prot · GJ096 · 1995-10-11 00:00:00 — Dethade dock det goda med sig att svensk livsmedelspro-duktion trots allt stod ganska väl vid EU-inträdet, med undantag av att exportkanalerna ännuinte hunnit byggas upp till en tillräcklig styrka. Orsa-ken till detta var att den gamla inhemska livsmedels-politiken inte var exportinriktad och att förutsättning-arna härför hämmats, bl.a. av den socialdemokratiskaovilligheten att tänka nytt.Herr talman! Ganska stor politisk enighet råderhär hemma om att EU:s jordbrukspolitik måste ge-nomgå förändringar framöver. Avreglering och ökadmarknadsanpassning måste ske. Därvid är det självfal-let viktigt att ömsesidigheten och takten ländernaemellan då det gäller förändringar sker i harmoni.I sammanhanget har det talats om en renationali-sering av jordbrukspolitiken. Detta skulle vara mycketolyckligt genom att det uppenbarligen riskerar att ledatillbaka till en nationell stödpolitik, som i sin turåterigen skulle snedvrida konkurrensen. Var står re-geringen i denna fråga, fru jordbruksminister?Från moderat sida är vi inriktade på att driva på iförändringsfrågan för ökad avreglering och mark-nadsanpassning. Men, herr talman, vi är benhårda ivåra krav på att svenska livsmedelsproducenter skallfå verka på så lika villkor som möjligt. Därför kom-mer vi att motarbeta alla ensidiga svenska politiskaförslag som snedvrider konkurrensen.Är regeringen och ni socialdemokrater beredda attacceptera och verka för att de svenska intressena pådetta område, liksom på området att utnyttja möjlighe-terna fullt ut inom den nuvarande jordbrukspolitiken,CAP, fullföljs? Självklart har, herr talman, skapat vissa problem. Tyvärr har problemenförvärrats genom att regeringen på flera områdenfrångick från det framförhandlade avtalet med , detsom svenska folket sade ja till i folkomröstningenförra hösten.Mjölkkvotshanteringen har inte skötts på ett brasätt, och problemen med slaktdjuren, inte minst iNorrland, var onödigt komplicerade.Olyckligt är också att de i framför-handlade miljöpengarna halverats genom uppgörelsenmellan och Socialdemokraterna. Förändring-arna av de tidigare miljöprogrammen, liksom rege-ringens senfärdighet med att sätta programmen i sjön,riskerar att äventyra ytterligare många miljoner av detsom skulle återföras till från EU. Detta äranmärkningsvärt, inte minst ur jordbrukets synpunktdär dessa miljöpengar skulle kunna betyda mycket.Vi moderater står fast vid den förra regeringensförslag och anser att utnyttjandet av dessa pengarskulle ha bidragit till såväl miljövinster som nya ar-betstillfällen.Då det gäller mjölkkvoterna har visserligen deorimliga hoten om straffavgifter för den producentsom producerar för mycket temporärt hävts, mensjälva frågan om kvotfördelning och försäljning avkvoter är ännu inte löst. Hela problemet med mjölk-kvoter är en praktisk fråga och kräver därför praktiskaoch oteoretiska lösningar.Vi moderater har länge krävt handling, och så sentsom begärde vi moderater i jordbruksutskottettillsammans med representant att utskottet skulle ta initiativ till frågans lösning.Tyvärr fick vi inte stöd från övriga partier i utskottet.Ohörsamhet och senfärdighet från regeringens sidahotar nu att leda till ytterligare problem på området.Jag hoppas att få nya besked på dessa områdenfrån jordbruksministern.Anf. 42 Jordbruksminister ()Herr talman! är sedan snart tio månadermedlem i Europeiska unionen. Det har på många sättvarit en omvälvande tid. Människors oro inför med-lemskapets konsekvenser för dem själva och för vårtsamhälle har inte kunna stillas.Diskussionen om vad vi vill med vårt medlemskapmåste göras tydlig, och det måste i sin tur ske i enbred dialog med svenska folket.På ett område vet vi dock klart vad vi vill. EU:sjordbrukspolitik utformades sedan.Syftet var att bygga upp ett konkurrenskraftigt europe-iskt jordbruk och att minska de dåvarande medlems-ländernas starka importberoende av livsmedel. Jord-bruket avskärmades från internationell konkurrens,och priserna reglerades