prot · GI0964 · 1995-02-22 00:00:00 — Då binder vi ossinom ramar som jag är alldeles övertygad om att enstark folkmajoritet i detta land i det givna läget intekommer att acceptera. Det såg vi 1939-1940. Detengagemanget finns också för sak, och dåskall man inte sända andra signaler.Om den signal som utrikesministern nu sänder äratt regeringen eftersträvar en formell folkrättslig neut-ralitet vid hot som berör den europeiska unionen -och vi hoppas att de baltiska staterna skall inkluderasi denna - är detta inte en politiksom är möjlig att föra. Den är möjligen bra för inri-kespolitisk konsumtion ett tag. Men den kommer inteatt duga som realistisk utrikes- och säkerhetspolitik iEuropa.Det gavs ett bra besked om . Den typenav besked skall finnas i utrikesdeklarationen.Det vi ser i dagens debatt är egentligen att detfinns tre partier som vill gå framåt också när det gällermoderniseringen och europeiseringen av vår utrikes-och säkerhetspolitik, tre partier som helst blickarbakåt och däremellan en socialdemokrati vars svårig-het att hantera omvälvningarna i under densenaste decenniet och dess splittring i Europafrågannu leder till att man inte riktigt vill, inte riktigt vågareller inte riktigt kan.Jag uppger inte hoppet. Jag hoppas att det rör sigåt rätt håll och att man håller sig borta från en deldumheter och smutsigheter.Anf. 18 ()Herr talman! Jag noterar att jag är ganska ensamom att över huvud taget ta upp det nordiska perspek-tivet. Det är precis som om det vore för litet för kam-marens debattörer. Men det hela börjar faktiskt där.Kan man samarbeta där, skapar man en kraft för sittvidare internationella engagemang. Jag hoppas att detvar tidsbrist som gjorde att intekommenterade det.Det handlar både om hur vi i vårt närområde sat-sar på att försöka komma till rätta mer än de gigantis-ka miljöproblemen och om det som är aktuellt ifråga om : , dvs. rör-ligheten för personer utan interna gränskontroller.Vad kommer statsministern att säga där? Den fråganhar över huvud taget inte berörts?Kommer den nordiska passunionen att försvinna?Skall vi ha nya gränskontroller över kölen? Densenare frågan är en bra fråga - återstår att se om detfinns några svar så här dags.Det är viktigt att vi små länder i försökerskapa en gemensam hållning för att därefter kunnafortsätta i ett vidare internationellt sammanhang.Oavsett om vi är medlemmar i eller inte, så ärvi alla medlemmar i . Där har vi stora uppgiftergemensamt.Sedan en kort kommentar till den debatt som harutspunnit sig om säkerhetspolitiken.Självklart eftersträvar vi i enighet.Vi försöker göra det, men inte till vilket pris somhelst. Skall det bara handla om täckande formulering-ar, så glöm det!Målet är självklart: att hålla utanför krig.Vi måste själva bestämma över vårt eget säkerhets-politiska handlande och vårt militära handlande. Vimåste ha en förutsägbar politik, som måste vara för-ankrad hos svenska folket. Det här är krav som måsteuppfyllas.Vi kan resonera egentligen hur länge som helst omvad ord innebär. Vad innebär t.ex. att stå likgiltig?För en del är det en emotionell upplevelse. För andraär det fråga om att sända militär trupp. Det är ganskaviktigt var mellan dessa ytterligheter man lägger sig.Man skall inte koppla loss från grunder på ett sådantsätt att oklarhet skapas utanför vårt lands gränser.Men det blir väl fler möten på detta område. Vi harhoppet kvar, kan jag säga.Till sist: Jag tror att en av de viktiga frågornaframöver är att FN-systemet får andra prioriteringarframöver. Det behövs högre prioriteringar om mjukavärden. Därför har vi lagt vårt förslag om ett säker-hetsråd på samma nivåer som dagens och som handlarom en hållbar utveckling.I övrigt hänvisar jag på övriga områden till de an-föranden som kommer att hållas av om Europafrågorna och bi-ståndspolitiken.Anf. 19 ()Herr talman! Det säger väl en del om den här de-batten att , när hon räknar upp ettantal socialdemokrater i historien som har gjort storautrikespolitiska insatser, hoppar över Per . Å