prot · GI09113 · 1995-06-01 00:00:00 — Jag barahoppas att vi skall kunna vara överens om att ha enöppen debatt om EU-frågor och inte tvinga statsrådatt endast få yttra sig i slutna rum ända fram till dessvi lägger fram en formell regeringsposition.Jag skall informera om läget i Bosnien och denfredsbevarande verksamheten där.Situationen i har gradvis förvärrats och är i dagslägetallvarligare än kanske under det senasteåret. Kraftig bosnienserbisk beskjutning har skettframför allt mot och Tuzla, medan denbosniska regeringssidan har inlett offensiver i mindreskala kring Gorazde och i har framför allt drabbat oskyldigacivila: Ett stort antal dödsoffer har skördats ochstoppade leveranser av förnödenheter har lett till enförsämring av det humanitära läget, som, om ingenförändring sker, riskerar att bli akut.För FN-styrkorna har situationen efter hand blivitalltmer ohållbar. Kulmen nåddes då ettstort antal FN-soldater och militärobservatörer, somen reaktion mot flyginsatser mot bosnienserbiskavapenförråd utanför , togs som gisslan avbosnienserbiska styrkor. Drygt 300 man befinner sigför närvarande i gisslanliknande situationer. De tvåsvenska militärobservatörerna finns enligt tillgängligauppgifter fortfarande på en bosniskserbisk militärbas iSarajevo respektive vid en radarinstallation utanförstaden. Av allt att döma befinner de sig väl.Gisslantagande av FN-personal måste kraftfulltfördömas. Gisslan måste och villkorslöstfriges. Det internationella trycket, där inte minstRyssland och den serbiske presidenten kanspela en roll, borde leda till en insikt hos denbosniskserbiska ledningen om att den blir totaltisolerad om inte gisslan släpps. Den svenskaregeringen bevakar givetvis noga situationen för detvå svenskarna och är fortlöpande i kontakt med FN ifrågan, såväl i som lokalt.Den tillspetsade situationen i Bosnien har utlöstbetydande aktivitet vid en rad internationella möten.Fördömandet av bosnienserbernas agerande ärenhälligt och kraftfullt. har det i alla dessasammanhang noga understrukits att konflikten iBosnien endast kan lösas med politiska medel.I detta syfte intensifierades den s.k.kontaktgruppens ansträngningar att först och främst fåtill stånd en uppgörelse med om etterkännande av som ensjälvständig stat inom internationellt erkända gränser iutbyte mot en suspendering av sanktionerna för alltutom vapen, strategiska varor och frysta tillgångarutomlands. Om en sådan uppgörelse nås och Serbiensblockad mot bosnienserberna skärps är den bosniskaregeringen beredd till en ny vapenvila. Trycket ökardå också på president att förmåbosnienserberna att acceptera kontaktgruppensfredsplan, vilken enligt svensk uppfattning måsteligga till grund för de fortsatta internationellaansträngningarna.Trots alla internationella möten ärdet ännu för tidigt att uttala sig konkret om vilken detinternationella samfundets respons blir påbosnienserbernas utmaningar. Den svenska regeringenser politiska eftergifter som uteslutna. Det gällerockså ett tillbakadragande av Unprofor i nuvarandeläge. Vi kan konstatera att det internationellt finns enutbredd vilja att stärka Unprofors möjligheter attgenomföra sitt mandat. Beredskap finns givetvisockså för en urdragning, även om allt måste göras föratt detta scenario inte skall bli verklighet.Under gårdagen presenterade FN:sgeneralsekreterare en rapport med förslag tillalternativa handlingslinjer. Rapporten skall inom kortdiskuteras gemensamt av alla truppbidragande länder.I rapporten prövas olika åtgärder. Där diskuteras atttillföra såväl mer trupp som tyngre beväpning i syfteatt minska Unprofors sårbarhet och öka dessmöjligheter att och bestämt besvaraattacker och provokationer samt att hållaförbindelsevägarna med enklaverna och med Sarajevoöppna. En annan åtgärd som kan underlätta förUnprofor att uppnå detta syfte är vissaomgrupperingar och en koncentration av styrkorna.Situationen för Nordbat är något annorlunda änför många andra Unproforbataljoner. Nordbat harredan i dag tung beväpning och bättre möjligheter