för att driva upp produktionenoch för att säkerställa jordbrukarnas inkomster.Ur detta perspektiv har politiken varit framgångs-rik. Men har den kommit till vägs ände.I stället för underskott kännetecknas det europeis-ka jordbruket nu av överproduktion.I stället för importberoende dumpas nu EU:s över-skott på världsmarknaden och snedvrider världsmark-nadspriserna till förfång för främst u-länderna.Ett byråkratiskt och för många jordbrukare - ochäven för politiker, måste det erkännas - obegripligtadministrativt system styr vad och hur mycket bön-derna får producera. För konsumenter och skattebeta-lare har systemet blivit orimligt dyrt.Denna EU:s jordbrukspolitik måste moderniseras.Producenter och konsumenter måste själva få be-stämma vad som skall produceras och vad som skallkonsumeras. De otaliga kommittéerna i , sompå administrativ väg skall försöka hantera utbud ochefterfrågan på livsmedel, måste ersättas med ett frittvaruutbyte. Handeln med livsmedel både på den inremarknaden och på världsmarknaden måste styras avsunda ekonomiska principer.En omläggning nödvändiggör också, menar jag, enöversyn av målen för EU:s jordbrukspolitik. Det ärmål som utformats i en annan tid och för ett annatjordbruk än dagens. Bara det förhållandet att EU:spolitik saknar mål för jordbrukets roll i miljöpolitikenär tillräckligt för att motivera en översyn av Romför-draget i denna del.Det finns alltså starka argument för en modernise-ring av den gemensamma politiken. Styrkan i dettafaktum ökar i perspektivet av motÖst- och . Vid ett möte i i med jordbruksministrarna i dessa länder sadesamtliga av dem att de eftersträvar medlemskap i samtliga ministrar såg också jordbruket som enav de svåraste knäckfrågorna att hantera i de över-läggningar som måste föregå anslutningen.Varför är då detta en sådan knäckfråga? I de cen-tral- och östeuropeiska länderna spelar jordbruket roll i ekonomin och för jobben. Det gäller för allaländer, inklusive de baltiska staterna, men det gällersärskilt i länderna och . ärjordbruket i dessa länder nedgånget; det lider brist påallehanda insatsvaror och kämpar med stora struktur-problem.Det finns de som menar att en östutvidgning avkostnadsskäl måste föregås av en reformering av dengemensamma jordbrukspolitiken. Det är riktigt att omden gemensamma jordbrukspolitiken, som den ser ut , tillämpas i dessa länder kommer EU:s utgifter attöka dramatiskt. Olika belopp förekommer i debatten,men för del skulle det kunna bli en ökningpå av avgiften till EU enbart för ökadeutgifter på det jordbrukspolitiska området.Kostnadsaspekten av utvidgningen är därför vik-tig. Vi har emellertid också skäl att fråga oss vadEU:s jordbrukspolitik får för konsekvenser för de nyamedlemsländerna. Det är möjligt att de enskilda jord-brukarna i dessa länder skulle välkomna frikostigaEU-bidrag och högre priser på sina produkter. Mendet finns skäl att fråga sig vad resten av befolkningensäger om det.I de central- och östeuropeiska länderna är livs-medelspriserna betydligt lägre än inom EU. Ändålägger hushållen i dessa länder ut mellan och60 % av sina inkomster på mat. Skulle EU:s högpris-linje bli gällande i dessa länder så skulle den andelenöka betydligt. Inflationen skulle ta fart, och krav påkompensation skulle riktas mot staten. Eftersom dessafattiga länder inte skulle klara av kraven är risken försocial oro överhängande.De högre EU-priserna innebär också en stimulanstill högre produktion i jordbruket. Med hänsyn till destrukturproblem som finns i jordbruket i de central-och östeuropeiska länderna är det, åtminstone på kortoch medellång sikt, svårt att bedöma hur produktio-nen kommer att utvecklas. Men faran för att vi snartkommer i konflikt med GATT-åtaganden skulle varaöverhängande.Långa övergångsregler anges ofta som en modellför att införliva de central- och östeuropeiska ländernai den gemensamma politiken. Jag vill inte utesluta attsådana kommer att bli nödvändiga inom jordbruket.Men jag tror inte att det betyder att EU:s jordbruks-politik