prot · GI0964 · 1995-02-22 00:00:00 — Den andra är att förväntning-arna om EU-medlemskap har en stabiliserande verkanmen att effekten naturligtvis är beroende av att sam-arbetet leder framåt. Den tredje är att regeringen anserdet väsentligt att det svenska ställningstagandet kangrunda sig på en bred och offentlig debatt. Den fjärdeär att medlemsländerna tillsammans effektivare måsteta sig an frågor som arbetslöshet, miljökris, ojämlik-het etc.Jag menar att det är väsentligt att veta om SverigesEU-ambassadör har fått några principiella riktlinjerutöver detta. Är det detta som han har fått i handen, ärSverige verkligen sent ute i processen. Det måste välha tagits fram några förankrade principer.Slutligen, fru talman, måste vi när gränser ochtullmurar rivs ned, med kraft bekämpa internationellkriminalitet och narkotikahandel. Det är då ganskauppseendeväckande att regeringen föreslår att vi skallspara på polisväsende, rättsvä-sende och tullväsende. Är detta verkligen förenligtmed en process som skall läka ihop svenska folketinför framtiden i Europafrågan?Anf. 51 Statsrådet ()Fru talman! Jag tycker att det här är en onödig de-batt om debatten. Låt oss i stället tala om vad vill.Vad gäller debattens utformning är det faktiskt riks-dagen som beslutar hur sådana här debatter skallföras. Vi har haft en diskussion med talmannen om attockså ha en separat EU-debatt, vilket jag tycker vorebra. Den debatt som förs är såvitt jag förstår dentraditionella utrikes- och handelspolitiska debatt somhålls med utgångspunkt i en utrikes- och handelspoli-tisk deklaration. Jag har anmält mig för att tala omhandelspolitik i denna debatt, och jag diskuterar gärnaockså "andra EU-frågor" - vår handelspolitik är ju,som påpekade, numera även en del avEU-politiken. På samma sätt är utvidgningsfrågan, därjag tog upp Östeuropautvidgningen, som jag betraktarsom ett av de viktigaste EU-spörsmålen, både enhandelspolitisk fråga och förvisso också en EU-fråga.Diskussionen om biktprocessen förs i riksdagensEU-nämnd, och man har där också såvitt jag förstårkommit överens om hur den skall föras. Jag vill tillMats ställa frågan om han inte tycker att det ären bra form. Det är också viktigt att vi är överens omformerna. Är det eller är det inte bra att vi i Sverigeskall ha en öppen diskussion, med opinionsgrupperoch intresseorganisationer, en diskussion där vi harbett samtliga politiska partier att delta, innan vi be-stämmer våra positioner? Eller skall vi ha en dubbel-het, innebärande att positioner hastigt läggs fast, var-efter debatten skall komma? Jag vill veta vilken in-ställning kds har på den punkten, eftersom det har litetatt göra med på vilket sätt som vi från regeringenssida kommer att föra en diskussion med partierna. inte intresserade av den diskussionen?Anf. 52 () replikFru talman! Självklart tycker vi att detta är en braprocess. Vi kritiserar inte processen utan den tidpunktnär den har startat. Vi vet att många länder redanligger långt framme, och jag har inget att invända motprocessen som sådan, utan min fråga är bara: Vilkaprinciper och prioriteringar skall vår EU-ambassadörhävda nu när denna biktprocess är i gång? Dessa harvi ännu inte diskuterat i . Vi har diskute-rat processen men inte vilka principer och priorite-ringar som där skall göra. Det var det sommin fråga handlade om.Jag menar inte att detta skall redovisas . Jagfrågar bara: Hur har dessa principer och prioriteringartagits fram och förankrats? Sedan skall vi ha en öppendebatt, och efter den skall självklart lägga fastsina positioner. Jag tror dock att regeringen är mycketsent ute när det gäller att ta fram dessa mycket viktigaprioriteringar. När tåget börjar rulla vill det till vet vad man vill och vart man skall.Anf. 53 Statsrådet ()Fru talman! Jag konstaterar att jag egentligen intefår något svar på min fråga och att bådeäter kakan och har den kvar. Var den kakan till sluthamnar får vi väl se.Jag tror att har missförstått vad bikt-processen handlar