prot · GI09105 · 1995-05-15 00:00:00 — Det tycker jag ärvälkommet, och jag tycker vi skall ha en viss respektför den uppdelningen.Jag hade själv gärna deltagit i den mycket viktigakonferensen om icke-spridningsfördraget som ocksåvar betydelsefull för nedrustningsfrågorna. Sedan etthalvår tillbaka hade jag bestämt att just veckan efterpåsk ha semester med familjen. Det bestämde jaginnan jag visste om konferensen. Jag hoppas det re-spekteras att även ett statsråd har rätt att ha fyra da-gars semester. Vi hade ändå fullgod närvaro vid kon-ferensen, inte bara genom att UD:s högste tjänsteman- alltså kabinettssekreterare - var där,utan också genom att vi var ett av de få länder somhade en parlamentarisk delegation. Jag tycker det ärviktigt att vi i regeringen har det samspelet med riks-dagen.Eva frågar om vilket sätt vi nu går vi-dare på. Jag tycker att det är en framgång att vi nu harett icke-spridningsfördrag som kommer att gällaframöver - vi är säkra på det - och att 178 stater harundertecknat det. Vad beträffar icke-spridningsfrågorna gäller det nu att kontrollera och attfölja upp. Det är den typen av arbete som skall ske.Det andra benet i det här fördraget handlar ju omnedrustning. Jag håller med om att detarbetet inte alls är lika framgångsrikt. Det vi har tillvårt förfogande där är ju CD-arbetet i , och detskall naturligtvis fortsätta. Jag har i mitt tal ocksånämnt hur jag tycker det skall gå till, hur det här skallfortsätta.Frågan om kärnvapnens laglighet har diskuteratstidigare här i . Jag tycker det är väldigt braatt frågan blir föremål för en rättslig prövning avdomstolen i . Men man skall ju inte hålla på attsända frågan till domstolen i har får det här ärendet och skall pröva det. Detvar därför vi avstod från att sända det ytterligare engång när man skulle ta ställning inom FN. Detär bra att prövningen görs.Låt mig också säga att trots allt som är positivt ,att icke-spridningsfrågorna ändå rör sig framåt, måsteman ha tummen i ögat på kärnvapenstaterna. Jagtycker att det är oroande att höra att man under denfranska presidentvalskampanjen diskuterat ytterligarekärnvapentester. , och det var det jag särskiltville nämna, har det kommit rapporter om att hargenomfört provsprängningar. Det är klart att detta ärsärskilt olyckligt när det pågår förhandling-ar om provstopp i . Det är tredje gången Kinagör provsprängningar under provstoppsförhandlingar.Jag förutsätter naturligtvis att den provsprängningsom nu har skett inte skall medföra att också andrakärnvapenstater återupptar sina provsprängningar. Detskulle vara mycket olyckligt. Jag tror vi gemensamtmåste verka starkt för att det blir en annan tingensordning.Anf. 34 ()Fru talman! Frågan om hur agerar måstediskuteras betydligt mer anser jag. Vi kan börja meddetta att lade ned sin röst i FN. Det kan manju uppfatta på olika sätt. Många har uppfattat det somatt inte helt klart står bakom begäran om attförklara kärnvapen olagliga. Där menar jag att rege-ringen gjorde ett stort misstag.I den vidare diskussionen om hur vi skall agerainom EU, så fick jag inget svar av utrikesministern påfrågan om hur regeringen kommer att göra inför re-geringskonferensen . Har aktualiserat deoroande kärnvapeninnehav som finns i ? Jaghar inte hört någonting om detta.Utrikesministern sade tidigare att man i bilateralasamtal med de s.k. tröskelstaterna - bl.a. -skulle ha tagit upp dessa krav. Hur och var syns detta?Jag har inte kunnat läsa mig till det i några av de UD-dokument som jag har fått tillgång till. Eller är detMona , som är på besök i , som kom-mer att ta upp detta? Jag hoppas naturligtvis det.Sverige måste använda sig av alla tänkbara kontakterför att driva på dessa stater så att de kommer med iNPT.Fru talman! Jag vill återkomma till frågan om tid-planen, där vi är oense så till vida att jag anser att viborde ha sett till att NPT blev tidsbegränsat för attsätta press på kärnvapennedrustningen, eftersom deningår som en väldigt tung del i NPT. Hela 6 § handlarju om detta. När i