prot · GJ0918 · 1995-11-07 00:00:00 — Det kan vara lätt med pub-lic service-företag, men hur lyckas vi med sådant här?Det här är för mig en ren porrtidning, och den är gjordför ungdomar. Kulturministern får gärna titta mer iden efteråt. Hur skall vi lyckas med självsaneringen?Anf. 176 Kulturminister ()Fru talman! kan naturligtvis somriksdagsledamot visa upp den här sortens tidningaroch skapa opinion kring dem. Det verkar vara merapornografi än någonting annat. Det är bara genom attta fram detta i ljuset, diskutera det och kritisera detsom vi kan tala om vad vi tycker om den sortens als-ter. Men det är väldigt svårt att tro att man i alla lägenkan lagstifta bort dem.Anf. 177 ()Fru talman! Vad jag är ute efter är att vi skall sägavad vi tycker om den här typen av medier. Jag kan ståhär i och visa upp detta för kulturministern,men det finns en opinion i som vill kommatill rätta med kvinnoförnedrande bilder. Det finnsredan forskning som visar hur det är, nämligen attkvinnor framställs som offer, i synnerhet i kvällspres-sen. Det finns väldigt mycket medieforskning somvisar att vi påverkas. Det är självklart att vi påverkas,därför att annars skulle inte denna lukrativa marknadfinnas. Vad skall vi då göra för att åstadkommasjälvsanering?Anf. 178 Kulturminister ()Fru talman! Det är allt från utbildning av journa-lister och alla dem som skall framställa dessa produk-ter till att vi reagerar som läsare, som tittare och somlyssnare varje gång någonting sådant här dyker upp. Iövrigt får man ge sig in på att fundera hur lagarna i såfall skall ändras och vad som krävs. Det är ett stortingrepp att gå in i våra grundlagar, som har ett mycketstarkt skydd för yttrandefriheten och för pressfriheten.Det är inte säkert att man bara med hjälp av det kom-mer till rätta med problemet, utan det krävs ett heltbatteri av insatser. Men det är naturligtvis en brabörjan att visa hur det ser ut och tala om att vi integillar det.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på fråga 1995/96:72 om filmcensurAnf. 179 Kulturminister ()Fru talman! har frågat mig vadjag avser att vidta för åtgärder för att befria i synner-het våra barn och ungdomar från det brutala våldet påfilm.Ansvaret för vilka filmer och TV-program sombarnen ser måste i grunden ligga på föräldrarna. Menföräldrarna skall erbjudas mesta möjliga stöd i dennauppgift.Det finns inte en enskild åtgärd som löser allaproblemen med medievåldet. Vi behöver en hel radåtgärder som motvikt. Strävan att motverka skadligaeffekter av våldsskildringar i film, TV och videofilmkräver en samverkan av många personer, institutioner,företag och organisationer.Då film nästan enbart sågs på biograferna kundesamhället genom filmcensuren begränsa vad somskulle visas. I dagens medielandskap är effekten avfilmcensur starkt försvagad. Det absolut största me-diet för filmvisning är TV. En genomsnittligdag ser ungefär en miljon svenskar långfilm på , ca200 000 tittar på en videofilm och ungefär 60 000 gårpå bio.I dag skall filmer som skall visas offentligt, dvs.på bio, förhandsgranskas. Det kan finnas anledning attse över åldersgränserna och vuxencensuren igen.Politiker och myndigheter kan inte ensamma lösaproblemen. Det är viktigt att skapa förutsättningar fören mobilisering av tittarmakten. Det finns förutsätt-ningar för ett starkt konsumentinflytande på film- ochTV-området. I finns det många organisationersom engagerar sig både mot olämpliga våldsskild-ringar och för ett bättre medieutbud, särskilt för barnoch ungdom. tittar av svens-karna på TV. Det ligger en stor makt latent hos dessatittare. Om tillräckligt många av dessa inte vill attsvensk TV skall visa våldsskildringar finns det godamöjligheter att påverka - och effektivast är att riktamissnöjet direkt mot ansvariga har föreslagit att den nyaradio- och TV-lagen skall innehålla ett uttryckligtförbud mot våldsframställningar i TV som sändsunder sådan tid och på sådant sätt att det finns enbetydande risk att barn kan se dem. Frågan om en