prot · GI0982 · 1995-03-30 00:00:00 — Rapportenavser 1991 då arbetslösheten började öka kraftigt,medan genomsnittsnivån fortfarande var jämförelse-vis beskedlig.Hushållen har invaggats i en bräcklig trygghet,vilket den yngre generationen har börjat upptäcka. nyutkommen bok beskriver en ung centerpartistsituationen på följande sätt: "Det starka samhället harunder tagit från medborgarna såmycket ansvar och ställt ut så stora löften om välfär-den att såväl kommunerna som staten håller på attkollapsa under kravbördan. "Vad som sker är att staten och kommunernatvingas dra ner på de offentliga åtagandena samtidigtsom man slår rekord i skatte- och avgiftsökningar.Det förefaller mig synnerligen optimistiskt att i detläget tro att hushållen skall minska sitt sparande föratt i stället börja konsumera och sätta fart på hemma-marknaden.Förvisso ändrades hushållens sparbeteende dra-matiskt . re-gistrerades en kraftigt negativ sparkvot. I 1980-taletsöverhettade spekulationsekonomi lönade det sig attlåna och konsumera. Skattesystemet och inflationengaranterade en hög avkastning. Många lockades då ini ett alltför kostsamt boende. Finansiellt sparandedäremot bestraffades med negativ avkastning. Det varett omoraliskt system som belönade slösarna ochspekulanterna och bestraffade bank- och aktiesparar-na.Efter skatteomläggningen ökade sparkvotenlika dramatiskt, i hög grad som en följd av att hushål-len började betala av sina skulder. Sparkvoten harnärmat sig vad som gäller i jämförbara länder. Givet-vis medför detta en lägre konsumtion, men att ensidigtutmåla detta som ett av de stora problemen i svenskekonomi och ett hot mot tillväxt och sysselsättninginnebär en grov förenkling och en undervärdering avde grundläggande problemen i den svenska ekonomin.Skatteomläggningen likställde olika sparformer,vilket som väntat ledde till högre finansiellt sparande.Härigenom kan ökade resurser lånas ut tillandra delar av ekonomin som behöver dem för pro-duktiva investeringar. I debatten beskrivs detta oftasom att "pengar läggs på hög", vilket tyder på en bristpå insikt om de ekonomiska sambanden mellan spa-rande och investeringar.Sveriges problem är inte att det sparas förmycket i hushållen utan för litet i den offentliga sek-torn. Man löser inte detta problem genom att skatte-och avgiftsvägen dra in hushållens sparande till deoffentliga systemen.Vänsterpartiets tankar om ökat offentligt ägandeav företag, höjda skatter, indragningar av s.k. över-vinster och uppbyggandet av nya löntagarfonderskulle få förödande effekter på sparandet, investe-ringsviljan och ekonomin.Det är anmärkningsvärt, herr talman, att socialde-mokraterna i finansutskottet inte entydigt tar avståndfrån dessa förslag. Det är en illustrativ skillnad i derasförsiktiga kringgående av den verkliga innebörden avvänstermotionen, som behandlingen av denmoderata motionen är demagogisk och föga seriös.Det är ytterligare ett exempel på socialdemokraternasåterfall i gamla, unkna socialistiska tankebanor.I regeringsförklaringen utpekades hushållens fi-nansiella sparande som negativ för sysselsättning ochtillväxt. Detta föranleder mig att fråga ,som skall representera Socialdemokraterna, i den härdebatten, vilka konkreta förslag vi kan vänta frånSocialdemokraterna i syfte att minska den privatasektorns finansiella sparande.Ett stabilt, högt hushållssparande och privat ägan-de är ett led i en moderat politik för ekonomisk till-växt, välstånd och en hållbar välfärd. Det är också ettled i en politik som syftar till att ge hushållen realis-tiska möjligheter att ta en del av det ansvar för denframtida tryggheten som ensidigt åvilar det all-männa och som det allmänna har allt svårare att in-fria. Det nya ATP-systemet kommer att öka sparan-det. Behovet av bostadssparande ökar med nödvän-digheten av större kontantinsatser. De tankar som påsenare tid har väckts om hushållssparandet och dessfördelning över livscykeln och nya former av väl-färdssystem, t.ex. s.k. medborgarkonton, förtjänar attutvecklas.Ett ökat