förhandlingar talar ombetydelsen av en tidplan använder man svaga ord.Man talar om att det vore "rimligt", att det skullekunna vara "av värde" osv. i stället för att klart ochtydligt säga att vi kräver detta och att vi anser det varaav yttersta vikt. Jag tycker inte att vi i det samman-hanget skall falla undan för ett utslätat diplomatisktspråk. Jag är rädd att det är det som vi gör.Fru talman! Jag vill också kommentera frågan omden fredliga användningen av kärnenergi. I slutet avsvaret på min interpellation svävar utrikesministern påmålet. Vi har som jag hoppaskommer att föra den frågan framåt och vi har ju ettpolitiskt beslut. En folkomröstning talarklart och tydligt om att vi skall avveckla kärnkraftsom energiform i . Jag hoppas att regeringenstår fast vid det. Det sätt på vilket vi har fört framdessa frågor internationellt visar tydligt att vi intetalar om den opinion som finns i och detbeslut som har fattats om att avveckla kärnkraft i vårteget land. Jag anser att vi internationellt måste följaupp beslut som fattas i Sverige.Anf. 35 Utrikesminister ()Fru talman! När det först gäller vårt samarbete iEU är det så att EU inte är någon försvarsallians. Jagtror inte heller att , liksom jag, vill attdet skall bli det. Därmed finns det inte någon direktingång till att diskutera kärnvapnen i Storbritannienoch . Däremot är och Frank-rike kärnvapenstater som vi ställer krav på. Vi vill attdet där skall bli en kärnvapennedrustning, eftersomdessa länder tillhör den gruppen. Vi har naturligtvisutövat vår påverkan när vi har försökt att samordnaEU-ståndpunkter inför konferensen i ,NPT-konferensen.Jag har litet svårare att se om frågan direkt hör tillregeringskonferensen , . Vadden konferensen kommer att handla om är traktatsför-ändringar, alltså förändringar av Maastrichttraktaten.På det viset är den inte någon bra ingång till diskus-sionen om kärnvapennedrustning. Det får vi nog an-vända andra och bättre kanaler till.Beträffande lagligheten, snarare olagligheten, avkärnvapen gjorde så att vi i vår röstförklaringciterade precis det som hade uttalat. Där-med är ståndpunkten precis densamma för riksdag ochregering. Jag tror att det är en styrka i det samman-hanget. Men när det gäller den rent tekniska fråganom man skulle skicka frågan ytterligare en gång tilldomstolen, tyckte vi att det räckte med en gång. Detskulle bara försvåra processen om frågan togs upp engång till. Därför avstod vi i omröstningen. Men detfinns alltså ingen skillnad i sak mellan vad regeringoch riksdag har sagt.Tidplanen är naturligtvis viktig. I alla avtal omkärnvapennedrustning måste det finnas tidplaner,vilket det också gör i . Det är därförsom vi gärna vill se ytterligare ett , ef-tersom det där ingår planer för hur man skall genom-föra en minskning. Det är viktigt att det kan utvecklasvidare.Slutligen när det gäller den civila kärnenergin ochdess användning är det upp till varje land att fattabeslut om sitt förhållande till kärnenergi. Vad vi ochandra länder har lärt oss om kärnsäkerhet under årenmåste ställas till allas förfogande i den internationelladebatt som förs om kärnenergins användning. Vi skallinte bara ställa våra synpunkter till förfogande utan vihjälper också till praktiskt för att öka kärnsäkerheten,t.ex. när det gäller kärnkraftverket Ignalina.Anf. 36 ()Fru talman! Jag anser att vi skall påpeka att våromsorg om kärnsäkerhet och säkerhet över lag i Sve-rige har lett till en folkomröstning, där vi har beslutatatt avveckla kärnkraften. Det har inte förts fram påNPT-konferensen och över huvud taget inte i någrainternationella sammanhang enligt vad jag har hört.Jag tycker att har en skyldighet att göra det.Jag hoppas verkligen att arbetet inom EU fortsät-ter. Jag har ännu inte hört, men jag hoppas att få hörai framtiden, att driver på för att ochFrankrike måste påbörja en minskning av sitt kärnva-peninnehav med målet att eliminera detta överhuvud taget.Fru talman! Jag är oroad över profil somnedrustningsnation. Vi har haft ett mycket gott ryktemed