prot · GI0956 · 1995-02-07 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1994/95:56Tisdagen den 7 februariKl. 14.00 16.19Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckor1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 26 januari.2 § Meddelande om ändring i kammarenssammanträdesplanTalmannen meddelade att tidigare aviserat var inställt.3 § Anmälan om frågorAnmäldes att följande frågor framställtsden 1 februari1994/95:261 av Bo Finnkvist (s) till utrikesministernom minröjare1994/95:262 av () till statsrå-det om asylsökande judar från f.d.Sovjetunionenden 2 februari1994/95:263 av () till statsrådet om avvisning av asylsökande1994/95:264 av () till kommuni-kationsministern om taxilegitimation1994/95:265 av () till justitieministernom spärrade obligationerden 3 februari1994/95:266 av () till jord-bruksministern om skogliga utbildningsorter1994/95:267 av () till försvars-ministern om transport av materiel till Pakistan1994/95:268 av () till försvars-ministern om kostnaden för staten på grund av Pakis-tans arméchefs besök m.m.1994/95:269 av () till statsrådetLeif om asyl för judar från f.d. Sovjet-unionen1994/95:270 av () till statsrådetLeif om utbildning för uppsagd personal ikommuner och landstingFrågorna redovisas i bilaga som fogas till riksda-gens snabbprotokoll tisdagen den 7 februari.4 § Svar på fråga 1994/95:261 om minröjareAnf. 1 Utrikesminister ()Fru talman! Bo Finnkvist har frågat mig om jagavser att ta initiativ för att få i gång produktionen aven prototyp av en minröjare, vilket skulle ha hindratspå grund av olika turer i statliga verk och myndighe-ter.Liksom frågeställaren är i höggrad medveten om de svåra problem som de otaligautlagda minorna utgör i en lång rad länder.Frågan om särskilt inhumana vapen får en alltstörre uppmärksamhet på det internationella planet. Ihöst äger en översynskonferens rum om konventionenom särskilt inhumana vapen under svenskt ordföran-deskap. Den viktigaste frågan vid konferensen ärrevideringen av protokollet om landminor som hör tillkonventionen.Som bekant har framfört krav på ett total-förbud för antipersonella landminor som omfattaranvändning, utveckling, produktion, lagerhållning ochinternationell handel. Målet är att få till stånd ett in-ternationellt totalförbud mot truppminor.Varje dag skördas ett stort antal oskyldiga offer avminsprängningar. Dessutom utgör kvarliggande minorett hinder för återflyttning och jordbruk samt medföratt risken för konflikt kvarstår.Problemet med kvarliggande minor måste få ensnar internationell lösning. Att medverka härtill är enhögt prioriterad uppgift för regeringen.Sverige kommer därför att fortsätta sina bidrag tillminröjning i några av de hårdast drabbade länderna.I sammanhanget bör noteras att en särskild sam-ordnare för minfrågor har tillsatts i Utrikesdeparte-mentet för att förstärka våra insatser på detta område.Vad så gäller den mekaniska minröjare som denförra regeringen anvisade medel för kanjag säga att det är ett ärende som på uppdrag av Sty-relsen för internationell utveckling handhas av För-svarets materielverk. Jag har erfarit att upphandlingenfördröjts av olika skäl men att den nu är i full gång.Om inga nya komplikationer tillstöter kan utrustning-en prövas under fältmässiga former i höst.Att statliga medel satsats på detta projekt skall sesmot bakgrund av det stora behovet av nya effektivametoder för att göra minröjningen såväl snabbare ochmera kostnadseffektiv som mindre riskfylld för denröjande personalen.Med nuvarande metoder tar det mycket attklara denna uppgift. Om projektet håller vad det lovarskulle detta innebära ett tekniskt framsteg för denhumanitära minröjningen.Anf. 2 BO FINNKVIST (s)Fru talman! Jag tackar utrikesministern för svaretpå frågan. Det är ett mycket angeläget ärende, vilketockså framgår på ett utmärkt sätt av svaret. Landmi-nor är ett hemskt stort bekymmer i länder som harvarit i krig.Idén till minröjaren har rönt rätt stor uppmärk-samhet, även internationellt. UD har som sagt beviljatett anslag för tillverkning, , men någontillverkning har inte kommit i gång. Idégivaren elleruppfinnaren av den aktuella minröjaren skulle säkertha haft en prototyp klar om man hadebeslutat sig för att gå den vägen.Nu har ärendet hanterats på ett sätt som mycketväl kan väcka misstänksamhet hos uppfinnaren om atthan kommer att bli av med projektet. Det är tyvärr sådet är.Det handlar om en firma i ett område i övre med hög arbetslöshet. Jag tycker att uppdra-get borde ha gått direkt till den firman.