prot · GI09115 · 1995-06-07 00:00:00 — Frå-gan är närmast hur offentlighetsprincipen skall formu-leras så att den kan bli operativ inom EU:s fördragoch hur vi skall kunna få till stånd en allmän uppslut-ning kring en sådan fördragsförändring.Vi vill hålla på att alla de 15 medlemsstaternaskall vara med om fördragsförändringar. Det är följ-aktligen en betydelsefull politisk uppgift att åstad-komma en total uppslutning från alla medlemsstater-na. Därmed slår vi också vakt om den konstitutionellaprincipen att det är medlemsstaterna som är innehava-re av grundlagsmakten inom EU. Det finns mycket attarbeta för. Det är viktigt att man kan lägga konstruk-tiva förslag som verkligen har framgångsmöjligheter.Det bör bl.a. göras genom den parlamentariskakommitténs försorg, men naturligtvis inte bara där.På en annan punkt finns det ett utskottsbetänkandesom, såvitt jag förstår, kommer att diskuteras . Det är jordbruksutskottets betänkande 23. Däruttalar sig utskottets majoritet för att principen om enhållbar utveckling bör föras in i EU:s grundläggandefördragstexter. Även här är det ett grannlaga ochviktigt arbete att få fram konkreta förslag som harmöjlighet att vinna accepterande av de 15 medlems-staterna.I och med det här betänkandet uppmanas rege-ringen av att komma till med enskrivelse där man övergripande redovisar vilka priori-teringar och önskemål som bör ha inför rege-ringskonferensen. Jag tycker att det är mycket värde-fullt att uttalar sig för detta.Utskottsmajoriteten och vi socialdemokrater har inte önskat binda för fler ståndpunkter ände som jag nu har nämnt. Dit hör ju också det svenskaspråkets ställning. Vi vill ha en fortsatt fri diskussionsom skall föras på alla upptänkliga sätt . Detta har redan kommit i gångmed en viss eldfängdhet genom dis-kussionen om den s.k. vetorätten när det gäller utri-kes- och säkerhetspolitiken.Det är svårt att bryta ut enskilda element och drivadiskussionen enbart kring dessa. Man måste läggasamman alla möjliga förändringar för att se en helhetnär man skall ta ställning till vad som skall vara Sve-riges position och när man skall göra ett slutligt ställ-ningstagande.Jag vill ta upp åtminstone två punkter och fästauppmärksamheten på några principiella utgångspunk-ter för dem. De har att göra med de demokratiska ochkonstitutionella aspekterna.Den ena gäller de nationella parlamentens ställ-ning i förhållande till EU:s institutioner. Det finns endiskussion om detta på andra håll, bl.a. i sådana län-der som inte har en stark parlamentarisk relationmellan riksdag, parlament, och regering i EU-frågor.Det finns ambitioner att de nationella parlamentenskall komma direkt in i EU:s beslutandeinstitutioner.Jag tror att vi i skall vara mycket tvek-samma, och t.o.m. avvisande, till sådana idéer. Detskall självfallet vara kontakter och utbyte under handmellan de olika EU-institutionerna, riksdagoch de andra parlamenten. Men en viktig sak börenligt mitt synsätt vara att vi i stället skall skärpa dennationella parlamentarismen, dvs. att regeringen ärberoende av ställningen i för sitt agerandeprimärt i ministerrådet, men även i andra delar av EU-systemet.Det betyder också att regeringens kontroll överden svenska förvaltningen när olika ämbetsmän före-träder ytterst måste granskas och ledas frånriksdagen på ett effektivt sätt. Vi bör enligt min me-ning vara kritiska och avvisande till tanken på attSveriges riksdag skall få en beslutande del i EU:sinstitutioner.En annan viktig punkt som sammanhänger medinstitutionerna är makten över fördragen. Där pågåren viktig diskussion där vi måste ha positioner. Anservi att det europeiska parlamentet också skall bli enlikaberättigad part med de 15 medlemsstaterna när detgäller att ha makt, och t.o.m. vetorätt, över fördrags-förändringar? Anser vi att man kan görafördragsförändringar utan enhällighet medlemsstater-na emellan? Min uppfattning är att man inte bör gåden vägen. Men detta är en viktigt position för framti-den.Sedan har vi tagit upp frågan om stora och småstater