prot · GI09107 · 1995-05-17 00:00:00 — premiärminister varövertygad om att fred i regionen var förutsättningenför att man skulle kunna skapa en kärnvapenfri zon,medan den egyptiske presidenten ansåg att skapandetav zonen var det primära. Det var en förtroendeska-pande åtgärd som man samlades kring på vägen moten varaktig fred. Jag har ofta funderat på dessa bådaförslag. Jag har inte kunnat förstå vilket av dem somär bäst och realistiskt. Jag tycker att det visar huroerhört svårt det är att samsas om ett nedrustnings-förslag.Jag sade i början av mitt anförande att starka driv-krafter bakom viljan att nedrusta är önskan om fredoch viljan att spara pengar. Jag skall sluta med ettcitat från en av FN:s kommittéer. Det handlar om deinbesparingar man gör på nedrustning. Vi har oftasvårt att i fantasin föreställa oss hur annorlunda värl-dens villkor skulle se ut om vi i stället satsade på attlösa de problem som tynger människorna i dag.Jag kanske skall förklara från början att det är envision. Det står så här:"Friställandet av vetenskapligoch teknisk arbetskraft skulle bli en av nedrustningensviktigaste följder - - - Det skulle bli möjligt attfrämja grundforskning på områden som för-summats och att mobilisera en stor forskningspoten-tial för att lösa några av världens största probleminom medicin, stadsbyggande och lokalisering, samtde tekniska problem som sammanhänger med deunderutvecklade ländernas ekonomiska utveckling.Om den mänskliga uppfinningsförmågan, under blottnågra få års förlopp, kunnat så omätligt öka männi-skors förmåga till förstörelse, borde det vara möjligtatt göra en lika massiv insats för fredliga och kon-struktiva prestationer". Det var en vision. Det är 45 årsedan den skrevs.Jag stödjer givetvis de motioner som vi har väckttill betänkandet, och jag yrkar bifall till reservation 5.Anf. 50 ()Herr talman! arbete för fred, nedrustningoch avspänning i världen är väl känt. Nedrustning ären central del i svensk utrikespolitik. De svenskaförslagen på nedrustningsområdet har spelat en storoch viktig roll.Eva säger att inte längre har enlika hög profil i nedrustningssammanhang. Hon ex-emplifierar detta bl.a. med att vi inte har någon skri-velse eller proposition att basera detta betänkande på.Det är inte alls något unikt. Det har inte varit så tidi-gare heller. Det har alltid varit ett motionsbaseratbetänkande. Jag måste säga att det faller tillbaka påoppositionen själv som inte har skrivit så många mo-tioner i det här sammanhanget.Jag har också en ögonvittnesbild från nedrust-ningsförhandlingarna om NPT-fördraget som just harvarit i . Det var en förhandlingsomgångsom själv följde på plats.Som ordförandeland i EU skulle föraEU-ländernas talan. Det skulle läggas ett gemensamtförslag. synpunkter när det gäller kärnva-pen är förmodligen väl kända och stämmer inte sär-skilt väl överens med de svenska. satte nerfoten och ville inte vara tillsammans med Frankrikeom en sådan skrivning som föreslog. Följ-daktligen blev det inte någon gemensam ståndpunkt.Här visade att nedrustningsfrågorna är såviktiga för oss att vi protesterade i EU-sammanhangoch gjorde vad vi sagt att vi skulle göra iEU-sammanhang om den här situationen skulle upp-stå.Jag tror att kan bekräfta detta ef-tersom jag vet att hon var där.Genom det slut finns det nu en unikmöjlighet att frigöra resurser från överstora krigsmak-ter till förmån för mer angelägna ändamål. Världenssamlade militärutgifter har glädjande nog minskat frånnärmare . Det motsvarar i genomsnitt perår.Men man kan fråga sig vart pengarna har tagit vä-gen. Det finns inte något klart samband mellanminskningen i militärutgifter och satsningar på ut-veckling. I flera rapporter, t.ex. Human DevelopmentReport från UNDP och OurGlobal Neighbourhood, har man föreslagit en plane-rad och successiv nedskärning av militärutgifternaoch att frigjorda medel skall öronmärkas för socialoch ekonomisk utveckling för världens folk.En sådan fredsåterbäring genom en nedskärningpå skulle enligt UNDP ge 460 miljarder till