prot · GI0990 · 1995-04-19 00:00:00 — Man bygger inte en stabil fred på att försökatrolla bort detta problem. Därför skall man kanskevara litet försiktig med att beskriva FN:s insatser somatt man har verkat för demokrati och samexistens.Verkligheten är mera komplicerad. Kanske är detfråga om att man har känt sig pressad attkomma fram med någonting över huvud taget för attdölja det grundläggande totala misslyckandet ochsveket.Debatten handlar naturligtvis också om vår syn påfolkmord. Man skulle inte behöva debattera en sådansak i riksdag, men det är ett faktum att ordetfolkmord inte nämns i majoritetens text. Jag tror ock-så att alla talesmän som har varit uppe i debatten, medundantag från från Miljöpar-tiet, undvek att använda ordet. Därför är det nödvän-digt att fråga er: Är det ett folkmord som vi har be-vittnat ? Vilka slutsatser drar ni i så fallav det?Detta handlar också om tilltron till fredsordningeni - ett mer begränsat perspektiv än det globala- efter 1989. Om de som har startat och drivit framfolkmordet och kriget i Bosnien når den definitivaframgången, nämligen att Bosnien upphör att existera,öppnar det naturligtvis dörren för andra makthavarepå andra håll, så att de kan göra ungefär detsamma.Det som har skett i under början avdetta år kan man se som en konsekvens av att världs-samfundet inte har orkat ta itu med kriget och folk-mordet i Bosnien på det sätt som hade varit rimligt.I dag läser vi i tidningarna om hur den ryske utri-kesministern hotar att gripa in militärt för att skyddaryssar i grannstaterna mot påstådda - ibland är demöjligen verkliga - övergrepp. Här ser vi också ettmönster med ekon bakåt . Då gällde detalla tyskar i ett land. har det hand-lat om alla serber i ett land. kommer en antydanom att det gäller alla ryssar i ett land. Det är en prin-cip som bara kan leda till en katastrof.Därmed handlar den här debatten också om Sveri-ges egna säkerhetsintressen. En del länder kan berörasav att situationen i Bosnien tillåts bli mönster för ettpolitiskt handlande på andra håll i . Några avde länderna ligger alldeles intill oss: de baltiska län-derna.Det finns gränser i den internationella politiken -inte fysiska utan moraliska, principiella gränser - sominte får överskridas om inte den internationella ord-ningen skall riskera att rivas upp, kanske på ett sättsom gör att den inte kan återställas. Den gränsen går iBosnien. Den går precis där. Detta är testfallet. Vi ärsnubblande nära ett totalt misslyckande för det inter-nationella samfundet.Det är för mig en gåta att , som så mångagånger har agerat för de små ländernas rätt gentemotstormakter av olika slag och hävdat just folkrättensom den princip som vi alltid måste hålla på för attciviliserade former för umgänge mellan världensländer skall bestå, inte har agerat mer aktivt i dennafråga. Vi har ingenting att förlora på att agera meraktivt, men vi skulle, tillsammans med andra småländer, kunna ha mycket att vinna på att föra en meraktiv politik.Konsekvensen av majoritetens hållning i den frågasom här är den mest kontroversiella, nämligen densom rör vapenembargot, måste logiskt sett vara i majoriteten anser - fast det inte sägs - att Sve-rige måste engagera sig betydligt mer aktivt för attden bosniska regeringen, som är internationellt er-känd, den bosniska staten, som är internationellt er-känd, skall få möjlighet att börja fungera så som denskall fungera, som en demokratisk, multietnisk statinom internationellt erkända gränser. För att åstad-komma det måste det sättas press på angriparsidan,alltså den bosnienserbiska sidan. Får inte bosniernasjälva sätta den pressen måste det internationellasamfundet göra det.Vad gör då den , vad vill dåden svenska uppmana den svenska rege-ringen att göra? Den frågan kvarstår tyvärr också efterden här debatten.Anf. 30 () replikHerr talman! Nej, , den frågankvarstår inte. har i sitt betänkandeskrivit vad utrikesutskottets majoritet önskar. Där-emot kvarstår frågan: Vad vill ? Det ärsom