attförsvara sig och att uppträda bestämt. För andraförband gäller att skaffa sig sammamöjligheter. Vi välkomnar från svensk sida sådanaförstärkningar, som redan börjat göras från brittiskoch fransk sida. Men vi understryker att allainsatser måste samordnas inom FN:s ram.Unproforinsatsens uppgift är att underlätta och stödjafredsprocessen. Pågående och planeradebiståndsinsatser, bl.a. till stöd för federationen, spelarockså en viktig roll för denna.En eventuell omdefiniering av Unproforsuppgifter kan givetvis komma att få direktakonsekvenser för Nordbat och kan också komma attleda till att ombeds att lämna ytterligarebidrag i form av trupp och materiel. Jag vill dockunderstryka att någon förändring av Unproforsmandat knappast är nödvändig för att ett mera bestämtuppträdande skall bli möjligt.Det är lätt att känna desperation över utvecklingeni f.d. . är det viktigt att hålla fastvid de långsiktiga fredssträvandena och ettinternationellt enigt uppträdande. Den regionalakonflikten på har inte skapat någon hårdmotsättning mellan stormakterna, som i stället förmåttsamarbeta. Det går inte att överskatta värdet av attEU, och håller ihop i relation tilldenna konflikt. Det går heller inte att underskatta destora riskerna vid en allvarlig splittring i synen på hurman skall hantera situationen.Anf. 95 ()Herr talman! Jag tackar utrikesministern förredogörelsen.Låt mig först instämma i uttrycket för avskyn överde hemska brott som bosnienserberna gör sig skyldigatill när gisslan tas, stridande mot alla begrepp ifolkrätten och över huvud taget mot ett civiliseratbeteende. Vi är kanske inte överraskade. Vi har jutidigare sett barbariska dåd från just den sidan.Vidare har vi medkänsla med de personer frånSverige och från andra länder som sitter somgisslan och som gör en mycket viktig insats för fredenoch för försörjningen i Bosnien-Hercegovina.Det är viktigt nu att världssamfundet håller iuppgiften i . Vi vet att en stordel av landets befolkning - har nämnts - ärberoende av dagligleveranser av mat, mediciner,kläder och livsförnödenheter i övrigt.Det är angeläget att hålla i den här operationen,om inget bättre kan hittas. Trots all den desperationoch förtvivlan vi känner så har ju ingen kommit mednågot bättre förslag än att se till attUnproforoperationen faktiskt kan fortsätta. I detsammanhanget är det viktigt att har enberedskap för att snabbt kunna göra de insatser sombedöms nödvändiga - självklart i samråd med allaövriga deltagande i Unproforaktionen.Det är också en lärdom som vi ständigt skallminnas från hela denna tragedi. De brister somförekom och de misstag som begicks viduppmarschen till det på detdiplomatiska och utrikespolitiska området och kanskeockså bristen på beredvillighet att ställa upp förBosnien-Hercegovina är historia. Men lärdomen gör,jag knyter då an till den förra debatten, att detta måstevara det perspektiv som också präglar vårt synsätt närvi diskuterar en gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik i . Det får inte bli ett andraSarajevo!Anf. 96 ()Herr talman! Först tackar jag utrikesministern förett tydligare klarspråk även på det här området desenaste dagarna.Redovisningen är nästan lika dyster ochödesmättad som den rapport som generalsekreterareni går lämnade till säkerhetsrådet i går. Där skissar hanpå fyra alternativa handlingsvägar.Status-quo-alternativet har, det inser alla,kollapsat. Det är också anledningen till attgeneralsekreteraren utesluter det i sin rapport, liksomhan för övrigt utesluter ett tillbakadragande.Det tredje alternativet, att inskränka FN:s roll ochuppgifter, skulle faktiskt innebära att FN på plats serpå medan bosnienserbernas erövringskrig slutförs. Jagfinner det därför fullständigt uteslutet. Det kanegentligen bara övervägas som en väg att rädda FN:soch omvärldens ansikte inför den kollaps som harskett.Om någon form av det fjärde alternativet, attstärka FN:s uppdrag, ändå visar sig uteslutet kan jaginte se annat än att då återstår bara alternativ 1, etttillbakadragande. Det