och bristen på diskussion i kring dekonstitutionella principerna inom . Deteuropeiska parlamentet är i huvudsak ett organsom bygger på befolkningsproportionaliteten. En statär underrepresenterad, och det är , men iövrigt råder någorlunda befolkningsproportionalitetvid representationen i det europeiska parlamentet.De förslag som har ventilerats under det gångnaåret om att man skulle öka de stora staternas röstmakti ministerrådet är såvitt jag kan se rent orimliga urkonstitutionella och principiella synpunkter. är och bör förbli medlemsstaternas organ. Detmest förvånande är nästan att sådana förslag kanframläggas från tyskt håll. har ju en egenförfattning som just har en sådan avvägning mellanbefolkningsproportion i den ena kammaren och del-staternas relativt likvärdiga ställning i den andrakammaren.Ett ställningstagande till t.ex. Europaparlamentetsställning inom EU kan inte göras om man inte samti-digt har klart för sig var befolkningsstorleken skall slåigenom. Att bara tala för att skallfå en stärkt ställning - som vissa motioner gör, ochdet finns även reservation för detta - låter sig enligtmin uppfattning inte göras om man inte samtidigtbestämmer sig för vilken princip som skall varagrundläggande. Är det befolkningsstorleken som skallligga till grund i ? Skall statstill-hörigheten då också ligga starkare och tydligt likvär-dig staterna emellan i ministerrådet?Man kan alltså inte göra ett ställningstagande avdet här slaget om man inte har klart för sig på vilkendemokratisk grundprincip de olika institutionernainom EU skall formas.Vänsterpartiet och hävdar i sin kritikatt små stater håller på att förlora inflytande. Låt migavrunda med att säga att de inte har några positivaoch konstruktiva förslag till vad som då skall göras.Min uppfattning är att en konstruktiv väg för att värnaom små staters framtid är att se till att det ur rege-ringskonferensen kommer en renodling av grundva-larna för representationen i det europeiska parlamen-tet respektive i ministerrådet. bör förblide likaberättigade medlemmarnas organ. I det europe-iska parlamentet bör däremot befolkningsproportio-naliteten kunna komma till ett principiellt uttryck.Med detta ber jag att få yrka bifall till utskottetshemställan.Anf. 9 () replikHerr talman! sade att Miljöpar-tiet och inte har några konstruktivaförslag till hur man skall förändra konstitutionen här.Det är kanske riktigt om man bara tittar isolerat påreservationen. Om man ser till den bredare politiksom vi företräder har vi haft flera konstruktiva för-slag, även om vårt förstahandsbud är att vi faktisktborde träda ur unionen.Som en andrahandsåsikt har vi att man t.ex. bordestärka de nationella parlamenten. Det är något somjag personligen har jobbat en hel del för. Detta är ensak som du och jag har en gemensam uppfattning om.Det är inte rätt väg att gå att stärka EU-parlamentetoch tro att man på så sätt får en bättre och starkaredemokrati i den Europeiska unionen.Jag menar att det är genom de nationella parla-menten vi kan få bort det demokratiska underskottet;genom att göra deras röster bättre hörda i processenfram till beslut i ministerrådet. Också kontakternamellan de nationella parlamenten och den processenbör ökas.Det är ju enbart i de nationella parlamenten som vihar en egentlig folklig, demokratisk förankring, ochdet är bara där som den kommer att finnas i fortsätt-ningen. Om man flyttar ännu mer makt till Europapar-lamentet, innebär det att man flyttar alltmer makt bortfrån vanliga människor. Färre människor blir delakti-ga i den demokratiska processen.Anf. 10 () replikHerr talman! Det gläder mig att isin replik påpekade att vi i en fråga har en gemensamståndpunkt, nämligen i synen på de nationella parla-menten.Men jag vill understryka att det, som jag ser det,ändå är på en indirekt väg som de nationella parla-menten bör komma in, nämligen det sätt som vi harbörjat arbeta på, även om vi inte nått någon fulländ-ning . kontrollerar och leder genomsina olika organ regeringens arbete när