ett eko ur det förgångna att här i kammaren höraHåkan bara företräda något slags folkpar-tistisk referensram om hur världen skall fungera ochvilka medel som skall till för att den skall bli den mestlyckliga. På samma sätt och i samma höga tonlägediskuterade man när det gällde de baltiska staternaoch de möjligheter vi i det sammanhanget hade attverka för en demokratisk och fri utveckling. Det ärexakt identiskt samma diskussionsteknik. Man sägeratt man vill mer, men en analys av inläggvisar att de inte står för något mer eller bättre än desynpunkter som har företrätts av andra i denna kam-mare.Håkan frågar sig vad som är det uppen-bara som har inträffat i denna konflikt. Det uppenbarasom har inträffat i denna konflikt är att den civilabefolkningen som i vilken annan konflikt som helsthar fått lida. Den har fått lida ohyggligt och oerhört.Det är också sagt att detta är något som vi inte kanacceptera.Det är också sagt att den etniska rensning och desystematiska våldtäkter som har ägt rum inte kanaccepteras. Då säger : Det räckerinte, kalla det folkmord. Men varför är det bara Folk-partiets egna ord som skall gälla i denna debatt? Var-för räcker inte de uttrycksmedel vi andra använder föratt tala om vad vi tycker är hemskt i det som har sketti det ?Fortfarande finns tveksamheterna kvar. Vad är detför medel som vill använda för att på bästasätt lösa konflikten?Anf. 31 () replikHerr talman! Det här var ett säreget inlägg. Vadjag liksom tidigare och många andrautanför denna kammare och i många andra länder helatiden talar om är internationella principer, konventio-ner, och sådana saker. Detta är inte någotslags folkpartistisk eller liberal partipolitik, någotslags egna definitioner av begrepp, utan det här ärinternationellt erkända, allmänt underskrivna konven-tioner om hur länder bör bete sig mot varandra.Frågan hur man etiketterar det som har skett i detf.d. är inte bara en fråga om etiketter. Detär en mycket central fråga. Om man använder ordetfolkmord eller inte har naturligtvis sin betydelse,eftersom det råkar finnas en internationell folkmords-konvention, vars signatärer genom att skriva underhar förbundit sig att förhindra just folkmord. Det somhar ägt rum i det f.d. uppfyller vad jagkan se alla de krav som det internationella samfundethittills har varit överens om i definitionen av ett folk-mord.Ifall man undviker att definiera ett folkmord somett folkmord och i stället så att säga skriver sig runt påolika sätt innebär det exakt det som jag och LennartRohdin har påpekat, nämligen att man undvi-ker att säga det som är den uppenbara sanningen, somär öppen för vem som helst att se, därför att man intevill titta på det, därför att man inte vill dra konsekven-sen och slutsatsen att såväl föregående som nuvarandesvenska regering har varit alltför passiv, alltförmycket har deltagit i vad man kan kalla för det inter-nationella hyckleriet i den här frågan.Det är precis detta det handlar om, och det är tra-giskt att partier och politiker som i andra samman-hang har talat varmt för folkrätten och för små ländersrätt gentemot stormakter är så tysta och försiktigadenna gång.Anf. 32 () replikHerr talman! För mig är det allra viktigaste männi-skornas rätt att fortsätta leva i en multietnisk kultur ien självständig nation. Det teoretiserande som HåkanHolmberg håller på med är för mig lika säreget sommitt inlägg var för honom.Det är ett märkligt sätt att skapa debatt. Det harflera gånger under den här debatten sagts att Sverigeär tyst. Jag måste då säga att jag beundrar de ideellaorganisationer som med sin hjälp till Bosnien och detforna vågar sig in där och gör något kon-struktivt i den situation som faktiskt råder, som medmedel försöker skapa och överbrygga de skillnadersom har växt fram mellan människor, som försöker tatag i kvinnornas situation efter de systematiska våld-täkter som har ägt rum, som försöker göra något or-dentligt. Detta är det verkliga debattinlägget, inteteoretiserandet på ett