prot · GI09116 · 1995-06-08 00:00:00 — Men ett40-årsjubileum av det slag som just gått av stapeln iMessina på manar verkligen till eftertanke.Där högtidlighölls att förflutit sedan startskottetgick för det som i sinom tid blev den europeiskaunionen, som vi själva är nyblivna medlemmar i.De krig och konflikter som varitutmärkande för vår kontinent - och som nådde fa-sansväckande dimensioner under den första hälften avdet här seklet - har under de gångna decennierna istort sett upphört, med konflikten i det forna Jugosla-vien som ett tragiskt undantag.I fråga om blir EU en sorts syndabocki debatten, trots att det inte är EU utan de enskildamedlemsstaterna liksom FN och NATO som harmisslyckats. Kriget i Bosnien framställs som ett bevisför att ett övernationellt system som EU inte fungerar.Men egentligen, fru talman, är det ett belägg för defaror som ligger i att går tillbaka till ett starktnationalistiskt system där den etniska tillhörighetenblir det som bestämmer en människas politiska identi-tet. Det är faror som också vi i i vår debattbör tänka igenom.EU-medlemskapet innebär förändringar i vårtland. Det verkar som om alla inte har insett det. Närman läser tidningar eller lyssnar på människor vidfikaborden verkar EU ibland få stå för allt dåligt somhänder.Hur ser då verkligheten egentligen ut? I stället förorostecken ser jag faktiskt det omvända. Det ärmycket som tyder på att vi nu börjar se positiva effek-ter. Räntan är ju på väg ner . Tillväxtenär på väg upp. Bara knappt av medlemskaphar gått, men redan syns ekonomiska förändringar.Investeringsvågen vänder. Företag flyttar till Sverige.Intresset har ökat mycket markant.De japanska investeringarna var nästandubbelt så stora som under hela den föregående tio-årsperioden. Efter folkomröstningen har förfrågning-arna från japanska företag ökat starkt vid den svenskaambassaden i . Det intressanta med är där har som princip och vägledning att ett med-lemskap i EU är en förutsättning för investeringar iEuropa.Tysk-svenska handelskammaren i harsagt att är ett av mest intressan-ta länder att tillverka i. På Tysk-svenska handels-kammaren tror man att EU-medlemskapet gör atttyska företag kommer att lära sig mer om ochdärigenom förlägga tillverkningsindustri till vårt land.Kungsbackaföretaget har beslutat att investe-ra i nya maskiner som en direktföljd av EU-medlemskapet. Om vi hade valt utanför-skap hade investeringen gjorts i . Samma sakgäller Tarkett, som investerar i en ny fabrik i ger 300 jobb. Vid ett nej hade fabriken hamnat iTyskland. flyttar produktionen av vissborrutrustning från till . Det ger hund-ratals nya jobb. investerar 600 miljonerkronor i och . in-vesterar i Frövi.Givetvis kan inte varenda investering som görssättas upp på EU:s pluskonto. Men det är otvetydigtså att för många företag har EU-omröstningen varitviktig för investeringsbesluten. Ränteutvecklingenoch andra faktorer spelar naturligtvis också en roll.Eftersom jobb och investeringar var en huvudfråga ifolkomröstningskampanjen är jag glad att här i dagkunna presentera den här typen av siffror.Det viktiga med medlemskapet är emellertid intekortsiktiga framsteg eller bakslag. Det viktiga är att vinu är med i en gemenskap med andra europeiskaländer och därigenom på lika villkor bättre kan på-verka vår egen vardag. Jag hoppas att eftermiddagensdebatt kommer att handla just om hur skallpåverka EU:s utveckling så, att villkoren för våramedborgare blir bättre och vi därigenom får ett bättreEuropa att leva i och även så, att vi kan bidra till attmedborgare i andra EU-länder får ett bättre Europaatt leva i.Anf. 85 ()Fru talman! Vår generations stora uppgift i Europaär att se till att hela enas. För en eller tvågenerationer sedan, efter , beslutadeframsynta statsmän, och kanske också statskvinnor,att bygga de västeuropeiska institutioner som harbetytt så oerhört mycket för att säkra frihet, fred ochvälstånd i den västra halvan av . finns deten unik chans att ena hela . Detta är EU:shuvudansvar. Detta är den