prot · GI0950 · 1995-01-12 00:00:00 — Sådana jämförelser är inte helt relevanta.Historien visar att svenska statligt ägda företag -åtminstone under socialdemokratiska regeringar -administreras på ett betydligt bättre sätt än i mångaandra länder och att staten vidareutvecklat de förmö-genhetsvärden som finns i innehavet av bolag.Staten skall vara en aktiv och ansvarsfull ägare tillföretag. Per tar i sin interpellation uppfrågan om kapitalanskaffning till de statligt ägdaföretagen. I rollen som ansvarsfull ägare ligger natur-ligtivis att se till att företagen har en ändamålsenligkapitalstruktur. Detta skall då ställas i relation till enmed hänsyn till bl.a. konkurrenssituationen lämpligtillväxttakt. En noggrann analys av kapitalstrukturenkan medföra att det bedöms ändamålsenligt att företa-get skall ha nytt kapital. I dessa fall får staten bedömaom staten eller någon annan skall tillskjuta kapitalet.Det är enligt min mening inte lämpligt att i förvägbestämma sig för ett visst handlingsalternativ. Jagutesluter inte att det i vissa fall kan vara till fördel försåväl säljare som bolag att få nya hel- eller delägare,men fördelar och nackdelar får analyseras för varjeföretag.Per talar i sin interpellation också omatt det för riskkapitalförsörjningen är bra att det finnsmånga privata aktieägare. hör redan till deländer i världen som har det mest spridda aktieägan-det. För egen del vill jag betona att jag ser positivt påatt privatpersoner sparar i aktier direkt eller via fon-der. Däremot vänder jag mig mot påståendet att des.k. breda privatiseringarna gör det lättare att få framriskkapital. De informationer jag har visar att de flestasom köper aktier vid privatiseringarna redan ägeraktier och kanske skulle ha satsat i någon annan aktieom inte privatiseringarna bedömts vara så förmånligaför köparen. Liknande resonemang kan föras om demsom inte ägt aktier och som köpt aktier i pri-vatiseringarna. Mycket tyder på, åtminstone i andraländer, att dessa kommer att äga aktier endast i priva-tiserade företag - i den mån de alls behåller dem -och inte gör en mer eller mindre snabb sorti ur aktie-ägandet.Vad gäller riskkapitalbehovet i är vi över-ens om att det kommer att bli stort framöver - om viskall få en balanserad tillväxt i näringslivet. Per We-sterberg vet lika väl som jag att det är mycket svårt,för att inte säga omöjligt, att göra rimliga prognoserpå detta område. Enligt min mening är det statensuppgift att medverka till att ta bort institutionellaflaskhalsar på detta område. Jag delar inte uppfatt-ningen att nytillkomna aktieägargrupper i sambandmed privatiseringar ökar tillgången på riskkapitalockså för andra företag. Det finns därför inte någotskäl att staten skall lägga pengar på detta. Det är en-ligt min uppfattning en felsyn att motivera privatise-ringar med att skaffa fram nytt riskkapital. I ställetriskerar man att konkurrera med andra på marknadensom behöver kapital från småsparare. Man åstad-kommer något som är kontraproduktivt bara för attfölja sin ideologi.Anf. 32 PER ():Fru talman! Först ber jag att få tacka näringsminis-tern för svaret på mina frågor.Den statliga företagssektorn är - det är ingenhemlighet - en mycket traditionell sektor. Den haruppkommit delvis från dåtida tän-kande, till en del i samband med regionalpolitiskainsatser och krisuppgörelser eller krisinsatser i sär-skilda krisföretag. Det statliga företagsägandet harmed andra ord inte varit särskilt dynamiskt. Däremothar en del företag i sig varit dynamiska. Staten somägare till företag har tenderat att placera sittinnehav i madrassen och möjligen agera i sambandmed olika typer av påtryckningsgrupper eller frågorsom närmast liknar politisk utpressning.Fru talman! I denna kammare har i tidigare debat-ter tidigare industriministrar med socialdemokratiskbeteckning markerat att det statliga företagandet skallskötas på exakt samma sätt som motsvarande privata,dvs. Då har vi naturligtvis restfrågan: Varför skall företagen i så fall vara statliga närstaten har ont om kapital och behöver lösgöra pengarför att kunna göra investeringar på andra för skattebe-talarna mer angelägna områden? Det är en fråga somhar ställts i princip i vartenda land i hela Europa.Nästan vartenda land i , med undantag avNorge, genomför eller har genomfört omfattandeprivatiseringar oavsett vilken politisk färg regeringenhar haft.Vi försökte, när vi satt vid makten, att genomförapragmatiska privatiseringar, där vi inte bara såg tillideologin. Vi