Är utrikesministern beredd att svara på om inte detvore naturligt?Anf. 3 Utrikesminister ()Fru talman! Ett enskilt ärende, och framför allt ettenskilt upphandlingsärende, kan jag inte ha någonåsikt om. Det ankommer på verk och myndigheter atthandlägga det.Vad jag gör är att tydliggöra regeringens stora in-tresse av att projektet kommer till stånd. Det är därförman har anvisat medel. Jag tror att det kanvara bra att frågan uppmärksammas i så attden upphandling som är på gång får avslutas ochatt projektet kommer till ett lyckligt slut och prövas iverkligheten. Det är min önskan.Som jag sade tidigare är minproblemet så ofantligtstort. Kan vi från svensk sida göra mera för att hittatekniska lösningar på denna svåra fråga är det mycketmycket välkommet.Anf. 4 BO FINNKVIST (s)Fru talman! Jag har förståelse för att jag inte kanfå ett direkt svar, men jag har tagit upp frågan för attandra skall uppmärksamma hur ärendet på ett mycketolyckligt sätt har fördröjts.Jag tycker personligen att det skulle vara helt na-turligt att den som uppfinner en sådan här apparat ivarje fall skulle få tillverka en prototyp med de medelsom har beviljats.Därmed tackar jag för svaret på frågan.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på fråga 1994/95:249 om elallergiAnf. 5 Socialminister ()Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att intentionerna i riksda-gens beslut rörande elöverkänslighet genomförs.Många av de frågor som togs upp i bostadsutskot-tets betänkande om elöverkänslighet har behandlats ien utredning som överlämnade tillSocialdepartementet . Utredningen har,med hjälp av ett stort antal experter, gjort en sam-manställning och värdering av den kunskap som finnsi dag bl.a. om sambanden mellan elektromagnetiskafält och elkänslighet. Utifrån de forskningsresultatsom finns konstaterar utredningen att detän så länge inte går att finna något samband mellanelektromagnetiska fält och de symtom som knyts tillelkänslighet.Jag vill dock understryka att även om det intefinns ett vetenskapligt fastställt samband skall pro-blemen med elkänslighet tas på allvar. De upplevdasymtomen orsakar de elkänsliga stort lidande och ärofta orsak till nedsatt arbetsförmåga.För att relevanta åtgärder skall kunna genomförasär det, som framhåller, angeläget meden helhetsbedömning av den elkänsliges totala miljöoch livssituation. Hänsyn behöver tas till brister imiljön som den elkänslige vistas i. Det kan gällaventilation, ergonomi, belysning och städning menockså den samlade arbetssituationen. Det är viktigt attden som har besvär med elkänslighet tas väl om handav hälso- och sjukvården och utreds förutsättningslöst.Under våren kommer , , , Arbetarskyddsstyrelsen samtStatens strålskyddsinstitut att gemensamt övervägavilka åtgärder som kan vara nödvändiga att vidta föratt begränsa exponeringen för elektromagnetiska fält.Exempel på andra projekt som berör elkänslighetär och Arbetarskyddsstyrelsens utvärderingav bostadsanpassningsbidrag till elkänsliga i Karlsko-ga. Vidare samarbetar för att om möjligt kunna faststäl-la gränsvärden för elektromagnetisk exponering påarbetsplatser. Forskningen om elkänslighet pågår.Bl.a. finansierar Arbetsmiljöfonden ett tjugotal pro-jekt med anknytning till elektromagnetiska fält under1995. Det är forskningsprojekt till ett sammanlagtvärde av , och en del av dessa pro-jekt är tydligt inriktade mot problemen med elkäns-lighet.Regeringen följer noggrant detta arbete. Socialsty-relsens utredning bereds inom Socialdepartementetoch jag är inte beredd att ta