europeiska unionens vikti-gaste uppgift för en nära framtid.Tolv länder i och även nermot - från i norr till ochMalta i söder - har fått ett perspektiv av medlem-skapet. Det skulle innebära en ökning av unionen medungefär befolkningsmässigt. Det innebär ocksåatt vi redan innan ett sådant medlemskap kan bli möj-ligt har ett ekonomiskt samarbetsområde - om viockså räknar in EES-länderna, för det finns ju fortfa-rande sådana och vi var själva ett EES-land för etthalvår sedan - som omfattar 30-35 länder i Europa.Det är ett unikt samarbete som här tar form med enstyrka och en kraft i en fredlig samverkansform somaldrig förr i historien.De här länderna kommer att på egna meriter fåsöka medlemskap. EU beslutar inte om deras med-lemskap, utan det gör de själva. De skall själva i de-mokratiska former avgöra om de vill bli medlemmar.De har också genom vitboken fått besked om vilkakrav och spelregler som gäller i den europeiska unio-nen. Det handlar alltså om det sätt varpå vi har byggtupp det västeuropeiska samarbetet. Det är naturligt där mycket gärna vill anpassa sig till detta. Manser det som en garant för att komma in just i Västeu-ropa.Vi skall också minnas alternativet. Vad händer ominte detta sker? Ja, vi kan erinra oss mellankrigstidensÖsteuropa - striderna, konflikterna och uppmarschentill andra världskriget.Domen skulle falla hård över denna generationseuropeiska politiker om vi inte lyckas i denna uppgift.Nästa vecka får , och s.k.Europaavtal. Det är ett oerhört viktigt steg. De åter-vann sin frihet 1991. De f.d. sovjetiska truppernaförsvann . , 1995, får man Euro-paavtal. Processen för normalisering för ,och har gått fort.Vi skall också observera att det här är en betydan-de framgång för en svensk linje. Regeringen togi de svenska medlemskapsförhandlingarna initiativ tillatt föra upp kravet på frihandel. Det är alltså enmycket stor framgång att vi , efterSveriges inträde, kan inregistrera att EU sluter Euro-paavtal med , och . Det råderinget tvivel om att det svenska inflytandet här harspelat en stor roll.Vad som sker är egentligen att flyttasfrån f.d. till - man kanvisserligen aldrig flytta länder i geografin, men mankan flytta dem mentalt.Vi har ersatt mellankrigstidens ointresse frånsvensk och skandinavisk sida gentemot våra baltiskagrannar med ett aktivt engagemang. Dessutom får vien som kommer att ha fyra EU-medlemmar. Så är det genom att fyra harEuropaavtal: och de tre baltiska länderna. Närdet gäller får vi förhoppningsvis ett part-nerskapsavtal.Det är en enorm förstärkning av samarbetslinjernai - i vårt närområde, ett område somför övrigt har varit platsen för många konflikter ochkrig.En central del i funderingarna inför EU:s framtidför regeringskonferensen blir att säkra att denna ut-vidgade union också har handlingskraft - att man harkraft att fatta beslut och att man inte stagnerar i sittinre arbete. Poängen med det här samarbetet är ju attdet är kraftfullt, att det levererar till medborgarna ochatt medborgarna känner att de har nytta av den euro-peiska unionen. Man söker ju inte medlemskap för attfå ett stagnerande samarbete, för att inte leverera.En annan central del för framtiden är att se till attden gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikenverkligen fungerar och får tempo.Mats sade inledningsvis att det somskedde i de jugoslaviska krigen inte är EU:s fel. Detär det inte. Däremot kan vi lära oss en del av vad somdå skedde och borde ha skett. I uppmarschen till dejugoslaviska krigen var det en splittradeuropeisk bild - en splittrad attityd och ett splittratförhållningssätt till . Lärdomen av detta äratt det är viktigt att bygga upp en gemensam utrikes-och säkerhetspolitik, att ha en gemensam analys ochatt man verkligen kan tala med gemensam röst fråndet demokratiska Västeuropa.Detta är brådskande och viktigt. Det förutsågs iMaastrichtavtalet. Tyvärr har det inte vuxit sig såstarkt som det kanske borde göra. En första viktiguppgift kan vara att skaffa just denna gemensammaanalys, så att man