regeringenföreträder i ministerrådet.Vi bör slå vakt om ministerrådets ställning blandEU:s institutioner, men det fordrar av oss att vi har enordentlig demokratisk länk hemma i mellanbefolkningen, vårt politiska system, ochvåra statsråds handlande när de företräder Sverige.Jag vill understryka att vi inte ser något värde i attde nationella parlamenten kommer in som direktaaktörer i EU:s institutioner. Detta har på vissa hålltagits upp som en möjlig utvecklingsväg. Vi vill se tillatt det är regeringen som företräder politiskasystem i ministerrådet.Anf. 11 () replikHerr talman! Jag sade att vi var eniga på en punkt,men det var faktiskt i frågan om att man inte bör flyttaöver mer makt till . Däremot anser jagatt man kraftigt bör stärka de nationella parlamentensroll och även ge dessa ett direkt inflytande iprocessen.Men det vill inte ha. Han vill attde nationella parlamenten skall komma in indirekt ochha en mer sekundär roll i processen. Här skiljer vi ossen aning.Resultaten av det svenska EU-medlemskapet visar tydligt att det vore oerhört viktigtatt få en betydligt starkare förankring i riks-dag, så att vi i långt större utsträckning fick debatter iriksdagen om viktiga sakfrågor. Man skulle tvingaenskilda partier att ta ställning och tvinga fram endebatt i viktiga sakfrågor.I dag är hela processen inför ministerrådets beslutupplagt på ett sådant sätt att det inte går att ha ettnationellt beslutsfattande och ordentliga nationelladebatter innan besluten fattas.Anf. 12 () replikHerr talman! Jag instämmer helt med på den sista punkten, behovet av att här i kamma-ren ha rejäla EU-debatter. Men var det inte det vihade , när statsrådet var här?Detta är ett riktigt arbetssätt, som bör kunna utvecklasytterligare.Anf. 13 ()Herr talman! När det gäller konstruktiva förslagför att stärka de små staterna, har vi i vårt program,Mer demokrati och mindre union, listat en rad sådanaförslag, ! Vi föreslår t.ex. att unio-nens rätt att vidga sin egen kompetens och fatta beslututanför sina kompetensområden, artikel 235, avskaf-fas och att den mycket oklara subsidiaritetsprincipenersätts med tydliga regler. Exempel på sådana reglerfinns i fördragen, t.ex. i artikel 222, som rör nationellaegendomsordningar, och i artikel 223, som rör vapen-handel. Vi menar dock att man måste göra betydligtfler avgränsningar.Björn pekar på många intressantaproblem i sitt huvudanförande. Jag är överens medhonom så långt som att det gäller att stärka den natio-nella parlamentarismen. Jag skulle t.o.m. hälsa medtillfredsställelse om gick med på attkonkretisera det han sade i en replik till om att öka parlamentets kontrollerande och le-dande av regeringen.Men måste - och gör det säkertockså - se ett problem i att lagstiftningsmakt i ochmed EU-medlemskapet de facto övergår från riksda-gen till regeringen. Den utövas då av regeringen somen del av ministerrådet, å vägnar. Däri liggerett problem. Makt förskjuts från till rege-ringen, och inflytande över politiken ochlagstiftningen minskar.Anf. 14 () replikHerr talman! Angående den sista punkten vill jagsäga att det visst sker en förskjutning av lagstift-ningsmakten, men den förskjuts till en annan del avriksdagens verksamhet, som också är reglerad i vårregeringsform, nämligen till det avsnitt som heterKontrollmakten. På så sätt kommer kontrollmakten iverkligheten att skärpas om vi i användeross av den på det sätt som redan finns angivet i rege-ringsformen.Något som kanske har varit underdimensioneratunder dessa månader är utskottens initierande förmå-ga under beslutsprocesserna. Jag kan för min del intese något hinder för en ordning som innebär att fackut-skotten mycket tidigt både initierar och informeras omförslag, och även kommer till kammaren med förslagom att skall uttala sig i olika riktningar förregeringens prinicipiellt sett långsiktiga handlande.Här finns alltså såväl utskotten som plenum ochkontrollmakten, kanske med tonvikt på kontrollmak-ten . Att lagstiftningsmakten minskar inne-bär ju inte att parlamentets makt försvinner