starka kvinnor som , inte minst som har varit pådrivan-de i det här arbetet. Utrikesministern, som jag välunnar semester, kunde inte närvara vid någon del avkonferensen. Jag är rädd att det uppfattas som etttecken också på bristande intresse för dessa frågor.Fru talman! Jag vill skicka med till regeringen hurviktigt det är med dessa frågor och att i det här sam-manhanget driva en hög internationell profil. För attstärka utrikesministern i detta arbete vill jag avslutamed att läsa upp delar av dikten avden beklagligtvis bortgångne ur dikt-samlingen Synfält. Jag citerar den första och sistastrofen:Du har förstås hört det,visste de det både i cigarrbodenoch hos hårfrisörskan.Gud, stärk deras läppar,så att de orkar berätta det.Vi som lever är redan utdöda,inte ens vaknätterna och cigarrettaskanfinns kvar efter oss.Bara som ett nysande,vips var allting förbi,ingen kom att tänka på att räddaett litet fossil en gångav vårt mångformiga släkte.O fågel som flyger mot norr,må stärka din strupe,så att du orkar berätta.Här i stan vet varenda hundvalp om det.Fru talman! Jag hoppas att regeringen skall stärkasitt arbete vad gäller nedrustning. Det behövs.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1994/95:130 omgruppbostäder för utvecklingsstördaAnf. 37 Socialminister ()Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta för att få till stånd enöversyn av gällande tolkningar och bestämmelserangående antalet boende i gruppbostäder för utveck-lingsstörda såväl i privat som i offentlig regi.Bakgrunden till interpellation ärden nya lagen (1993:387) om stöd och service tillvissa funktionshindrade (LSS) som trädde i kraft den1 . Det är en rättighetslag som ger bl.a.personer med utvecklingsstörning och personer medandra stora och varaktiga funktionshinder en lagstad-gad rätt till olika former av stöd och service. LSS harersatt den tidigare omsorgslagen som omfattade bl.a.personer med utvecklingsstörning.En av insatserna i LSS är bostad med särskildservice för vuxna, som bl.a. innefattar gruppbostäderoch servicebostäder. I propositionen om LSS betona-des att bostäder för personer med funktionshinder börvara utformade på ett sådant sätt att de boende gesmöjlighet att leva ett självständigt liv. Den dåvaranderegeringen lämnade därför i propositionen om LSS endel principiella riktlinjer när det gäller gruppbostäder.Däremot reglerades inte i detalj hur boendet skall varaorganiserat och utformat. Det underströks bl.a. attbostadslägenheten i en gruppbostad skall vara denenskildes permanenta bostad.De generella byggbestämmelser som gäller förbostäder i allmänhet skall därför också gälla för bo-stadslägenheter i en gruppbostad. Vidare konstatera-des att gruppbostäderna bör utformas och placeras såatt de inte får en institutionell prägel.Ett positivt socialt samspel med andra är ett nöd-vändigt inslag för ett gott liv i en gruppbostad. För attstärka och utveckla samspelet i gruppbostaden ochöka enskilda personers självständighet krävs att grup-pen, som delar gemensamma utrymmen, inte är förstor. Därför förutsattes i propositionen att ett litetantal personer bor tillsammans i en gruppbostad. Närdet gäller barn och ungdomar framhölls att barn ochungdomar med utvecklingsstörning eller autism imånga fall är särskilt beroende av att gruppen är liten.Jag delar de ställningstaganden som den förra rege-ringen gjorde i denna fråga i propositionen om LSSoch som också anslutit sig till.Till skillnad från vad som gällde i fråga om om-sorgslagen innehåller LSS eller propositionen om LSSsåledes inte något ställningstagande om hur mångaboende som bör komma i fråga i en gruppbostad. Detär en uppgift för de ansvariga huvudmännen och till-synsmyndigheterna att tolka de mer allmänna riktlin-jer som regering och riksdag har gett.Birgitta Wichne berör i interpellationen även frå-gan om bidrag till anordnande av gruppboende. Föratt påskynda utbyggnaden av särskilda boendeformerför funktionshindrade och äldre personer beslutaderiksdagen i samband med