hushållssparande skall inte fördömas ochhindras utan stimuleras genom fasta spelregler, genomden ekonomiska politiken och skattepolitiken somskall göra det lönsamt att arbeta, spara och driva före-tag.I reservationerna, vilka i samtliga fall utom ettstöds av de tidigare regeringspartierna, tar vi avståndfrån regeringens politik - att genom en utvidgning avAP-fondernas möjlighet att förvärva aktier eller ge-nom en överföring av löntagarfondernas medel tillAP-fonderna. Det skulle innebära en återgång till denfondsocialism vi lyckats göra oss av med. I stället bördet enskilda aktieägandet främjas, vilket är det mesteffektiva sättet att främja företagens riskkapitalför-sörjning.De enskildas möjligheter att aktiespara i det egnaföretaget, liksom företagsvisa vinstdelningssystem ärutmärkta medel för att sprida ägande till de enskildaanställda och därigenom skapa delaktighet och sam-hörighet. Det kan vara en viktig faktor i lönebildning-en. Anställdas aktiesparande skall således kunna skepå samma villkor som gäller för allmänheten och inteutsättas för särskild förmånsbeskattning. Inte hellerskall vinstandelar beläggas med sociala avgifter.Vi moderater föreslår dessutom att utvidgademöjligheter för pensions- och livförsäkringssparandebör utredas i särskild ordning.I annat sammanhang föreslår vi ett system för bo-stadssparande.Min kollega, , kommer senare i debattenatt närmare utveckla en del av våra förslag.I sedvanlig ordning, herr talman, kommer jag en-dast att yrka bifall till och begära rösträkning på re-servation 3.Anf. 188 ()Herr talman! Betänkande FiU23 handlar, somSonja Rembo började med att säga, om mycketgrundläggande förutsättningar för marknadsekonomioch därmed ekonomisk utveckling. Jag tycker att detär djupt beklagligt och faktiskt en aning förvånandeatt socialdemokraterna som påstår sig tycka ommarknadsekonomi och expansion i näringslivet ipraktiken genom sina ställningstaganden i detta be-tänkande faktiskt motsätter sig många förslag somskulle förbättra förutsättningarna för just ekonomisktframåtskridande, ekonomisk tillväxt.Socialdemokraterna har t.ex. ingenting positivt attsäga om vikten av stimulans av hushållssparandet ochökad ägarspridning. Det mesta utrymmet i betänkan-det ägnas åt att beskriva hur ökningen av hushållsspa-randet från att vara starkt negativ till attbli ungefär +8 % hade dystra orsaker och dystra följ-der. Om det hade funnits intresse för en historiskanalys tycker jag att det hade varit mera på sin platsatt beskriva den enligt mitt tycke ganska dåliga soci-aldemokratiska politik som ledde fram till detta nega-tiva hushållssparande, dvs. ökad skuldsättning hossvenska familjer. Litet självkritik där hade nog varitpå sin plats. Den avgörande faktorn är faktiskt inte attsparandet därefter ökade, därför att människor somdet står i betänkandet kände sig otrygga på grund avarbetslöshet. Sparandet ökade därför att allt fler män-niskor insåg att den politik som byggde på ständigtstigande skulder inte var hållbar i längden. När politi-ken sedan lades om blev det naturligtvis en kraftigförändring.Lika litet insikt i verkligheten visar enligt minuppfattning utskottets socialdemokrater när det gällerenskilt sparande i aktier, dvs. i frågan om riskkapitaltill de svenska företagen. Små och medelstora företagär hänvisade till den svenska riskkapi-talmarknaden, eftersom de av naturliga skäl är ganskaokända på den internationella marknaden.Om man skall tro betänkandet menar att det är en lösning att låta AP-fondernaköpa fler aktier. Det synsättet innehåller gamla mot-sättningar, men det bygger enligt min uppfattning påen mycket grundläggande missuppfattning om hursmåföretagaren, den individ som driver företag, tän-ker och resonerar. De vill faktiskt inte ha statligafonder som delägare. Därmed uteblir den expansionsom vi så väl behöver i Sverige.Frågan om riskkapital är mycket strategisk och avcentral betydelse för näringslivets expansion ochdärmed också för möjligheterna att knäcka massar-betslösheten. har detkommit