år2000. Det är pengar som skulle minska krigsrisken ivärlden mycket effektivare än vapen. Den här omför-delningen är helt nödvändig och skall ses som eninvestering i ökad säkerhet. Det kan inte bli fred ivärlden så länge människor inte känner trygghet i sittdagliga liv. Framtidens konflikter kommer sannolikt imycket större omfattning att utspela sig inom länderän mellan dem. Konfliktorsakerna är oftast fat-tigdom och den ökande socioekonomiska klyftanmellan grupper av människor. Vapen är föga använd-bara mot dessa hot. Insikten att mänsklig trygghet inteskapas med vapen får allt större spridning. Men detsatsas fortfarande orimliga resurser på att öka förstö-relseförmågan.Herr talman! Det betänkande som vi snart skallbesluta om handlar i huvudsak omicke-spridningsavtalet och det internationellaatomenergiorganet verksamhet.Det är glädjande att kunde förlängaspå obestämd tid . Jag delar inte Miljö-partiets syn att en tidsbegränsad förlängning skulle havarit bättre. Jag anser att det är en vantolkning avfördraget när man säger att det skulle legitimera denuvarande kärnvapenmakternas kärnvapeninnehav.NPT-fördraget är vårt allra viktigaste instrumentinte bara för att hindra spridning av kärnvapen ochvapenteknologi utan kanske framför allt därför att detär ett nedrustningsavtal på kärnvapenområdet. I 6 § iNPT-avtalet stadgas att varje stat som ansluter sig tillfördraget, och det är 178 , förbinder sig att fort-sätta nedrustningsförhandlingar i avsikt att nå effektivkärnvapennedrustning samt att förhandla om ett avtalom allmän och fullständig avrustning under noggrannoch effektiv kontroll.Att aktualisera ändringar i NPT och iIAEA-fördraget, som och Vänsterpartietföreslagit, innebär att hela det avtal som har förhand-lats fram under stor vånda riskerar att helt upphöraeller att de nationer som vill ha större garantier, t.ex.på kärnkraftsområdet, troligen skulle få gehör för sinaåsikter. restriktiva hållning till kärnkraftsut-byggnad har inte sin motsvarighet i en majoritet avländerna inom FN-systemet. Det är tvärtom så attmånga av dessa länder - om de fick en chans - skullekräva och villkora sin anslutning till avtalet med bi-stånd för utbyggnad av ytterligare kärnkraft. Därförhar vi avstyrkt reservationerna 1, 2 och 4.I reservation 3 tas frågan om en tidsbegränsadförlängning av NPT kontra en obegränsad sådan uppigen. Där föreslår reservanterna en tidsbegränsning påt.ex. Det skulle innebära en otroligt stor osä-kerhet om NPT-fördragets verkningsgrad om detskulle riskera att upphöra så snart. Då skulle det upp-stå en situation där man ifrågasätter NTP-fördragetslegitimitet över huvud taget.I reservation 5 vill att skallverka för en global kärnkraftsavveckling. Här ansluterjag mig helt till och . Jag vill också tillägga att i en-lighet med miljömålet i biståndet gör betydande sats-ningar för att sprida kunskap om såväl kärnsäkerhetsom energieffektivisering och förnybara energikällor.Men vi måste också konstatera att det kommer an påvarje enskilt land att besluta om sin energipolitik.Därför avstyrks även denna reservation.Slutligen vill jag kommentera frågan om antiper-sonella minor som tas upp i ett särskilt yttrande. Detär ett förödande vapen. Tusentals barn, och naturligt-vis även vuxna, drabbas av de miljontalsminor som finns utplacerade i ett 60-tal länder. Pro-blemen med antipersonella minor kvarstår många årefter det att ett krig har avslutats. En personminautplaceras för att hindra en fiendesoldat i kängor, menexploderar oftast under den nakna foten på ett barnsom lemlästas och förvisas till ett liv som handikap-pad. Detta sker ofta i länder som har mycket småmedel att hjälpa handikappade. I bedömerman det antal minor som finns utplacerade till två perinvånare.Sverige har satsat betydande belopp och resurserpå minröjning och rehabilitering av minoffer. Men detenda radikala när det gäller minkatastrofen är att ettinternationellt totalförbud blir erkänt. Utrikesutskottetunderstryker därför återigen det angelägna i att rege-ringen