kan förbli oförändrad.När de central- och östeuropeiska ländernas jord-bruk har funnit sina former, när de kan utnyttja sinakomparativa fördelar och när de kan bli konkurrens-kraftiga kommer vi att få ytterligare problem medöverskott som skall avsättas på den internationellamarknaden eller måste lagras lång tid.Därför måste EU:s jordbrukspolitik förändras. Jagtror att i denna fråga är samstämmigheten stor i Sveri-ges riksdag. De skillnader som finns mellan de olikapolitiska partierna på detta område i är vä-sentligt mindre än åsiktsskillnaderna om den gemen-samma jordbrukspolitiken i unionen. Där är en stormajoritet väldigt ovilliga till en förändring.Den svenska samsynen är viktig. Våra möjligheteratt modernisera EU:s jordbrukspolitik ökar väsentligtom vi kan uppträda enat i denna fråga.Anf. 43 () replikHerr talman! Jordbruksministern tog upp fråganom . Om jag uppfattade henne rättansåg hon att den var viktig. Det gläder mig att höraatt också , liksom vi moderater,anser att utvidgningen av EU är viktig. Då skall själv-fallet vi svenskar även fortsättningsvis vara med i EUoch påverka utvecklingen.Sedan gick in på förändringari jordbrukspolitiken och på att åsiktsskillnaderna ärstörre inom de andra EU-länderna än de är här hem-ma, och det är ju uppenbarligen riktigt. Vi är tydligenöverens om att förändringar måste till.Jag ställde några frågor i mitt anförande där jagtog upp debatten kring förändringar. Det finns en deldebattörer som hävdar att det skulle ske en renationa-lisering av jordbrukspolitiken, vilket - som jag sade -skulle medföra nya problem med snedvriden konkur-rens och inhemska nationella stödnivåer. Det voreförödande för . Jag hoppas att MargaretaWinberg vill kommentera den frågan.Vidare sade jordbruksministern ingenting omkonkurrensen i övrigt och om den socialdemokratiskaregeringens ambitioner när det gäller att arbeta vidareför förändringar i EU:s jordbrukspolitik. Är ni social-demokrater beredda att arbeta för att vi i fulltut skall utnyttja de möjligheter som CAP-politiken geräven för svenskt vidkommande? Det är en angelägenfråga.Anf. 44 Jordbruksminister ()Herr talman! Det vore litet förmätet av mig att ståhär och beskriva i vilken takt och på vilket sättsom EU:s jordbrukspolitik skall förändras. Riksdagenhar ju själv beställt en parlamentarisk utredning somsnart kommer att sätta i gång sitt arbete. Dessutom harvi på satt i gång ett liknandearbete - men i ett litet mer kortsiktigt perspektiv -inför regeringskonferensen , mycket då medavseende på diskussioner som kommer om utvidg-ningen mot Öst- och Centraleuropa.Sedan tog upp mycket av det somhade hänt . Han undrade om vi var bereddaatt utnyttja möjligheterna fullt ut. Jag utgår ifrån atthan då undrar om vi vill använda oss av hela denframförhandlade ekonomiska ramen. mycket väl svaret. Centerpartisterna och social-demokraterna i jordbruksutskottet har ju träffat enuppgörelse som innebär en begränsning av den fram-förhandlade ramen. På t.ex. miljöområdet kommer detunder en femårsperiod att satsas ,varav EU satsar hälften och svenska staten hälften.Att vi inte kan utnyttja hela den ekonomiska ramenhar att göra med att vi som har och tar ansvar inte harde pengar som tydligen, åtminstone iopposition, har.När det sedan gäller kvotproblem har vi t.ex. tagithänsyn till beslut om hur kvoterna skallfördelas. Det beslutet fattades ganska sent. Produktio-nen har dessutom ökat sedan det framförhandladeresultatet blev verklighet. Då är det mycket komplice-rat att fördela kvoterna ner på gårdsnivå med denreduktion som är nödvändig.Anf. 45 () replikHerr talman! talade om denparlamentariska utredningen. Hon ville därför intesvara på några principiella frågor av det slaget somjag ställde om renationalisering. Jag ställer fråganigen och kräver ett svar: Vad har jordbruksministernför inställning? En renationalisering skulle ju innebäraen ny nationalisering av jordbrukspolitiken, nya na-tionella stöd i olika länder på olika nivåer och därmeden snedvridning av