om. Den innefattar att fråga länder-na om deras erfarenheter av Maastrichtprocessen. ISverige förankras den processen - som vi givetvis harmycket begränsade erfarenheter av, eftersom vi harvarit medlemmar - med , och man har där kommit överens om hur detskall gå till.Anf. 54 ()Fru talman! blev , somett resultat av folkomröstningen den 13 november1994, medlem av EU. Mer än efter om-röstningen och med snart två månaders erfarenhet avmedlemskapet kan vi konstatera att det blev kanskeinte riktigt så mycket guld och gröna skogar för Sve-rige som utlovades från ja-sidan.Det mest allvarliga är dock den debatt som vi nuredan har fått i högt tonläge om vad EU-medlemskapet betyder för säkerhetspolitiken, neutrali-teten, försvaret, etc. Jag skulle vilja fråga statsrådetMats jag också, om det inte är ganska pin-samt ändå att i nu talarom att det här med vetot kanske inte är så viktigt. Ärdet inte bättre samordning inom regeringspartiet om vad man skall redovisa i i sådana här centrala frågor?Att förra utrikesministern på det sättet är kanske mindre överraskande.Att en ledande socialdemokrat, ett tidigare statsråd,uttrycker sig så är ju väldigt anmärkningsvärt.Skulle det här vara riktigt, kan inte regeringensallmänna deklarationer om alliansfrihet och neutralitetha så särskilt stor betydelse.Ännu mer illavarslande tycker jag att det är närMaj Britt i går i utrikesut-skott kräver respekt för den svenska neutralitetspoliti-ken. Då kallas detta av den franske ordföranden förett bisarrt förslag, och de svenska ledamöterna röstar t.o.m. emotförslaget.Jag vill gärna ha besked av , omhan är beredd att här tydligt deklarera den svenskaståndpunkten i denna fråga i alla fall. I övrigt tyckerjag att det är respektabelt att det förs en bred ochallmän debatt om den svenska hållningen i olika frå-gor inför regeringskonferensen , men det är illa-varslande när man på ledande håll inom EU-ländernaraljerar med en central svensk ståndpunkt.Fru talman! Jag tror att de flesta både i den härkammaren och i samhället i övrigt kan vara överensom att det är väldigt angeläget det som har berörtstidigare i debatten, med just en bred öppen allsidigdebatt, där många olika åsikter kommer till tals omvilken linje skall välja inför olika ställnings-taganden i EU. Inför de löpande ställningstagandensom regeringsföreträdare gör i ministerrådet,inför det allmänna valet till i höstmen i synnerhet inför 1996är denna debatt särskilt viktig.Jag tycker att det är bra och välkomnar att statsrå-det i tidningsintervjuer och senast iradioprogrammet understrukit attdet är angeläget att det blir denna breda allmännadebatt inför de svenska ställningstagandena och dåsärskilt med sikte på hur den svenska hållningen skallformas inför 1996.Det låter utomordentligt bra, om det finns en sub-stans i det här talet, om och regering-en är beredda att medverka till att möjliggöra en så-dan här debatt. I det sammanhanget tycker jag nog attspåren är litet förskräckande från höstens EU-omröstning. I den debatt och det kampanjarbete somföregick folkomröstningen kunde ja-sidan enligt fleraundersökningar, både före och efter omröstningen,mobilisera åtminstone tio gånger så stora resurser försin debatt och opinionsbildning, jämfört med nej-sidan, trots att staten vid det tillfället gick in medhyggligt med pengar för att inte obalansen skulle bliännu värre.När nu regeringens företrädare talar om vikten aven allsidig, bred och öppen debatt, inställer sig natur-ligtvis frågan: Avser då ge förutsättningar för en sådan debatt genom att setill att den halva av svenska folket som faktiskt rösta-de nej kan komma till tals på rimliga villkor? Enviktig förutsättning för detta är i så fall att medverkaockså till att alla parter får delta i debatten, inklusiveden EU-kritiska opinion som finns i det här landet ochsom inte förefaller att ha blivit mindre sedan folkom-röstningen.I budgetpropositionen bilaga 2, s. 4, säger rege-ringen att medlemskap i får vittgåendekonsekvenser för