nyradiolag bereds i . Avsikten är atten proposition skall lämnas till våren 1996.I skolarbetet är det svenska språket och litteratu-ren centrala ämnen. En stor del av skoltiden går åt tillatt lära eleverna behärska språket i tal och skrift.Förmågan att analysera texter tränas. På samma sättkan eleverna läras bildspråkets syntax och uttrycks-medel genom att kritiskt se på film, tränas i filmanalysoch själva få göra film. har i sitt skol-bioprojekt utarbetat ett material som är lätt för sko-lorna att använda. Forskare och många andra kunnigamänniskor, både i och internationellt, poäng-terar vikten av medieundervisning i skolorna som ettmotmedel mot skadliga effekter av våldsskildringar.Anf. 180 ()Fru talman! Jag vill tacka så mycket för svaret. Jagkänner att det under alla dessa ord finns en syn som vihar gemensamt på att det är väldigt hemskt med alltdet våld som förekommer.Jag blev upprörd när jag läste att kammarrättenhade accepterat att filmen får visas för 15-åringar nu här i Stockholm.Jag läste också hur censorerna vid bedömde filmen: Mängder av personer mejasner i närmast orkestralt utformade maskingevärsmas-sakrer. Man tyckte att det var blodigt. Men i kammar-rätten accepterar man den.För mig känns det ungefär så här: Om vi inte hartillräckliga lagar och förordningar måste vi ta itu meddet här. Jag tror inte att någon egentligen har nytta avatt se sådant här, framför allt inte våra barn och ung-domar. Eftersom åldersgränsen är så låg som ärdet väldigt allvarligt.Jag blir glad över det kulturministern säger omskolan. Vi skall göra bra film utan våld. Men hur blirdet med trovärdigheten inför ungdomarna när vi se-dan offentligt visar brutala filmer? Barn och ungdo-mar gör inte ofta som vi säger utan som vi gör. Visarvi politiker med lagstiftning vår attityd, att vi accepte-rar det här och tycker att det är litet kultur i det, hurskall de kunna tro att vi menar allvar med de övrigasatsningar som vi gör?Är vi överens om att dagens förordningar inte ärtillräckliga och att vi behöver göra något?Anf. 181 Kulturminister ()Fru talman! Jag tror att alla vi som har barn kän-ner på samma sätt inför den flod av våldsfilmer somväller över oss. Vi känner oss rädda och bekymradeöver hur det skall påverka oss. Det är klart att detpåverkar oss vuxna också - den saken anser jag full-ständigt klarlagd.Frågan är: Hur kommer vi åt det? Jag kan se ibrevskörden till mitt departement - och jag vet attandra också får brev av samma slag - den vånda somman känner som förälder, lärare, vuxen och ansvars-kännande person. Man är rädd och orolig och villhelst att det skulle gå att hitta en enkel åtgärd somsnabbt stängde av floden av våld, eller i alla fall gjor-de att vi på ett enkelt sätt kunde ta itu med det.Chatrine fråga andas en väldig tilltro.Men vad skall jag göra för att befria i synnerhet barnoch ungdom från det brutala våldet på film? Jagkommer inte att räcka till. Även här kommer vi attbehöva mobilisera hela vuxensamhället för att kommatill rätta med det. Vad egentligen ärute efter är att vi måste lägga ribban på en annan nivånär det gäller vår lagstiftning, inte så mycket vadgäller förhandsgranskningen för den håller på att bliöverspelad.Frågan är: Vad tillåter vi? har lagstiftning-en inriktats på att skydda barn och ungdomar. Vi harsagt att det är det grovt förråande våldet, och ävenvåldspornografi, som vi skall undvika. Det är kanskeså att vi måste omformulera det och sätta ribban litethögre för att kunna skydda bättre. Den diskussionenmåste vi i så fall inleda . Det hör ihop med förrafrågan också, och det har att göra med grundlagarna.Jag är öppen för att börja diskutera det, men jag trorinte att förhandsgranskning och mer censur är någonväg att gå . Med tanke på hur mycket som kom-mer per satellit är det orealistiskt.Anf. 182 ()Fru talman! Det är vi överens om. Jag och mittparti har drivit frågan om förhands-granskning. Men vi vet att nu när allting är så oerhörtutvecklat är det svårt.Jag tänker på de barn och ungdomar