andra sidan nämns han i anförandeför att illustrera ståndpunkt i säkerhets-politiken: att en regering i en trängd konflikt börkunna agera väl så fritt som Per re-gering gjorde under finska vinterkriget.Det ligger väl något i det som gör närhan för samman bl.a. i en gruppering i justdenna säkerhetspolitiska fråga. Jag kan dock integodta att han också etiketterar denna grupp som Folk-partiet tillhör såsom moderniserad och europeiserad.Båda uttrycken är i och för sig utmärkta, men de ärotillräckliga.Ett tema i denna debatt har varit - vid några tillfäl-len har nämligen ett par talare snuddat vid detta: Hurmycket orkar man engagera sig - skall man ha fokuspå ett speciellt problem eller skall man se till att väl-digt mycket täcks?Det finns argument för båda hållningssätten. Jagpersonligen och även mitt parti anser att nu är ett sådant blödande sår i världssam-hället att oerhört mycket koncentration skall ägnas åtjust den konflikten. Av de stora uppgifter som nuförestår inom Europeiska unionen anser vi att utvidg-ningen österut är den allra viktigaste. Den typen avprioriteringar måste man naturligtvis kunna göra.Samtidigt tycker jag att det är oerhört viktigt attslå fast att vi inte får ange europé som den sista be-skrivningen av vår hemvist. Hallänning är utmärkt.Svensk är utmärkt. Europé är utmärkt. Men vi ärockså världsmedborgare, och vi måste orka med att sevärlden utanför Europa.Jag var något inblandad i den krisför-handling där en nedskärning av biståndet första gång-en genomfördes. Mitt parti medverkade till den, så jagskall inte kritisera den. Men jag vill säga att det vardeprimerande att se hur lätt det gick för alla partier attena sig om just den besparingen. Det var egentligendet första som man kunde ena sig om att skära i.Nu går den socialdemokratiska regeringen vidareoch skär ännu mer i biståndet. Vi fjärmar oss alltmerfrån det enprocentsmål som jag nämnt att jag kämpa-de för redan i tonåren. Jag tycker att det är tragisktoch det är en felaktig svensk utrikespolitik.Anf. 20 ()Herr talman! Jag vill börja med att säga att jaggläder mig åt sista anförande här.Det gäller alltså det nödvändiga i att våga se utanförEuropa. Jag beklagar att och tycks vilja ha den insikten.Jag vill så vända mig till ochfråga litet mera om det internationella socialdemokra-tiska engagemanget. Vad utrikesministern gör är ju atthon hävdar att liksom alla de andraborgerliga partierna har gjort misstag. Inte minstgäller det - eller kanske framför allt, jag minns inteden exakta formuleringen - vänstern. Ja, jag är denförsta att för räkning konstatera att vihar gjort många misstag. Men vi har redovisat dem ien vitbok om våra internationella relationer och harpå olika sätt tagit upp vårt förflutna.Jag är mycket klar över att alla partier har synderoch brister med sig i sitt bagage. Det var därför förmig en överraskning att det beträffande inte skulle finnas några misstag med i baga-get. Där tror jag att det är nödvändigt med omtänkan-de, förnyelse, inom det socialdemokratiska partiet.Det är omöjligt att agera utan att begå misstag.Olof efterlyser de nordiska frågorna.Det är riktigt. Själv har jag i förbifarten här konstate-rat vilken viktig insats vi gör tillsammans med trupperfrån andra nordiska länder i Bosnien och f.d. Jugo-slavien. Jag menar att det är ett betydelsefullt exempelpå nordiskt samarbete.Maggi kommer dock att mera i detaljta upp frågorna om samarbetet inom liksomövriga områden - EU, bistånd, FN osv.