ställningtill vilka ytterligare åtgärder som kan bli aktuella.Anf. 6 ()Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet för sva-ret på min fråga. Det finns flera skäl till att jag ställdefrågan.Det har kommit alltför många oroväckande rap-porter vid sidan av de rent vetenskapliga. på en rapport som kom från TCO och SIF i hös-tas och som tar upp en del frågor kring dessa problem.I rapporten pekar man på att många i dagens läge inteens vågar rapportera sina besvär. De är rädda för attbli betraktade som underliga. Det är inte bra om detfinns ett ganska stort mörkertal, vilket rapporten pekarpå. Bara denna utredning tyder på att 6 000-7 000 avmedlemmarna i SIF skulle vara drabbade av symtomsom har med el- eller magnetexponering att göra.Det har också förekommit en del signaler i pres-sen. Jag citerar inte så gärna . Den tid-ningen tillhör inte mina liv- och husorgan. Så sentsom fanns dock en artikel om dettaoroväckande ämne, som jag uppfattade som mycketsaklig och balanserad. I artikeln tog man bl.a. upp atten del av de nu berörda statliga institutionerna hållerpå med elsanering trots att de inte vill erkänna att detfinns sådana problem. Det påpekas att det t.ex. påSocialstyrelsen finns ett stort antal anställda som ärelöverkänsliga.I , nr 47, togs också upp attdetta ämne har kommit på undantag när det gällerforskningen. De forskare som har kommit en del avdessa bekymmer på spåren har inte fått den summapengar som de har utgått från att de skulle få för attkunna fortsätta med sin forskning. Detta tycker jag ärmycket oroväckande. Jag skulle önska att man gav enså klar signal även från regeringssidan att de forsk-ningsprojekt som pågår skulle kunna fullföljas.Anf. 7 Socialminister ()Fru talman! Det här som TCO och SIF tar uppmåste man självfallet, tillsammans med alla andrasignaler, ta på allvar. Om man noggrant studerar So-cialstyrelsens rapport finner man att det är ett bärandetema i hela rapporten att även om man , mednuvarande vetenskaplig ståndpunkt, inte kan säga attdet finns ett samband, vill man inte avfärda att det kankomma fram sådana rön att det blirbevisat att det finns ett samband.Därför måste man under alla omständigheter taproblemen på allvar. Man måste framför allt ta deenskilda personernas problem på allvar. Det gällerinte minst att genomföra förutsättningslösa utredning-ar, vilket jag sade i mitt svar.Så till frågan om forskning. Jag har naturligtvisreagerat på samma sätt som över denartikel han hänvisade till. Jag har undrat om det härverkligen är möjligt. Det visade sig då att det inte varpå det sättet. Man väntade på en delredovisning avtidigare forskning. Den redovisningen är förmodligenklar . Det har gått artikeln varinförd i tidningen. Efter redovisningen avser man attfortsätta med den andra delen av forskningen. När detgäller forskning är det ganska brukligt att man lämnardelrapporter och delredovisningar.Som jag sade i mitt svar finns det ett stort antalforskningsprojekt, och de är viktiga. Det är inteomöjligt att det kan bli flera forskningsprojekt inomvissa områden för att belysa viktiga frågor. När detgäller frågor om gränsvärden och om hur man skallarbeta med arbetsmiljö och bostäder vill jag än engång peka på att man skall samverka medde olika myndigheterna så att man tar hänsyn till allaolika aspekter just för att se över den enskilda indivi-dens situation.Anf. 8 ()Fru talman! Man famlar alltid mer eller mindre imörker när man påbörjar forskning om gränsvärden.Jag kan bara peka på en parallell. sedanbörjade problemen med oral galvanism - även om detinte är ett adekvat uttryck - att dyka upp. De drabbadeblev betraktade med en viss, för att inte säga mycketstor, skepsis. Olika forskargrupper stod mot varandra,och det drog ut ganska länge innan åtgärderbörjade vidtagas.Jag vet att det i denna kammare finns åtminstoneen ledamot, som inte sitter så långt ifrån mig, somhade sådana här problem. När det väl gick att konsta-tera att det var fråga om faktiska problem, blev leda-moten botad från sin sjukdom och därmed