i ett svarthål.Anf. 15 () replikHerr talman! Det ligger en hel del också i densynpunkten. Men faktum är att vi så att säga har av-skaffat delar av lagstiftningsmakt, efter-som EU beslutar om lagar, dvs. om förordningar, somoavsett vilka lagbeslut vi har fattat i gälleröver dessa. Därmed är lagstiftningsmaktvisavi satt på undantag.I och med EU-medlemskapet har vi minskat dennalagstiftningsmakt, men vi har ännu inte funnit effekti-va medel för att öka kontrollmakt över denlagstiftning som regeringen är en del av i stället.Detta gör ju att det blir ett problem; EU gröper ur detparlamentariska systemet - eller har åtminstone gjortdet hittills.Anf. 16 () replikHerr talman! Från vårt partis sida - och jag skulletro att det gäller de flesta andra partier - är vi bereddaatt på alla upptänkliga sätt skärpa kontrollmakten ochäven förmåga att initiera ärenden in i EU-processen. Vi är i överens omatt det skall göras en utvärdering när året är slut. arbetar med den inriktningen. Dåbör det bara en vägledande inriktning att det är ettstatsrättsligt faktum att normgivningsmakten, lag-stiftningsmakten, utövas inom , menparlamentarismen får då finna andra former på svenskbotten, så att det inte blir en minskning vare sig iriksdagens eller i demokratins verkningskrets.Anf. 17 ()Herr talman! sade att ståndpunk-terna nu successivt formas inför regeringskonferensenoch att det behövs en fortsatt diskussion. Samtidigtsade han att man också behöver se en helhet. Jag troratt det är väldigt viktigt att man just kan presentera enhelhet, så att man förstår de olika delarna. Jag trorinte att det är bra att partierna presenterar sina stånd-punkter styckevis och delt, utan att det kommer in i etttotalt sammanhang.Vi har i presenterat våra ståndpunkteroch kommer att driva dem. Min fråga till vonSydow är: När kommer det socialdemokratiska partietatt presentera sin helhet, så att det inte bara blir delar-na?Jag uppskattar dock mycket att gör vissa preciseringar om sin egen ståndpunkt.Det är naturligtvis väldigt viktigt, och vi har i vårtbetänkande lagt grunden för att skall få meratt säga till om och också kunna fatta beslut.Men det är också viktigt att den parlamentariskasituationen i blir bättre. Vi har ivår reservation presenterat våra tankar för framtiden,nämligen att lagstiftningsmakten bör föras över tillparlamentet, där det skall finnas två kammare. bildar då en kammare och är stater-nas/regeringarnas forum, och de direktvalda parla-mentarikerna bildar den andra kammaren, med vidga-de funktioner framför allt när det gäller kontrollmak-ten. Det är ett sammanhängande system som vi harpresenterat och som uppenbarligen inte vinner särskiltstort gehör här i kammaren. Men vi har talat om vadvi vill.Anf. 18 ()Herr talman! På den sista punkten och när detgäller det som finns i reservation vill jagfästa uppmärksamheten på att det inte gärna går attuttala sig för ökad makt för ochför ett tvåkammarsystem, om man inte har klart försig vilken representationsprincip som skall förekom-ma i de två kamrarna. Alla moderna fungerande för-bundssystem har i allmänhet en tydlighet på denpunkten; en direkt proportionell representation i denena institutionen och en staternas representation i denandra. Man kan inte seriöst diskutera och inta enposition, som synes göra, om man inte ärhelt klar över vad man menar i den grundlägganderepresentationsfrågan. Det är det som jag har försöktfästa kammarens uppmärksamhet på i mitt anförande idag.Slutligen vill jag svara på frågaom när socialdemokratin kommer att precisera sig.Det kommer att ske dels i ett valmanifest, som såvittjag förstår kommer att tas fram och somkommer att ange vissa riktlinjer både för regerings-konferensen och för våra socialdemokratiska ambitio-ner i EU:s arbete i övrigt, dels inför regeringskonfe-rensen i det att den socialdemokratiska regeringenkommer till med förslag om svenska håll-ningar eller ståndpunkter. Jag föreställer mig att detkommer att ske under hösten.Anf. 19 ()Herr talman! Vi har i våra förslag