Återigen beklagar jag, , att viinte har fått svar på en rad frågor, att utrikesministerni stort sett inte har ansett det vara värt på att svara pånågon av de frågor som jag inledningsvis ställde.Det gäller då begreppet närområde. Det är luddigt.Jag tar det som ett tyst medgivande från utrikesminis-tern om att vi har samma uppfattning där och att dethär därför inte förtjänar någon kommentar.Väldigt allvarligt är detta med klyftorna i världen.Där konstaterar jag - vi är väl överens där också - attdet inte finns något praktiskt ansvar för hur klyftornaskall minskas.Vi var också inne på frågan om flykting-politik. Den hör ihop med vårt internationella enga-gemang. Många misstag har begåtts där från den förraregeringens sida, men också från den nuvarande re-geringens sida.Sedan gäller det frågan om mänskliga rättigheter.Utrikesministern har berört några exempel, men jaghade ytterligare exempel. Hur ställer man sig i falletmed , med eller med , varsutrikesminister ändå togs emot av UDhär i ?Avslutningsvis, herr talman! Frågorna om säker-hetspolitiken är för viktiga för att handskas med sommilitärpolitiska frågor. Det har vi varit överens om.Jag är glad över att begreppet har fått en vidgad bety-delse i regeringens politik. Men detta förtjänar ocksåatt genomföras i praktiken.Anf. 21 ()Herr talman! Vi fick litet historia över socialde-mokraternas politik när det gäller internationell soli-daritet. Jag har följt den historien under min livstid,och jag har faktiskt känt mig stolt överatt vi har haft en regering som vågat agera för de småoch svaga grupperna i världen. Men, , låt det inte bli bara historia. Låt det bli verk-lighet här och , . Det behöver världen, detbehöver vi. Det är någonting som vi alla måste hjälpasåt med. Förutan ett aktivt internationellt engagemangvet jag inte riktigt vad vi skall ha vår utrikes- ochsäkerhetspolitik till. Den är inte till bara för att viskall kunna sitta tryggt, utan den är också till för att viutifrån de möjligheter som vi har skall hjälpa demsom behöver vår hjälp.Jag är faktiskt litet förvånad när det gäller fråganom . Regeringen har framhållit att EU är enbra påtryckningsgrupp. Det var anledningen till attTurkiet skulle komma med i EU. hade man möj-lighet att trycka på ytterligare när det gäller demänskliga rättigheterna i . Men då svängerregeringen och tar tydligen en annan ställning änmajoriteten i frågan.Fred kräver också nedrustning och goda livsbe-tingelser. Jag tror inte på ett starkt och effektivt för-svar, jag tror på nedrustning, för att vi skall få fred ivärlden.Med tanke på den diskussion som vi haft de senas-te veckorna om förhastade brev om ubåtarskulle jag vilja skicka med en liten önskan till rege-ringen, nämligen att man stoppar ubåt , somkommer att innebära en ny miljardrullning och som -så kan man tolka det - har sitt upphov i ubåtsinciden-terna, som gav vid handen att det kanske behövdesatsas på ubåtar. kanske det skall vara minkfällor istället. Det ger förmodligen inte så stora vare sigutvecklingskostnader eller miljardrullningar på sikt.Den viktigaste fråga som vi har framför oss ärmiljöfrågan. Den har vi bara snuddat vid i den härdebatten. Vårt uppdrag efter , somlyfte miljöfrågorna internationellt och som visade påvikten av att vi alla engagerade oss i miljöfrågorna,kommer vi att beröra ytterligare . Jaghoppas att dessa frågor inte blir bortglömda i säker-hets- och fredsperspektivet.Anf. 22 ()Herr talman! Jag skulle vilja komplettera den bildsom gav om krisförhandlingarna1992. Faktum var att det första förslag som lades framvar på 3 miljarder. Vi lyckades ju trots allt stoppa detoch få enighet om att det enbart skulle vara 1,5 mil-jarder. Jag tycker att det också hör till bilden att denbudget som vi senast lade fram från fyrpartiregeringeninnehöll ett påplussande med 400 miljoner till bistån-det när så gott som allting annat reducerades, ellersom det brukar heta, utsattes för nedskärningar ellerbesparingar. Vi kan inte alldeles för mycket behöva tatagelskjortan på.Jag håller fast vid att jag tror att det är väldigtsvårt för folk i allmänhet - det är inte dumt om folk iallmänhet begriper den utrikespolitiska debatten - attskilja på detta med neutrala relationer till Baltikumoch likgiltiga. Det är möjligt att man i den högre sko-lan kan debattera detta dag ut och dag in, men folk iallmänhet, som torde ha ett visst intresse av den härtypen av debatter, har ganska svårt med det.Får jag drista med att komma med ett gott råd tillutrikesförvaltningen. Jag kan förstå att det kan verkaövermaga, men jag gör det i alla fall.Jag tror att det skulle vara väldigt hälsosamt om vifasade in i debatten vad kan åläggaoss som nation. Jag tror inte att svensken i allmänhetvet det. Jag tror att stormakterna under väldigt mångaår i FN blockerade varandra, det var no eller njet dethandlade om. Men vi vet ju att FN kan ålägga ossåtskilligt. Jag tror nämligen att det skulle hyfsa till enhel del av den debatt som vårt medlemskap i drar över oss.EUAnf. 