prot · GI0989 · 1995-04-18 00:00:00 — Vad vi är oroliga för regionaltoch även rent forskningsmässigt är att Garpenbergskulle försvinna som forskningscentrum och utbild-ningscentrum. Jag vet att det kan drabba alla dessaolika områden. Det vore rimligt att fördela besparing-en rättvist och proportionellt. Då tror jag inte att Gar-penberg drabbas så hårt. Vi vill också spara.Dessutom stöder jag jordbruksministern när detgäller att vi inte kan styra i detalj. Men i en sådan härfråga kan det hända att man ändå vill ta upp vad följ-den av besparingarna blir. Det förskräcker om detskulle drabba en enhet för hårt.Anf. 96 Jordbruksminister ()Fru talman! Det är litet motsägelsefullt, det somRagnhild Pohanka säger: Man skall inte styra i detalj,men i denna fråga skall vi gå in och styra. Eller harjag fel?Anf. 97 ()Fru talman! Jag sade inte att vi skulle gå in ochstyra. Jag ville ha ett svar på frågan om jordbruksmi-nistern kunde påverka detta. Jag har fått svaret att detär omöjligt. Frågan är om den skriv-ning som finns räcker. Jag vill framhålla vikten avdenna skogshögskola och den forskning som bedrivs iDalarna i samarbete med andra högskolor. Man harbyggt upp detta , och det kan nuraseras. Det går inte att flytta skogen som man forskarpå till eller Uppsala.Anf. 98 Jordbruksminister ()Fru talman! När det gäller inlägg om att man inte kan flytta skogen är vifullständigt överens.Överläggningen var härmed avslutad.21 § Svar på fråga 1994/95:423 om ungdomsar-betslöshetenAnf. 99 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! har frågat mig om jagkommer att föreslå ytterligare åtgärder mot ungdom-sarbetslösheten i anslutning till kompletteringspro-positionen.Jag håller med om att ungdomsar-betslösheten är oacceptabelt stor. Dock sjunker ar-betslösheten för ungdomsgruppen som helhet, ung-domar i åldern . Den proposition om syssel-sättning som regeringen kommer att över-lämna till syftar till att effektivisera arbets-marknadspolitiken, och förslagen kommer ocksåungdomarna till godo. Jag återkommer ochredovisar mer ingående vilken typ av åtgärder rege-ringen har tänkt sig.Anf. 100 ()Fru talman! Jag får tacka arbetsmarknadsministernså mycket för svaret. Trots arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, som ungdomsintroduktionen, tenderar ung-domsarbetslösheten att öka i vissa kommuner i landet.I min egen hemkommun, , har vi en ung-domsarbetslöshet på . Arbetsförmedling-ens siffror visar dess värre att fler unga bliröppet arbetslösa. slutar ytterligare ettantal unga sin ungdomspraktik. Troligtvis ökar då denöppna arbetslösheten ytterligare.I den tid som vi lever i är det oerhört viktigt att viger ungdomar chansen till framtidstro och möjligheteratt skapa sig ett eget liv. Som det ser ut nu och somdet sett ut ett tag, och som vi måste ändra på, är att detär nästan omöjligt för ungdomar att över huvud tagetfå in en fot i arbetslivet. Vi måste se till att de får denchansen.Anf. 101 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! Man kan vara litet optimist också. Vihar en ganska kraftig ökning av sysselsättningen ilandet. De grupper som kommer ut på arbetsmarkna-den är framför allt ungdomar, sett över riket somhelhet. Sysselsättningen bland ungdomen ökar alltså.Däremot går det trögare för de grupper som är närapensionsåldern. Det finns fortfarande på riksnivå enökning av arbetslösheten inom den gruppen.Jag tycker att synpunkter är riktiga.Vi kan konstatera att de åtgärder som vi presenteradei januari inte är tillräckliga för att få ner ungdomsar-betslösheten. Därför krävs mer av sådana åtgärder.Jag hoppas att de åtgärder som vi presenterar förriksdagen och som har en sådan inriktningatt de skapar goda förutsättningar att välja olika lös-ningar i olika kommuner i olika landsändar är någon-ting som skall tillfredsställa men ocksåfungera som åtgärder gentemot ungdomar. Det ärprecis som beskriver, att arbetsmarkna-den skiljer så väldigt mycket från ort till ort. Därförmåste arbetsmarknadspolitiken vara mer decentralise-rad och skötas mera lokalt. Det går inte att från talar-stolen reglera och bygga ett regelverk som klarar allaarbetsmarknader. De kan se väldigt olika ut i olikadelar av landet.Anf. 102 ()Fru talman! Jag är jättenöjd med svaret, som jagännu en gång får tacka för. Jag ser fram mot att få tadel av förslagen i morgon.Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på fråga 1994/95:441 omindustrisysselsättningen i StockholmsregionenAnf. 103 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! har frågat samord-ningsministern om vilken strategi regeringen har ochvilka åtgärder regeringen är beredd att vidta för attmotverka en ytterligare utglesning av företag medindustriell produktion i Stockholmsregionen.Frågan har överlämnats till mig.Bakgrunden till frågan är enligt attStockholmsregionen töms på företag med industrielltillverkning. Detta har enligt honom ofta skett medaktiva politiska insatser, inte minst från socialdemo-kratiska regeringar, i syfte att stödja de regioner somhar haft besvärliga sysselsättningsproblem.Inledningsvis vill jag framhålla vikten av att byggavidare på den tradition av solidaritet och samman-hållning som präglat det svenska samhället. Samman-hållningen och utjämningen mellan olika landsdelarhar varit, och är även , en förutsättning föratt tillvarata hela landets resurser. Enligt min upp-fattning är både oklokt och farligt att ställa region motregion. Det är nödvändigt att alla regioner har ettvälutvecklat och differentierat näringsliv för att Sve-rige som helhet skall utvecklas positivt.På grund av att förutsättningarna att driva företagskiljer sig åt mellan olika delar av landet har regeringoch riksdag beslutat att förbättra möjligheterna förvissa regioner i , de regionalpolitiskt priorite-rade regionerna. Det regionalpolitiska företagsstödetsyftar till att stärka näringslivet i främst de områdensom har bestående konkurrensnackdelar i form avlängre avstånd till marknaderna, sämre utbyggd in-frastruktur och en ensidig näringslivsstruktur.De industriföretag som väljer att förlägga verk-samheter till våra regionalpolitiskt prioriterade områ-den kan efter sedvanlig prövning få det stöd sombeslutats av regering och riksdag.Jag vill särskilt i detta sammanhang betona att detinte förekommer något stöd till utflyttning av industri-företag från Stockholmsregionen.I januari i år presenterade regeringen ett offensivthandlingsprogram - En nation i arbete - med mer än50 förslag för att bekämpa arbetslöshet och få fart påtillväxten. Åtgärdsprogrammet, som berör drygt enhalv miljon människor och uppgår till 42 miljarderkronor, syftar bl.a. konkret till att skapa fler företagoch fler företagare och därmed fler jobb i näringsli-vet.Jag är övertygad om att medsitt dynamiska och differentierade näringsliv kommeratt starkt stimuleras och dra fördel av detta programnär det gäller att få fram företag och jobb såväl inomindustrin som inom andra sektorer.Det finns nu tydliga tecken på att utvecklingen gåråt rätt håll. Jag kan presentera några aktuella ochmycket positiva siffror. Antalet lediga platser totalt iStocksholmsregionen har ökat med 48 %jämfört med samma tidpunkt . Antalet ledigajobb inom industrin visade en ökning med49 %. Därmed tillhör de regioner som justnu har den mest positiva utvecklingen i hela landet,även vad avser den tillverkande industrin.Anf. 104 ()Fru talman! Jag vill tacka arbetsmarknadsminis-tern för svaret. Jag beklagar att arbetsmarknadsminis-tern enbart har uppfattat frågan som om jag är uteefter att sätta region mot region. Så är icke fallet.Bakgrunden till min fråga är den förändringspro-cess som arbetsmarknad ge-nomgått under ett stort antal år och som jag menar haraccelererat , nämligen att deproduktiva delarna försvinner från regionen till andradelar av vårt land eller läggs ner. Frågan blev återaktualiserad när Järfällaföretaget gick i konkurshäromveckan. Det leder till att ett stort antal metallar-betsplatser nu står på spel. Jag är på det klara med attingen regering ensam kan