konkurrensen, vilket vore väldigtolyckligt och förödande enligt vår uppfattning. Därförtycker jag att det vore illa om vi inte kan få ettbesked i alla fall på den punkten.Sedan tycker jag också att det är beklagligt inte har velat utnyttja hela ramen i det framför-handlade . Det är olyckligt, inte minstdärför att den ramen skulle ju ge t.ex. miljöinveste-ringar och nya jobb i det svenska landskapet, vilketskulle ha betydelse för jordbruk och landsbygd. Detskulle också minimera miljöproblem, men det är kan-ske en debatt som och andra debattörerhär skall föra. Men det är ändå olyckligt att man intevill fullfölja detta.När det gäller mjölkkvoterna anser vi moderateratt det är orimligt att man inte behandlar alla produ-center lika. De som är på väg att bli pensionärer ochde som inte har orkat uppfylla nya krav borde i allafall få samma möjligheter att sälja sin kvot. Hade manfått dessa möjligheter, hade av allt att döma en frikvot blivit aktuell. De som producerar utan kvot,dvs. de som producerar för mycket, skulle då ha kun-nat få tillgång till den kvoten. Den här frågan är illaskött, fru jordbruksministern. Jag hoppas verkligen attni lyssnar mera på oss i fortsättningen. Här var viberedda att samarbeta för praktiska och effektivalösningar.Anf. 46 Jordbruksminister ()Herr talman! Återigen: Jag vill inte föregå denparlamentariska utredningen eller mitt eget arbete idepartementet. Men det är klart att jag kan väl ändåsia om framtiden. Man måste fundera över vad mark-naden klarar och inte klarar. Det marknaden inte kla-rar är t.ex. att ge oss jordbruksprodukter av hög kvali-tet eller att se till att det sker en produktion i alladelar, helst i alla delar, av den europeiska unionen. Vimåste sannolikt fortfarande ha miljöstödoch regionalpolitiskt stöd. Det är också på det visetsom man försöker att utforma CAP, även om det gåralldeles för långsamt.Det är lätt för Moderata samlingspartiet i opposi-tion att säga att man skall utnyttja hela ramen. Närman ingick i fyrpartiregeringen behövde man helleraldrig anvisa var pengarna skulle tas ifrån. Vi har iSverige haft ett ekonomiskt läge där vi har tvingats tillhårda besparingar för olika grupper, för sjuka, pen-sionärer, studerande och för barnfamiljer. Medlem-skapet medförde för jordbruksnäringen att man ficken ökad intäkt på i genomsnitt , olika beroendepå var i landet man bodde och vilken produktionsin-riktning man hade. Att i det läget tro att man skulle haråd med ytterligare pengar utöver dem som vi komöverens med om är en illusion. Dessapengar finns inte. Det är också en politisk omöjlighetatt göra så, åtminstone för ett socialdemokratisktparti.Anf. 47 ()Herr talman! Enligt uppgifter i massmedierna lärdet vara på det sättet att opinionen i efterfolkomröstningen om EU-inträdet är annorlunda än iSverige. Den är mera positiv. Det finns ganska godaskäl till att det är på det sättet. I har man levt inärheten av ett kommunistiskt hot, i närheten av enhård diktatur byggd på en omänsklig ideologi. Manser nu tryggheten i samarbetet mellan demokratiskastater i Europa.Herr talman! Stämningen i är precisdensamma. Man ser samarbetet som en möjlighet,som en garanti för demokrati, frihet och trygghet.Sverige har inte samma historia. Det är kanskedärför som den här opinionsyttringen förekommer. Vikan ställa oss frågan om vi inte bedrar oss själva.EU-valet var ett bakslag för samarbetssträvandenapå alla de områden där samarbetet i är viktigtoch värdefullt.Tyvärr är det väl så att frågorna oftast har fastnatpå jordgubbsnivå. Vi borde i stället analysera hur vigemensamt skall lösa de stora problem som vi har påolika områden eller hur vi i samarbete med andraeuropeiska stater skall arbeta för att skapa en bättrevälfärd och bättre livsbetingelser för oss själva, sominnebär att vi alla utifrån den målsättningen får bättrelivsbetingelser.Det här, herr talman, gäller inte minst på miljöom-rådet. Europasamarbetet, vågar jag påstå, är avgöran-de när det gäller det svenska miljöarbetet. Det tordeinte