23 ()Herr talman! I har varitmed i den europeiska unionen. Äntligen får vi varamed i det europeiska samarbetets kärna, det samarbe-te som har betytt så mycket för att ge etthistoriskt unikt skede av frihet, fred och välstånd.Jag tycker att vi i det här sammanhanget har an-ledning att minnas de personer för ett knappt halvse-kel sedan faktiskt förmådde omvandla den europeiskavisionen till ett praktiskt och mycket framgångsriktsamarbete. skall vi med entusiasm och kraft bidratill den europeiska unionen både för att ge vårt bidragtill vår världsdels utveckling och för att vi svenskaroch skall kunna dra nytta av medlemskapet.Den allra viktigaste uppgiften för den europeiskaunionen är att bidra till enande, att se till attde sår som under har funnits tvärs ige-nom hela helas. Att till sig knyta, associeraoch som medlemmar uppta länderna i Central- ochÖsteuropa är en uppgift som helt enkelt inte får miss-lyckas. Historiens dom kommer att bli hård mot dennagenerations europeiska politiker om vi inte tar tillvara det här tillfället, om vi inte genomför den uppgif-ten.Perspektivet utvidgning innebär också att samar-betet inom unionen måste fördjupas och utvecklas.Inför konferensen debatteras nu olika saker,koncentriska cirklar och hårda kärnor, à la carte, olikahastigheter, federalism osv. Det är väl bra att göra det.Med all repsekt för det viktiga som debatten om insti-tutioner och stadgar innebär är det ännu viktigare attstarta i det som den europeiska unionen faktiskt haratt uträtta. Det är det som måste sätta perspektivet pådet som också regeringskonferensen och debatten omstadgefrågorna skall resultera i. Vi har gått med i deneuropeiska unionen för det den skall leverera till desvenska medborgarna på samma sätt som till medbor-garna i andra medlemsländer. Det måste stå i fokus.En sådan första prioritet är att fullborda den inremarknaden, att se till att vi verkligen etablerar detsom varit ryggraden i det europeiska samarbetet frånbörjan. Det finns en hel del som återstår att göra. Detfinns en hel del också att se till att frihandeln blir meromfattande, att bidrar till den globala frihan-deln. hämmas den inre marknaden avmonopol och olika former av hinder. Det är angelägetatt de tas bort.Det behövs också gemensamma spelregler för attgarantera den inre marknaden. Jag tycker att det ärväsentligt att komma ihåg att dessa gemensammaspelregler behövs just för att förhindra att protektio-nism och nationalism urgröper samarbetets styrka ochkvalitet. kan man också erinra om attgemensamma spelregler behövs också för det gräns-överskridande samarbetets skull. Jag tycker t.ex. attdet är helt naturligt att fet finns gemensamma spelreg-ler för att garantera en rimlig behandling av djur,något som inte minst debatterats de senaste dagarna.En andra viktig uppgift är att åstadkomma en ge-mensam europeisk valuta av hög kvalitet. Sverigemed de flesta länder har upplevt bekymren med såvälfasta som flytande växelkurser. I båda fallen har detblivit problem. Vi har dessutom en avdåliga erfarenheter när det gäller hanteringen av denegna valutan. Det var först fram mot 1992 som Sveri-ge kom ned till en rimlig inflationsnivå.Det finns många fördelar i det här, men jag skallinte gå in på dem. Jag tycker att man dock skall beto-na att den gemensamma valutan måste vara av högstakvalitet. Fylls inte det kravet kommer inte valuta-samarbetet att bli till fördel för . Det är ocksåviktigt med två saker för när vi skall anslutaoss. Det ena att vi uppfyller konvergenskraven på våregen ekonomi. Vi kan inte gå in i ett samarbete om viinte uppfyller de höga kraven. Annars blir det kontra-produktivt. Det andra är att vi måste vara på rätt nivå.