arbetet i hela den svenska statsför-valtningen, framför allt i , och detkan jag förstå. hörde jag att bara tillKommunikationsdepartementet kommer det in ca 50dokument i EU-frågor. Då kan man förståatt det kräver resurser.Nya kunskaper och stora resurser behövs för attkunna nära följa verksamheten i EU och ta ställninglöpande. Enligt vad jag förstått, kommer komplette-ringspropositionen att föreslå anslag till den här verk-samheten. Jag menar att det är en plikt för regeringenatt också lämna förslag till pengar som möjliggör förorganisationer som är EU-kritiska eller motståndaretill EU-medlemskap att bedriva aktivt opinionsarbete,så att EU-debatten kan bli så bred och allsidig sommöjligt. Det är ett anständighetskrav, om man menarnågot med det man säger om en allsidig debatt i EU-frågorna.Jag skulle önska att kunde redo-göra något för hur han har tänkt sig att säkra justdenna allsidiga breda debatt, där också EU-kritikerkan komma till tals på rimliga villkor, att han här ikammaren kunde åtminstone ge en antydan omvad han är beredd att föreslå.Anf. 55 Statsrådet ()Fru talman! Det ställdes två konkreta frågor.När jag offentliggjorde regeringens parlamentaris-ka kommitté tog jag upp just det som , nämligen att det är viktigt att den opinionsom har varit kritisk mot medlemskap i och denopinion som vill delta i EU:s förändring, varesig det är från kritiska eller positiva grunder, skallkunna göra det och att vi skall aktivt uppmuntra till endebatt där kritiker verkligen deltar.Jag har också talat om formerna för detta, om deinstruktioner som den parlamentariska kommitténkommer att få och hur den skall arbeta så att den germöjlighet för publicerande av skrifter, för hearingsoch för inlägg från opinionsgrupper, fria debattörer,partier och andra som vill framföra sina uppfattningar,att de kommer på bredden. Det är vår definitiva avsiktmed den parlamentariska kommitténs arbete.Låt mig konstatera en sak som inte är så konstig.Det är väl inte alls märkligt att vi bara drygt en må-nads medlemskap fortfarande inte riktigt orienteraross i den här nya EU-världen. Det är kanske naturligtatt man får den typ av frågor som just ställdes. Så harMaj Britt sagt och så har sagt iEU-parlamentet och så har fransmännen sagt - hurskall vi ställa oss när länder har olika uppfattningar?Ja, vi är nu med i ett system som för oss kanske ärlitet främmande, där det finns olika kraftfält. Sverigeär ett kraftfält, vi som representerar regeringoch riksdag. Ett annat kraftfält är kommis-sionen. Ett tredje kraftfält är . Vikommer inte - i varje fall inte i vårt parti och jag trorinte heller i - att vara monolitiska.Jag tror inte alls att vi kommer att få lyssna till ochuppleva att företrädare i Europaparla-mentet talar med exakt samma tunga som . Det skulle förvåna mig väldigt mycket om såskedde, för så är det inte för något av de andra med-lemsländerna, och det är litet ovant för oss.Europaparlamentet kommer att ha sina mycketbestämda uppfattningar, som säkert kommer att drivasav företrädare för olika partigrupper och som säkertkommer att skära mot en del av vad vi här i tycker. Det är ju det som EU är uppbyggt på,olika kraftfält där det skall finnas en balans.Jag är övertygad om att kommissionen kommer attföra fram uppfattningar som gör att det här i Sverigekommer att hävdas att man har låst sig si eller så,medan det i själva verket är en grupp inom EU somvill verka för nya befogenheter på det ena eller andraområdet.Jag vill inte säga detta ironiskt, inte på något sätt,men det här är någonting som är nytt för oss. Det ärnaturligt och något som vi kommer att få leva med.Anf. 56 ()Fru talman! Det lät bra en hel del av det MatsHellström sade inledningsvis om att säkra en allsidigdebatt. Men han undvek att ge några konkreta beskedom han också är beredd att anslå några pengar ellerom han avser att låta det gå som , att de storastarka organisationerna som vill ha mera union, somvill ha mera federalism, som kanske vill ha försvars-samarbete, gemensamt försvar och sådana saker, skallfå dominera debatten totalt.