ÄDEL-reformen att införaett statligt stimulansbidrag till byggande av gruppbo-städer för utvecklingsstörda, funktionshindrade, äldreoch psykiskt sjuka personer. Bidrag till gruppbostäderutbetalas med per boendeenhet somfärdigställs . Socialstyrelsenadministrerar och beslutar om bidraget. Detta stimu-lansbidrag har haft glädjande stor effekt, och medleninom den av beslutade ramen är i principslut i och med utgången av innevarande budgetår.Socialstyrelsen har i ett meddelandeblad, nr 9/94,redogjort för villkoren och kraven för det statligastimulansbidraget. hänvisar till dettameddelandeblad i sin interpellation. När det gällergruppbostäder för utvecklingsstörda och andra perso-ner med begåvningsmässiga funktionshinder skriverSocialstyrelsen i meddelandebladet att bidrag intebeviljas till gruppbostäder med fler än fem boende.Anledningen till detta är att "gruppen inte bör varastörre än att den enskilde kan få en social roll i grup-pen, kan knyta vänskapsband och kunna förstå ochförutsäga andras reaktioner". be-dömning grundas på de samlade erfarenheter somfinns på detta område.Jag vill betona att det absolut inte finns någonskillnad mellan de krav som ställs på offentliga och påprivata huvudmän för att de skall erhålla stimulansbi-drag.När det gäller det ärende avseende länslandsting som nämner i sin interpel-lation fick avslag beroende på att dessansökan gällde en gruppbostad med sex boende. Jaghar emellertid erfarit att det finns ytterligare skäl föravslaget då de egna lägenheterna i gruppbostadensaknade eget kök eller kokvrå. be-dömde således att lägenheterna inte uppfyllde de kravsom skall vara uppfyllda för att stimulansbidrag tillgruppbostäder skall kunna beviljas.Jag vill understryka att det självklart är så, attsamma kvalitetskrav skall gälla för sådan verksamhetsom bedrivs av kommuner och landsting som förenskild verksamhet. Ansvaret att se till att den faktis-ka verksamheten stämmer överens med lagstiftningenligger, oavsett huvudmannaskap, hos tillsynsmyndig-heterna.Jag vill påpeka att regeringen uppdragit åtSocialstyrelsen att fortlöpande följa upp och utvärderaLSS och övriga delar av handikappreformen. I upp-draget ingår bl.a. att följa avvecklingen av vårdhem-men för personer med utvecklingsstörning. Enligt minuppfattning är det viktigt att även frågor om grupp-bostädernas organisation och utformning i detta sam-manhang följs upp och utvärderas.Tredje vice talmannen konstaterade att interpellan-ten inte var närvarande i kammaren och förklaradeöverläggningen avslutad.9 § Svar på interpellationerna 1994/95:132 och140 om forskningen om elallergiAnf. 38 Socialminister ()Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder inom vård, behandling och forskning rege-ringen planerar med anledning av problemen krings.k. har frågat mig vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att forskningen kringelkänslighet och de till denna relaterade försöken medboende skall redovisas på ett otvetydigt sätt. Jag väl-jer att besvara frågorna i ett sammanhang.Jag vill återigen understryka det som jag sade tillLennart i ett frågesvar om elkänslighet den 7februari . Även om det inte finns ettvetenskapligt fastställt samband mellan elektromag-netiska fält och de symtom som uppges, så skall pro-blemen tas på allvar. Det går inte att utesluta att det iframtiden kan komma fram sådana rön som visar attett samband finns.De upplevda symtomen orsakar de drabbade stortlidande och är ofta orsak till nedsatt arbetsförmåga.För att relevanta åtgärder skall kunna vidtas är detangeläget med en helthetsbedömning av den elkänsli-ges totala miljö och livssituation. Det är viktigt att tahänsyn till brister i den miljö som den elkänsligevistas i. Det kan gälla ventilation, ergonomi, elektro-magnetiska fält, belysning, städning men också denfysiska och psykosociala livssituationen. Ingen faktorkan uteslutas på förhand, och säkerligen samverkarmånga faktorer till att de uppgivna symtomen uppstår.Problemen skall utredas förutsättningslöst såväl