förhindra företag eller delarav företag att flytta när de väl har bestämt sig för attgöra det, allra minst när de går i konkurs. Men tvärt-emot vad som varit regel, att ge aktivt statligtstöd för att flytta, behövs nu ett aktivt stöd för att fåföretagen att stanna med sin produktion i Stockholms-regionen.Skälet till att jag ställde frågan till samordnings-minister var att det problem som ryms ifrågan spelar över flera ansvarsområden än Arbets-marknadsdepartementets. Det är kanske ett av skälentill att frågan är svår att belysa på ett fullödigt sätt.Om inga åtgärder vidtas i den riktning som jag anty-der i frågan, innebär det att vi fortsätter med denprocess som redan har inletts, och som går alltsnabbare, mot en situation där vi får å ena sidan enrelativt välmående grupp människor i välbeställdatjänstemannayrken och å andra sidan en ökande grupptjänare till de redan välbeställda i service- och tjäns-teyrken.Anf. 105 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! Först vill jag till sägaatt jag tyckte att det fanns anledning för mig att redo-visa hur viktigt det är att vi håller ihop det här landetoch hur mycket varje region betyder för att vi sam-mantaget skall få ett bra resultat.När det gäller industrijobben kan man säga att detsom drabbat liksom många andra orter ärinte att jobben flyttats runt i landet, utan det är fram-för allt en stor utslagning av industrijobb, en ned-läggning av industriarbetsplatser och också delvis enutflyttning ur landet.Jag vill hävda att vi med det som vi nu har gjorthar åstadkommit oerhört starka konkurrensfördelarför den svenska industrin. Det märks också att in-dustrisysselsättningen ökar, nya verksamheter startas,verksamheter byggs ut, det investeras. Industriinves-teringarna är nu väldigt stora. Inom vissa branscherhar de ökat i förhållande till förraåret. Det är det första jag ville säga.Det andra som jag vill säga är att det är viktigt i varje region har ett näringsliv som är så diffe-rentierat som möjligt. Det innebär att det som BjörnEricson beskriver, att skulleutarmas på industrijobb, inte är någonting som vi somSverige känner någon glädje över, snarare är det tillnackdel. Det är viktigt att varje region har en såkomplett arbetsmarknad som möjligt.Då det gäller Järfällafallet var det naturligt att ar-betsmarknadsmyndigheterna via Länsarbetsnämndenförsökte engagera sig för att behålla så mycket sommöjligt av verksamheten i Järfälla.Jag som arbetsmarknadsminister tycker att detkänns angeläget. Varje gång som vi kan rädda ettindustrijobb betyder det väldigt mycket också förSverige. Det är inte bara fråga om arbetstillfällen utanmånga av dessa industriföretag bidrar också till ettstort bytesbalansöverskott, oberoende av var i landetde är lokaliserade. Därför är det väldigt viktigt att viklarar industrin.Anf. 106 ()Fru talman! Jag inser ju svårigheten att klara detta.För att inte några missförstånd skall råda vill jag ändågärna säga att jag inte har någonting emot att manfördelar verksamheter till andra delar av landet somhar haft det sämre än vad den här regionen har haft.Vad jag vänder mig emot är den tendens somfinns i vår region med den segregation och utslag-ningsproblematik som detta medverkar till. Det äregentligen detta som är innebörden i hela frågeställ-ningen och som jag inser är väldigt svårt att klara ut.Men vi behöver sätta in åtgärder eller åtminstoneuppmärksamma problemen på ett bättre sätt än vad vihittills har gjort.Anf. 107 Arbetsmarknadsminister ()Fru talman! Jag vill än en gång understryka att jaginte tycker att det ligger i statens intressen att flyttaindustrijobb från till andra delar av landet.Det är ingen bra regionalpolitik. Man skall i de sys-selsättningssvaga regionerna understödja nyetable-ringar. Omflyttning speciellt av industrijobb är ofta ettganska dyrt och inte speciellt fruktbartsätt att skapa bra regionala förutsättningar. Där finnsalltså ingen konflikt, som jag ser det.Jag vill också understryka att det är viktigt att detfinns kvar industrijobb i . Det bästa sättetatt understödja det är att nationellt bedriva en tillväxt-politik som stimulerar till nya industrijobb. En sådanpolitik förs det i och den har medfört enkraftig ökning av industrisysselsättningen. Den statis-tik som jag har tillgång till visar att denna uppgångkommer till del i väldigt storomfattning just , och det är ju glädjande.Anf. 108 ()Fru talman! Jag vill då avsluta med att uttryckaförhoppningen att det program som arbetsmarknads-ministern har rapporterat är på gång också kommerStockholmsregionen till del.