prot · GI0969 · 1995-03-08 00:00:00 — Pengarna från fackföreningsrörelsen,säger , har aldrig varit hemliga. Nej,men det var rätt besvärligt att komma åt de uppgifter-na lika fullt, kanske lika besvärligt som tyckte att det var när han fick den öppna redovis-ningen från de olika företag som skänkte pengar politisk rörelse som i varje fall inte försökte kom-ma åt deras existens.En sak kan konstateras: Aldrig hade fackföre-ningsmedlemmarna något inflytande över vart peng-arna skänktes.En annan sak i sammanhanget. om att Ny demokrati skulle ha en uppfattningsom liknar den som vi för fram från Moderata sam-lingspartiet och som vi fört fram långt innan Ny de-mokrati över huvud taget var påtänkt. Ja visst, Nydemokrati hade inte bara vansinnigheter, det varmånga kloka synpunkter som kunde föras fram fråndet partiet. Jag tycker att som före-trädare för ett parti som satt sig i knät på Vänsterpar-tiet, f.d. kommunisterna, kanske inte så f.d. kommu-nistiskt, inte har så förfärligt mycket att säga i sådanahär saker.Anf. 170 ()Fru talman! säger att hans åsikterhar varit föregångare till Ny demokratis åsikter. Jagvet inte så mycket om det. Jag vet däremot att denborgerliga regeringen under de tre borgerliga åren -jag utgår från att det gäller även de fyra borgerligariksdagsgrupperna - och vi varit helt överens omnivån på partistödet. Det var Ny demokrati som villeha mindre i partistöd. Det var inte så, ,att Ny demokrati bara hade åsikter som liknade demsom har, utan de använde exakt sammaargument, exakt samma ord när de påstod att det intevar viktigt i ett samhälle att ha ett bra partistöd och attdet inte skulle vara vitaliserande för ekonomin.Jag tycker att bör se sig om när hanär ute i världen och reser, vilket jag vet att han görmycket mer än jag, för att se vad som händer i länderdär partierna inte har rimliga lagliga möjligheter attfinansiera sin verksamhet. Då kanske vi kan görajämförelser i diskussionerna sedan.Jag tycker än en gång, fru talman, att talet om attnedskärningar av partistödet skulle innebära en ökadpolitisk aktivitet är felaktigt. Om jag skulle användasamma språkbruk som en pensionerad ambas-sadör skulle jag kunna säga att motiveringen inte ärannat än trams.Anf. 171 ()Fru talman! Det finns anledning, ,att inte bara utgå från att alla offentliga medel somanvänds för olika ting är något positivt. Partistödettillkom för att man trodde att man på det sättet skullekunna vitalisera demokratin och partierna.Jag ställer än en gång frågan till detta har skett. Har vi vitalare partier än på60-talet? Har vi en mer livaktig demokrati nu än vihade ? Jag tror inte att handen på hjärtat kan svara ja på den frågan utankonstaterar att det finns en kris i partiernas liv ochmänniskornas uppfattning av de politiska partierna.Jag skulle kunna åstadkomma en travestering påen känd dikt som säger att det är skam, det är fläck påpartiernas banér att de är beroende av statliga pengar.Anf. 172 ()Fru talman! Jag tycker fortfarande att ger uttryck för att vi inte tycker att vi skall sparanågot på partistödet när vi får skära ned på alla områ-den. Men majoriteten står ju bakom nedskärningar avpartistöden på en nivå som är ungefär densamma somför andra verksamheter.Sedan tror jag nog ändå att man kan påstå att de-mokratin på många sätt har vitaliserats under de se-naste 25 åren. Om man tar del av den insyn och insiktsom människorna har när det gäller hur samhället, statoch kommuner bedriver sin verksamhet och männi-skornas möjligheter att påverka har det säkert påmånga sätt skett förbättringar i förhållande till ettrelativt mer slutet samhällssystem som det var tidiga-re. Det tror jag nog att man kan påstå.