inomhälso- och sjukvården som på arbetplatserna.De personer som upplever sig elkänsliga skall be-mötas med respekt av hälso- och sjukvården, social-tjänsten, och andra samhällsorgan.Kontinuitet och ett omsorgsfullt omhändertagande ärmycket viktigt vid dessa mångfasetterade symtombil-der, där orsakssambanden ofta är oklara. Det är ange-läget att utvecklingsarbetet fortsätter och att kunska-perna ökar, så att det blir möjligt att förbättra utred-ning och behandling av sådana här fall.Hälso- och sjukvården har avgörande betydelseför att lindra och bota de symtom som förknippas medelektromagnetiska fält, men även kompletterandeåtgärder för att förbättra miljöerna som den elkänsligevistas i har genomförts. finns det dockingen säker och systematiskt uppbyggd kunskap omsådana kompletterande åtgärder, exempelvis s.k.elsanering, varit verkningsfulla när det gäller att av-hjälpa de elkänsligas symtom.I ett flertal sammanhang har , nu senast ibostadsutskottets betänkande 1994/95 BoU18, be-handlat frågan om bostadsanpassningsbidrag för s.k.elsanering. Regeringen har under den gångna veckangivit i uppdrag att i samråd med Socialsty-relsen göra en särskild kartläggning och analys avbostadsanpassningsbidrag för elsanering. Boverketskall kartlägga och beskriva i vilken utsträckningbostadsanpassningsbidrag går till elsanering av boen-demiljön. Kartläggningen skall också ta upp vilkentyp av åtgärder stödet avsett, hur omfattande stödetvarit och de totala kostnaderna för åtgärderna. Bover-ket skall också bedöma och analysera i vilken ut-sträckning elsaneringen haft några effekter på deelkänsligas symtom och hälsa. Med hänsyn till attbedömningen av hälsoeffekter kräver särskild kompe-tens kommer denna del av uppdraget att genomföras isamråd med Socialstyrelsen.I debatten har elsanering ibland framställts somden enda effektiva metoden att avhjälpa den elkänsli-ges symtom. Om den nu aviserade kartläggningen ochny forskning skulle påvisa att elsanering är en effektivmetod, har vi dock bara kommit en bit på vägen attförbättra de elkänsligas situation. De elkänsliga kandå enbart vistas i miljöer som är elsanerade. I vårtgenomelektrifierade samhälle blir sådana inskränk-ningar mycket drabbande för den elkänslige. Även omelsanering skulle kunna vara en dellösning, anser jagdärför att andra åtgärder, som gör det möjligt för denelkänslige att vistas i vårt samhälle utan några in-skränkningar över huvud taget, bör prövas inomforskning och utveckling kring elkänslighet.Det finns exempel på åtgärder där man nått godaresultat utan att elsanera. Ett exempel är företagetTelia. Dess åtgärdsprogram har utgått från att pro-blemen orsakas av en kombination av olika arbetsbe-lastningar - kemiska, fysikaliska, psykosociala m.m.Utifrån denna syn har utarbetat individuellaåtgärdspaket för personalen.Det faktum att vi ännu inte funnit någon enkelförklaring till elkänslighet ställer höga krav på allainblandade - forskare, läkare, patienter, intresseföre-ningar osv. Det är mycket viktigt att alla som har medfrågan att göra har en öppen attityd. Förutfattademeningar och låsta positioner kan hindra att vi finnerde verkliga orsakerna till problemen. Lösningarna påproblemen kan vara olika och bör utgå frånindividens behov.Görel Thurdin efterlyser mer forskning. Forsk-ningen kring elkänslighet fortsätter oförminskat, ochområdet är relativt sett välförsörjt när det gällerforskningsmedel. Arbetsmiljöfonden finansierar, tillett värde av sammanlagt ca , etttjugotal projekt med anknytning till elektromagnetiskafält och arbetsmiljö. Den forskning som finansierashar stor spännvidd - allt från provokationsförsök därman letar efter ett samband mellan bildskärmar ochelkänslighetssymtom till hur elektromagnetiska fältpåverkar celler hos människan. Även Arbetsmiljöin-stitutet finansierar forskning om elektromagnetiskafält med ca . Sammanlagt ger såle-des och Arbetsmiljöfonden 18miljoner kronor till forskning om elektromagnetiskafält.För att något visa vilken vikt tillmäter denna