allt fler tecken på att den politik som försär alldeles fel. Det är varit uppe till diskussion tidigarei dag. Den svenska kronan har rasat mer än de andravalutorna i B-laget, och räntorna har stigit mot nyahöjder. Detta är ett allvarligt bevis för att regeringeninte har lyckats skapa något förtroende för Sverigeoch den egna politiken. Tvärtom har misstron baraökat vecka för vecka.Det finns flera tecken på misstro. Ett är att utlan-det alltmer drar sig från den svenska aktiemarknaden.Det påverkar just de frågor som behandlas i betän-kandet. Fram till regeringsskiftet placeradeutlänningar väldigt mycket pengar i svenska aktier tillfromma för svenska företag som behöver riskkapitalför investeringar i nya jobb. Det var faktiskt såmycket som 50 miljarder som pådet viset tillfördes . Men fr.o.m. novemberbörjade de i stället sälja svenska aktier och ta hemsina pengar.Den är ju egentligen ganska dum som inte förståratt detta har ett samband med en ändring i före-tagsklimatet och en ökad beskattning som riksdagensvänstermajoritet har beslutat. Även om skattehöjning-arna i sig inte direkt drabbat utlänningarnas aktiepla-ceringar vittnar det om en sådan negativ inställningtill enskilt ägande och enskilt aktiesparande att dettaskapar misstro utomlands.Samma negativa signal ges av socialdemokrateroch vänsterpartister vad gäller de anställdas möjlighe-ter att aktiespara i det egna företaget. Det skall nubehandlas som förmån och förmånsbeskattas, ochanställdas vinstandelar skall återigen beläggas medsociala avgifter.Budskapet i detta betänkandet till sparare och in-vesterare från socialdemokrater och i förekommandefall vänsterpartister vad gäller de anställdas möjlighe-ter att aktiespara och till företagare är tyvärr mycketenkelt att förstå. Regeringen och riksdagsmajoritetentycker inte om enskilt ägande. De tycker inte omenskilt sparande, allra minst i aktier. Det är mycketenkelt att förstå, men det är dåligt för . Det ärdåligt om man har ambitionen att få fram flera jobboch få bukt med den mycket höga arbetslösheten.Det har varit ganska mycket diskussion om situa-tionen på riskkapitalmarknaden och att utländskaplacerare lämnar den svenska marknaden. Jag hoppasatt utskottets talesman tar upp detta, eftersom han nuavvisar alla förslag som andra har kommit med, ochhar någon sorts eget förslag till lösning.När de utländska placerarna lämnar blirkraven större på den inhemska marknaden. Det är därSocialdemokraternas och skattehöj-ningar slår till med full kraft. Det är negativt i fleraändar.Jag vill faktiskt fråga om ni social-demokrater har täffat någon individ som driver små-företag, eller någon som funderar på starta ett företag,som tycker att det är ett jättebra förslag att AP-fondenskall bidra med riskkapital till hans eller hennes före-tag. Frågan har varit uppe till diskussion under mångaår. Jag har träffat rätt många företagare. Alla skyrdetta förslag som pesten.I betänkandet tas också frågan om försäljning avstatliga företag upp. Här tycks det råda ett visst av-stånd, om man får uttrycka sig så, mellan riksdagenssocialdemokrater och . Riksdagenssocialdemokrater andas i detta betänkande väldigt storskepsis mot den ägandespridning som följer av för-säljning av statliga företag. Det står att en sådan har"flera starkt negativa inslag".Göran däremot har vid upprepade tillfäl-len sagt att det är viktigt med försäljning av Nordban-ken. Det skall ju betala för det beryktade RAS. Nukänner han sig tydligen tvungen att senarelägga för-säljningen eftersom aktiemarknaden går så knackigt,om man skall döma av hans uttalande påett investeringsseminarium. Det är uppenbarligen ettstort problem för honom. Men utskottets talesmankanske tycker att det är bra, eftersom försäljningenhar de starkt negativa inslagen.Jag kan förstå det som står om att man vill ha brabetalt för de statliga företagen. Det illustrerar ett annatproblem. Med dagens kurs på den svenska kronan ärdet i princip rea på alla svenska företag. Det bordevara ett starkt intresse att inte