som inte harfått några grundvärderingar hemma och som användermycket av sin tid till att titta på film. Jag är så rädd föratt hela deras människosyn formas utifrån det de ser.Ofta är det så att ingen vill identifiera sig med offret,utan man identifierar sig med den som begår vålds-handlingen. Vi har i denna riksdag varit överens om -bara som en jämförelse - att driva en restriktiv alko-holpolitik. Vi vill att man skall ha fyllt för att gåtill Systemet. En ungdom är inte mogen för alkohol.Jag känner exakt likadant när det gäller våld. Jagkänner att en ung människa inte är mogen invändigtatt ta till sig det här.Anf. 183 Kulturminister ()Fru talman! Jag ger mig inte in på någon diskus-sion om alkohol och åldersgräns, men jag tror att mankan ta itu med den här frågan med mediekunskap ochfilmkunskap. Man tittar på film på video på ett annatsätt när man kan få professionell handledning. Manlär sig att avslöja schablonerna, könsrollerna. Man lärsig att se vad som är verkligt och vad som är spelat,vad intrigen går ut på, och man granskar kritiskt defilmer som man ser. Med sina ganska enkla medel ärmediekunskap ett bra verktyg. Det tror jag att manbehöver använda sig mycket mer av. Dessutom kan viföräldrar och tittare reagera i mycket högre grad änhittills, vända oss direkt till TV-bolagen och säga attvi inte gillar den smörja och det våld som de serverar,att de får skärpa sig när det gäller utbudet.Det andra är en mycket mer långsiktig fråga, näm-ligen att vi skall ändra på lagstiftningen. Medieeko-logi är kanske vad som behövs.Anf. 184 ()Fru talman! Jag är väldigt glad för att kulturminis-tern så här öppet i princip uppmanar oss att användamöjligheten att ringa och höra av oss. Det är väldigteffektivt. ser jag att vi som lagstiftare ochpolitiker på något sätt är föregångare för den attitydsom finns i samhället för en viss sak. Jag är samtidigtglad över att vi är överens om att det inte är tillräck-ligt bra som det är. Då får vi naturligtvis hjälpas åt.Har vi som mål att det skall bli bättre och att vi inteskall behöva se förråande våld som glorifieras på TV,må vi försöka hjälpas åt att hitta medlen för att nå vårtmål. Jag ser goda möjligheter till det.Överläggningen var härmed avslutad.24 § Svar på fråga 1995/96:66 om uranbryt-ningen i KrasnokamenskAnf. 185 Miljöminister ()Fru talman! har frågat mig omjag mot bakgrund av SSI:s rapport bedömning avhälso- och miljösituationen i gruvsamhället kan lämna ytterligare informationi ärendet.Rapporten inkom till den 6oktober 1995. Av rapporten framkommer att delega-tionen förutom egna observationer även diskuterathälso- och miljösituationen vid urangruvområdet ochKrasnokamenskområdet i övrigt med ett antal lokalaoch centrala myndigheter samt ministerier. Delegatio-nen hade möjlighet att i begränsad omfattning göravissa egna mätningar. Delegationen var helt friståendefrån . Frågor om rapportens inne-håll bör därför ställas direkt till delegationen.Enligt uppgift har näringsutskott dennaförmiddag fått information om uranbrytningen i Kras-nokamensk direkt från SSI. Jag har för närvarandeinte för avsikt att föreslå regeringen att vidta någraåtgärder. Regeringen följer dock noga miljösituatio-nen i olika länder när det gäller uranbrytningen.Anf. 186 ()Fru talman! Jag tackar miljöministern för svaret påfrågan. Jag vill bara påpeka att det ligger en viss logiki att ställa frågan till miljöministern. Anledningen tillatt delegationen reste till var frågorsom hade ställt till . SSI är också regeringens myndighet.SSI har lämnat sin rapport från studiebesöket tillMiljödepartementet, inte till . Det är bak-grunden till att jag ställt frågan.Det är riktigt att näringsutskottet fått en re-dovisning. Eftersom inte kan gå på nä-ringsutskottets sammanträden vill jag inte undanhållakammaren slutsatserna i . Jag skall, frutalman, be att få citera några nyckelmeningar.Man gör följande bedömning av hälso- och mil-jösituationen i Krasnokamensk: "Utifrån dessa uppgif-ter och vad gruppen sett bedömer