forskningkan jag som jämförelse nämna att den offentliga fi-nansieringen av utbildning och forskning om buller -ett av våra allvarligare miljöproblem - enligt senastetillgängliga uppgifter uppgick till drygt 22 miljonerkronor (Handlingsplan mot buller SOU 1993:65).I debatten förekommer ibland farhågor för attforskningsfinansiärerna enbart stödjer de forsknings-projekt som inte är kontroversiella, dvs. sådana somvisar att det inte finns några samband mellan elektro-magnetiska fält och de uppgivna symtomen. Vidarehar det framförts att det finns en oenighet mellanforskare om förklaringarna till elkänslighet och attdenna oenighet i slutändan drabbar de elkänsliga.Låt mig säga att jag håller med närhan säger att vi politiker varken får eller kan varadomare i forskartvister. Det är min bestämda uppfatt-ning att finansieringen av forskningen kring elkäns-lighet vilar på opartisk grund. Finansieringen styrs avstrikt vetenskapliga kriterier som inte skiljer sig frånde kriterier som gäller för finansiering av forskninginom andra områden, och så skall det fortsätta attvara. Vad gäller oenigheten mellan forskare är dettaett naturligt inslag i forskarsamhället, som inte behö-ver vara till nackdel för de elkänsliga, snarare tvärt-om. Forskningen gynnas av att olika åsikter får mötasoch av att man lär av varandras olika uppfattningar.Anf. 39 ()Herr talman! Jag får tacka statsrådet för svaret.Det var omfattande och, som jag upplever det, fullt avempati. Det var kanske ändå inte riktigt det svar somjag hade velat ha, och det finns därför anledning attnågot replikera på det.Normalt brukar interpellationsdebatter inte avsättanågra spår i form av reaktioner från allmänheten ellerens de närmast berörda, men efter vår debatt i februarigick min telefon varm , och den lillalampan på telefonsvararen blinkade ofta och indike-rade att jag sökts av forskare, drabbade och anhörigatill sådana. Brev och dokument, inklusive kopior avprotokollet från vårt meningsutbyte med kommentareri kanten, strömmade in.Alla menade att de svar som jag fått inte var heltkorrekta. Den största irritationen gällde den vid dentidpunkten aktuella rapporten från . Jagkan avstå från att här upprepa de värdeomdömen omden som då kom till uttryck. Sammanfattningsvisanser alla att dess kategoriska påståenden på vissapunkter både försvårar för den fortsatta forskningenoch för de läkare som rent praktiskt börjat arbeta medfrågan sedan de uppfattat vissa samband hos sinapatienter samt försvårar för de kommunala tjänstemänsom påbörjat eller planerat åtgärder med avseende påbostadssanering. Huvudmännen har fått en chansatt med hänvisning till rapporten neka anslag.Att en grupp i sin förtvivlan t.o.m. har anmält So-cialstyrelsen till revisorer för granskningmåste jag erkänna att jag har en viss förståelse för närjag fått ta del av information från olika håll.Det finns en parallell till det fall i röran-de forskning avseende hälsovådliga luftförhållanden iskolorna som jag refererade till i frågedebatten i feb-ruari. Utgår man från givna parametrar blir inte un-dersökningarna förutsättningslösa, och då missar mandet nya, det okända som man egentligen borde varaute efter.Får man då påpekande om detta bör man visa ensådan ödmjukhet inför frågor som gäller människorsväl och ve att man släpper eventuell prestige och tittaräven på det som man kanske inte tror på. Oavsettresultatet förstärker det forskningens och forskarnasanseende. Men om man negligerar vissa synpunkterfrodas myterna, och debatten kommer att handla omfel saker. Det gillar ingen av parterna. Litet av dettycker jag att man har upplevt , Allergiåret1995.Den forskare som kommit längst på området ochsom många ställer sitt hopp till är den som varit mestlågmäld i den här debatten. Han har vid mina samtalmed honom bara pekat på enkla påvisbara svårigheterför honom och den tryggade kontinuiteten i hansarbete. Han har utan värderande omdömen redovisathur frågan har handlagts och inbjudit mig att självförvissa mig om detta på plats.