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )16 § Anslag till betänkande 1994/95:KU35Anslag till Datainspektionen (prop. 1994/95:100delvis)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )17 § Några frågor angående betänkande 1994/95:JuU9Några frågor angående (prop.1994/95:133)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )18 § Särskild utlänningskontrollFöredrogsJustitieutskottets betänkande 1994/95:JuU10Särskild utlänningskontroll (prop. 1994/95:132)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )19 § Ansvar för skada vid internationelljärnvägstrafik, m.m.FöredrogsLagutskottets betänkande 1994/95:LU17Ansvar för skada vid internationell järnvägstrafik,m.m. 1994/95:111)Anf. 173 ()Fru talman! Vi skall nu debattera ett kanske någotmindre känsligt ämne och förhoppningsvis också medett något lägre tonfall.I det betänkande som vi nu skall debattera behand-las dels förslag till lagändring som krävs för attsvensk rätt skall anpassas till tilläggsbestämmelsernatill reglerna om internationell järnvägstrafik enligt1980 års fördrag som har tillträtt. Dels skallvi behandla frågan om fördelning av ansvaret förskada vid inrikes järnvägstrafik och om huruvida denuvarande reglerna bör ändras eller inte.I den första frågan är utskottet enigt om att till-styrka regeringens proposition. I den andra fråganråder delade meningar.Från sida menar vi att skadeståndsansva-ret borde delas i linje med vad som gäller internatio-nellt. Enligt de internationella reglerna skall ansvaretför skador som drabbar passagerare och godstranspor-ter bäras av det trafikföretag med vilket befordrings-avtal har slutits, medan ansvaret för övriga skadorskall bäras av det organ som innehar infrastrukturen.Regeringen och utskottsmajoriteten vill inte göranågon sådan ändring av de nationella reglerna. Detinnebär att ansvarsfördelningen vid inrikes trafikkommer att skilja sig från ansvarsfördelningen vidinternationell trafik. Det är olyckligt. Vi menar att enlikriktning av reglerna vore att föredra.Att avstå från en uppdelning i likhet med de inter-nationella reglerna innebär också att en fortsatt avreg-lering av järnvägstrafiken inte är möjlig. Är det möj-ligen detta skäl som varit vägledande för majoritetenframför att skapa enkelhet och enhetlighet? I så fall ärdet märkligt men också svårförståeligt.I en interpellationsdebatt som jag hade med kom-munikationsministern sade honsig vara beredd att anträda en försiktig avreglering,som hon uttryckte det, vilket vi från har arbe-tat för. Men hur blir det då med ansvarsfrågan, omregeringen menar allvar med vad som sägs om avreg-lering? Kommer denna fråga då tillbaka till kammarenigen för ny prövning och anpassning till de internatio-nella reglerna för att göra det både enklare och möj-ligt att avreglera?Majoriteten bygger också sitt avslagsyrkande avcentermotionen på att det skall vara möjligt att vinnagehör internationellt i det fortsatta arbetet rörande justansvarighetens placering enligt de regler som förnärvarande gäller i . Men vad händer om maninte vinner gehör för den linjen och om de andra in-ternationella parterna inte godtar olika regler natio-nellt och internationellt? Jo, då måste frågan tas upppå nytt och en uppdelning av ansvaret i den svenskajärnvägstrafiklagen ändras i linje med vad vi har fö-reslagit i centermotionen. Vi menar därför att det ärbättre att förekomma än att förekommas. Ändringenav den svenska järnvägstrafiklagen bör göras här ochnu.Utskottsmajoriteten erkänner i sin skrivning att detär mindre tillfredsställande att ansvarsfördelningen ärolika nationellt och internationellt. Därför har jagsvårt att förstå varför man inte är beredd att ändra ochgöra det lika och enklare.Vidare säger utskottsmajoriteten att man delar re-geringens bedömning att övervägande skäl talar föratt de skadelidande skall kunna kräva ersättning avden som driver infrastrukturen. Jag vill då fråga ut-skottsmajoritetens talesman vilka de övervägandeskälen är. Tala om för mig här och vilka de är!Vad majoriteten egentligen säger i sin motiveringär att de tror att det skall vara möjligt för dem som harlidit skada att förstå att det är till som mani det här fallet skall vända sig och inte till den somdriver trafiken. Jag undrar hur många det är som