vi att situationeninte skiljer sig från vad som kan anses normalt vidindustriell verksamhet av denna storlek. - - - När detgäller hälsoläget i stort finns det inget som talar för attdetta skulle vara sämre än i för övrigt. Deuppgifter vi tagit del av antyder snarare att man imånga avseenden har en bättre situation än övrigalandet. - - - I samband med vårt besök i gruvornakonstaterades att arbetsmiljön där är relativt god jäm-fört med vad som råder i andra ryska gruvor. - - -När det gäller den yttre miljön, så finns det ett omfat-tande regelverk för styrning och kontroll. Restproduk-ter från såväl uranutvinning som koleldning tas omhand på ett, som vi uppfattade det, adekvat sätt. "Man konstaterar vidare att såväl barnadödlighetsom cancerfrekvens och cancerdödlighet tycks varalägre i Krasnokamensk än i i övrigt.Man avslutar: "Sammanfattningsvis kan sägas attden svenska delegationen inte kunnat finna någonsignifikant påverkan på befolkningens hälsa i Krasno-kamensk som kan hänföras till uranproduktionen iområdet."Anf. 187 Miljöminister ()Fru talman! Jag vill bara betona att Miljödeparte-mentet inte har beställt den här rapporten. SSI är ensjälvständig myndighet. Man har deltagit med enrepresentant i en resa. Det har man också fattat ettsjälvständigt beslut om. Det som står i rapporten ärintressant, men jag vill upprepa att Miljödepartemen-tet inte har deltagit i resan eller rapportskrivandet, ochvi har inte heller beställt den samma.Anf. 188 ()Fru talman! Det är riktigt, men anledningen till attSSI har genomfört resan är de frågor som Miljödepar-tementet på miljöministerns uppdrag har ställt till SSI.Skälet till att de frågorna ställdes var att miljöminis-tern hade en massa frågor och interpellationer här ikammaren med anledning av Greenpeacerapportenom hälsoläget i samma stad.Jag ställer inte miljöministern till svars för någon-ting. Jag tyckte bara att det var viktigt att riksdagenblev informerad om vilka slutsatser SSI har dragit.Man kan konstatera att uppgifter ärväsensskilda från dem som den här delegationer underledning av expert har lämnat.Om det kan man bara säga att det vore skönt för invå-narna i Krasnokamensk om SSI har rätt.Sedan kan jag tillägga att det naturligtvis är tråkigtatt man på det här sättet tycks kunna beslå Greenpea-ce med att ha lämnat felaktiga uppgifter tidigare. Detslår tillbaka på och gör att de inte medsamma trovärdighet kan lämna viktiga bidrag i miljö-debatten. Men det är inte heller någonting som mil-jöministern har att stå till svars för.Anf. 189 Miljöminister ()Fru talman! Jag kan bara avslutningsvis konstateraatt det är beklagligt att vi får två så oerhört vitt skildarapporter från Krasnokamensk. Jag är inte i stånd atttala om vilken av dem som är riktig.Anf. 190 ()Fru talman! Eftersom miljöministern när miljö-ministern har svarat på frågor om uranbryt-ningen i Krasnokamensk har vänt sig till SSI, , för att få underlag att ge dessa svarfår jag väl förmoda att miljöministern också har tilltrotill sin myndighet. Om det är så att miljöministern intetror på myndigheten finns det väl skäl att göra en delförändringar i ledningen av den.I den här delegationen, som SSI har fattat beslutom sammansättningen av, har ju ingått kompetentfolk, t.ex. strålskyddsexperter, en professor i medi-cinsk radiologi och en expert på arbetsmiljöfrågor vidgruvdrift från . Dethar ju varit en mycket kompetent delegation.Jag begär inte att miljöministern skall döma, mendet skulle förvåna mig om miljöministern inte hartilltro till den egna myndigheten.Anf. 191 Miljöminister ()Fru talman! Jag har tilltro till min myndighet, menman skall komma ihåg att det är en person från SSIsom har deltagit. Jag hoppas att den här rapportenstämmer. Men jag kan inte avgöra exakt vilka uppgif-ter som stämmer när det gäller Krasnokamensk.Jag vill understryka att SSI inte reste till för att ge mig underlag för att svara på frå-gor i . Däremot kunde SSI inte svara på vårafrågor när vi ställde dem till SSI. De drog tydligensjälva