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på fråga 1994/95:442 om avvisningav bosnier med kroatiska passAnf. 109 Statsrådet ()Fru talman! har, med hänvisningtill konklusion nr 58 från FN:s flyktingskommissaria-tets exekutivkommitté, frågat mig vilka garantierregeringen kommer att kräva för att konklusionensuttalande om "basic human standards" efterlevs vadgäller bosnier med kroatiska pass som avvisas tillKroatien.Jag vill börja med att säga något om de konklu-sioner som , som manskulle kunna likna vid , antar. Detrör sig om uttalanden och tolkningar av Genèvekon-ventionen om flyktingars rättsliga ställning och avUNHCR:s mandat som exekutivkommittén antar.Konklusionerna är inte rättsligt bindande.Den av åberopade konklusionenrör tillämpning av den s.k. första asyllandsprincipen,dvs. när ett land i sak inte prövar en asylansökan utani stället avvisar den asylsökande till ett annat land sominte är sökandens hemland. Konklusionen är alltsåinte tillämplig när det gäller de bosnienkroater som ärkroatiska medborgare och som avvisas till Kroatien.När det gäller denna kategori är det ju inte fråga omatt tillämpa första asyllandsprincipen. Personerna ifråga avvisas till ett land där de är medborgare. Innanavvisning sker så har ju också varje enskilt ärendeprövats i sak i Sverige.Jag vill något kommentera vad ifrågan sagt om grundläggande mänskliga behov. Se-dan konflikten i det bröt ut harSverige bidragit med närmare en miljard i humanitärtbistånd. Ungefär en fjärdedel av detta bistånd har gåtttill som därigenom har fått lättare att ta handom flyktingar och internt fördrivna människor.Mitt svar på fråga blir alltså attkonklusionen inte är tillämplig på den grupp som UllaHoffmann syftar på.Anf. 110 ()Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret.För några veckor sedan hade vi ju en debatt ikammaren om situationen för de bosnier med kroatis-ka pass som befinner sig i . Då tog jag ocksåupp frågan om konklusion 58 i flyktingkommissaria-tets exekutivkommitté och den del som berör "basichuman standards". Då liksom nu väljer statsrådet attraljera genom att hävda att "basic human standards"innebär att jobb och bostäder skall ställas till förfo-gande. Det går 600 000 arbetslösa i och det ärmånga som är utan bostäder, hävdade statsrådet då.Genom att på det sättet ställa svenskar mot flyktingarunderblåser ett sådant uttalande den främlingsfientlig-het och rasism som finns i Sverige.Det är riktigt att inte är första asyllandoch att just konklusion 58 rör första asylland. Men närdet gäller skulle jag vilja ställa en fråga. Omnu en bosnier skulle kunna ta sig till ochdärifrån till - vilket skulle vara ett mira-kel - hur skulle statsrådet då agera? Det står ju intenågonstans att, om nu skall avvisa bosniermed kroatiska pass, vi inte kan se till att dessa bosnierfår "basic human standards".Vi som vill veta vet ju att det inte räcker med ettkroatiskt pass för att få rätt till hälso- och sjukvård,rätt till arbete, rätt att teckna hyreskontrakt m.m. Des-sa rättigheter regleras ju i särskilda förordningar, bl.a.i lagen om identitetskort. Det är absolut nödvändigtatt ha ett identitetskort för att över huvud taget kunnasöka ett arbete. Jag upprepar: för att över huvud tagetfå söka arbete, inte garanteras arbete, utan att få sökaarbete. behövs också för att man skall fåhjälp av de sociala myndigheterna för sitt uppehälle.Då räcker det inte heller med en miljard.Men statsrådet glider över och runt