oförtröttligt arbetar vidare för att få en bredanslutning till det svenska initiativet om ett interna-tionellt totalförbud mot antipersonella minor vidöversynskonferensen i år.När det gäller svenska antipersonella minor har ettenigt utrikesutskott förvisat yrkandet i vänstermotio-nen till försvarsutskottet. Av respekt för andra ut-skotts beredningsområden tänker jag inte diskuteraden frågan här.Herr talman! inledde sitt anförandemed att tala om en vägg i FN. Jag skall avsluta mittmed en minnesbild från en vägg som betydde mycketför mig under min uppväxt. På den hängde en brode-rad bonad. Där stod så här:Väl formar den starke med svärdet sin värld.Väl flyga som örnar hans rykten.Men en gång skall stanna det vandrande svärdoch örnarna fällas i flykten.Vad våldet må skapa är vanskligt och kort.Det dör som en stormvind i öknen bort.Jag tror att det är som skrev det förmer än . Jag tycker att första versen avden här dikten kan få stå som en god avslutning på dethär betänkandet.Jag yrkar bifall till hemställan i betänkandet ochavslag på reservationerna.Anf. 51 () replikHerr talman! Jag tycker att av-slutning var bra. Jag vill börja med att instämma i detsom tog upp om Carlssonrapportenoch UNDP:s rapporter, som belyser hur väsentligt detär att militära utgifter omvandlas till satsningar påutveckling på hälsoområdet och på utbildningsområ-det liksom på allt annat som krävs i stället för sats-ningar på militära rustningar. Vi är helt överens omdetta. Jag menar att detta är ett mycket viktigt områ-de. Det är ett område där har haft en högprofil, och jag hoppas att vi skall kunna ha det också iframtiden.Jag står fast vid den kritik mot regeringen som jagtog upp. Det kan diskuteras i vilken form frågornaskall presenteras i , men regeringen har intevisat det intresse för att få med i en diskus-sion om dessa frågor som jag förväntat mig.Jag tar självklart åt mig kritiken av att Vänster-partiet inte har väckt någon motion om nedrustning.Det är alldeles riktigt. Jag beklagar att vi inte har gjortdetta. Jag tycker dock att ansvaret ligger tyngre påregeringen att komma med rapporter och förslag tillriksdagen som visar vad man gör och vad man villgöra. Jag lovar att bättra mig på detta område, ViolaFurubjelke, till nästa omgång.Jag vill också ta upp frågan om tidsbegränsning avNPT. Jag och delar uppfattningen att dethade varit bra med ett tidsbegränsat avtal om icke-spridning av kärnvapen. Det var bra att intestod bakom EU:s tal vid i NewYork utan hade ett eget tal, där vi lyfte fram vissakrav. Detta räcker dock inte, eftersom det som Sveri-ge i det talet sade bara var att det är rimligt, att detvore önskvärt osv. Vi lade inte tillräcklig kraft just påatt uppfylla 6 § om att få till stånd en verklig kärnva-pennedrustning. En tidsbegränsning borde där haspelat en positiv roll.Anf. 52 () replikHerr talman! Jag är mycket glad över att här ger till känna att nedrustningsdebattenkommer att fortsätta med ökad kraft framöver. Detvore ju förödande om vi trodde att bara det faktum atten del avtal har träffats skulle innebära något slagsautomatisk nedrustning. Vi har alla ett gemensamtintresse av att föra nedrustningsdebatten vidare.När det sedan gäller tidsbegränsning eller obe-gränsad förlängning av NPT har det skäl som angivitsför en tidsbegränsning varit att en obegränsad för-längning skulle legitimera kärnvapenmakternas inne-hav. Jag ser det dock på rakt motsatt sätt. Jag menaratt en tidsbegränsning , som föreslås i reser-vation 3, också skulle legitimera att den stora krets avländer som inte har skaffat sig kärnvapen men somanslutit sig till NPT skulle kunna hota med anskaff-ning. Det skulle alltså kunna bli ett slags utpressning.Jag tror att ansluter sig till att detskulle vara legitimt att hota med att skaffa kärnvapenför att på det sättet få kärnvapenmakterna att nedrustasina. Det finns redan en paragraf härom i avtalet, ochdet är bara att sätta tryck på att den paragrafen skallefterlevas. Det genomförs uppföljningskonferenservart femte år, och då