vidmakthålla en sådansituation utan skapa ett läge där den svenska kronanstärks så att vi inte rear bort svenska företag ochsvenska tillgångar.Till slut, herr talman, ber jag att få citera ett annatlitet avsnitt från texten. Där talas om en "stabil eko-nomisk omgivning". Det skall vara en "trygg ekono-misk atmosfär", etc. Tycker utskottets talesman attdetta stämmer med verkligheten? "Stabil ekonomiskomgivning", det står på s. 3, när den svenska kronanförsvagas med jättekliv . "Trygg ekono-misk atomsfär" tror jag att många människor medvanliga egnahemslån uppfattar som ett hån när deåker på smällar med ökade räntebetalningar med flerahundra kronor med den ränteförändringsom sker.Herr talman! Jag står givetvis bakom alla reserva-tioner som jag har undertecknat för räk-ning, men jag yrkar bara bifall till reservation 3.Anf. 189 ()Herr talman! Jag skall börja med att yrka bifall tillreservation nr 1, och i övrigt stödjer jag utskottetsförslag.Jag tycker det är bra att vi har en ideologisk debatthär i kammaren, även om den kanske kommer någotsent . Jag skall börja med att dra några hu-vudpunkter i vår motion, eftersom jag har en svagmisstanke om att inte alla deltagare i den här debattenhar läst den så där väldigt noga.Vi bygger motionen ganska mycket på en bokskriven av ekonomhistorikern . Boken heterNätverk i näringslivet. Glete bygger för övrigt på enmycket känd politisk ekonom som heter JosephSchumpeter, som också var en synerligen konservativösterrikisk finansminister . Det kan jagberätta för , om hon inte visste det förut.Han stod henne nog ideologiskt ganska nära. MenSchumpeter hade också en analys av kapitalismenslångsiktiga utveckling som inte stämmer särskilt bramed den moderata motionen.Gletes genomgång av det svenska näringslivet ochägandet i det svenska näringslivet går i huvudsak ut påatt den ägargrupp som fanns i i början på1920-talet, dvs. de finansfamiljer med familjen i spetsen som var de som deltog i finansie-ringen av den industriella uppbyggnaden i ,har behållit sitt grepp. Det är fortfarande i stort settsamma familjer som finns kvar. Det har kommit frammycket få nya ägargrupper.Vad beror då detta på? Glete anser att de var väl-digt skickliga på att hålla tillbaka andra nya företaga-re, dvs. behålla privilegierna för sig själva. Dessutomvar det också så, och där stämmer analysen med denmoderata motionen, att politiken också var väldigtinriktad på att stödja just det etablerade, mycket kon-centrerade privata ägandet. Det gällde oavsett om detvar socialdemokratiska regeringar, borgerliga rege-ringar eller samlingsregeringar.Sedan drar Glete upp en problematik, nämligen attde nya stora ägargrupperna innebär ett institutionelltägande. Det är alltså fonder och investmentbolag somhar vuxit fram. Problemet med dessa ägare är att deinte är aktiva. De har inga idéer om produktionen. Defungerar inte som gamle nog gjorde i sinabästa stunder. Han visste ju något om produktionen.Han träffade ingenjörerna och hittade företagsledarna.Men dessa nya ägarna representerar något slags ano-nym ägarmakt där det bara går ut på att dra ur profi-terna. Man har inga som helst idéer om själva pro-duktionen.Det är detta som hindrar nyföretagandet. Nya idé-er kommer inte fram. De gamla ägargrupperna ärockså defensiva. De lever på gamla meriter. Det är juett kompisgäng som styr mycket av det svenska nä-ringslivet. Man utser varandra på bolagsstämmorna.Samma gubbar sitter i stort sett i alla bolagsstyrelser.De hinner naturligtvis inte sätta sig in i produktionenskonkreta villkor när de sitter i tio, elva eller tolv bo-lagsstyrelser.I den här motionen efterlyser vi funderingar hososs politiker på hur vi skall hitta nya lagar och nyapolitiska åtgärder för att stimulera fram nytänkandetoch nyföretagandet så att nya idéer tas till vara. Vadär det för ägarformer som stimulerar nya idéer?Vi är också rädda för att sälja ut statliga företag.Som det ser ut finns det risk för att t.ex. Nord-banken kommer att ägas av ägargrupper där dengamla eliten förmodligen