Är det något som vi lärt oss under är attdet kan ge mycket betydande bekymmer att knyta på felaktig paritet - för att formulera sig försik-tigt.Den inre marknaden och den gemensamma valu-tan skall bidra till framväxten av ett dynamiskt Euro-pa, vilket är den tredje viktiga uppgiften. Arbetslöshe-ten i är hög. Det beror i väsentlig utsträckningpå att har stela arbetsmarknader. Fungerar intearbetsmarknaden väl, räcker det inte med kraftigtillväxt. Arbetslösheten kan bestå trots en god tillväxt.Det finns två förhållningssätt till den europeiskaarbetslösheten. Det ena är viljan att förändra, att för-söka skapa en dynamisk arbetsmarknad. Det andra äroviljan att förändra, att försöka behålla status quo.Problemet är att starka krafter vill behålla status quo.En del fackliga organisationer, protektionistiska kraf-ter och många i den europeiska vänstern vill ogärnaförändra. Det blir ofta en läpparnas bekännelse tillförändringskraven. I den praktiska verkligheten mot-arbetas de. På den punkten finns det anledning attkänna oro för den svenska socialdemokratiska rege-ringen. De handlingar som den genomfört i Sverigehar inte i alla avseenden gått i den riktning som anger, tvärtom. Status quo ante, dvs. förhållan-det före regeringen , är den princip som gällerför arbetsmarknaden, som så många andra områden.Jag känner betydande oro för att regeringtillsammans med betydande delar av den socialistiskagruppen kommer att ställa sig på status quo-linjen.Erfarenheten från de spanska och franska socialister-nas långvariga regeringsinnehav pekar inte precis iriktning mot låg arbetslöshet. Det gör för övrigt inteheller erfarenheterna från arbetslöshetens stålbad, dentredje vägens politik. Det är knappast någon merit isammanhanget. Skall och få ned sinhöga arbetslöshet och skall också få upp sinalåga reallöner, krävs en fungerande och flexibel ar-betsmarknad. EU har en viktig uppgift i att underlättadet. Men huvudansvaret ligger på länderna själva.En fjärde uppgift är miljöpolitiken. Om detta råderen ganska stor enighet. Jag tycker att det är viktigt attEU nu ser till att få stopp på de gränsöverskridandeföroreningarna. Man slänger inte soporna på grannenstomt. Gör man det, får man plocka upp dem ellerbetala någon annan som gör det. Precis så enkel, ellerkanske så svår, tycker jag att utgångspunkten skallvara när man agerar i miljöpolitiken. De gränsöver-skridande föroreningarna i luft och vatten måstebringas att upphöra.En femte väldigt viktig uppgift är brottsbekämp-ningen. Vi plågas alla av en hög brottslighet, narkoti-ka och annan organiserad brottslighet. Här är detviktigt att EU nu snabbt växer fram när det gällerkompetens och bidrar till denna kamp. skallvi vara observanta på en sak som lätt glöms bort idebatten, att om man får en effektiv brottsbekämpningpå europeiska nivå, så krävs också effektiva, balanse-rande krafter. Rättsstaten kräver alltid att makt balan-seras.Detta var mycket av det som måste uträttas underde kommande åren. Den viktigaste uppgiften är na-turligtvis att säkra friheten och freden och till detta tillsig knyta andra länder i , så attde ges möjligheter att komma in i det europeiskasamarbetet. Här ligger också det nödvändiga i attaktivt delta i framväxten av den gemensamma utrikes-och säkerhetspolitiken. Hade en sådan funnits när dejugoslaviska krigen påbörjades , eller snarare iperioder , kunde kanske historien ha settlitet annorlunda ut på detta område.Skall vi ha en gemensam utrikes- och säkerhets-politik, måste den dock bygga på en noggrann gemen-sam analys. Då är det viktigt att det växer fram någonform av gemensamt organ som kan bidra till dennaanalys. Det är särskilt viktigt, inte minst för småstater,att finnas med i detta sammanhang. Man kan ocksåöverväga, vilket har diskuterats i bl.a. Europaparla-mentet, att använda offrets princip, konsensus minusett. Det