får vi möjligheter att kontrolleraom så sker.Anf. 53 () replikHerr talman! Jag tycker inte att vi skall vänta femår med att utöva press, , utan att viskall göra det direkt genom fortsatt krav på kärnva-pennedrustning i världen. Jag menar att , omman nu inte får igenom en tidsbegränsning, hadekunnat lägga in ett helt annat tryck i sitt anförandeoch i det sätt som vi förde fram dessa frågor på. Viskulle ha kunnat hävda betydelsen av en tidsplan föravveckling av kärnvapen.Jag vill också ta upp minfrågan. Det är försvarsut-skottets uppgift att besluta om avveckling av svenskaminor, men det har man inte gjort. Jag menar att dethar en betydelse för vår utrikespolitik. När vi driverkravet på ett förbud internationellt måste vi vara tro-värdiga på hemmaplan, och det är vi inte fullt ut närvi anser att sådana här minor behövs i det svenskaförsvaret. Hur skall vi då kunna motivera ett krav påandra länder att inte fortsätta med att ha minor i sinaförsvarsverksamheter?Vad i övrigt gäller kampen för att avveckla mi-nanvändning i världen och för att stödja minoffer är vihelt överens, men jag anser att , som har gjortmycket på det här området, skulle kunna bidra ännumer. Behoven är enorma.Viole Furubjelke nämnde , men även i enrad andra länder, som t.ex. , dör varje dagbarn på grund av minor som ligger där. Det kommeratt ta innan dessa har försvunnit, även omfredsavtal har stiftats osv.Anf. 54 () replikHerr talman! Självfallet skall vi inte avvakta femår med att driva frågan om kärnvapennedrustningen.Det första som vi just nu måste lägga ned stora an-strängningar på är att få till stånd ett provstoppsavtal.Det arbetet pågår i , och det kan förhopp-ningsvis bli framgångsrikt med hjälp av svenska för-slag.När det sedan gäller frågan om antipersonella mi-nor finns det i sakfrågan egentligen ingen skillnadmellan och min uppfattning, men jaganser inte att vi i en utrikesdebatt här bör diskuterasvenska minor. Som jag sagt avstår jag av respekt förförsvarsutskottets beredningsområde från att vidare-utveckla den frågan.Anf. 55 ()replikHerr talman! Jag vill ta upp frågan om tidsbe-gränsningen av avtalet. Vi menar att man i och meden tidsbegränsning har ett större tryck på länderna,och det trycket kommer att resultera i att avveckling-en av kärnvapnen ökar. Det har visat sig att många avländerna mer eller mindre har somnat till när de välhar anslutit sig till avtalet.Vi yrkar också på att vårt land i de institutionersom vi är med i skall verka för global kärnkraftsav-veckling. Förutom kärnkraftsavveckling nämner viockså energieffektivisering och förnyelsebara energi-slag. Vi tycker att ett land som har beslutat om enkärnkraftsavveckling bör gå ut med kraft internatio-nellt och tala om detta. Vi har ett folkomröstningsbe-slut om det.Vid antogs en klimatkonventionsom i förlängningen resulterar i att vi måste ändra vårtenergisystem. Jag har läst en oerhört hopp-full amerikansk bok om detta. Det är den första jaghar läst som verkligen visar på att detta är möjligt, omvi gör det på rätt sätt. Jag vill alltså poängtera att vi ireservation 5 framhåller inte bara kärnkraftsavveck-ling utan också energieffektivisering och förnyelseba-ra energislag.Anf. 56 () replikHerr talman! Jag skulle vilja utmönstra argumentetatt en tidsbegränsning av NPT skulle kunna sätta ökadpress på kärnvapenmakterna. Vad står det egentligenför? Består inte den press som kan sättas på kärnva-penmakterna i att fler länder skulle kunna skaffa sigkärnvapen, om fördraget upphör? Accepterar vi intedärmed också kärnvapenhotet och terrorargumentetfrån ? Är det den väg som Miljöpartietönskar gå i det här sammanhanget?