serdetta som självklart och naturligt.Hur vill , som är majoritetens före-trädare, motivera för en kund som har råkat ut för enskada att han inte skall vända sig till det trafikföretagmed vilket vederbörande har slutit ett avtal? Det ärväl ganska självklart att den som lidit skada vändersig till den som man naturligt har uppfattat har åstad-kommit skadan, nämligen det trafikföretag som manhar anlitat.Ett ytterligare viktigt skäl till ändringen som vi fö-reslår i motionen är att skaderiskerna kan minskas ochförebyggas betydligt bättre. En ordning med trafikfö-retagen som ansvarssubjekt bör leda till minskadeskaderisker, eftersom trafikföretagen har de störstamöjligheterna att påverka dessa risker och att ständigtarbeta för att eliminera dem. Ju bättre de lyckas meddet, desto framgångsrikare blir de i sitt trafikarbete.Är inte majoriteten intresserad av ett förebyggandetrafikskadearbete? Om ni är det, på vilket sätt vill nidå förebygga skaderisker, om ni inte vill välja den förtrafikföretagen självmotiverade vägen?Fru talman! De övervägande skälen, som majorite-ten uttrycker det, talar för att ansvarsfördelningen avskador vid järnvägstrafik placeras på det sätt somföreslås i centermotionen och inte enligt den modellsom valts av majoriteten. Därför ber jag att beträffan-de mom. 2 i betänkandet få yrka bifall till reservatio-nen och i övrigt bifall till utskottets hemställan.Anf. 174 ()Fru talman! I lagutskottets betänkande 1994/95:17behandlas, som tidigare sade, ansvaretför skada vid järnvägstrafik.Beträffande skada vid den internationella järn-vägstrafiken är lagutskottet helt enigt om ersättnings-reglerna. Vid ansvar för skador vid inrikes järnvägs-trafik har dock som vi tidigare hörde enavvikande mening som de har format i en reservation.Fru talman! Jag vill här avge följande motiv tilllagutskottets ställningstagande:Enligt järnvägstrafiklagen är det ansvariga rättsob-jektet "järnvägen", såväl när det gäller skador somdrabbar passagerare och godstransportkunder som närdet gäller skador som drabbar andra. Lagen innehållervisserligen inte några definitioner av begreppet järn-vägen, men det torde inte råda något tvivel om attansvariga rättssubjekt enligt lagen är de rättssubjektsom driver själva infrastrukturen.Skador i samband med järnvägstrafik kan uppståpå grund av defekter hos rullande material eller miss-tag av tågförare, men lika ofta eller oftare uppstår depå grund av att t.ex. räls eller banvallar är skadade, attsignalanordningar är ur funktion eller att det finnsnågon annan brist i själva infrastrukturen. De kanockså uppstå på grund av vårdslös trafikledning.I många fall är det omöjligt att peka ut den om-ständighet som föranledde skadan. Infrastrukturen ärdet värdemässigt tyngsta och det mest sårbara elemen-tet i järnvägstrafiken. Järnvägsansvaret bör därför intedelas upp utan ligga på innehavaren av infrastruktu-ren. Då behövs inte de försäkringslösningar som an-nars blir aktuella för att se till att den skadade passa-geraren får ersättning. Ansvarssubjektet är och böralltid vara solvent, , för att den somskadas skall ha möjlighet till ersättning.Dessutom blir skaderegleringen mer enhetlig änom exempelvis varje trafikföretag skall betala ersätt-ning till sina avtalsparter, eftersom trafikföretagenändå regressivt får ersätta den som driver infrastruktu-ren i den mån inträffade skador har vållats av trafikfö-retagen. Därmed finns det incitament för dessa attnoga förebygga skador. Därmed har jag svarat på enav frågor.Enligt lagutskottets uppfattning har det här synsät-tet i fråga om ansvarighetens placering, som ligger tillgrund för den nuvarande svenska lagstiftningen ochsom också hävdat i det internationella arbetet,också goda skäl för sig.Fru talman! Mot denna bakgrund anser lagutskot-tet att det inte bör göras någon ändringi rättsläget avseende ansvarets fördelning vid inrikestrafik och därmed att det inte behövs någon definitionav begreppet järnväg i järnvägstrafiklagen. Dennaståndpunkt