paragrafer. Jagmenar att situationen är allvarligare än så.Anf. 111 Statsrådet ()Fru talman! Jag vill börja med att säga att det varen egendomlig beskrivning av ett sakligt och korrektsvar utan slängar och svängar, att man kallar det föratt raljera. Det här handlar inte om raljerande, utandet handlar om att i svaret visa med fakta vad somgäller och inte gäller. Det var en ren upplysning, ef-tersom uppenbarligen inte var klaröver att konklusionen inte gällde just i den här spe-ciella situationen.För det andra är det minsta jag vill att ställasvenskar mot invandrare. Jag tycker att det också varett egendomligt påstående att mitt svar här i kamma-ren på något sätt skulle öka motsättningarnamellan svenskar och invandrare. Jag förstår uppriktigtsagt inte det påståendet. Men någon liten poäng kni-per man väl med den typen av diskussion.För det tredje när det gäller bosnier som eventuelltskulle kunna komma till via är detriktigt som säger. Vi vet inte om dethar kommit några sådana flyktingar, och vi har inteheller haft anledning att utifrån den föreställningenpröva några ärenden. Däremot har sedan1993 i praxis klart uttalat en politisk inriktning ochvilja, och den gäller fortfarande, nämligen att inteavvisa några personer till Bosnien. Denna regel gällerockså nu.Bosnienkroaterna är ju medborgare i två länder.Vi skickar alltså inte tillbaka dessa personer till Bos-nien. Vad det har handlat om i de tre fall som vi hartagit ställning till är avvisning till , till deraseget land, där de kan få sitt skyddsbehov tillgodosett.Anf. 112 ()Fru talman! Jag erkänner glatt och villigt att när vitog upp frågan i den förra debatten var jag inte med-veten om detta med första asylland, men det tror jaginte heller att statsrådet var. Vi har fått lära oss detdärefter. är jag lika väl som statsrådet medvetenom det här med första asylland. Men det gör ju intefrågan mindre viktig.Jag vill också säga att det inte finns några poängatt knipa med främlingsfientlighet eller rasism. Det äringen som vinner vare sig röster eller trevliga brevoch blomsterbuketter med det, utan tvärtom, skullejag vilja säga.När det gäller bosnier med kroatiska pass är detinte bara skyddsbehovet - att det inte trillar bomber ihuvudet på dem - som det handlar om. Det handlaräven om deras möjligheter att försörja sig, så att de,på grund av att de inte kan få mat eller tak över huvu-det, inte skall skickas tillbaka till Bosnien. Det var judet som hela den förra debatten handlade om. Jagtycker fortfarande inte att jag känner mig säker påstatsrådets inställning i den här frågan.Anf. 113 Statsrådet ()Fru talman! Jag sade i riksdagsdebatten, och jaghar också sagt det vid en rad andra tillfällen, att jag ärfullt medveten om att de människor med bosnisktursprung och kroatiskt pass, med det dubbla medbor-garskapet, ingalunda återkommer till tillförhållanden som det är lätt att leva under. Tvärtomkommer de tillbaka under mycket svåra omständighe-ter, och de lever naturligtvis på ett mycket bräckligtsätt socialt och ekonomiskt.Den bedömning som gjordes av både den förraoch den här regeringen, och tidigare av några myn-digheter, var att de förhållandena inte utgjorde till-räckliga skäl för att de skulle beviljas permanentauppehållstillstånd i . Det är viktigt att kommaihåg det. I är man ju skyddad mot förföljelseenligt , men man kanske intevore det i Bosnien. Mot den bakgrunden har vi inteheller haft anledning att avvisa några personer tillBosnien. Det vore konstigt om vi gick omvägen viaKroatien och gjorde samma sak.Anf. 114 ()Fru talman! Jag skall då peka på en annan para-graf. Jag har här , där det stårvilka kriterier som skall gälla för att bestämma flyk-tingstatus - vi kan sätta oss ned och läsa den senare.Där står det om definitionen av vad som är diskrimi-nering att det gäller den som förmenas rätten att t.ex.förtjäna sitt uppehälle, att praktisera sin religion elleratt få utbildning. Just detta att "förmenas rätten attförtjäna sitt uppehälle" skulle man kunna påvisa. Viär oroliga för att det