Är beredd att föreslå att pengaravsätts också till de mera fattiga folkrörelsebaseradeorganisationer, föreningar och studieförbund som villta del i debatten? Jag hoppas att man kan tolka MatsHellström så att det betyder också pengar, inte baravackra ord.Som svar på den andra frågan, om att Maj-LisLööw är ute och surrar om att vetot kan avskaffas,raljerar och säger att vi inte skall varaså monolitiska. Men det här är ju en ytterligt centralfråga.Många människor röstade säkert ja i EU-omröstningen , därför att man hade fått för-säkringar om att vetot gäller - vi kan alltid blockeradet ena och det andra. går ett f.d. statsråd ut i och talar om att vetot var inte så viktigt! kan vi också läsa att Tysk-land nu vill avskaffa vetot, och andra har sagt sammasak tidigare.Det är ändå uppseendeväckande att Socialdemo-kratiska partiet har representanter i EU-parlamentetsom i centrala frågor, efter attSverige har blivit medlem, avviker så fundamentaltfrån en viktig linje.Anf. 57 ()Fru talman! Rubriken för debatten är EU. Jagmåste säga som sade tidigare, att det ärmycket beklagligt att försöker smitaifrån dagens viktiga EU-debatt genom att börja prataom WTO helt oanmält. Jag tar gärna en diskussionom WTO senare, men dagens debatt har rubriken all retorik och välvilja ser jag två tydligatendenser som markerar vägen för i den euro-peiska unionen. Den ena är att krymper. Sve-rige isolerar sig, kryper ihop i vårt nordliga hörn ochblir allt mindre. Den andra är att demokrati inte längreär lika viktigt. Vi har numera inte riktigt tid och orkmed demokratiska beslutsprocesser.Sverige krymper. lades 10 am-bassader och konsulat ned. I årets socialdemokratiskabudget planeras för nedläggning av ytterligare 15. IEU:s varma famn behöver vi tydligen inte några be-skickningar i , , , , , , , , Wellingtonm.fl.Vad rör oss konflikterna i eller Ko-rea eller fattigdomen i mellersta och ? Vi har ju våra budgetproblem att tänka på.Som ett obetydligt län i utkanten av en stormakt kanvi ju passa på att spara. EU planerar ju ändå att byggaupp en egen utrikesförvaltning. Är det så man tänkerpå och på ?Svenska utlandsbeskickningar är inte bara en för-utsättning för att vi skall kunna bedriva en självstän-dig utrikespolitik. Många är de människor som harsvenska diplomater att tacka för sina liv. Jag skallbara nämna ett namn, , som gjorde enovärderlig insats under kuppen i 1973.U-landsbiståndet minskar, stödet till Östeuropaskärs ned, flyktingpolitiken hårdnar. Vi har ju egnaproblem att tänka på. och - är det så man resonerar i regeringen?Sverige krymper. Jag tycker att allting pekar på attvi redan nu förbereder oss för att EU helt skall ta överutrikespolitiken. För sedan skrötPierre om dubbla veton i utrikes- och säker-hetspolitiken i EU. tycks socialdemokraterna varavilliga att släppa ifrån sig det enda halmstrå till veto-rätt som man har. Alltid ger det någon besparing istatskassan.För går allt detta bara alltför sakta. retoriken här i kammaren står valetmellan EU och nationalism. Den självständiga svens-ka säkerhetspolitiken under detta århundrade kanockså följaktligen enligt honom betecknas som natio-nalism. Att fortsätta en självständig utrikes- och sä-kerhetspolitik är för Bildt att välja krig framför fred.Denna inskränkta och antiintellektuella hållning bordeinte förtjäna någon reflexion om det inte var så att denkom från landets största oppositionsparti. ,var du än är, är inte bara en del av EU. EU ärbara en liten del av världen. Det är inte längre tillMoskva än vad det är till . När avståndenkrymper i världen är det inget skäl för att också Sve-rige skall krympa och isolera sig i ett alltmer margi-naliserat Västeuropa.Sveriges riksdag är helt överspelad i den nya skö-na unionen. Vi får i bästa fall lyssna på ministrarnainnan de far ner till ministerrådsmöte. Demokrati ärinte längre lika viktigt. Än så länge har inte den nyaEU-nämnden ens varit