preciserat hurkamrarna bör se ut. Den ena kammaren består avministrarna, dvs. det som är ministerrådet. I dagär ministerrådet lagstiftande, och alla är mycket kri-tiska mot att det sker i slutna rum och att det inte ärnågon öppenhet. Om det kommer in i en parlamenta-risk kammare blir det ett mycket mera formaliseratoch öppet beslutsfattande. Där skall staterna vararepresenterade. Den andra kammaren är parlamentet,där det finns direktvalda personer, och kan då lita mertill befolkningsunderlaget. Självklart kan man införadetta system med nuvarande representationsregler -de behöver inte ändras, men det kan alltid diskuteras.Dessutom är naturligtvis inte en för-bundsstat.Björn säger nu att regeringspartietskall presentera sina ståndpunkter ,inför ett val som skall ske . I Folkpartiethade vi klart för oss mycket tidigt, redan vid folkom-röstningen, vad vi ville med det framtida EU. Som vialla vet tar det oerhört att få genomslag förolika uppfattningar. Är det verkligen särskilt öppetoch demokratiskt att så sent precisera vad man villmed det framtida EU?Anf. 20 ()Herr talman! undviker nu att säganågonting om det som står på dagordningen, nämligenröstviktning i ministerrådet. Röstviktning, eller detsom har framförts från tyska debattörer om dubblamajoriteter, dvs. staternas röstetal samt ett hänsynsta-gande till befolkningsomfattningen för att åstadkom-ma majoritetsbeslut eller kvalificerad majoritetsbe-slut, är det som är kärnpunkten. Man kan inte nöja sigmed att bara proklamera att det skall råda öppenhet.Det är mycket bra i ministerrådet - det är en stor ochviktig sak. Men kärnpunkten när man tar ställning tillmaktrelationer mellan och minister-rådet är ju rösträttsregler, majoritetsbildningsregler.Där har inte eller reservationvarit klargörande, såvitt jag förstår.Anf. 21 ()Herr talman! Jag skulle vilja ställa en fråga tillBirgit med anledning av det hon sade sist.Folkpartiet - jämte kds - är kanske det parti iSveriges riksdag som vill gå längst i federalistiskriktning och satsa allra mest på mer överstatlighet ochpå att stärka det europeiska parlamentet på regering-arnas och de enskilda ländernas bekostnad. AnserBirgit och att det här kan görasutan någon ny folkomröstning? Eller anser Folkpartietatt det krävs en ny folkomröstning efter regeringskon-ferensen 1996? Det är något som jag skulle vilja veta.Anf. 22 ()Herr talman! Det är riktigt att vi vill ge ett störreinflytande för EU när det gäller s.k. gränsöverskri-dande frågor, där parlamentets makt också bör öka.Däremot delar vi något av den uppfattning som PeterEriksson framförde, nämligen att man bör skala borten del av de detaljfrågor som EU sysslar med. Deskall gå tillbaka till de nationella parlamenten. Vi harpekat på några sådana frågor. Man kan tänka sig tu-ristpolitik, kulturpolitik, att det skall finnas kvote-ringsbestämmelser för vad som skall sändas i TV ochen rad sådana frågor, för att ytterligare göra subsidi-aritetsprincipen funktionell.När det sedan gäller frågan om folkomröstning harvi inte tagit ställning. Det beror också litet grand påvad förhandlingarna faktiskt leder fram till. Man böralltså följa den frågan och ta ställning i takt med attförhandlingsresultatet växer fram.Anf. 23 ()Herr talman! Menar att Folkpartietär berett att stödja kravet på en folkomröstning efterregeringskonferensen om den leder till viktigaförändringar i de grundläggande fördrag som hållersamman EU? Det tycker jag i så fall är väldigt posi-tivt.