torgmöte och inte teoretiseran-det i kammaren.Jag uppfattar fortfarande inlägg somatt man till varje pris vill ha en konflikt kring detta iden svenska . Man vill inte höra på vadandra säger. Man säger att man själv alltid är bäst.Anf. 33 () replikHerr talman! Om tycker att ett an-nat parti framstår som bättre än hennes eget i den härfrågan kan hon mycket lätt undvika det genom atthålla med om ganska grundläggande saker. Då slippervi allt det här. Det här handlar emellertid inte ompartipolitik. Det handlar om folkrätt, om respekt förinternationella samlevnadsprinciper.Anneli Hulthén talar om "teoretiserande" och"abstrakta principer". Ja, det är precis det som vi iväldigt många olika sammanhang försöker upprätthål-la. Vad är FN:s deklaration om de mänskliga rättighe-terna annat än en samling abstrakta principer? Vad ärdet annat än teoretiserande att föra en diskussion omhuruvida individer har rättigheter att få leva som depersoner de råkar vara, oavsett om det finns makt-grupper, fascister eller andra, i närheten som tyckeratt de skall drivas bort från sina hem? Det är klart attdet är teoretiserande. Makt är alltid mycket mer på-tagligt och konkret än vad principer av detta slag är.Det är på precis den typ av abstrakta principer ochteoretiserande som talar om som heladet internationella samfundets rättsordning vilar. Detär ganska gott om regimer och diktatorer och mörk-män i den internationella politiken som använderprecis denna form av retorik när de utsätts för kritikför sitt handlande i olika avseenden.Jag tycker att man skall tala klarspråk om sådantsom det måste talas klarspråk om. Det i början håller jag helt med om. Det viktigaste ärde enskilda människornas rätt att få leva i ett mång-etniskt, demokratiskt samhälle. Denna rätt har upp-hävts i stora delar av , och denhotas i hela landet av beväpnade fascistiska gruppermed den serbiska regimen som yttersta stöd i bak-grunden.Jag tycker att man skall kalla en katt för en kattoch en fascist för en fascist. Det må sedan anses varahur teoretiserande som helst, men det är så det förhål-ler sig.Anf. 34 () re-plikHerr talman! Det är förvisso väldigt viktigt attfolkrätten kan upprätthållas. ger tydligträtten att bedriva försvarskrig. Den t.o.m. antyder i ett sådant läge skall kunna få hjälp. anses att den moraliskt implicit uttrycker attden som är angripen skall få hjälp och stöd. På denpunkten råder det inget tvivel om att inte har fått den hjälp och det stöd enligtartikel 51 som t.ex. och fick.För del har det varit något svårt att drivaden linjen, eftersom självt inte har möjlighetatt ställa upp bakom detta - detta är något som vi harålagts av alla partier i denna kammare, och jag tror,nej jag t.o.m. vet, att inget parti har avvikit från denprincipen. kan icke ingå i en allians för attbedriva krigföring i försvar för Bosnien-Hercegovinasrättigheter. Detta har naturligtvis lagt en restriktion påSveriges agerande just i den delen, vad gäller våramöjligheter att ta initiativ till en sådan koalition. göra det har man anledning att själv leva upp tillde krav man ställer.Däremot har varit oerhört aktivt vad gällerandra saker: den humanitära hjälpen, skyddsstyrkornaoch även flyktingmottagningen. Av bedöms vara ett av deländer, eller kanske t.o.m. det land som i proportiontill sin befolkning har gjort mest.Sverige har väl heller aldrig så kraftfullt engageratsig för europeisk säkerhet och fred som vi har gjortnär det gäller , till viss del Ma-kedonien och kanske i någon mån också Kroatien.I båda dessa avseenden har alltså faktisktgjort väldigt mycket, inte minst den regering somockså ingick i. Förhoppningsvis blir detockså en fortsättning på detta.Vad gäller den springande punkten, nämligen attställa upp till försvar för den angripna parten, är dettadäremot svårt om man själv inte är beredd att delta.Och detta har faktiskt ingen krävt, ej heller Folkpar-tiet.Anf. 35 () replikHerr talman! Jag uppskattar att denna diskussion på ett sansat sätt och med