kapabel att avge ett enda rådeller en gemensam ståndpunkt. Majoriteten i - majoriteten i - vill inte ha makt,vill inte ha inflytande över de lagar som svenska fol-ket skall lyda . Att få till stånd en ändring idetta är en absolut förutsättning för att vi skall kunnase besluten som demokratiskt acceptabla och godtag-bara.Det här är två tydliga men tråkiga tendenser somkantar den väg vi vandrar in i den europeiska unionen.Säkert finns det de som tycker att äntligen harbörjat inta sin rätta position som ett kallt, inåtvänt ochblåsigt hörn i norra . Men många andra, MatsHellström, sörjer inombords. Jag är en av dem.Jag vill avsluta med att säga att jag anser att ensjälvklar utgångspunkt inför regeringskonferensen iEU för den som inte genast vill köra över folkom-röstningen är att skall hävda vetorätten inomutrikespolitiken och motverka ytterligare överstatlig-het på detta område. Jag hoppas att även regeringeninser detta och slutar att överlåta åt andra länder i EUatt formulera hur framtiden skall se ut.BiståndAnf. 58 ()Fru talman! Det finns anledning till en betydandeoptimism när det gäller biståndspolitiken framöver.Det har skett stora förändringar i u-världen. Vi harhaft någonting som närmast kan betraktas som enrevolution vad gäller demokrati och marknadseko-nomi och också vad gäller tillväxten i många av defattiga länderna. Det framgår delvis av den bistånds-bok som var färdig att tryckas före regeringsskiftetmen som har släppts först efter motionstiden.Låt oss se på situationen i världen. I Stillahavsasi-en bor av u-världens befolkning. De får 5 dollarper invånare i bistånd. Det sker en mycket stark eko-nomisk utveckling och något som närmast kan betrak-tas som en marknadsekonomisk revolution.Går vi vidare till finner vi där av u-landsbefolkningen. De får per invånare ibistånd. Där sker en svag men ändå begynnande stabiltillväxt, där vi dock kan ifrågasätta uthålligheten.Dessa länder har varit hämmade av en feodalism ochen demokratisk socialism som har lett till vad mångakallar the Hindi rate of growth.I och bor av u-världens befolkning. De har det högsta biståndet percapita i världen, per invånare. I många avländerna finns stora resurser, framför allt intäkter frånoljeexport. Utvecklingen är svag. Inte minst i Egyptenhar den arabiska socialismen och den muslimskautvecklingsfientligheten lett till att det inte sker någonminskning av antalet fattiga i regionen.I söder om bor av u-världensbefolkning. Biståndet är per invånare. Därsker en stor ökning av antalet fattiga. Dessa länder harett tungt kolonialt arv. De har en fixering vid stats-styrning. De har varit offer för en afrikansk socialism.Ett dilemma i sammanhanget är att , somekonomiskt har varit den dominerande kraften, harhämmats av rasförtrycket och att majoriteten av invå-narna inte har kunnat bidra till utvecklingen av sittland och av regionen.Om vi går vidare till , där PierreSchori har valt att vara i stället för här - han är iCosta , sägs det - kan man konstatera att avu-världens befolkning bor där. Biståndet är 11 dollarper invånare. Det handlar i många fall om tidigaremycket rika länder som till-hörde världens rikaste länder, men där en statsfixeringoch ett försök att skydda ekonomin med höga tullmu-rar har gjort att man har fått en fattigdomsutvecklingsom har varit mycket uttalad. Här har man i väldigtmycket kopierat utvecklingen i Stillahavsasien, ochdet har gjort att det som betraktadessom en skuldbomb för egentligen hela världsekono-min nu i många fall har blivit en magnet för det inter-nationella kapitalet.Man kan alltså konstatera att åtskilliga länder viddet här laget har visat att man på en generation kan gåfrån absolut fattigdom till relativt välstånd. Det går på20-30 år. Det gäller att i biståndsarbetet försöka taupp mycket av det arbete man har gjort i de ländersom har lyckats.Man kan konstatera att av u-landsbefolkningen nu bor i länder som har en snabbtväxande ekonomisk utveckling. Man kan också kon-statera att det pågår ganska stora kapitaltillflöden tillmånga av länderna i u-världen. Kapitaltillflödenasvarar mot av deras samlade ekonomi. 