kan grunda den här utrikespolitikenpå en gemensam värdering mellan många olika län-der. Inte minst små länder har ju allt att vinna på det.Sker inte detta blir de stora länderna - ,och - lätt dominerande i utrikes-politiken. En gemensam funktion skulle här betydamycket.Jag noterar utrikesministerns ställningstagande ombeslutsfattande vad gäller den gemensamma utrikes-och säkerhetspolitiken. Jag tycker att det var bra. Vibör dock komma ihåg att när det gäller svensk truppför gemensamma insatser kvarstår självfallet dedubbla - avgör självt när man villskicka trupp och framför allt avgör individerna självaom de vill ställa upp. Vi har ju ett värnpliktssystemsom inte tvingar någon att resa till eller nå-gon annanstans. Detta dubbla veto måste självfalletligga kvar framöver.Målsättningen vi funderar kring dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken skallvara att det inte kommer ett nytt . Vi måste setill att den europeiska unionen får kraft så att denverkligen effektfullt kan arbeta för detta.Fru talman! Det finns också andra centrala uppgif-ter. En uppgift är att se till att vi får ett dynamisktEuropa, ett som sjuder av växtkraft och ut-veckling. Det gäller att fullborda den inre marknaden.Fortfarande finns det hinder vad gäller den inre mark-naden. Protektionism, offentliga monopol och regle-ringsivrare av olika slag har sett till att det återstår enhel del steg att ta i den riktningen.En annan uppgift är den gemensamma valutan,som särskilt för ett litet land med en historia av mind-re framgångsrik penningpolitik skulle vara särskiltnyttig.En tredje uppgift är öppenheten gentemot omvärl-den - ett som verkligen finns med i det inter-nationella utbytet och som utsätts för konkurrens frånomvärlden.Det är alldeles för hög arbetslöshet i lik-som i flertalet EU-länder. Vi har själva egna erfaren-heter av att en dåligt fungerande arbetsmarknad gerlåga reallöner, låg lönsamhet och hög arbetslöshet.Många europeiska länder, och ärtvå tydliga exempel, har erfarenhet av detsamma.Det gäller att se till att den inre marknaden ochEU kan leverera det som behövs när det gäller attverkligen få till stånd en ordentlig expansion och enordentlig dynamik i det europeiska samarbetet.Fru talman! Den europeiska unionen står införhistoriska uppgifter. Det är i detta förändringsarbeteviktigt att ha ett historiskt perspektiv.Anf. 86 ()Fru talman! pläderade inför folkom-röstningen för ett ja till medlemskap i ställningstagande har under tidföregåtts av många och långa debatter och diskussio-ner inom hela centerrörelsen.Under den här tiden har vi i lärt ossvikten av att lyssna, förankra samt kritiskt granskaförslag och argument som förts fram i diskussionen.Men inför folkomröstningen fick vi också reda på attdet fanns många centerpartister som öppet deklarera-de att de ämnade rösta nej.Efter folkomröstningen och inför höstens EU-valhar arbetet i varit inriktat på att se vilkafrågor, områden, vi kan enas om att lyfta fram i detfortsatta europeiska samarbetet utifrån att nuär medlem i EU.I folkomröstningen var det en stor minoritet avsvenska folket, , som röstade nej till medlem-skap i EU. Enligt opinionsmätningar stårdet klart att många känner sig besvikna utifrån erfa-renheterna som nyblivna EU-medlemmar. Dennabesvikelse och misstro visar ytterligare på vikten avatt vi politiker visar lyhördhet, ödmjukhet och ledar-skap.Det kräver öppenhet och samarbete mellan rege-ring och riksdag. Det kräver respekt för att sakfrågorbehöver för förankring inför politiska avgöranden.Under våren har arbete, åtminstone frånmin utgångspunkt, präglats av ett trevande när detgäller att hitta arbetsformerna.Regeringen har på en punkt visat sin vilja till ettförankringsarbete som enligt uppfatt-ning bygger på respekten för just resultatet i folkom-röstningen, nämligen att inrätta en parlamentariskkommitté som skall stimulera den offentliga debatteninför regeringskonferensen 1996.I har vi informe-rats om arbetet i EU inför regeringskonferensen.Varje gång har