Är det inte bättre att hävda de positiva nedrust-ningsparagrafer som finns i NPT och ge den tid somderas efterlevnad kräver? Det skall självklart ske såskyndsamt som möjligt, men jag tror inte att vi har enkärnvapenfri värld inom tio år.Anf. 57 ()replikHerr talman! Jag anser att det ena inte utesluterdet andra. Man hade kunnat göra detta både med ochutan tidsbegränsning.Anf. 58 () replikHerr talman! Jag konstaterar att stäl-ler sig bakom tanken på kapprustning och terrorbalansi den här frågan. Argumentet i frågan går ju just ut påatt om inte ni nedrustar, så skall vi upprusta. Eller:Om fördraget inte upphör inom och ni intehar gjort som vi har sagt att ni skall göra, kommerockså vi att skaffa kärnvapen. Vill bekräfta detta?Anf. 59 ()Herr talman! Att förebygga konflikter, att främjaavspänning och att verka för nedrustning är sedanlänge viktiga mål för svensk utrikespolitik. Sverigehar också aktivt verkat för dessa mål inom FN-systemet och inom ramen för Organisationen för sä-kerhet och samarbete i , den tidigare Europeis-ka säkerhetskonferensen.Det handlar om förebyggande diplomati och omakut konfliktlösning, men också om ett mer långsik-tigt arbete för att finna nya fredsbefrämjande meka-nismer och bygga upp förtroende mellan staterna.Sverige har också spelat en viktig och pådrivande rollvid nedrustningskonferensen i när det gälleratt få till stånd bindande avtal om begränsningar ochförbud mot användning och spridning av olika typerav vapen.Under hösten kommer omsärskilt inhumana vapen att äga rum. En av de frågorsom då kommer att diskuteras är användningen avantipersonella minor. Flera tidigare talare har tagitupp detta ämne och talat om hur viktigt det är att pånågot sätt få till stånd en begränsning och ett förbud.Så länge som ett hundratal miljoner odetonerademinor ligger kvar i jorden efter krig i mer än 60 län-der - detta är dagens verklighet - är det en nödvän-dighet.Värst är minsituationen i , ,, , och . Dessakvarliggande minor medför ett svårt lidande för civil-befolkningen. Många har talat om detta. Det drabbarmänniskors liv och utvecklingen i dessa länder ur allaaspekter. Kvinnor vågar t.ex. inte plocka ved ochbönder vågar inte odla jorden av rädsla för att trampapå minor. När jordbruket hindras ökar svälten ochlandet blir beroende av import. Återuppbyggnaden avländer efter krig fördröjs och fördyras. Flyktingarnastannar kvar i grannländerna, ovilliga att återvändahem till en mark full av minor.Enbart i , ett av världens fattigasteländer, finns det enligt FN minst 10 miljonerminor spridda över hela det krigshärjade landet.Många års krig och av sovjetisk ockupa-tion har skapat en situation där varjemänskligt steg blir en minundersökning.Många år efter det att striderna upphört fortgårdenna terror mot civilbefolkningen. har enligtFN:s bedömning 200 000 civila dödats och 400 000blivit invalider på grund av exploderande minor en-bart i . Många av dessa är barn. FN:snuvarande minröjningsplan för sträckersig fram . Då räknar man med att ha röjt1 % av den totala landarealen.Även i finns det stora områden sompå grund av minering inte kan bebos inom överskåd-lig tid.Mot denna bakgrund borde verka för attminröjning blir en mer prioriterad uppgift inomvärldssamfundet. har Sverigedeltagit i minröjningsprogram med flera av de värstdrabbade länderna och genom betydande bidrag tillminröjning och hjälp till de skadade bidragit till attminska lidandets omfattning. påpe-kade också detta alldeles . Jag hoppas att ävenden nuvarande regeringen fortsätter detta arbete.Inom FAO bedrivs också forskning för att utveck-la en mekanisk minröjare, vilket kan leda till att maneffektivare än kan röja de utspridda minorna.Att denna viktiga forskning får stöd även av den nyaregeringen är nödvändigt.FN:s konvention om särskilt inhumana vapen, somantogs 1980, innehåller redan förbud och begräns-ningar när det gäller minor. Men nuvarande konven-tion har inte hindrat en urskillningslös minkrigföring imånga länder . har också ak-tivt arbetat för att få till stånd den översynskonferensom särskilt inhumana vapen som kommer att hållas ihöst.Sverige har också verkat för en ökad anslutningtill samt för att den utsträcks till atttäcka även interna konflikter. Det är framför allt iländer som har drabbats av inbördeskrig som de anti-personella minorna utgör ett så allvarligt hot motcivilbefolkningen.I 1994 års nedrustningsbetänkande, som