den slutsatsen att man skulle skicka en delega-tion till Krasnokamensk. Men då hade jag redan förlänge sedan svarat på frågorna i riksdagen.Anf. 192 ()Fru talman! Jag skall fatta mig mycket kort. Efter-som miljöministern ändå hade förtroende för SSI ochvände sig till dem för att kunna ge svar på de tidigareinterpellationerna och frågorna vill jag säga att detändå tyder på en viss tilltro till myndigheten. Jag harockså den tilltron till myndigheten.Det finns all anledning att hoppas att deras versionav verkligheten i Krasnokamensk är den rätta, om inteannat så för medborgarnas skull.Jag ber än en gång att få tacka miljöministern försvaret på frågan.Överläggningen var härmed avslutad.25 § Svar på fråga 1995/96:77 om erosionsska-dorna vid strandbadAnf. 193 Miljöminister ()Fru talman! har frågat mig om rege-ringen ämnar vidta några åtgärder beträffande ero-sionsskador vid strandbad.Stranderosionen vid kuster är enfråga som har undersökts, diskuterats och även fors-kats kring under . Ystads kommun är, somKaj nämner, den kommun i somanses ha drabbats hårdast av erosionsskadorna undersenare år. Kommunen har tagit initiativ till satsningarpå forskning om stranderosion och försök med ut-veckling av teknik som på ett miljöanpassat sätt skallstoppa fortsatt förstörelse av stränderna inom Ystadskommun. Som ett exempel på detta kan nämnas Ero-sionsskadecentrum, en sammanslutning där ochför närvarande tretton andra kustkommuner samver-kar om forskning och utveckling av miljöanpassadteknik för att hindra stranderosion.Ystads kommun har till rege-ringen redovisat planer på att genomföra ett särskiltprojekt kallat "Erosionsskyddsteknik - skydd av na-turresurser och stränder". Projektet innebär i korthetatt kommunen är beredd att genomföra ett svensktpilotprojekt för utveckling av lämplig och effektivteknik för erosionsskydd av värdefulla stränder inomkommunen som är särskilt hotade av erosionensverkningar. En av dessa stränder är strand-bad. Utan ekonomiskt bidrag från staten anser sigkommunen ha svårt att genomföra projektet.Jag anser att det är viktigt att det projekt somYstads kommun förespråkar genomförs för att få merkunskap om det bästa sättet att skydda de svenskakusterna mot stranderosion. Jag kommer därför inomkort att föreslå regeringen att ge i uppdrag att stödja utvecklingen av lämpliga ocheffektiva metoder och teknik för erosionsskydd inomYstads kommun.Anf. 194 ()Fru talman! Min rygg är lika risig som Löderupsstrandbad. Jag vill inleda med att tacka miljöministernför svaret. Det är ju inte första gången vi debatterarerosionsskador och strandbad här i kamma-ren. har jag här i kammaren genommotioner, interpellationer och andra debatter försöktatt fästa uppmärksamheten på att detta är viktigt.Det har varit besök av ministrar, generaldirektörer,politiker och tjänstemän i strandbad. Vack-ra ord och löften har uttalats, men där har det stannat.Jag förstår att befolkningen och kommunen är bå-de besvikna och ledsna för att staten inte vill ta sittansvar. Jag tycker själv att det är viktigt att staten i ettsådant läge är med och forskar och tar sitt ansvar. Detgäller den värst utsatta kuststräckan i hela Sverige.Den är och det finns 300 hus som är hotade där.När miljöministern nu säger - och det tycker jagär positivt i svaret - att detta genomförs för att få merkunskap om det bästa sättet att skydda de svenskakusterna mot stranderosion är det precis vad jag harvarit ute efter. Jag tycker att det är mycket bra. Menså kommer en sak som jag vill ha litet klarhet i. Mil-jöministern säger: "Jag kommer därför attföreslå regeringen att får iuppdrag att stödja utvecklingen". Vad innebär detta?