gjorde det när Svenskt Stål hade behovav att undgå strafftullar i och inte bli stämplatsom statsägt och statsubventionerat, när In-dustrier hade behov av att kunna agera även i affärerute i i samband med samordningen och sam-arbetet vid integrationen av hela försvarsin-dustrier. Då var det angeläget att företaget var kom-mersiellt och privatägt. Det var likadant med Assido-män. Vi försökte att skapa en slagkraftig industri somtar till vara svensk kompetens och svenska råvaroroffensivt för att ge arbetstillfällen i utsatta regioner.Så var det med , då det inte minst efterdebatten om var angeläget att visa attPharmacia är ett kommersiellt privat företag, som juäger största läkemedelsföretag, och verkligenagerar affärsmässigt, inte nationalistiskt svenskt.De privatiseringar som har genomförts har enligtAktiefrämjandets olika undersökningar under sammaperiod gett 600 000 nya aktiesparare. I Aktie-främjandets olika undersökningar kom man fram tillatt det var en stor andel kvinnor som blev aktieägare.Många var lågavlönade, många bodde i landsorten,många kom från och två tredjedelar varunder , dvs. att det var helt nya oprövade gruppersom därmed bidrog till kapitalförsörjningen av desvenska företagen på ett mycket positivt sätt. Detvisar sig också i en allt ökande siffra när det gällerden positiva synen hos svenska folket på privatise-ringarna, nästan dubbelt så många var positiva i för-hållande till dem som var negativa.Vi skall också komma ihåg att man boom kunde komma upp i en riskkapitaltillför-sel till företagen på 5-10 miljarder . 1994 var viuppe i 45 miljarder. Det är nivåer som vi behöver föratt klara svenskt näringslivs expansion, som jag tror ärnödvändig. Självfallet spelar privatiseringarna sin rollhär, men kanske i synnerhet beskattningen av risk-kapitalet, alltifrån realisationsvinst, dubbelbeskatt-ning, förmögenhetsskatt på riskkapital m.m.Jag skulle därför vilja ställa tre kompletterandefrågor till näringsministern:För det första: Hur ser näringsministern på situa-tionen med riskkapitalförsörjningen? Det är ju intelängre någon hemlighet att det för utländskt riskkapi-tal i , vilket agerar på svensk riskkapitalmark-nad, är avsevärt lägre skatt än för svenskt riskkapital.Det svenska riskkapitalet är alltså diskriminerat jäm-fört med det utländska. Det kommer naturligtvis attminska tillförseln från , och det kommer attminska volymen.För det andra: Hur ser näringsministern på ochvilka åtgärder är han villig att vidta för fortsattbreddning av aktiesparandet? Det finns många inommarknaden som säger att mycket talar för att det interäcker med pensionsstiftelser och försäkringsbolagutan att vi även måste få en bredd i aktiesparandet föratt få fram nya investeringar och nytt sparkapital omvi skall kunna klara försörjningen - en del måste dåkomma även från , inte bara från utlandet.För det tredje: Det kommer att behövas nyemis-sioner. Vi ser det i och i , men även iandra företag. Alternativet till nyemissioner är att manförtvinar, inte tar till vara, den tekniska kompetenssom bevisligen finns. Om man inte är beredd att kun-na gå till marknaden för nytt kapital måste statskassanskära på andra angelägna utgifter. Är man beredd tilldet?Jag vill bara peka på svårigheterna. Jag begär inteatt näringsministern skall lägga fram en lista över närolika åtgärder skall genomföras men att han skallkunna påvisa en vilja att på ett pragmatiskt sätt kon-struktivt pröva de åtgärder som behöver vidtas; detgäller inte bara Nordbanken. Jag har nämnt ochVattenfall. Vi har också myckethårda kritik av Apoteksbolagets grossistverksamhetsom är sammankopplat med monopolverksamheteninom detaljhandeln, där det finns starka ideologiskaskäl ur konkurrenssynvinkel för att det skulle avskiljasoch kanske få nya ägare.Anf. 33 ():Fru talman! Bilden av regeringens principiella ochpraktiska syn på privatiseringar är som framgår av PerWesterbergs interpellation mycket otydlig.De ideologiskt motiverade privatiseringarna skallupphöra, säger regeringen. har man tidigaresagt - också i näringsministerns svar - att privatise-ringar ändå kan komma att ske - näroch vilka är dock oklart. Besked om detta vore natur-ligtvis välkommet. Rimligen måste det väl anses somnormaltillståndet att svenska företag inte ägs av statenoch att det därför i varje enskilt fall bör finnas mycketstarka skäl för att statligt företagsägande över huvudtaget skall kunna försvaras.Detta verkar dock inte riktigt vara regeringensuppfattning. I budgetpropositionen står följande attläsa: I vissa fall, då motiven för statligt ägande intelängre bedöms vara aktuella eller angelägna, bör av-veckling av statens engagemang övervägas.