blir de som dominerar iyttersta änden i alla fall.Jag skulle vilja fråga dem som har skrivit underreservation nr 2 en sak. Jag är för övrigt förvånad attäven har skrivit under den. Den innehål-ler ett direkt felaktigt påstående. Det står att Vänster-partiet vill ha ökat statligt ägande. Var någonstans ivår motion står det att vi vill ha ökat statligt ägande?Det skulle jag vilja fråga samtliga undertecknare tillreservation 2.Vi har t.o.m. föreslagit utförsäljning av åtminstoneett statligt företag, nämligen Tipstjänst. Vi har ställtupp på att folkrörelserna skall kunna ta över det. Nuhade det förslaget sådana former när det lades fram avden borgerliga regeringen att vi inte ställde upp pådet. Men detta är ett falskt påstående. Vi letar efternya ägarformer.Låt mig sedan säga några ord om den moderatamotionen. Jag tycker att det bra att haransträngt sig att göra en riktigt massiv ideologiskmotion. Men efter att ha läst den kom jag att tänka pågamla sovjetiska läroböcker i politisk ekonomi där alltgår framåt som tåget och socialismen ständigt segraroch kapitalismen bara går mot nya eländen. Det ärungefär samma stil på motionen men tvärtom så attsäga. Det är en oerhört förenklad historieskrivning.Man kan återigen jämföra med Schumpeter.Det är faktiskt så att staten har betytt ganskamycket, t.ex. för det svenska näringslivets utveckling.Den svenska läkemedelsindustrin, telekommunikatio-nerna och andra specifika svenska produkter harbyggt mycket på det korporativa samarbetet medstaten. Det måste nog erkännas, även om det ocksåfinns negativa aspekter.Analyser av de framgångsrika ekonomierna i Öst-asien visar också att det inte har varit några extremli-berala marknadsekonomier där staten inte har haftnågot att säga till om. Det har ju tvärtom varit enmycket aktiv och stark stat, t.o.m. en auktoritär stat iflera fall, som har befrämjat en riktigt brutal kapita-listisk marknadsekonomi.Jag skulle också vilja fråga en annansak. Om jag förstår saken rätt så menar är ett socialistiskt land. Är det rätt uppfat-tat? Eller åtminstone så har det varit ett socialistisktland. Eller var det så att vid regeringsskiftet 1991förvandlades plötsligt från ett socialistisktland till ett kapitalistiskt land? Och sedan blev visocialistiska igen 1994 efter den socialdemokratiskavalsegern. Är det rätt analys? I så fall tycker jag attdet är ett mycket ytligt sätt att använda begreppetsocialism respektive kapitalism, eller om det nu ärmarknadsekonomi som är det begrepp som används.Detta är en av mina käpphästar. Jag hoppas attmina meddebattörer accepterar att det faktiskt finnsen ganska grundläggande skillnad mellan begreppetkapitalism och begreppet marknadsekonomi. Kapital-ism handlar alltså om det privata enskilda ägandet.Marknadsekonomi är de mekanismer som sprider utvaror och tjänster från producent till konsument.Vi vänsterpartister har ju på flera punkter bedriviten hel del självkritik. Vi hade felaktiga föreställningarom planekonomin och dess möjligheter. Vi tror pånågon typ av socialistisk marknadsekonomi. Det ärinte lätt att hitta dessa ägarformer, företagarformeroch hur nyföretagandet skall gå till, men det finnsmycket i den moderna teknologin, t.ex. att man måstevara mer beroende av de anställda och deras kunska-per osv., som egentligen befrämjar ett mer kollektivtägande.När det gäller talet om fondsocialism var det så attMeidners ursprungliga idé faktiskt handlade om ettföretagsanknutet ägande, . Det var i ochför sig tänkt att vara kollektivt bland de anställda,men det var ett ägarinflytande där man skulle avståfrån vissa löneökningar och annat för att i stället skaf-fa sig ett ägande och ett inflytande. Jag har mycketsvårt att förstå den folkpartistiska inställningen. Nimotionerade ju om detta med löntagar-fonder. är det fullständigt borta från all folkpartis-tisk ideologi.Låt mig ställa en fråga till . Ilikhet med de två föregående talarna efterlyser jag densocialdemokratiska ståndpunkten. Den är faktisktganska frånvarande. Hur ser ni litet