1/4 avdetta är bistånd.Vad kan vi göra för att hjälpa utvecklingen i u-världen? Det viktigaste är naturligtvis att vi öppnarvåra marknader för fri handel. Deras handel är tiogånger större än vad de får i bistånd - mer än så,t.o.m. Att skapa frihandel är alltså den allra viktigasteinsats vi kan göra för u-världen.Det är också oerhört viktigt att bygga upp ochhjälpa till att stödja den framväxande demokratin,rättssamhället och respekten för mänskliga rättigheteroch att hjälpa till att bygga upp marknadsekonomin,vilket är oerhört viktigt för småföretagen. De skall imånga fall suga upp de växande befolkningarna närjordbruket inte kan klara försörjningen för den ökan-de befolkningsmängden. Det är viktigt för oss atthjälpa till att bygga upp institutionerna för rättssam-hället, marknadsekonomin och demokratin.Det är också viktigt att ge ett humanitärt bistånd.Med det menar vi ett bistånd som inte går via rege-ringarna utan når direkt ut till invånarna. Det handlarinte minst om katastrofbistånd. Det är viktigt att ka-tastrofbiståndet ersätter en skörd och utsädet, meninte konsekvent därefter slår ut det egna jordbruket.Det gäller att bygga upp en basal utbildning inteminst för kvinnor. Det är också ett sätt att hjälpa tillvad gäller befolkningsfrågan.Det gäller att stödja infrastruktur, och då alldelesspeciellt den del av infrastrukturen som inte är eko-nomiskt lönsam.Det gäller vidare att hjälpa till med basal sjukvård,men däremot inte i första hand med den mer kvalifice-rade sjukvården.Det gäller också att i detta bistånd bevaka jäm-ställdheten och att se till att utvecklingen blir hållbar.När det gäller skuldproblematiken, som ofta disku-teras, kan man konstatera att mer än hälften av deländer som anses vara mest skuldsatta - det handlarom 21 medelinkomstländer - är mycket råvarurika.De har utnyttjat kreditvärdigheten från bl.a. oljeexpor-ten till att bygga upp betydande skulder. Jag tror attdet vid skuldsanering är viktigt att ställa upp vid sys-temskiften, så att en ny regim inte behöver ta över entung skuldsättning från en tidigare regim. Men detgäller att inte skydda utvecklingshämmande regimer iskuldsaneringssammanhang.Jag tror att det är viktigt att hitta rätt effektivi-tetsmål när vi diskuterar biståndet. Det gäller att mätarätt saker. Måluppfyllelse skall inte i första hand in-nebära att man har förbrukat en viss summa pengar,utan att man har nått ett visst resultat och fått effek-tivitet i vad man sysslar med.Vi säger nej till Super-SIDA och menar att detfinns en fara för att man bygger upp en fast egenregi-verksamhet och får en dålig flexibilitet, när nu beho-ven förändras så snabbt. Vi menar att biståndet skallkanaliseras via UD med ambassaderna som fältorga-nisation, och att man alltmer skall gå över till atthandla upp biståndet från frivilligorganisationer,NGO:s, kyrkor, konsulter och andra och driva alltmindre egenregiverksamhet.Däremot tror vi att det är viktigt med ett oberoen-de utvärderingsinstitut som följer upp verksamhetenåt UD och ambassaderna.När det gäller det multinationella biståndet menarvi att och , när devärsta kantigheterna har slipats bort, genom sina kravhar lett till att man har fått ett betydande resultat av deinsatser som har gjorts. Vi menar att multinationelltbistånd framför allt skall kanaliseras via Bretton-Woods-institutionerna.Vi tycker också att det är angeläget att vi är be-redda att ompröva biståndet till de länder där man intefår en stabil utveckling mot demokrati, och att manockså kan ompröva biståndet när man upptäcker flag-rant korruption i biståndsländerna.Sammanfattningsvis är vår uppfattning att biståndskall vara oljan i motorn och inte bensinen i tanken.Anf. 59 ()Fru talman! Biståndet till internationellt utveck-lingssamarbete är en av de viktigaste och mest kon-kreta delarna i den svenska utrikespolitiken.