vara någon tvekan om detta. Vi i denna kammarevet att det krävs samarbete för att klara problemen närdet gäller luft, vatten och geologisk mångfald. Vi vetatt det krävs samarbete för att vi gemensamt skallkunna tillvarata de resurser som naturen ger. Vi kan-ske har anledning att ställa oss frågan: Kände de somröstade på Vänstern och till behovet avsamarbete för att klara miljön?Vi vet att det genom EU nu finns instrument attformellt fatta beslut på bl.a. miljöområdet som ärbindande för medlemsländerna och positiva för miljö-arbetet samt positiva för hela välståndsutvecklingen. Ioch med att vi vet att dessa möjligheter finns harockså optimismen och tilltron till att vi skall kunnalösa de olika frågeställningarna ökat.Skillnaden mellan ja och nej i EU-valet var jumarkant. Det är framför allt märkligt att just Miljö-partiet motarbetar dessa viktiga strävanden när detgäller samarbete för att lösa miljöproblemen i Europa.Miljöpartiet har i första hand blivit ett nej-sägarpartitill samarbete och inte ett trovärdigt miljöparti utifråndet sätt som man har agerat på.Herr talman! Jag vill bara citera några punkter urMiljöpartiets uttalanden, kongressbeslut och valbro-schyrer. Man säger att grundsyfte förbliratt inte skall vara medlem i EU, att Miljöpar-tiet aktivt skall arbeta för att vi skall lämna EU så fortsom möjligt och att man inte vill att EU utökas varesig politiskt eller geografiskt.Då ställer man sig frågan: Vad innebär då dettaom vi skulle hamna i den situationen? Jo, det innebärgivetvis att möjlighet och inflytande på mil-jöområdet i rådet, kommissionen eller parlamentetuteblir fullständigt. Det innebär att möjlighe-ter att delta i 68 olika expertgrupper eller i 14 viktigamiljöprogram också raseras, försvåras eller omöjlig-görs. Det är ju detta som skulle bli följden om vilydde rådet från i det här sammanhanget.Det skulle vara intressant att få veta vad Miljöpartiethar för alternativ när det gäller det sätt på vilket viskall samarbeta för att lösa miljöproblemen.Herr talman! Vi som tror på samarbetet har ettgemensamt ansvar, oaktat vilket parti vi tillhör. Dågäller det främst att skapa trovärdighet för miljöpoli-tiken här hemma och att skapa trovärdighet när detgäller klimatfrågorna och frågan om biologisk mång-fald etc. Men vi måste också arbeta för att vi inom EUfår en miljöpolitik som är formad så att den löser våranationella miljöbehov och miljöproblem. Där återståren hel del att göra, därför att frågeställningarna ärolika i de olika länderna.Från moderat sida har vi uppfattningen att vi kon-struktivt skall gå in i detta samarbete, också i samar-bete med andra svenska politiska partier som harsamma uppfattning, just för att vi skall kunna bidratill en bättre framtidsmiljö för oss själva och vårabarn.Anf. 48 ()Herr talman! Först kan det finnas skäl att litetgrand kommentera det som tidigaresade om uppgörelsen och om resultatet av socialde-mokraternas och gemensamma arbete påjordbruksområdet. Det lät på - ochjag har hört det förut - som om det skulle vara endålig uppgörelse och ett dåligt beslut. Det är ju inteså, och det vet dess bättre också.Jag vet att har riktat kritik mot dethär beslutet, men det intressanta är att de också är deenda som har gjort det.Efter beslutet och uppgörelsen har jag försökt attlyssna på vad olika grupper tycker, som på olika sätthåller på med jordbruk. Jag har lyssnat på miljörörel-sen som är mycket nöjd med det starka miljöstödetgenom det här beslutet. Jag har lyssnat på småbrukaresom är nöjda med att de nu kan styra över till en al-ternativ eller ekologisk odling. Jag har också lyssnatpå jordbrukarnas organisationer som är nöjda meddetta beslut. Därför blir man litet ledsen när kritikenenbart kommer från den här talarstolen när modera-terna intar den. Det visar på något sätt att kritikenkanske ändå inte är så djupt och fast förankrad i degrupperingar och den verklighet som jordbruket ändåfinns.Det kanske kan finnas skäl att något förtydliga detsom jordbruksministern sade om