Är det en klapp på axeln att var så goda och gå vida-re? Eller vad innebär det här stödet?Anf. 195 Miljöminister ()Fru talman! Det innebär att jag planerar att rege-ringen nu skall fatta ett beslut som innebäratt det finns till Ystads kommunför att vidta åtgärder mot stranderosionen.Fru talman! Jag vill gärna säga att om det är någonenskild person som skall ta åt sig äran för att vi tillslut får ett beslut där också staten engagerar sig ochger ett bidrag till erosionsskadorna är det mycket envetet har uppvaktat mig, min omgiv-ning och flera av mina företrädare för att se till att denhär frågan tas på allvar. Jag tycker att han har gjorträtt i det. Det är en mycket viktig fråga. Jag vill po-ängtera att det nu blir ett försök. Vi får se hur det slårut. Vi hoppas att det kommer att få riktigt bra effekter.Anf. 196 ()Fru talman! Jag tycker att det här svaret varmycket positivt. Så här långt har vi aldrig kommitförr. Det känns nästan som om vi är framme vid mål-snöret nu.Jag skulle bara vilja ställa en fråga till miljöminis-tern. Innebär det attdet kommer en postanvisning till Ystads kommuneller är det uppknutet med t.ex. 25, 30 eller 50 %egen insats?Anf. 197 Miljöminister ()Fru talman! Jag räknar med att även kom-mer att bidra med en viss egeninsats. I övrigt när detgäller hur man får del av medel som regeringen beta-lar ut tycker jag att en viss nyfikenhet kan få kvarståhos till på torsdag.Överläggningen var härmed avslutad.26 § Svar på fråga 1995/96:75 om de socialavillkoren för biståndsarbetare m.fl.Anf. 198 Statsrådet ()Fru talman! har frågat mig om jagvill medverka till att samma sociala villkor som gällerför UD- och SIDA-personal skall gälla för biståndsar-betare.Bistånd genom enskilda organisationer är en vik-tig del av det svenska utvecklingssamarbetet. Genomsin lokala förankring och sina breda kontaktnät når deenskilda organisationerna ofta de fattigaste och mestutsatta grupperna.De enskilda organisationernas biståndsarbetare harofta en hög utbildningsnivå och lång praktisk yrkeser-farenhet bakom sig. Det är viktigt att vi även i framti-den kan räkna med dessa dugliga personer.Den utredning som refererar tillvisade på betydande olikheter i de sociala villkorenmellan biståndsarbetare som arbetar utomlands förenskilda organisationer och personal som är utsänd avSIDA eller UD. konstaterades att engrundläggande skillnad är att de senare omfattas av1961 och Wienkonventioner som medför rätttill privilegier och immunitet i bosättningslandet.Personal som utsänds av enskilda organisationer där-emot omfattas ej av Wienkonventionerna och är där-för i princip underkastade den nationella lagstiftning-en i bosättningslandet. Frågor om skattskyldighet ochsociala villkor för denna personalkategori kan därförinte bedömas enbart utifrån svenska regelverk.Som påpekar har vissa åtgärdervidtagits sedan utredningen överlämnades till Utri-kesdepartementet , t.ex. gällerdetta möjligheten att få pass utfärdat i . Dis-kussioner har också förts med berörda departementoch representanter för enskilda organisationer om hurvi nu på bästa sätt kan gå vidare.Vad som bl.a. har kommit upp i dessa diskussio-ner är frågan om finansiering av egenavgifter inomsocialförsäkringssystemet för biståndsarbetare. Inomdepartementet kommer vi att närmare analysera dennafråga i nära samråd med de enskilda organisationerna.Sammanfattningsvis vill jag som svar på IngridNäslunds fråga säga att enskilda organisationersinsatser är av utomordentlig betydelse för detsvenska utvecklingssamarbetet. Det är viktigt attorganisationernas biståndsarbetare kan erbjudasbra villkor under sin utlandstjänstgöring, mennågon total likställdhet mellan enskildaorganisationers biståndsarbetare och UD/SIDA-personal går inte att uppnå med tanke på reglerna iWienkonventionerna.Anf. 199 ()Fru talman! Jag ber att få tacka så mycket för sva-ret. Jag är tacksam att en del saker har klargjorts i det.Tyvärr tog jag miste och hann inte ta del avdet direkta svaret.Biståndsarbetarna är enligt min mening i en svårsituation. De kan inte på samma sätt som andra tillgo-dogöra sig de fördelar som de som arbetar inom UD:stjänst har. Jag hoppas att det skall kunna lösa sig såatt det blir till det bättre för de här biståndsarbetarna.Som biståndsministern påpekade i svaret är det engrupp som är viktig för biståndsarbetet.