnas någon möjlighet att säga nej till.Jag menar att i den kommande socialtjänstlagenskall detta förtydligas på ett sådant sätt att ungdomarinte fastnar i bidrag och att det inte behöver uppstånågra tvistigheter om huruvida man är skyldig att ståtill arbetsmarknadens förfogande eller inte. Det äruppenbart att den nuvarande socialtjänstlagen inte ärklar på denna punkt.Fru talman! Avslutningsvis vill jag säga att detockså är viktigt att detta sker på ett sådant sätt att detinte kränker människors värdighet. Detta har intenågonting med att göra att ungdomar inte skulle viljaarbeta. Detta har en mycket, mycket vidare omfatt-ning än så.Anf. 151 ()Fru talman! Jag förstår mycket väl att socialminis-tern inte kan gå in och kommentera ett enskilt fall.Men i det enskilda fallet där man har ställt krav på enungdom att städa, syssla med matlagning eller jobba ien park kan det väl ändå inte anses vara fråga om ettjobb som kränker den enskildes värdighet. Vilkasignaler ger detta? Det ger signaler om att man intebehöver ta vissa typer av arbete för att få socialhjälp.Jag tycker att det är positivt att det kommer en nyproposition. Men jag är litet orolig för att socialminis-tern anser att den här typen av arbete kan kränka denenskilde. Jag hade varit glad om vi hade kunnat varaöverens här, eftersom jag trots allt tror att vi är över-ens i det mesta. Det hade varit bra om socialministernhade kunnat säga att hon kommer att lägga fram enproposition om det här . Låt mig få ställa ensista fråga. När kommer propositionen över huvudtaget?Anf. 152 Socialminister ()Fru talman! När man utformar en socialtjänstlagskriver man den inte enbart för unga människor, KentOlsson. De paragrafer som finns där skall gälla föralla från födelsen till döden. Det betyder att formule-ringarna i lagen måste tåla att omfatta vuxna männi-skor, andra människor och människor i utsatta situa-tioner.Vi är helt överens om att unga människor inteskall starta sitt liv med ett bidragsberoende. Det harstor betydelse på vilket sätt man ser till att ungamänniskor deltar i aktiva åtgärder. Det är uppenbartatt den nuvarande socialtjänstlagen inte har formule-rats så att det är tydligt.Den kommande socialtjänstlagen skall vara formu-lerad så att det blir tydligt, utan att kränka människorsvärdighet. Det har ingenting att göra med att ungamänniskor självklart skall in på arbetsmarknaden.Men en socialtjänstlag skall omfatta alla i Sverige.Anf. 153 ()Fru talman! Jag är helt naturligt medveten om atten socialtjänstlag måste omfatta alla människor. Mendet är mycket klart att en sådan lag måste getydliga signaler till ungdomar att socialbidrag inteenbart är en rättighet. Det finns också en skyldighetatt utföra en motprestation.Jag är därför litet oroad över att inte kunna få etthelt klart svar från socialministern att ungdomar skallacceptera denna typ av arbete för att kunna få social-bidrag. Detta måste finnas med i den proposition somskall läggas fram. När kommer propositionen?Anf. 154 Socialminister ()Fru talman! Jag räknar med att propositionenkommer att åtminstone lämna . Det betyder att den skall kunna behandlasunder nästa termin i riksdagen.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på fråga 1995/96:84 om Apoteksbo-lagetAnf. 155 Socialminister ()Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen ämnar vidta för att samma reglerskall gälla för Apoteksbolaget vid försäljning av lä-kemedel utomlands som i Sverige.Anledningen till frågan är att det i massmediernapresenterats uppgifter om att Apoteksbolaget exporte-rar läkemedel som ej är tillåtna i .