tycker jag bör vara Sverigesbudskap - kanske inte här i kammaren, men i alla fallett underhandsbudskap - till generalsekreterarentillsammans med en tydlig signal om en svenskberedskap för ytterligare insatser om det behövs.Ingen kan väl föreställa sig konsekvensernaav de vägval som görs under de närmaste dagarna.München 1938 visar att det inte går att undvika svåraoch allvarliga konsekvenser - vilket val man än gör.Anf. 97 Utrikesminister ()Herr talman! Jag vill understryka både vad GöranLennmarker och säger här om hurallvarligt läget är och att alla alternativ och vägarnaturligtvis inte är stängda. Det går fortfarande,menar jag, att med ett bestämdare FN-uppträdande iBosnien nå framgångar. Men vi måste hitta vägarnatill det.Jag hoppas att den här veckans debatt - det ärmånga internationella möten där jag också självdeltagit - och nästa veckas diskussioner i isäkerhetsrådet kan leda till att det blir en vändpunkt,så att vi kan se en positivare utveckling och inte baraen situation som blir värre och värre.Anf. 98 ()Herr talman! Det är litet paradoxalt, men firarvi ju 50-årsminnet av slut. Vi vetockså vägen fram till dess början.Jag vill bara skicka med utrikesministern beskedetatt jag uppskattar det som sägs här. Allahandlingsvägar är inte stängda. Men som jag ser dettaåterstår egentligen bara två verkligahandlingsalternativ. Det ena är det somutrikesministern skissar på och som åtminstone finnssom en möjlighet bland generalsekreterarens fyraalternativ, nämligen ett starkare och klarareuppträdande från FN:s sida. Annars återstår bara etttillbakadragande.Överläggningen var härmed avslutad.18 § (forts. från 14 §) Transplantationer ochobduktioner, psykiatrisk tvångsvård, primärvård,handikappfrågor och m.m. (forts.SoU21, SoU23, SoU24, SoU25 och SoU27)Anf. 99 ()Herr talman! Jag börjar med att yrka bifall till vårreservation i socialutskottets betänkande 23. Vi tyckeratt det av kvalitetsskäl är angeläget att behålla detstatliga huvudansvaret för rättspsykiatrin. Jag yrkarockså bifall till reservation 7 i socialutskottetsbetänkande 25.Så över till dagens huvudämne på den socialasidan.Det är nu vi senast hade en storsjukvårdsdebatt här i . Då tog vi dethistoriska beslutet att följa upp väljarnas vilja att sättastopp för det pågående systemskiftet inom sjukvården- ett systemskifte som präglas av en tilltro till olikaekonomiska styrmodeller och köp-sälj-system.Från den dåvarande vänstermajoritetens sida, medstöd av , lovade vi att återkomma med ettförslag baserat på den traditionella svenskavälfärdsmodellen med tonvikt på sunt förnuft menmed hänsyn tagen till dagens realiteter. är vi där.Förslaget ligger på bordet.Vi i tycker att det är ett acceptabeltförslag. Vi ställer oss bakom förslaget i desshuvuddrag. Däremot yrkar vi avslag på samtligaborgerliga reservationer. Jag skall senare återkommatill några av dessa reservationer och till skälen till attvi yrkar avslag på dem.Vårt positiva ställningstagande till propositioneninnebär inte att vi anser att det inte finns brister. Tillvissa delar är förslaget en aning fyrkantigt, t.ex. ifråga om remisstvånget eller obligatoriet att endastläkare med specialistkompetens i allmänmedicin skallvara den fasta läkarkontakten.I andra delar kan förslaget tyckas vara en aning förmjukt och snällt mot de privata vårdgivarna, t.ex. attövergångsreglerna har blivit för långa. Vidare ges denya privatpraktikerna, som har varit etablerade endastkort tid, ett slags anställningstrygghet ända fram tillpensionen, som offentliganställd personalfortsättningsvis tvingas leva i permanent otrygghet försina arbeten och sin framtid.Det har på sina håll också funnits förhoppningarom att vi nu med detta förslag skulle kunna lämna ettavgörande bidrag till lösningen av det verkligt storaproblemet för sjukvården, nämligen att tillförasjukvården ytterligare resurser. Tyvärr står den fråganinte på dagordningen i dagens debatt, även om dennaturligtvis i grunden är avgörande för vilkensjukvård vi vill ha och . Det hjälpertyvärr inte