mer långsiktigt pådetta med ägandet i näringslivet? Upplever ni inte denenorma maktkoncentrationen som ett stort problem?Vad skall man göra åt det? Det är litet illavarslandeatt det tycks saknas en levande debatt inomarbetarrörelsen kring de stora, långsiktiga ideologiskafrågorna.Anf. 190 () replikHerr talman! ställde en rak frågatill mig: Är ett socialistiskt land eller har detvarit det?Det är egentligen en fråga som han skall ställa tillsocialdemokraterna. Socialdemokraterna har domine-rat den politiska utvecklingen i under i stortsett hela min livstid. Det är ju en fråga man kan ställasig.Jag kommer ihåg när socialdemokraterna försökteundvika ordet socialism, jag tror att det var inför 1990års partiprogram. Icke desto mindre står det i dettapartiprogram: Från demokratiska utgångspunkter ärdet således bestämmanderätten över produktionen ochproduktionsresultatets fördelning som är det centrala,inte äganderätten. Det kan vara nödvändigt att i olikaformer påverka och förändra ägarstrukturen i närings-livet. Ett medel för detta är kollektivt delägarskap viaden kollektiva kapitalbildningen. I den omfattningsom viktiga gemensamma behov gör det nödvändigtär socialdemokratin också beredd att i samhällets ägoeller under samhällets kontroll överföra naturtillgång-ar, kreditinstitut eller enskilda företag.Så ungefär sade man också 1945. Det är den rödatråden som vi har lyft fram i vår motion. Om det kal-las för socialism kan avgöra, och detkan socialdemokraterna avgöra. Vi kallar det förfunktionssocialism.Johan frågade också var det står attVänstern vill öka det statliga ägandet. Jag kan hänvisatill s. 5 i den tryckta versionen av vänstermotionen.Där står det att staten och kommunerna enligt Väns-terpartiets mening bör fungera som starka och mål-medvetna ägare i näringslivet.Man föreslår också indragning av vinstmedel, s.k.övervinster, till kollektiva fonder. Man vill ha lokalalöntagarfonder, kommunala löntagarfonder etc. Nogtyder det på ett ökat såväl statligt som kommunaltägande, . Eller skall det inte tolkas pådet sättet?Anf. 191 () replikHerr talman! Jag har svårt att förstå att socialis-men avgörs av vad som står i det socialdemokratiskapartiprogrammet. I så fall skulle vi väl ha republik häri landet.Jag har förstått att partiledare, CarlBildt, har börjat studera . Han anser säkert skall utgå från verkligheten. Hur ser det härsamhället ut? Det här är ett samhälle där stora privatakapitalägare dominerar ägandet i näringslivet. Det äringen tvekan om det. Det är ett ägande som är mycketkoncentrerat till ganska få dominerande finansfamil-jer.Sverige är nog ändå ett kapitalistiskt land, oavsettvad som står i det socialdemokratiska partiprogram-met.Det är riktigt att vi i vår motion hävdar att statenskall vara en stark och aktiv ägare, liksom kommu-nerna. Men ni påstår i er reservation att vi vill öka detstatliga ägandet. Det står inte någonstans. När detgäller såväl löntagarfonder som de framtidsfondersom vi har resonerat om handlar det om ett ägandesom ligger kvar i företaget. Det är alltså inte statensom skall lägga sig till med fonder, utan det är deanställda som i olika kollektiva fonder skall skaffa sigett ökat inflytande över ägandet för att öka demokra-tin och bredda ägandet så att det inte blir enbart famil-jen och några till som har makten överhela det svenska näringslivet.Anf. 192 () replikHerr talman! Om kraven på republik skulle varaavgörande för huruvida ett parti är socialistiskt ellerinte föreslår jag att kastar en blick idet socialdemokratiska partiprogrammet.Det är riktigt som säger, att dendominerande utvecklingen har baserats på näringsfri-het och privat kapital och företagande. Icke destomindre har staten varit den enskilt störste ägaren avföretag och är så fortfarande.Vi har föreslagit fortsatt utförsäljning av en långrad företag, bl.a. Nordbanken, för att sprida ägandet.Under den förra regeringsperioden såldes statligaföretag för till 400 000 nya aktie-ägare. Det var i stor utsträckning en ny kategori aktie-ägare.