vi fått försäkringar om att svenskapositioner skall förankras i EU-nämndunder hösten. Det är en klar signal om ett förank-ringsarbete. Men får vi reda på att utrikes-ministern i ett tal utomlands aviserat att kantänka sig att mjuka upp vetorätten i utrikes- och sä-kerhetspolitiken. Det har här hemma uppfattats somen positionsbestämning. Det är de här dubbla budska-pen, statsrådet , som gör oss upprörda ochsom kanske gör att tonen i debatten höjs.Det är viktigt att vi i får reda på att viskall delta i ett reellt förankringsarbete och att vi inteblir ett slags instämmandenämnd inför fullbordadpositionsbestämning från regeringens sida.Centerpartiet har av samma skäl fört fram att detär viktigt att också i förankra beslutet omatt söka observatörsskap i , sommeddelades i går.Avgörande för ett fortsatt förtroende från svenskafolkets sida när det gäller arbete i EU äralltså att det finns en öppen debatt och en förank-ringsprocess i riksdag.Fru talman! vill jobba för ett aktivtalleuropeiskt samarbete mellan självständiga stater.Då är utvidgningen av samarbetet till Central- ochÖsteuropa, inklusive , vår främsta prioritet.Det är viktigt att en konkret tidtabell arbetas fram förden här utvidgningen. Utvidgningen österut ställerstora krav på förändringar både i ansökarländerna ochi EU:s egna arbetsformer.Jag vill emellertid inte överdramatisera kraven påen reformering av EU-systemet. Min bedömning är attutvidgningen främst kräver förändringar av det poli-tiska innehållet, inte av institutionerna. EU:s jord-brukspolitik behöver reformeras i grunden och avby-råkratiseras genom färre regler och minskade subven-tioner. För att vara tydlig vill jag säga: Även utan enutvidgning borde enligt vår mening ett subventions-system som inte tar ekologiska hänsyn, som inbjudertill fusk och som skapar överproduktion radikalt för-ändras.En aktiv regionalpolitik inom EU kan erbjuda go-da möjligheter till utveckling inom unionens alladelar. Regionalpolitiken får en ännu viktigare rollinom ett utvidgat EU.Det är också viktigt att göra förändringar även pådet här området, att man får bort detaljstyrning ochbyråkrati när det gäller stödområden. I stället för stöder storskaliga infrastrukturprojekt kan regio-nalpolitiken bli ett verktyg för stimulans av småföre-tagande, kretsloppsanpassad produktion och lands-bygdsutveckling. I anser vi också att denregionala kommittén bör få större inflytande inomEU.Den pågående europeiska debatten inför rege-ringskonferensen ger ju sken av att stora saker väntar.Det står på agendan inför konferensen att det rör sigom en översyn av . Det innebär attfrågor om EU:s beslutsformer, förhållandet mellanolika institutioner och utrikes- och säkerhetspolitikenkommer att återfinnas på agendan. Det är också vik-tigt att ha i minnet att ikraftträdandet av Ma-astrichtfördraget blev försenat, och det har an-setts att regeringskonferensen kom för . Detinnebär naturligtvis att när vi utvärderar resultatet avMaastricht är det en väldigt vi pratar om, ochdet kan också innebära att fördragsändringarna blir avmindre art. Det är kanske dags för en konsolideringoch utvidgning av samarbetet och inte en fördjupning.I arbetet inför regeringskonferensen bör vi kon-centrera ambitioner och agerande till ett litet antalcentrala frågor och då ha utvidgningen som utgångs-punkt och riktningsgivare. Ett par frågor är viktiga förCenterpartiet. Det gäller samarbetets karaktär ochdess arbetsformer, öppenhet i det europeiska samarbe-tet, den folkliga förankringen samt utrikes- och säker-hetspolitiken.Vi vill också utveckla EU:s miljödimension ochhar där - trots olika uppfattningar i medlemskapsfrå-gan - enats om att vi vill ha ett överstatligt beslutsfat-tande på miljöns område.Jag hyser stor sympati för regeringens uttaladelinje att i samband med regeringskonferensen viljadiskutera sakfrågor som arbetslösheten och miljön.Det är viktigt med ett konstruktivt förhållningssätt ide här frågorna.En utvecklad miljödimension i samarbetet skullevara en positiv