medför att ansvarsfördelningen vid inrikestrafik kommer att skilja sig från ansvarsfördelningenvid internationell trafik. Detta är visserligen mindretillfredsställande, men får godtas. Skulle den revisionsom just nu pågår innebära att ansvaret enligt kon-ventionen fördelas på något annat sätt än enligt järn-vägstrafiklagen får frågan om ansvarsfördelning vidinrikes trafik tas upp till förnyat övervägande.Fru talman! Avslutningsvis vill jag understryka attvi socialdemokrater vill slå vakt om konsumenternasrätt till ersättning vid uppkommen skada. Då är detviktigt att ansvarssubjekten är solventa. Till skillnadfrån och hans centerparti menar vi attdet är utomordentligt viktigt att konsumenterna skyd-das och inte behöver gå till olika grupperingar för attfå sin skada reglerad mot exempelvis ett trafikbolagsom inte har någon täckning för större skador.Lagutskottet föreslår också en förändring i pro-positionen beträffande ikraftträdandet. Vi föreslår attden blir datumet för ikraftträdandet.Fru talman! Med detta yrkar jag bifall till lagut-skottets hemställan och avslag på re-servation.Anf. 175 ()Fru talman! Ansvarsobjekten är inte solventa, sä-ger . Det behöver de naturligtvis vara.Jag förstår inte att de skulle framstå som om de intevar det i den lösning som vi väljer.Det faktum att man lägger ansvaret på trafikinne-havaren, vilket är det naturliga, innebär inte att densom äger infrastrukturen går fri i ett skadeärende. Detlöser man genom regresskrav och på annat sätt. Jaghar egentligen inte fått något svar på varför manmåste ägna sig åt att definiera vad järnvägen är, närdet är ganska naturligt för den som lider en skada attvända sig till det trafikföretag som man har haft ettavtal med.Jag tycker att den motivering som har angett ganska mycket tyder på att majoritetenchansar och tror att man kan påverka de andra stater-na att anta den nuvarande ordningen enligt svenskjärnvägstrafiklag för att hindra att en avreglering avjärnvägen kommer till stånd. Det är ett destruktivtsätt, som jag ser det.Om man skall starta en avreglering, vilket jag intefick något besked om, och då kommer att ändra reg-lerna enligt den linje som vi nu har föreslagit, är detbättre att man gör det här och på en gång.Jag fick heller inte veta vilket motiv det egentligenär, , som ligger till grund för att maninte löser detta på det enklaste sättet, genom att enskadelidande naturligt vänder sig till den som man haravtalet med, alltså trafikföretaget i fråga.Slutligen fick jag heller inte svar på hur majorite-ten vill förebygga skaderisker om man inte väljer densjälvmotiverade vägen. Ju mer man kan förebyggaskador och är motiverad av det, desto bättre blir tra-fikföringen.Anf. 176 ()Fru talman! Vi skulle i och för sig kunna förasamtalet i bänken, men det kan vara bra att våra ste-nografer får möjlighet att skriva ner det för protokol-let.Agne vill gärna lyfta upp frågan till endiskussion om avreglering. diskuterar vi inteavregleringsfrågan utan på vilket sätt vi kan skyddakonsumenterna när de blir utsatta för en skada i sam-band med nationellt utnyttjande av svensk järnväg.Jag kan konstatera att vi går den väg som innebär vid en resa genom landet med olika intressenteroch företag inte skall behöva få prövat just det bolagsom för tillfället äger själva vagnssystemet. Det byg-ger i stället på infrastrukturdelen. Vi tycker att det ären riktig väg. Därför har en mycket klar majoritet ilagutskottet valt den, med undantag av de centerpar-tistiska representanterna som väljer en annan väg.Vi kan konstatera att om andra banägare eller tra-fikbolag skulle råka ut för en svår olycka, skulle detekonomiska perspektivet vara svårt att lösa. Därmedskulle konsumenterna vara mindre trygga i ett sådantfall. Det är därför vi väljer denna väg. Vi anser att detför tillfället inte finns någon anledning att inte också idet internationella arbetet driva denna linje.Om jag inte minns fel är det väl så att och gärna har