hur fina regelsystem vi åstadkommer ochhur fina lagar vi stiftar, om vi inte har resurser att levaupp till dem.För att ingen skall behöva sväva i tvivelsmål villjag upprepa väl kända ståndpunkt, attneddragningarna i sjukvården måste få ett slut och attvi i stället bör se på sjukvården som enframtidsbransch som bör tillföras ytterligare resurser.Vi kan alltså inte med dagens förslag erbjudalandstingen ett system som löser deras grundläggandeproblem. Däremot får de med den nya lagstiftningenen regelbok när det gäller att bemästra de svåraste ochmest akuta problemen i av knapphet påresurser. Hur utfallet blir i de enskilda landstingenkan inte sociala utskott veta, men vi trorför vår del att landstingen nu får en möjlighet att ta ettfastare grepp om sin planering och en bättre möjlighetatt se till de sämst ställdas situation och inte behöverfalla undan för de starkare gruppernas högljudda ropom ökad valfrihet och andra privilegier.För att konkretisera skall jag ta några exempel påvad lagen kan innebära för ett av de landsting somfarit mest illa av det borgerliga vanstyret. Jag tänkerdå på läns landsting, där den borgerligamajoriteten före valet tyckte att det var viktigare attpublicera dyra helsidesannonser med idolporträtt påsina främsta företrädare än att försöka ta ett grepp omekonomin.Efter valet har landstingsrevisorer tillsammans med den amerikanskakonsultfirman gjort en grundliggenomgång av vad som krävs för att få grepp omekonomin. I sin sammanfattning, som kom ,lyfte man fram följande sju åtgärder som särskiltangelägna:1. Begränsade ersättningstak bör övervägas församtliga arvodestyper, dvs. tak även för särskiltarvode.2. Arvoden bör vara desamma oavsett tidpunkt förvårdgivarens etablering.3. Vårdgivare som är anställd hossjukvårdshuvudmannen bör vara berättigad tillersättning för privat meddelad vård endast om särskiltavtal med sjukvårdshuvudmannen om detta föreligger.4. Sjukvårdshuvudmannen bör vara den sombeslutar om samtliga patientavgifter hos allavårdgivare, och dessa bör vara lika hos offentliga ochprivata vårdgivare.5. Sjukvårdshuvudmannen bör vara den sombeslutar om åldersgräns för vårdgivare som skallerhålla ersättning, dock lägst gällande åldersgräns förallmän pensionering.6. Sjukvårdshuvudmannen bör vara den sombeslutar om remissförfarande mellan vårdgivare,varvid samma regler skall gälla såväl privata somoffentliga vårdgivare.7. Lagstiftning får inte utgöra hinder förfinansiären, dvs. , att genomföra denuppföljning och kontroll som erfordras för attsäkerställa kongruens mellan vårdavtal/utförd vård,ersättningar, medicinsk kvalitet m.m.Samtliga dessa sju åtgärder som länslandsting vill att vi skall genomföra är till genomförda med det förslag som vi nuskall anta här eller i morgon.Vi har således gett ochövriga landsting i ett verktyg att lösa sinaproblem, men genomförandet är upp till varjelandsting att klara av.Den stora och svåra frågan om finansieringenåterstår dock att lösa, men även här ligger ett stortansvar och stora möjligheter hos landstingen.Huvudansvaret för nedskärningarna inom vårdenligger dock i den brutala, nyliberala politik som förts ilandet - det skall ocksåsägas från kammarens talarstol!Herr talman! Jag vill också kort kommentera ettpar av reservationerna.I en reservation av gör man sigbekymmer för att antalet ST-tjänster minskat kraftigtunder senare år och skyller detta på landstingen. Vadman inte inser är att det är egen politikmed fria etableringar, husläkarlag och diverseexperiment med köp-sälj-modeller som lett till dennasituation. I och med att primärvårdsnämnder ochdistriktsnämnder totalt tappade kontrollen över sinekonomi på grund av de fria etableringarna försvannju möjligheten till framförhållning och planering. Ettosäkert läge uppstod, och man blev tvungen att draned på utbildningsinsatserna och minska antalet ST-tjänster. Även detta rättar vi nu till genom attlandstingen får möjlighet att planera sin ekonomi påett helt annat sätt och får en helt annan överblick översina behov.I