av medsymtomen.Jag kan ta ett exempel från min hemstad . bedrev en lärare forskningrörande problem hos lärare, skolpersonal och elevermed bl.a. ständigt rinnande näsa. Jag avser att åter-komma till detta.Anf. 9 Socialminister ()Fru talman! Jag tycker att det är bra att LennartFridén tog upp exemplet med amalgam och andraliknande bekymmer. Jag tror att de flesta av oss lärdesig ganska mycket av den diskussionen. Synsätt, för-hållningssätt, forskning m.m. kring elkänslighetpräglas mycket av erfarenheten från diskussionen omamalgam.I dag kan man inte, med nuvarande vetenskapligaståndpunkt, säga att det finns samband. Genom de rönoch forskningsresultat som finns kan man intefinna något samband. Men man avfärdar ändå inte attdet kan komma att bevisas att det finnsett sådant samband.Det mest väsentliga är dock att den enskilda indi-videns upplevelser av situationen tas på fullt allvaroch att man i förutsättningslösa undersökningar inomhälso- och sjukvården utreder frågor så att man inteenbart knyter sig fast vid elkänslighetsfrågan. Manmåste studera alla faktorer så att man inte bara fastnarpå elkänsligheten.Anf. 10 ()Fru talman! Jag delar helt statsrådets uppfattninghärvidlag. är flera samverkande fakto-rer utlösande. Man vet aldrig vilken som är den sistaoch avgörande. Det är vårt stora problem i dag.Människokroppen tål ganska mycket, och tänjersina marginaler. Det är först när marginalerna haröverskridits som problemen slår till. Vem som helstav oss här kan ha någon allergi på gång, som vi ännuinte vet någonting om. Det är mycket oroväckande.I sade man nej till anslag till forskning,eftersom det hade gjorts ett antal kontroller på arbets-hälsan. Man sade att det inte finns några sådana par-tiklar. De partiklar denne lärare ägnade sig åt att fors-ka kring var mycket mindre än de partiklar som fast-nar i partikelfällorna. Han fick rätt. är en hel del av de problemen lösta. Man får helatiden, precis som statsrådet säger, utgå från de sub-jektiva symtom som folk har.När det gäller elsanering och möjlighet att få hjälpmed sådant, behandlas folk mycket olika i olika delarav landet. Det är inte bra. En del människor kan lätt fåhjälp med elsanering därför att man har förståelse förderas problem, medan andra inte får någonting alls.Det är också någonting som jag tycker faller in underdet beslut som vi fattade i våras.Anf. 11 Socialminister ()Fru talman! Det är en av de frågor, i anslutning tillutvärderingen i , som naturligtvis kommerupp på bordet . Frågan blir också aktuell iden samverkan mellan myndigheterna som skall gö-ras.Jag delar uppfattningen att man måste ha störresamstämmighet när det gäller synen på människormed elkänslighetsreaktioner och elkänslighets-problem.Anf. 12 ()Fru talman! Låt mig än en gång få tacka för sva-ret.Jag utgår från att vi mycket noga - både statsrådetoch jag och framför allt de som är inblandade - kom-mer att bevaka frågan. Det rör sig om tusentals män-niskor som har stora problem. Det är viktigt att virespekterar var och en av dem.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på fråga 1994/95:257 om tredje spåreti StockholmAnf. 13 Kommunikationsminister ()Fru talman! har frågat mig om rege-ringen tänker medge att en tunnel för det s.k. tredjespåret finansieras genom en omfördelning av rege-ringens budget för infrastruktursatsningar.Bakgrunden till frågan är enligt frågeställaren bl.a.den starka opinionen mot tredje spåret i ytläge.Riksdagen har, i samband med behandling av in-vesteringar i trafikens infrastruktur, uttalat att dettillgängliga investeringsutrymmet inte medgerett tunnelalternativ. Vidare har man sagt att om enfinansieringslösning kan åstadkommas för ett tunne-lalternativ, som inte inkräktar ekonomiskt eller verk-samhetsmässigt på övrigt järnvägsbyggande, bör dennu förordade ytsträckningen kunna frångås. Dettasäger i sitt beslut.För att man fullt ut skall kunna dra nytta av denomfattande upprustning och utbyggnad av det natio-nella järnvägsnätet - och speciellt de pågående ut-byggnaderna av