stått för den linjen attvi inte alltid skall anpassa oss till andra länder utanbehålla den svenska profilen. Här har att även anlägga det natio-nella synsättet i denna fråga.Anf. 177 ()Fru talman! Vi har samma uppfattning i grunden,att det gäller att förhindra stora katastrofer och skadori dessa fall. Likaså är vi från sida månaom att skydda konsumenten, som sig - i detta fall den resande eller kunden.Jag tycker kanske att gör det litetsvårt för sig. Han påstår nu att de internationella reg-lerna inte skulle skydda konsumenten. Men vad hän-der om ni inte har framgång och lyckas hävda densvenska modellen? Skulle man då inte fortsättningsviskunna ha detta säkra skydd för konsumenten i Sveri-ge? Det är en mycket ihålig argumentering, och denhåller inte.Det finns i den modell vi föreslår ett lika starktkonsumentskydd. Fördelen med den är att den ärenkel och rak. Den är naturlig för kunden. Han vetdirekt vart han skall vända sig. Dessutom ger den friahänder för att avreglera järnvägen, om man vill det,och gå hur långt som helst eller ta så små steg sommöjligt. Man är icke låst med denna modell.Anf. 178 ()Fru talman! Det är intressant att ställer upp för konsumenterna och vill gedem samma goda position som vi socialdemokrater.Det är med stor tillfredsställelse som jag hör att vårärade ordförande i utskottet har denna uppfattning.Det gläder mig inför det kommande konsumentpoli-tiska arbetet att vi har en gemensam syn på att stärkakonsumenternas ställning i samhället.Vad är det då frågan gäller? Om man nu skullevälja att bara en linje skall gälla, skulle det innebäraatt vi för att säkra en jämn trygghet för konsumenter-na måste kräva ett återförsäkringssystem. Det innebäratt alla de som upphandlar dessa tjänster ser till att deär försäkrade till en nivå så att varje olycka, per-sonskada, materielskada eller varuskada kan täckas avrespektive bolag. Annars når man inte den säkerhetsom vi anser att vi når med det system som vi härdiskuterar. Om vi inte når framgång och kan välja vårväg, måste vi alltså bygga upp ett system med återför-säkringar som faller ut. Det systemet måste i så fallkompletteras. Där har svaret på en avsina frågor.Sedan är det frågan om vi skall diskutera avregle-ring eller inte. Jag tycker inte att det viktigaste är attdiskutera förutsättningarna för en avreglering när vitalar om tryggheten för konsumenten. Det viktigasteär här att lägga grunden för att den som nyttjar järn-vägarna har en trygg förutsättning att göra det ocksåifall man skulle bli utsatt för en olycka.Anf. 179 ()Fru talman! Slutligen bara en kommentar till detsenaste inlägget som gjorde. Det hannu säger innebär att så fort vi går ifrån regeln att sta-ten äger all infrastruktur måste vi ha ett återförsäk-ringssystem, som han beskriver. Det har den regeringsom nu sitter, parti, redan varit innepå när det gäller t.ex. . Skall man ge sigpå att hitta vidare lösningar måste man välja dennaväg. Det är därför jag menar att man borde ta detsteget redan nu för att ha fria händer och dessutom haen precis lika säker ansvarsordning som vi har förnärvarande.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )20 § Ändring i lagen om ersättning från den in-ternationella oljeskadefondenFöredrogsLagutskottets betänkande 1994/95:LU18Ändring i lagen om ersättning från den internationellaoljeskadefonden (prop. 1994/95:45)vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )21 § Vissa organisationsfrågor, m.m.FöredrogsFörsvarsutskottets betänkande 1994/95:FöU6Vissa organisationsfrågor, m.m. (prop. 1994/95:100delvis)Anf. 180 ()Värderade talman! Jag skall endast kommenteraden del av försvarsutskottets betänkande nr 6 sombehandlar året ombildades så att nämnden därefter enbart behandlar per-sonalvårdsfrågor rörande värnpliktiga. Den nyanämnden kallas värnpliktigas situation präglas av att de lyderunder en pliktlag. Det finns därför särskild anledningför riksdag att - på ett sätt som inte är själv-klart när det gäller andra