klarterkännande av vad saken faktiskt handlar om, nämli-gen respekten för folkrätten. Det är naturligtvis inteenkelt att avgöra hur man skall förhålla sig till olikaexakta situationer, utan vi har att göra med lösningarsom är de näst bästa eller möjligen de näst sämsta,som själv tidigare sade i sitt in-lägg. Inte desto mindre hade naturligtviskunnat agera internationellt på ett helt annat sätt änvad som har varit fallet. Vi har sagt ungefär detsammasom det som har sagts av alla andra länder. Man kun-de kanske i stället t.ex. ha försökt samla mindre län-der som själva uppfattar ett hot från de långsiktigakonsekvenserna av en fortsättning av utvecklingen iBosnien, för att försöka påverka det internationellasamfundet, stormakterna, FN och , att aktiverasig mera och framför allt att sluta upp på den bosniskaregeringens sida.Sverige har FN-trupp i Bosnien, och jag kan intese något som helst fel i att, om FN får ett sådant man-dat, också denna får spela den enda roll som är rimligför FN:s deltagande, nämligen att se till att den bos-niska regeringen, som är internationellt erkänd ochsom verkar i en stat, , som ärmedlem av FN, får en möjlighet att överleva. Det ärmöjligt att man bara genom att vara där ändå i någonutsträckning åstadkommer detta - inne på den tanken - men det räcker inte, utan detgäller att få slut på kriget på ett sådant sätt att, sommeningen var, respekten för Bosniens rätt att existerasom multietnisk demokratisk stat vidmakthålls. Detbör krävas mer aktiva FN-insatser än de som finns idag.Anf. 36 () re-plikHerr talman! Det här är en av den internationellarättens absolut centrala frågor. Hur skall man se till attden som angriper bestraffas och inte lyckas i sitt an-greppskrig? Hela utgår från detta. Denskrevs under , och den bygger ocksåpå att man med militär kraft skall kunna motsätta sigangrepp. Men FN kan inte göra det på egen hand,utan det måste vara dess medlemsstater som klarardenna uppgift.Det är faktiskt så, , att om län-derna inte själva är beredda att göra den uppoffringen,vilket icke är - det menar alla partier i Sveri-ge, inklusive mitt eget, och även jag själv, som intehar bättre samvete än någon annan i - harman icke denna möjlighet. Det är även svårt att samlaen koalition av mindre länder, om man inte själv ärberedd att fullfölja det här. Det är den springandepunkten.Det finns, , två lärdomar för ossatt dra vilka jag tycker är mycketviktiga. Den ena är att man skall se till att en europe-isk fredsordning utarbetas. Vi skall inför regerings-konferensen se till att inte är passivt ochåterhållsamt därvidlag utan mycket aktivt är med idetta arbete. Jag tycker att det är en mycket centraluppgift.Den andra lärdomen är att vi själva måste funderapå hur skall ställa sig till artikel51. Den är bjudande också för , men vi harunder valt att avskärma oss från möjligheten attställa upp bakom artikel 51.Så till en sista fråga, som jag glömde att säga nå-got om i mitt förra inlägg. Jag har svårt att förstådiskussionen om begreppet folkmord. Jag tror inte attdet någonsin togs upp i utskottet eller påfordradesfrån sida att vi skulle ta med den beteck-ningen. I varje fall hade inte jag motsatt mig - och jagtror att detsamma gäller också för majoriteten - attden hade tagits in i utskottets betänkande. Vad somhela tiden diskuterades i samband med reservationenvar ett behållande eller ett hävande av vapenembar-got. Det var den springande punkten. Jag tror inte attnågon i utskottet uppfattade frågan om folkmord somen tvistefråga.Anf. 37 () replikHerr talman! Frågan om folkmord är så pass vä-sentlig att begreppet infördes redan på den tredjeraden i reservationen. Det har naturligtvis sin bak-grund. Men jag är glad att - jaguppfattar honom så - i princip håller med om att detär fråga om ett folkmord. Jag tycker att han bör ha etterkännande för det. Men konsekvensen av det medgi-vandet är att det faktiskt finns en förpliktelse för värl-dens stater att försöka att med alla upptänkliga