injektion och också öka det medbor-gerliga engagemanget för EU-samarbetet. En bramiljöpolitik inom EU underlättar också globala fram-steg på miljöns område. Samarbetet bör baseras påminimilagstiftning. Varje land skall självfallet ha rättatt gå före och fatta mer långtgående beslut i för lan-det avgörande miljöfrågor. Vi har fått dispens i fyra årför våra hårda miljökrav, och vi vill naturligtvis fort-sätta att jobba för att dispenserna förlängs om inte EUuppnår vår nivå.Anf. 87 BO ()Fru talman! Fram till folkomröstningen i höstasgällde diskussionen om skulle delta i detviktigaste fria europeiska samarbete som någonsin ägtrum, om vi skulle bli medlem i EU eller ej. En majori-tet av svenska folket sade ja, och gäller debattenvad vi konkret skall använda vårt medlemskap till.Det är inte bara det att vi nu sitter med vid för-handlingsbordet i stället för att stå utanför rummetoch titta in, utan det europeiska samarbetet befinnersig också i ett utomordentligt viktigt skede. För någradagar sedan påbörjades i arbetet med attförbereda nästa års regeringskonferens. Denna konfe-rens skall bl.a. se över EU:s grundläggande regler.Vad som i bästa fall kommer att ske är det som iblandhögtidligt kallats "stadens grundläggning".Om ytterligare ett par hundra tusen svenskar hadeföljt och råd att rösta nejtill vårt lands deltagande i EU hade vi stått utanfördetta viktiga skede i historia. är det lyck-ligtvis inte så, utan vi har stora möjligheter att påver-ka den framtida utvecklingen, men det förutsätterförstås att vi vet vad vi vill och att vi bestämmer ossför vad som är viktigast av allt det vi vill.Vi svenska liberaler söker påverka den europeiskautvecklingen både genom att arbeta inom det europe-iska parti - European Liberal Democrat and ReformParty - som vi tillhör och genom att delta i densvenska debatten. Vi har deltagit i arbetet på att tafram ELDR:s program, och vi har antagit och presen-terat vårt eget program, i möjligheternas tid.Fru talman! Titeln på detta vårt program signale-rar hur vi ser på den europeiska situationen, nämligenatt det i första hand är en fråga om möjligheter ochinte om svårigheter.För oss liberaler är den viktigaste europeiska frå-gan under det närmaste årtiondet att EU utvidgas tillatt omfatta även , och delar avÖsteuropa. Det handlar om att göraEuropa helt. Det handlar om att säga ja till folken i deländer som i nästan har lidit under kom-munistiskt förtryck, skövlats av krig ochofta plågats av annat förtryck.Dessa länders integrering i EU är självklart ingenlätt uppgift, inte för dem och inte för oss i den andrahälften av . De är beredda att säga ja. Fråganär om vi i är beredda att göra det. På detverbala planet svarar nästan alla ja, men när det stårklart vilka konsekvenser ett ja för med sig är det intesäkert att svaret är lika entydigt.För oss svenska liberaler gäller att vi både säger jatill att göra helt och är beredda att ta konsek-venserna av detta. I förra EU-debatt peka-de jag på två områden där det måste bli ändringar idet nuvarande regelsystemet om EU inom ett årtiondeskall öka från 15 medlemmar till kanske det dubbla.De två områdena var institutionerna samt jordbruks-och regionalpolitiken. Jag skall inte närmare gåin på det senare området.De nuvarande institutionerna, deras ansvarsområ-den, röstreglerna i ministerrådet, antalet parlaments-ledamöter för länder av olika storlek, m.m. utforma-des i huvudsak för det ursprungliga EEC och dess sexmedlemsländer. Under resans gång, medan de sex harblivit dagens 15, har reglerna inte ändrats mycket. Detgår kanske att klara ett bra arbete trots att reglerna imycket liten utsträckning har anpassats till det nyaläget med de nuvarande medlemmarna, men det gårknappast i ett EU med nästan 30 länder, varav detstora flertalet skulle vara relativt små.I vårt Europaprogram pekar vi på ett par möjlighe-ter att underlätta utvidgningen. I ett utvidgat EUskulle en möjlighet kunna vara att bestämma att för attett beslut skall gälla behövs inte bara en mer