kommer att bli så om bosniernamed kroatiska pass avvisas tillbaka till . Dåfinns det alltså en paragraf att stödja sig på.I det här läget, såsom det nu ser ut, skall vi nogförsöka ta till så många paragrafer som möjligt om viskall kunna hjälpa de bosnier som har kroatiska pass.Anf. 115 Statsrådet ()Fru talman! För det första innebär det nu åberopar inte, såvitt jag förstår, någon giltig-het för kroater, utan det måste i så fall vara flyktingar.Det här är personer som har kroatiska pass och åter-vänder till ett land där de själva är medborgare. Det ärdå viktigt att konstatera att den beskrivning som UllaHoffmann nu ger inte gäller den här kategorin perso-ner.För det andra följer både vi från regeringens sidaoch våra myndigheter situationen väldigt noga. Vi sernu att det är ganska darrigt nere i det här området. inträffar det svårahändelser. Om det blir en sådan förändring att detfinns skäl för oss att göra annorlunda bedömningar avden individuella prövningen av enskilda fall, kommersådana att göras via och försorg. Det är självklart.Anf. 116 ()Fru talman! Tänk om jag hade fått det svaret på engång! Då hade vi inte behövt stå här så . Det varprecis det jag ville veta, dvs. att regeringen nogaföljer vad som händer där nere, så att inte någon ris-kerar att avvisas som inte skall avvisas.Överläggningen var härmed avslutad.24 § Svar på fråga 1994/95:435 om pensionärer-nas levnadsomkostnaderAnf. 117 Statsrådet ()Fru talman! har frågat mig om re-geringen kommer att analysera pensionärernas lev-nadsomkostnader i enlighet med vad harbegärt i finansutskottets betänkande 1994/95:FiU1 omvissa ekonomisk-politiska åtgärder.Riksdagen har i samband med den ekonomisk-politiska propositionen pekat på att det finns ett behovav en analys som tar sikte på levnadsnivån för helapensionärskollektivet. En sådan analys bör inte enbartinriktas på inkomstförhållandena utan även på ut-vecklingen av levnadskostnaderna i pensionärskol-lektivet. Jag delar bedömning om viktenav att följa utvecklingen på pensionsområdet.Sedan den ekonomisk-politiska propositionen be-slutades har ytterligare åtgärder vidtagits på pen-sionsområdet, bl.a. i budgetpropositionen. Min upp-fattning är att det är väsentligt att alla åtgärder somvidtagits på pensionsområdet finnsmed i en sådan analys som efterlyser. Detär dock så att flera åtgärder ännu inte har trätt i kraft.Det är därför ännu för tidigt att genomföra en analysav pensionärernas samlade ekonomiska situation. Jagavser att ta initiativ till att en sådan analys kommer tillstånd så fort det finns underlag för den.Anf. 118 ()Fru talman! Jag tackar statsrådet för sva-ret.Anledningen till min fråga är resultatet av en un-dersökning som utredningstjänsten har gjort åt mig.Den visar nämligen att en pensionär med en pensionpå 2,5 basbelopp, dvs. , får enminskning av sina inkomster med ca , och enpensionär med får en minskning med ca3 . Till det skall läggas alla avgiftshöjningarinom vård och omsorg som vi har varit med om attbesluta, samt höjning av högkostnadsskyddet vid tvåtillfällen.Detta innebär, såvitt jag kan förstå av dessa be-räkningar, att allt fler pensionärer kommer att hamnaunder den s.k. skäliga levnadsnivån.Socialförsäkringsutskottet hade en uppvaktning avpensionärsorganisationerna, som berättade att mångapensionärer i , precis innan pensio-nen kommer, äter sömntabletter för att sova sig ige-nom . Då äter de mindre - de haralltså inte råd att köpa mat. Vi får alltid höra om dettamed det ansträngda statsfinansiella läget, men dethjälper inte att folk måste äta sömntabletter för attklara sig innan pensionen kommer.Jag mår väldigt dåligt dels av resultatet av den härundersökningen, dels när jag ser gamla människor gåoch leta i papperskorgar efter tomburkar. Vi vissteredan tidigare att hundratusentals pensionärer längehar fått leva på inkomster omkring kommunernassocialbidragsnormer. Trots det vet vi att det kommeratt hända mycket ytterligare , genom den ekono-misk-politiska propositionen och budgetpropositio-nen.