medelförhindra att detta folkmord begås.Det är dessutom så - för att återgå till det som videbatterade förut - att Bosnien av omvärlden harbegärt att få försvara sig självt men har förvägrats denrätten. Konsekvensen av att fortsätta att förvägraBosnien den rätten måste rimligen vara att det inter-nationella samfundet i så fall självt bör åta sig det somdet inte fullt ut har velat åta sig. I detta inbe-grips självfallet - det är inget konstigt i det -men Bosnien har velat få rätten att försvara sig påegen hand och har förvägrats detta. Det är en av degrundläggande beståndsdelarna i bakgrunden till denhär debatten.Anf. 38 ()Herr talman! Jag skall i mitt anförande inte förafram några yrkanden, eftersom vår utskottsrepresen-tant har gjort detta. Mitt anförande skall handla ommänskliga rättigheter i ett flyktingperspektiv.Vi får inte blir förhärdade. Vi måste reagera nuoch kraftigt, som individer, som politiska partier, somnation och i internationella sammanhang.Serberna har 90 kända fångläger, varav minst 20är kvinnoläger där kvinnorna systematiskt våldtas ochförnedras. De registreras, och serberna menar attbarnen skall tas om hand av . Från dessa lägerrekryteras också kvinnor till bordeller.Förutom alla övriga grymheter är detta en särskildsida av krigen i f.d. . Det räcker inte läng-re att dokumentera och informera. Vi vet tillräckligtoch kan alltså inte efteråt säga att vi ingenting visste.Eftervärldens dom kommer att bli hård.Herr talman! Det pågår ett folkmord, och ett folk-mord måste drabba civilbefolkningen, dvs. folket.Situationen är desperat. Tänk om vi alla i skulle åka dit ned! Vi står här och talar ochtalar, vilket också är vår uppgift, men kanske skall vibörja handla.När man ser på olika krigshärdar i världen kanman lätt tappa fotfästet. De allra flesta konflikter ärdessutom inbördeskrig, som i grymhet och övergreppkan ha förödande konsekvenser. I det f.d. Jugoslavienhar det t.o.m. inneburit att vänner och grannar skjutitvarandra eller utsatt varandra för tortyr och över-grepp. En man som framträdde i TV grepmig, när han handfallet och utan möjlighet eller viljaatt förstå beskrev sin situation: Mina grannar ochvänner, vi som har byggt hus ihop och uppfostrat vårabarn tillsammans, går in och skjuter varandra. Hurkan man förändras så?Konflikten i Kosova har en lång historia. År 1968mötte jag en vuxen man som hette Skender och somvar kosovoalban. Hans far hade skjutits vid köksbor-det av en serb för en struntsak. Förtrycket är genera-tioner gammalt i Kosovo, och den etniska rensningenskärps.Kosovo upplever nu en av de svåraste perioderna isin historia. , då Kosovas autonomi krossa-des, har den serbiska regimen genomdrivit parlamen-tets upplösning och stängning av radio, TV och andramassmedia. Albanerna har avskedats från sina an-ställningar. avskedades 53 000 albaner inomförvaltningen. På sjukhusen har detsamma skett.Kvinnor har inte vågat föda sina barn på sjukhus.Barn har förgiftats av mat i skolorna. Jag kan fortsättaden här uppräkningen . Den serbiska regimenfortsätter att mörda, misshandla och trakassera folk-majoriteten liksom att tvångsmobilisera albanerna tillden serbiska armén.Detta har intensifierats. Ettfärskt exempel är stängningen av två institutioner somförsvarat den albanska kulturen i Kosova: Akademinför vetenskap och konst samt Albanologiska institutet.Majoritetsförhållandet, det faktum att albanernautgör av befolkningen, gör att förtrycket varitoch är desto hårdare för att kunna upprätthållas.Ständiga personkontroller och arresteringar har skapaten stämning av fruktan. Om det ännu går att verkaförebyggande borde världssamfundet inklusive Sveri-ge uppmärksamma Kosova och agera för de mänskli-ga rättigheter där som nästan glömts bort. Albanienhar nästan glömts bort i skuggan av det öppna kriget.Det gäller här också inställningen till flyktingsi-tuationen. Om vi läser vår utlänningslag och har engenerös praxis, något som jag anser att vi skall hamen ännu inte har, skulle