en annan reservation ställs kravet på att rätten tillersättningsetablering skall skrivas in i lagen. Vi menaratt detta kan lösas på vanligt sätt mellan parterna vidavtalsskrivningen. Antingen får avskrivningarna ingå ikalkylen eller också får avtalstiderna göras så långaatt investeringarna betalas av på ett naturligt sätt. Vibör inte från sida gå in och medlagstiftning överbeskydda vissa privata entreprenörer.Ett visst risktagande måste också ingå i det privataföretagandet.Eftersom jag har tid på mig skall jag också slå ettslag för reservation 7 - den gäller handikappfrågor.Vi menar att det är viktigt att satsa på den nyatekniken när det gäller hjälpmedel till handikappade.Utskottsmajoriteten hänvisar till det kommandesamarbetet inom EU. Vi tror att detta är en grovfelbedömning, som snarare kommer att bromsautvecklingen på området. ligger välframme, och vi bör satsa ännu hårdare - inte förslösaresurser på att sätta oss i en massa kommittéer, somkommer att ägna all sin kraft åt ofruktbart prat.Anf. 100 () replikHerr talman! sade att antalet ST-tjänster måste dras ned 1994 därför att ekonomin dåskenade - man hade inget grepp om den. Jag kanmeddela att antalet , innanekonomin skenade, var nere i 79 tjänster - det läralltså knappast ha varit orsaken.Stig berörde länslandstings revisorers åtgärdspaket och skildrade detriktigt. Man kunde då tro att det bakom detta ligger attekonomin skulle ha skenat och att man inte hadegrepp om den. Man skulle kanske ha kunnat tro attdetta var föranlett av att det var flera hundranyetablerade läkare i och att man skulledra över med en halv miljard, som det stod i , eller av att antalet privata läkarehade ökat , som det stod i Dagens Nyheter.DN lade t.o.m. till att det faktum att det gick så snettmed ekonomin sannolikt berodde på att de privataläkarna dessutom fuskade.Den landstingsrapport där de här åtgärdernaföreslås visar dock inte att dessa förhållanden var förhanden. Den visar i stället att antalet läkare ökat - intemed flera hundra eller , som angavs, utan med2 %. Antalet besök ökade då också . Det kaninte vara någon större sak att kontrollera detta.Den kostnad som skulle uppgå till minst en halvmiljard har också krympt till 150 miljoner, varav60 miljoner i ökad sjukvård. Sedan genomförde manen taxeförändring, som naturligtvis - det var fyra årsinnestående taxehöjningar som justerades - medfördeen kostnadsökning.Det finns alltså ingen proportion mellan vadlandstingets revisorer har funnit vid sin granskningoch vad de föreslår, men det är ett utmärkt exempelpå ett beställningsarbete - man vill ha till stånd de häråtgärderna för att i stort sett omöjliggöra privatverksamhet.Anf. 101 () replikHerr talman! Jag börjar med det som nämndes sist- . Det är inte lätt för ossfrån sida att intervenera i derasverksamhet. Därför är det litet svårt att uttala sig omdet här.Av debatten i tidningarna framgår att det äruppenbart att man har mycket svårt att få grepp omekonomin i . Det tror jaggällde den förra borgerliga majoriteten, och det gälleräven den nytillträdda majoriteten. Vissa debattinlägghar nästan också haft inslag av desperation. Manskriver t.ex. att det blöder i länslandsting.Jag tror faktiskt att med den nya lag som vi skallanta får man bättre verktyg för att ta ett greppom sin situation. Vi kan inte lösa det här åt dem. Nuligger bollen hos landstinget.Beträffande ST-tjänsterna sade attdet här började . Det kan nog vara riktigt.Vi vet att har haft svåra år.Det ökade dramatiskt , och förklaringen ärmycket enkel. Det var väl känt innan husläkarlageninfördes att det skulle bli vissa konsekvenser. eller primärvårdsnämnd törs satsa påutbildning om man inte vet hur många anställda somkommer att vara kvar i verksamheten och hur mångasom t.ex. kommer att etablera sig som fria husläkare?Det är klart att utbildningarna har avstannat. Det är enlogisk följd av hela systemet.Anf. 102 () replikHerr talman! får välklara av sina problem. Det går dock inte att kommaifrån att i rapporten finns det inte en sådan