statliga myndigheter - följapersonalvårdsarbetet inom Försvaret.I den gamla in-gick representanter för riksdagspartierna, för devärnpliktigas organisation och för arbetstagarorgani-sationer inom försvarsområdet. Förra mandatperio-dens riksdagsmajoritet ansåg att medverkan av repre-sentanter för arbetstagarorganisationerna inte behövs iden nya nämnden. Därför har Personalvårdsnämndenför värnpliktiga enbart beståttav representanter för riksdagspartierna och för devärnpliktigas organisation.Värderade talman! Jag anser att det var ett misstagatt förändra sammansättningen av nämnden. Vid debesök som den nya vid försvarsenheter har jag i nämndensaknat den synnerligen värdefulla erfarenhet somarbetstagarorganisationernas representanter tidigaretillförde för värnpliktiga kan inteagera i enlighet med någon enhetlig centralstyrd per-sonalpolitik. Situationen för de värnpliktiga är unikför varje värnpliktsenhet beroende på försvarsgren,utbildningsområde, geografisk placering, lokal- ochutrustningsstandard, fritidsutbud, hemresemöjligheterm.m. Även den fast anställda personalens villkor äravgörande för de värnpliktigas situation. Om yrkesof-ficerare och civilanställd personal trivs med sin ar-betssituation är detta givetvis positivt även för devärnpliktigas utbildningsresultat och trivsel.Det är därför värdefullt för nämndens parlamenta-riskt tillsatta ledamöter att det i nämnden finns repre-sentanter både för de värnpliktiga och för arbetstagar-na. Därmed kan nämndens iakttagelser av personal-vårdssituationen för de värnpliktiga anknytas till kun-skap i nämnden om de fast anställda personalgrupper-nas situation liksom till en mer principiell syn på devärnpliktigas villkor.Därför har jag i brev till försvarsministern i okto-ber 1994 och i motion Fö316 under allmänna mo-tionstiden föreslagit att till Personalvårdsnämndenför värnpliktiga bör knytas representanter för arbets-tagarorganisationerna - precis som i den tidigareFörsvarets personalvårdsnämnd.Den 9 februari 1995, lagom till försvarsutskottetsbehandling av min motion, beslutade regeringen attförordna representanter för arbetstagarorganisationer-na som ledamöter i . Jag tycker givetvis att det är ett bra beslut.Värderade talman och f.d. försvarsminister! behandlade min motion var alltsåmina önskemål redan tillgodosedda. Därför var detnaturligt för försvarsutskottet att föreslå attavslå min motion.Vid sammanträdet med åter representanter förarbetstagarorganisationerna med. Därför har jag nåttmitt mål i detta ärende och kan yrka bifall till hemstäl-lan i försvarsutskottets betänkande nr 6.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )22 § Invandring - betänkande1994/95:SfU11Invandring - Tilläggsbudget (prop. 1994/95:105 del-vis)Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )23 § Tilläggsbudget till statsbudgeten /95FöredrogsSocialutskottets betänkande 1994/95:SoU12Tilläggsbudget till statsbudgeten för budgetåret1994/95 (prop. 1994/95:105 delvis)Förste vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )24 § betänkande 1994/95:KrU9Folkbildning (prop. 1994/95:100 delvis)Anf. 181 ()Herr talman! Dagens långa arbetsplenum kan,trots att bara två ärenden har avgjorts bli endyr affär för de svenska skattebetalarna. Det handlardå både om konkreta beslut och om signalstyrkan i dedebatter som förts. Det slutliga resultatet uttryckt ikronkurs och räntenivåer har väl ännu inte visat sig,men det finns troligtvis inte någon anledning tillglädjeyttringar. De konkreta ökade skattehöjnings-eller upplåningsbehoven är lättare att beräkna. Därförär det synnerligen angeläget att i detta ärende, när vihar att fatta beslut med anledning av kulturutskottetsbetänkande KrU9 om folkbildningen, få peka på ochyrka bifall till en reservation som föreslår en bespa-ring på 879,5 miljoner kronor.Beloppet sönderfaller vid närmare betraktande iett antal delbelopp. En del på 439 miljoner handlarom extra platser för arbetslösa inom folkhögskolanunder /96.