det kunna bli ett generelltavvisningsstopp för t.ex. personer från det f.d. Jugo-slavien. I första hand gäller det förstås Bosnien, ochvi har för bosnier redan infört ett avvisningsstopp,men det gäller här även , Kosova, Sandjakoch . För övriga delar borde avvisnings-stopp gälla för krigsvägrare.Jag övergår nu till Bosnien och . Miljö-partiet läser meddelandena från i Kroatienmed utgångspunkt i deras faktiska innehåll. Pressadeav en flyktingkatastrof i , med 400 000 flyk-tingar, motsvarande av befolkningen, och av deflyktingmottagande ländernas krav att få sända tillba-ka kroater och bosnier med kroatiska resedokumentlämnar man dubbeltydiga meddelanden. I till den svenske ambassadören i står detinte någonstans att alla kroatiska medborgare kommeratt få skydd i . bekräftadeKroatiens flyktingminister att bos-nier med kroatiska pass som kommer från de friaområdena i skall återvända dit.Där nämns inte att fred i är ettkrav. lovar skydd och flyktingstatus åt bos-nier som flytt från serbdominerade områden i Bosni-en-Hercegovina, och de tas om hand i mån av plats.Man har där stora svårigheter, och det måste vi ocksåförstå. De andras återvändande sker under administ-rativt tvång.I två av tre fall som regeringen fattat beslut omhade de berörda sin hemvist i de s.k. fria områdena iBosnien-Hercegovina. Vi anser att vi i praktiken haratt göra med ofrivilligt återvändande till en krigszon.Många är dessutom krigsvägrare.Invandrarministern har bekräftat att svensk praxisär att inte återsända flyktingar till . Kroatisk praxis är att flyktingar medhemvist i de s.k. fria områdena återsänds. Kroatienhar därmed en aktiv återvandringspolitik.I tillkännagav Rebic att under 1995kommer 50 000 kroater att skickas tillbaka till Bosni-en-Hercegovina och 40 000 till serbockuperade om-råden i . Eftersom serberna aldrig skulletillåta detta kan det innebära att har bestämtsig för att ta kontroll över sitt eget territorium medvapenmakt.Samtidigt finns ett avtal om en konfederationmellan federationen , beståendeav den kroatiska republiken och re-publiken , samt meddelvis harmoniserad maktutövning och ansvar ävenvad gäller migration, enligt artikel 4 i konfederations-fördraget.Ett viktigt toppmöte ägde rum mellanden kroatiske presidenten och hans säker-hetsexperter. Det har också hänt andra saker. Den 27mars mobiliserades 17-åringar och äldre i Kroatien.Dagen efter mobiliserades i 18-åringar och äldre. Detta betyder att även flyktingarkommer att mobiliseras. Det har också funnits office-rare i som har försökt att värva bosnienkroa-ter för att åka hem.Utrikesminister understryker i ett brev tillFörenta nationerna behovet av attflyktingar och internflyktingar återvänder, vilket är avhögsta prioritet inte bara för en kvarts miljon fördriv-na personer utan också för hela det kroatiska samhäl-let. Det är ytterligare en sådan här sak.Det är nu så gott som omöjligt att nu sända tillba-ka flyktingar till f.d. , med den situationsom är . Vi kan befara krig och ytterligare internakrig. Jag håller med föregående talare att det kanfinnas en chans i Kosova, om vi snabbt ingriper ocharbetar på det sätt som flera talare har föreslagit, därdet finns en vilja till fred.Anf. 39 ()Herr talman! I debatten har det påståtts att Folk-partiet söker konflikt och att vill framstäl-la sig som särskilt moraliskt. Jag kan försäkra att viinget högre skulle önska än att slippa höra den debat-ten i kammare.I debatten urskuldade sig PierreSchori och sade att han inte kunde agera kraftfullt,högröstat, med konkreta förslag, aktivt engagerad ochpåtryckande eftersom det inte är oppositionens roll.Den uppfattningen delar inte vi. Detta är inte någonny linje från sida.För två år sedan begärde vår gruppledare en särskild debatt om kriget i Bosnien. Isitt inledningsanförande sade : "I dennya värld som vi lever i, måste det finnas en bered-skap för att med alla tillgängliga medel hindra extre-mister av den typ som leder det forna Jugoslavienmot katastrofen."