Nynäsbanan, , Arlan-dabanan och - som och rege-ringen har beslutat om krävs att spårkapaciteten ge-nom ökar.Redan i dag utnyttjas den tillgängliga kapacitetentill det yttersta under högtrafik. Kapacitetsbristen blirakut när är färdig 1997. När Mälar-och Arlandabanorna är färdigställda kommerviss trafik inte att få plats i högtrafik med nuvarandekapacitet. av alla tågresor till och frånStockholms central företas med pendeltåg, och följ-aktligen kommer pendeltågsresenärerna att drabbasmest av t.ex. förseningar och lägre turtäthet om intespårkapaciteten förstärks.Regeringen bereder frågor som rörtredje spåret, bl.a. en överklagad detaljplan för Rid-darholmen. Ärendena bereds av Miljö- och resursde-partementet och , och regeringenavser att fatta beslut inom kort.Anf. 14 ()Fru talman! Jag ställer denna lilla enkla fråga tillkommunikationsministern eftersom det finns en enigpolitisk vilja i och detta är enade kulturar-betares vilja. Att jag ställer frågan just till kommuni-kationsministern beror på att jag vill veta om vi nukan få till stånd en långsiktig lösning. Dra inte utlängre ! Lyssna på opinionen! Börja planeraför en tunnel nu! Planerna är redan framtagna. Fattadärför ett beslut om en tunnel så att planerna kansättas i verket!Jag sitter i kulturutskottet. Därför ligger dennafråga mig varmt om hjärtat. Under de senaste sju årenhar det inte funnits någon fråga som har väckt så stordebatt som den här frågan har gjort. Jag hoppas att vikan få till stånd en långsiktig lösning.Miljöpartiet är ett litet parti. Jag är också supple-ant i trafikutskottet. Därför är jag angelägen om tittar längre än , som harplanerat för, när det gäller den här frågan. Man skallse längre in och tänka på hur vi skall kun-na leva upp till när det gäller luft-föroreningar.Vi vet att det kommer att behövas ännu fler spår.Precis som statsrådet har svarat måste vi bygga ut förjärnvägstrafiken och den spårburna kollektivtrafiken.Det kommer alltså att behövas ännu fler spår.Jag är också suppleant i finansutskottet. Ekono-miskt sett innebär det ju att vi spar pengar på lång siktom vi nu fattar beslut om en långsiktig lösning ochom en tunnel. Det mår vi väl alla bäst av med tankepå vår knappa budget?Anf. 15 Kommunikationsminister ()Fru talman! Jag delar uppfattningen att detta harvarit en het fråga i . Det är ett riksintresse för kultur-och miljöfrågorna som kan sägas kollidera med rik-sintresset att få den spårbundna trafiken att fungerabra.Om allt detta - också om de ekonomiska problemsom förändringar skulle innebära - har vi en bered-ning i just nu.Jag är enig med om att detta inteskall dra ut . Det skall inte bli fråga om någonlångbänk. Men , som så riktigtpåpekar, får detta konsekvenser framåt itiden. Därför går det heller inte att slarva igenom ettsådant här beslut. Det är viktigt att det blir ett rimligtoch bra beslut också.Anf. 16 ()Fru talman! Jag tolkar statsrådets inlägg som attregeringen tycker att frågan är så viktig att man nubeaktar ett tunnelalternativ. Jag tolkar också riksda-gens tidigare beredning av ärendet som att det finnsett litet "om". Om finansieringslösningar kan åstad-kommas kan man ändra sig och titta på andra alterna-tiv - tunnelalternativet. Detta lilla "om" måste innebä-ra att man också kan lösa problemet med ekonominom viljan finns.Dennispaketet har spruckit. Det finns ingetDennispaket längre. har sagt nej till avgiftssta-tioner och vill omförhandla hela Dennispaketet. Där-för borde det finnas möjligheter till samarbete mellanStockholms stad, och regeringen, såatt man kan lösa den här frågan på ett sådant sätt attden massiva opinionen blir nöjd, med tanke på densamlade politiska viljan i Stockholm.Anf. 17 Kommunikationsminister ()Fru talman! Som avslutning vill jag säga att Den-nispaketet, så vitt jag vet, inte har spruckit. Jag haråtminstone inte fått in några besked till Kommunika-tionsdepartementet om att Dennispaketet eller inte fortfarande gäller.Ja, det handlar om och Stock-holms län. Men det är också ett nationellt intresse attden