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 11 §. )5 § Anslag till Europainformation m.m.FöredrogsKonstitutionsutskottets betänkande 1994/95:KU36Anslag till Europainformation m.m. (prop.1994/95:100 delvis)Tredje vice talmannen konstaterade att ingen tala-re var anmäld. (Beslut fattades efter 11 §. )6 § Godkännande av ett beslut av EU-rådetangående Gemenskapens egna medelFöredrogsFinansutskottets betänkande 1994/95:FiU25Godkännande av ett beslut av angåendeGemenskapens egna medel (prop. 1994/95:210)Tredje vice talmannen konstaterade att ingen tala-re var anmäld. (Beslut fattades efter 11 §. )7 § anslutning till Europeiskaatomenergigemenskapen, m.m.FöredrogsNäringsutskottets betänkande 1994/95:NU21Sveriges anslutning till Europeiska atomenergigemen-skapen, m.m. (prop. 1994/95:118 och skr.1994/95:116)Anf. 24 ()Herr talman! gav svenska folket be-sked om att framgent skulle delta i det näraekonomiska och politiska samarbetet med demokrati-erna i . Vi beslöt då i folkomröstningen attSverige skulle söka inträde i Europeiska unionen.Ett av de fördrag som ligger till grund för fram-växten av Europeiska unionen är fördraget om upprät-tande av Europeiska atomenergigemenskapen Eura-tom, och dagens ärende handlar om vilken svenskföljdlagstiftning som eventuellt bör tillkomma som enföljd av anslutning till Euratom.Nu är Euratomfördraget i stora delar obsolet, dvs.det är på vanlig svenska inte längre aktuellt och till-lämpas i stora delar inte. Fördragets betydelse förEU:s politik och förhållningssätt är mycket begränsat.Man skulle kunna säga att Euratomfördraget mest haranvänts för inhemsk konsumtion, inte minst här iSverige, då Euratomfördraget var det som nej-sidan ifolkomröstningen använde när man försökte skrämmasvenska folket att tro att vid ett inträde i EUskulle bli något slags sopstation för utländskt kärnav-fall.Det är därför bra att regeringen nu i sin proposi-tion och litet slår fast att detsvenska förbudet mot slutförvaring av utländskt kär-navfall i inte står i strid med Euratomfördra-get och att det förbudet kommer att upprätthållas.Regeringen föreslår också att förbudet mot slut-förvaring av utländskt kärnavfall i skall ut-vidgas till att också gälla mellanlagring av utländsktkärnkraftsavfall. Det är ett förslag till förbud som fårstöd från moderat håll. Detsamma gäller de förslagom införande av vissa nya restriktioner för utförsel avkärnkraftsavfall som också föreslås av regeringen somen följd av anslutning till Euratomfördraget.Det fördraget gäller ju väsentligen försörjnings-frågor, och även på den punkten har regeringenframlagt vissa förslag till ny lagstiftning. Där har vi ibetänkandet från näringsutskottet redovisat vissainvändningar. De är närmast av lagteknisk karaktär;det låter ju väldigt torrt och tråkigt.Kärntekniklagen är väsentligen en säkerhetslag,och när regeringen nu i kärntekniklagen, som alltså äreller bör vara en säkerhetslag, vill införa regler somhar med försörjningsfrågorna att göra tycker vi att detär olämpligt. Vi reagerar mot det precis på samma sättsom vi har reagerat mot exempelvis detmånga gånger här i kammaren diskuterade tankeför-budet, nämligen den bestämmelse i kärntekniklagensom förbjuder arbete med utveckling eller projekte-ring av nya kärnkraftsreaktorer. Man kan ha olikauppfattningar i sakfrågan, men vi tycker att det ärolämpligt att i en säkerhetslag införa bestämmelsersom inte har med säkerhet att göra utan snarare ärnågot slags politisk markering av viljan att avveckladen svenska kärnkraften på sikt.På motsvarande sätt tycker vi att det är olämpligtatt man nu för in regler som har att göra med försörj-ningsfrågor när det gäller kärnbränslet i en lagstift-ning som uteslutande borde handla om säkerhetsfrå-gor.Till yttermera visso är detta såvitt vi kan bedömaonödigt, av det enkla skälet att Euratomfördraget ärav överstatlig karaktär. De bestämmelser som därfinns i det här avseendet är tillämpliga i ävenutan att vi för in nya bestämmelser på den punkten ikärntekniklagen.På en punkt har propositionen inneburit ett klargö-rande. I den lagrådsremiss som regeringen lämnadekunde man när det gällde de här ändringarna i kärn-tekniklagen få intrycket att ett svenskt driftstillståndskulle kunna återkallas, i varje fall i teorin, om enreaktorägare överträtt försörjningsreglerna som följerav Euratomfördraget. Det slås nu fast i specialmoti-veringen i regeringens proposition att så inte är fallet,och det tycker vi är bra. Men den grundläggandekritiken mot den lagtekniska utformning som rege-ringen har föreslagit kvarstår.