ellermindre stark majoritet av ländernas röstetal utan attdet också bakom dessa röster skall finnas en majoritetav medborgarna, s.k. dubbel majoritet.Vi delar de europeiska ländernas vision att pålängre sikt i lagstiftningsfrågor likställa parlamentetmed ministerrådet. Detta kan beskrivas som ett slagstvåkammarsystem på europeisk nivå, även om varjeförsök att använda ord hämtade från nationella lös-ningar kan skymma att EU är ett unikt projekt församverkan mellan länder.En lösning med dubbla majoriteter och en minsk-ning av utrymmet för vetorätt ser vi som ett bättrealternativ för vårt land än en ändring av viktningen avröster så att de större länderna får en större tyngd än idag.Det är inte så sannolikt att de större ländernaskulle acceptera en utvidgning som bl.a. omfattadevåra baltiska grannar utan att något som helst skullegöras åt dagens regler. Debatten i vårt land bör därförinte sky dessa problem, åtminstone inte om vi önskarha inflytande över lösningen.Jag har talat som om alla i vårt land verkligenönskade våra grannar i och länderna i Cen-tral- och som medlemmar i . I självaverket är jag inte så säker på att så är fallet. Jag tänkerdå på och . I kampanjeninför fjolårets folkomröstning var ett av deras argu-ment för att välja ett svenskt utanförskap att EU intebestod av alla länder.Nu öppnas möjligheterna att på något årtiondefördubbla antalet medlemmar. Det verkar alldelesklart att dessa länder vill bli medlemmar i detta sam-arbete mellan demokratier. Jag vill ställa enfråga till och represen-tanter i dagens debatt: Är ni för eller emot att EU taremot alla europeiska demokratier som önskar gåmed? Är ni för eller emot att blir helt?Fru talman! Vår uppfattning om huvuduppgifteninför regeringskonferensen är således mycketklar, men om det är huvuduppgiften som allt ellernästan allt måste underordnas tror jag att det finnsviktiga förändringar som bör göras och som inte för-svårar östutvidgningen.En central uppgift är att förstärka EU:s folkligaförankring. Det handlar bl.a. om öppenhet i och för-enklingar av beslutsfattandet, om en förbättrad natio-nell kontroll av de olika ländernas representanter iministerrådet och i Coreper och om en konsekventtillämpning av närhetsprincipen.Vi har anledning att vara stolta över våra traditio-ner på offentlighetsområdet. Även om ett gemensamtlagstiftningsarbete från 15 länders sida måste innehål-la mycket av förhandlingar och ett givande och tagan-de, så är det fråga om lagstiftning, och en lagstiftningför demokratiska stater måste förstås ske undermycket stor öppenhet. De nuvarande förhållandena ärinte acceptabla.En lika stark principiell kritik gäller den svagaställning som de nationella parlamenten med någoteller några undantag har vad gäller den lagstiftningsom sker i ministerrådet. Denna fråga bör lösas inomvarje land och inte på EU-nivå. När det gäller vårtland tror jag t.ex. att befogenheterbehöver stärkas och att fackutskotten måste få enmycket starkare ställning under arbetet med att tafram ny lagstiftning på EU-nivå.Utöver dessa förändringar behöver den s.k. när-hetsprincipen tillämpas mycket mera strikt. Dethandlar ibland om att en del frågor skall lösas på EU-nivå, utrikespolitiskt samarbete, polisiärt samarbeteoch miljösamarbete.Men det är också fråga om att föra bort frågor frånEU-nivån - att åternationalisera vissa beslut.EU-parlamentet behöver kanske inte lägga sig ihur medlemsländerna sköter eller missköter sinazoologiska trädgårdar. Och turismen kanske inte be-höver regleras och styras på världsdelsnivå.Jag tror att man kommer en bra bit på väg genomatt ställa frågan om ifall ett problem är gränsöverskri-dande eller inte. Luftföroreningar och internationellbrottslighet är det. Norrtäljebussarna är inte det.Fru talman! borde ha goda möjligheter attpåverka utgången av nästa års regeringskonferens. Vii liberalerna och många andra Europavän-ner i vårt land känner dock en stark oro inför denvilsenhet och förvirring som regeringspartiet hittillsuppvisat i dessa frågor.