spårbundna trafiken fungerar, precis som det ärett nationellt intresse att viktiga kulturmiljöer bevaras.Det är många intressen som skall vägas samman.Detta arbete pågår just nu i regeringskansliet.Anf. 18 ()Fru talman! Jag ser inte den kollision som kom-munikationsministern talar om. Jag ser framför migen tunnel med möjligheter till både ett fjärde och ettfemte spår. Jag förstår alltså inte kollisionen. På långsikt finns den här lösningen.På kort sikt finns det möjlighet till ett större ka-pacitetsutnyttjande på det befintliga spåret söderifrån.Det finns . Därför finns det inte någon akutrisk för kollektivtrafikanterna med en tunnellösning,trots att en tunnellösning innebär längrebehandling. Det handlar alltså om längretid, inte mer, innan det kan bli klart.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på fråga 1994/95:259 om SJ:s godstra-fikAnf. 19 Kommunikationsminister ()Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder regeringen avser vidta för att motverka dennegativa utvecklingen av godstrafik på järnväg.Regeringens strävan är att ur miljösynpunkt ochunder förutsättning att det är samhällsekonomisktförsvarbart få ut så mycket godstransporter som möj-ligt på våra järnvägar för att minska belastningen påvårt vägnät. En positiv utveckling förutsätter att SJkan erbjuda kunderna en konkurrenskraftig produkt.SJ strävar efter att bli ett ännu effektivare transportfö-retag och genomgår ett åtgärdspro-gram för att möta kundernas krav samt för att öka sinamarknadsandelar. SJ har höjt sina prisermed . Men även godstransporter på lastbil harblivit dyrare. Den genomsnittliga höjningen av priser-na för godstransporter med lastbil är . Ettfåtal av SJ:s kunder har fått en mycket kraftig höjningberoende på bl.a. nedläggningar av fem rangerban-gårdar över landet, som är en del i SJ:s åtgärdspro-gram för att effektivisera godstransporterna. SJ är ettstatligt ägt affärsverk som driver sin egen verksamhet.Regeringen styr genom att fastställa mål och krav.Den enda garantin vi har för uthålliga miljövänligajärnvägstransporter är tillgången till ett effektivt ochekonomiskt starkt järnvägsföretag. I den strateginingår också att företaget måste genomföra nödvändigarationaliseringar.Anf. 20 ()Fru talman! Jag vill först tacka för svaret på frå-gan.Frågan var om regeringen tänker vidta några åt-gärder för att motverka de kraftiga avgiftshöjningarsom SJ nu genomfört och därmed motverka den ned-läggning av industri i inland, i ochpå en rad andra håll i landet som är en följd av atttaxorna på många håll höjts . Storföre-tagen har inte alls drabbats av samma höjningar. Därligger höjningarna på ca 5 %.Det här beror på att regeringen har ställt ekono-miska krav på SJ. Avkastningskrav och lönsamhets-krav ligger så högt att SJ är tvunget att strypa verk-samheten. De höjdes av den förraregeringen. Jag hoppades faktiskt att den nuvaranderegeringen skulle tänka om och säga att detta inte är ienlighet med gällande trafikpolitiska beslut från 1988.I det beslutet sägs att samhällsekonomin skall varaavgörande. I budgetpropositionen från den nuvaranderegeringen står det att det primära ekonomiska måletför verksamheterna, dvs. de statliga affärsdrivandeverken, är att ge räntabilitet på eget kapital och ut-delning till ägarna, punkt slut. Det är inte längre frågaom någon samhällsekonomi.Är det och regeringens uppfattningatt det inte skall vara någon samhällsekonomi när detgäller järnvägstrafik eller trafik över huvud taget, utandet bara skall gälla att klämma fram så mycket pengarsom möjligt från SJ? I så fall är det anmärkningsvärt.Då avviker mycket dramatiskt från resten avEuropa.Anf. 21 Kommunikationsminister ()Fru talman! Vi skall självfallet ställa samhällseko-nomiska krav på järnvägstrafiken, precis som vi stäl-ler samma krav på andra trafikgrenar. För övrigt ingårdet trafikpolitiska beslut att varje trans-portslag skall bära sina egna kostnader.Hur detta sedan skall fullföljas råder det delademeningar om. Det är väldigt svårt att mäta de externakostnaderna.