också redogjorde för alldeles , enadesutskottet om att ge regeringen till känna att isamband med den kommande översynskonferensenborde klargöra att ett internationellt totalförbud motantipersonella minor utgör den enda verkliga lösning-en på det humanitära problem som användningen avminor ger upphov till och att regeringen därför skullelägga förslag som syftade till att få till stånd ett sådantförbud. Jag tar för givet, herr talman, att även den nyaregeringen fortsätter att arbeta efter dessa riktlinjer.En annan viktig uppgift för är att på allasätt stödja de insatser som görs för att hindra an-vändningen av kärnvapen. har också undermånga år aktivt verkat för att få till stånd ett avtal omett fullständigt stopp för alla kärnvapenprov.I juni 1993 presenterade vid nedrust-ningskonferensen i ett förslag som innebar attalla kärnsprängningar skulle förbjudas. sammaår kompletterades detta med ett detaljerat förslag omhur efterlevnaden av ett sådant förbud kan kontrolle-ras. Detta förslag innebar den enda fullständiga avtals-text som dittills hade presenterats vid nedrustnings-förhandlingarna. Även här vill vi moderater uppmanaden nya regeringen att aktivt driva denna fråga.Herr talman! Det viktigaste avtalet på nedrust-ningsområdet är NPT, icke-spridningsavtalet. Det ärdet enda avtal genom vilket kärnvapenstaterna förbin-der sig att verka för nedrustning. Även för detta harViola Furubjelke redogjort.Det är enligt vår mening nödvändigt att detta avtalförlängs . Det betonas också i utskot-tets betänkande. Jag beklagar att dagens debatt visaratt oenigheten här kvarstår. Vi ser det som glädjandeatt en majoritet av de deltagande staterna under dennyligen avslutade , där också avta-lets efterlevnad granskades,ansåg att avtalet skulle förlängas på obestämd tid.Enligt NPT skall översynskonferensen hållas vartfemte år. Dessa konferenser utgör, som också sagtshär tidigare, kontrollstationer som granskar att allaavtalsparter fullföljer sina åtaganden enligt avtalet.Detta avtal, herr talman, skall vi vara särskilt räddaom.Med detta yrkar jag bifall till hemställan i utri-kesutskottets betänkande.Anf. 60 () replikHerr talman! Problemet med minor i världen, harav beskrivits på ett mycket bra sätt - hurvärldens barn får lida av den satsning på minor somhar gjorts och som lett till fruktans-värda skador. Vi har helt och hållet samma uppfatt-ning om betydelsen av att internationelltdriver kravet på ett förbud mot antipersonella minor.Men jag vill ändå med anledning av detta ställa enfråga till . Om nu och Modera-terna har den här uppfattningen om vilket fruktansvärtvapen minor är, varför vill då inte gå föreoch se till att även på hemmaplan följer uppoch accepterar ett förbud mot svenska minor? Dethade varit välkommet, och vi vet att vi inte ens ärförsta land som skulle göra det. har redangjort detta. Om är angelägen om att fåminproblemet ur världen tycker jag att det i konsek-vensens namn också är angeläget att öka Sverigestrovärdighet.Anf. 61 () replikHerr talman! Det avtal som vi nu hoppas kommertill stånd är viktigt, precis som sade,för att minska allt lidande i världen som orsakas av dehär minorna. Det största problemet är inte ,utan det största problemet är de kvarvarande minorsom finns och att detta vapen är så lätt att använda ijust interna konflikter.Jag håller med om att vår politikmåste hänga ihop. Men jag anser att detta är för-svarsutskottets ärende. Det är inom försvarsutskottetsom den interna svenska politiken när det gäller vapenskall avgöras. Därför gör jag precis som och överlämnar den här frågan till försvarsut-skottet. När vi får ett bindande avtal på det här områ-det tar jag för givet och kommer att verka för att Sve-rige skall följa detta.Anf. 62 ()Herr talman! är naturligtvis inte det storaproblemet när det gäller minor i världen. Sverigelägger tack och lov inte ut minor i andra länder. Sve-rige orsakar inte att barn på det viset dör av minor.Men det är ett tillräckligt stort problem att vi sak-nar trovärdighet på området.