är en sak som tål att noggrant övervägas. Detär klart att det ju är litet bekymmersamt när man seratt vissa viktiga saker förhindras i den europeiskasäkerhetspolitiken, därför att en part kan blockera ochbromsa. Jag tänker naturligtvis framför allt på falletMakedonien.Inför den gemensamma regeringskonferensen ärdet angeläget att se till att EU har styrkan och kraftenatt fatta beslut och föra samarbetet vidare. Stannarsamarbetet upp, faller nämligen projketet sönder. Detvar för övrigt mycket av det som skedde samarbetssträvanden. Man kom aldrig någonvart och fick aldrig styrfart. Kraften i samarbetet ärmycket central.Samtidigt gäller det naturligtvis att behålla enmycket viktig princip, nämligen detta med maktba-lans, dvs. att makt skall balanseras. I EU:s fall handlardet ju om två typer av balanser, dels balansen mellandet gemensamma och det nationella, dels den institu-tionella balansen i det gemensamma. Här är det väl-digt centralt att se till att resonera kring maktbalansen,så att man behåller kraften och styrkan i samarbetet.Men måste man se till att institutionernabyggs upp, så att de kan balansera dynamon, öppenhe-ten, kontrollen och insynen, som framför allt är enuppgift för , men också balansengentemot det nationella, vilket huvudsakligen är enuppgift för rådet. Vi skall ju alla minnas att dennariksdags inflytande i den gemensamma europeiskaunionen faktiskt går via det . Därförhar vi anledning att se till att maktbalansen mellan detnationella och det gemensamma, inom det gemen-samma och mellan de olika institutionerna fortsätteroch vidareutvecklas. Då kan vi få en union som harkraften och styrkan men också den kontrollerandemakten.Anf. 24 ()Herr talman! Det svenska EU-medlemskapet harmedfört att fått nya möjligheter att samarbetamed andra europeiska länder för att lösa problem ochnå mål som vi inte ensamma klarar av. EU är ett in-strument - en samarbetsstruktur - som vi kan användaför att nå viktiga nationella och internationella mål.För är ett av de grundläggande målen attfortsätta att säkra freden i hela . EU kan utgöraen plattform till ett fördjupat alleuropeiskt samarbetesom kan verka för fred och säkerhet.EU:s arbete på detta område präglas av medlems-staternas olika karaktär och intressen. För att tillgodo-se de olika utgångspunkter som kan förekomma sägsdet i bl.a. att EU:s bestämmelserpå detta område inte får påverka den särskilda karak-tären hos vissa medlemsstaters säkerhets- och för-svarspolitik. måste även i fortsättningen slåvakt om den delen i EU-traktatet, vilket bl.a. medföratt kravet på enhällighet mellan medlemsländerna idet utrikes- och säkerhetspolitiska samarbetet måstekvarstå.Därför är det förvånansvärt att det tre månaderefter den svenska folkomröstningen, då detta debatte-rades, görs uttalanden av både socialdemokratiska ochmoderata EU-parlamentariker om att vetorätten kanupphävas.Göran Lennmarker har tagit upp att den moderataståndpunkten är att man kan tänka sig konsensusprin-cipen minus ett. Därigenom har jag fått beskedet attmoderaterna är beredda att frångå det man tidigarestod fast vid. Men jag vill också ha ett besked frånsocialdemokraterna om detta också är deras linje. I såfall riskerar vi att efter att vi har drivit enlinje tala med kluvna tungor, beroende på vilket par-lament vi uppträder i.Ett annat grundläggande mål för arbete iEU är att säkra och fördjupa demokratin i Europa.EU:s fördjupade samarbete på det säkerhets- ochutrikespolitiska området ger en god grund för attunderlätta för samarbete för både fred och demokrati ihela . EU bildades ju för att säkra freden ochhar spelat en viktig roll, inte minst för att fortsättaskapa fred mellan och . Men EUhar också bidragit till att säkra demokratin i ,och genom att erbjuda medlem-skap långt innan den ekonomiska utvecklingen i dessaländer var på en nivå som skulle gett dem tillträde.EU får inte låta sig nöjas med vad som uppnåttseller avstå från att agera för att situationerna kan varasvåra och krävande att lösa.