härförblödning. Den har förvandlats till en ganska smalrännil som är rätt lätt att förstå. Dessutom har man fåttmycket mera sjukvård för pengarna.Landstingen har problem med att hanteraekonomin. Men det beror inte på de privatavårdgivarna utan på oförmåga - detgäller generellt - att begränsa sin egenverksamhet. Man måste inse att om man vill att ettkonkurrerande alternativ skall växa upp, vilketfaktiskt var tanken med de fria etableringarna, måsteockså den andra verksamheten dras ner. I annat fallblir det självfallet stora kostnader. Meningen var skulle få valfrihet genom att det verkligen skullefinnas andra vårdnadsgivare. Då måste man självfalleträtta sig efter det. Landstingen har brustit i förmågaoch vilja.Anf. 103 () replikHerr talman! Jag har rapporten här, och den ärmycket intressant. Jag förstår att ocksåhar läst den. Jag tror inte heller att problemen ihuvudsak beror på en mängd regler. Jag tror att det ärsom i det övriga Landstingssverige atthuvudproblemen beror på att resurserna har förtvinat.Det sade jag också i mitt anförande. Det har gjortsstora indragningar från landstingen, och sjukvårdenhar helt enkelt fått mindre resurser. Det är på dessaområden vi kan finna huvudproblemen.Jag tror att de kommer att få ett bättre verktyggenom den här lagen, och det är precis vad de vill haockså. Jag tycker att vi uppfyller det bra. Jag tror påden här lagen, och det är därför vi ställer upp bakomden. Jag tror inte på de här gamla modellerna. Deledde ingen vart.(forts. )Beslut om samlad voteringPå förslag av förste vice talmannen medgavkammaren att de ärenden som hann debatteras färdigtunder återstoden av dagens sammanträde fick avgörasvid morgondagens arbetsplenum.18 § (forts.) Transplantationer ochobduktioner, psykiatrisk tvångsvård, primärvård,handikappfrågor och m.m. (forts.SoU21, SoU23, SoU24, SoU25 och SoU27)Anf. 104 ()Herr talman! Jag vill börja med att uttrycka att jagär mycket nöjd med det sätt som vi arbetat på inomutskottet för att försöka komma fram till gemensammabeslut när det gäller transplantationslagstiftningen.Tyvärr var det några punkter där jag anser att detvar nödvändigt med reservationer.Som jag ser det är det mycket angeläget att vi fåren bra transplantationslagstiftning, och i betänkandetfinns det både hängslen och livrem på flera ställen.Men i 3 § som berör rätten att ta biologiskt materialfrån avliden finns ett stycke som vi i å detbestämdaste reserverar oss mot.Paragrafens andra stycke har följande lydelse: "Iannat fall än som avses i första stycket får biologisktmaterial tas, om inte den avlidne har skriftligenmotsatt sig ett sådant ingrepp eller uttalat sig mot deteller det av annat skäl finns anledning att anta attingreppet skulle strida mot den avlidnes inställning. "Om det här stycket införs i lagen, så godkännerriksdagen ett s.k. förmodat samtycke till donation i defall en avliden människas åsikt inte kan fastställas ochde anhöriga avstår från möjligheten att säga nej tillingreppet eller att anhöriga saknas.I anser vi att det inte får råda någrasom helst tvivel om huruvida en person vill donerasina organ eller inte. Om tummar på de härbegreppen finns det risk att det skapas misstankar omatt det inte alltid går rätt till vid transplantationer. Ochtrots allt är en viss procent av befolkningen heltnegativ till organdonation. Jag har sett siffran 10 %.Det går därför inte att hävda förmodat samtyckeäven om det visat sig att en majoritet av befolkningenär positiv till att donera organ.Tillgången på organ skall i stället säkerställasgenom information samt genom kampanjer för att fåde som är positiva till donation att skaffadonationskort.Inrättandet av ett register där man kan få sininställning till organdonation registrerad kommerockså att positivt påverka organtillgången.Vi anser inte att det är lagstiftarens uppgift attsäkra tillgången på organ genom att utgå frånantagandet om en allmän välvillig inställning tillorgandonation.De här frågorna tycker vi är så viktiga, ochreglerna måste absolut följas.