innebörden av upp-görelsen och dess utsträckning i tiden. Både uppgö-relsen i sig, det papper som ligger tryggt förvarat imitt kassaskåp, och det som sedan blev utskottsbetän-kande och beslut innehåller ju den ventilsom talar om att om det av miljöskäl är rimligt ochekonomiskt möjligt så kan man utnyttja större delarav ramen än vad som är fallet. vet också jag attdet naturligtvis är svårt att börja peta i femåriga pro-gram. Men det kan ändå finnas skäl att peka på attdessa formuleringar finns med i alla s.k. auktoritativapapper och i de beslut som har fattats.Nu är det inte bara jordbruket som får nya villkoroch hamnar i en ny verklighet när vi är med i EU,utan det gäller naturligtvis också på miljöområdet. rapport som skrevs inför medlemskapet - EU,EES och miljön - skrev utredarna mycket tydligt attdet nu gäller att förankra miljöbesluten i en europeiskverklighet. Detta förtjänar litet eftertanke även ,därför att vi måste naturligtvis se på miljöfrågornasom hörande hemma i en europeisk verklighet på etthelt annat sätt . Det innebär att vi måstetackla kemikaliefrågan och frågan om varuflödet ochatt vi måste arbeta med frågan om luftföroreningarnapå ett helt annat sätt än tidigare.En del tecken tyder väl på att denna politiska pro-cess har börjat komma i gång. Litet saknar man kan-ske det vassa, uddfyllda angreppssättet. Engage-manget från svensk sida bör naturligtvis öka. Men endel tecken är ändå positiva.Nu räcker det inte med att ha ett arbete med en eu-ropeisk helhetsbild, utan vi måste naturligtvis ocksåskicka det svenska budskapet genom att hantera frå-gorna rätt på hemmaplan. Här intar några frågor enalldeles speciell roll.Den första är frågan om skatteväxlingen, somsjälvfallet måste få en svensk hantering insatt i etteuropeiskt perspektiv. Jag är övertygad om att detfinns starka miljöengagerade krafter i somkommer att medverka till att den processen drivsframåt.Den andra frågan är kretsloppsarbetet, där vi börgå före och se till företagen tar ett tydligt producen-tansvar som ett nav eller en motor i kretsloppsverk-samheten.Den tredje frågan som börjar bli alltmer, som detheter, brännande aktuell är hanteringen av kärnkraf-tens avveckling. Här har några andra europeiska län-der visat kraften att gå före genom att genomförafolkomröstningar och stänga av kärnkraften. Godaexempel på detta är ju och, numera som EU-land, också . Där har man genomfört folk-omröstningar där man utfärdat löften, och därefter harman fullföljt löftena och avvecklat kärnkraften.Nu är det inte bara politiker som skall ta till sigden nya europeiska verkligheten, utan det skall natur-ligtvis även näringslivet göra. Man ser med litet för-våning på delar av näringslivet som ännu inte harförstått möjligheterna att utnyttja den kvalitet som ettmiljöengagemang och en miljökompetens innebär isin produktion och i sina varor för att därmed utnyttjadet som är början till en växande och starkt expande-rande grön marknad. Det är ett villkor som man kanställa på näringslivet. Då landar vi politiker och nä-ringslivet på samma iakttagelse, nämligen att manskall vara medveten om problemen som EU-medlemskapet innebär men att man nu skall utnyttjaalla möjligheter.Anf. 49 () replikHerr talman! är ledsen över att hö-ra att jag kritiserar något i uppgörelsen mellan Cen-terpartiet och Socialdemokraterna. Det är i så fallmotiverat att jag gör det. Jag beklagar att man intekom längre. Sanningen när det gäller jordbrukspoliti-ken är att partierna i jordbruksutskottet, förutom So-cialdemokraterna och , var beredda attgå längre i linje med det förhandlingsresultat somuppnåddes i och med EU. Det var faktiskt och som tillsammans medUlf förhandlade fram detta avtal. Men dethar ni faktiskt delvis frångått när det gäller miljön.När det gäller jordbruket var vi beredda att gå längre.Men där gav ni efter, vilket man naturligtvis får varaberedd att göra för att nå en uppgörelse. Men det ären risk som ni själva tar.Lennart säger att han inte tror att min kritikär förankrad.