Även om motiv för statligt ägande enligt regering-ens egen bedömning inte längre föreligger, skall pri-vatisering endast i vissa fall övervägas - och då baraövervägas! Är det så man skall tolka skrivningen?Det borde rimligen inte vara så att den som vill attpå marknaden agerande företag skall ägas enligtmarknadsmässigt normala villkor skall behöva argu-mentera för och försvara den uppfattningen. Tvärtom!Den som avvisar privatiseringar, vilket regeringenverkar göra, bör i stället förklara varför denne avideologiska skäl föredrar ett statligt ägande framförett privat.Fru talman! har länge arbetat för attstatliga företag skall privatiseras. Detta bygger på attett normaliserat ägande ofta är bäst för företagen ochderas anställda, något som internationella erfarenheterstöder, vilket nämnts tidigare. Det har visat sig attprivatiserade företag i många fall är lönsammare ände som är kvar i statlig ägo, och att de har en starkareförmåga att expandera och utvecklas.Privatiserade företag kan få sina behov av nyttkapital tillgodosedda på ett helt annat sätt än vid stat-ligt ägande. Det är ju knappast försvarbart för statenatt i dagens finansiella situation bidra med nytt kapi-tal. Men även här ger budgetpropositionen upphov tilltveksamheter. Det står: I samband med omstrukture-ringar kan en statlig kapitalinsats eller ett aktieförvärvvara nödvändiga.I budgetpropositionen öppnas framför allt ocksådörren för staten att delta i t.ex. nyemissioner. Detskulle vara mycket välkommet med ytterligare klar-läggande från näringsministern om hur han ser pådetta. Är staten beredd att tillskjuta ytterligare kapitali sina företag också i detta utsatta statsfinansiellaläge?Om staten skall vara en ägare som alla andra in-stämmer jag i Per fråga: Varför skall dåföretagen vara statliga?Fortsatt statligt ägande kan i praktiken skada före-tagen, vilket Per tidigare antydde. Menprivatiseringar är också bra för näringslivet i stort,något som alldeles för ofta kommer bort i debatten.Breda privatiseringar av den typ som kallas fol-kaktier bidrar till att bredda och stärka riskkapital-marknaden. Privatiseringarna av ochPharmacia gav åtminstone en kvarts miljon nya aktie-ägare - åtminstone alltså. Det stärker förutsättningar-na för näringslivets långsiktiga kapitaltillförsel.Under den gångna mandatperioden inbringade en-dast försäljningar 23 miljarderkronor till statskassan. Privatiseringar är ett sätt attförbättra statens finanser - inte minst välkommet idessa tider. Privatiseringar kan användas för att för-bättra finanserna och därmed pressa räntenivån, någotsom är till gagn inte bara för de inblandade företagenutan för hela landets näringsliv, ekonomi och tillväxt.Den aspekten berörde inte näringsministern överhuvud taget i sitt inledningsanförande.Starka sakskäl talar alltså för fortsatta privatise-ringar. Och den som avvisar privatiseringar som ettmedel att stärka statens finanser bör rimligen kunnaanvisa vilka besparingar eller skattehöjningar som istället måste göras för att fylla hålen i statens finanser.Fru talman! Kanske är det så, att en rad av deskattehöjningar som regeringen påfört företagen ochproduktionen, och som kommer att vara skadliga förvårt lands ekonomi, hade kunnat undvikas om rege-ringen bara hade kunnat tänka sig att släppa den ideo-logiska bojan och skapa nya folkaktier.Jag nämnde tidigare, fru talman, att det finns före-tag som faktiskt i praktiken kan skadas av statligtägande. Jag tänker exempelvis på som stårinför en ny konkurrenssituation. För att klara densituationen och för att bygga en långsiktigt god bas förföretagets verksamhet måste stora investeringar görasunder . Brist på kapital kan äventyrainvesteringarna, i och med detta också arbetstillfälleni företaget.Under de senaste åren har vi sett hur ett normalise-rat ägande hjälpt företag som att verka interna-tionellt, då misstankar om statliga subventioner tillverksamheten försvunnit.Jag avslutar mitt inledningsanförande med attställa dessa frågor på nytt till näringsministern. Vilkaprivatiseringar kan näringsministern tänka sig underde närmaste åren? Vilka skattehöjningar har regering-en varit tvungen att vidta för att kompensera för ute-blivna privatiseringar?Anf. 34 Näringsminister ():Fru talman! Jag välkomnar denna diskussion. Jagbörjar med att gå Per till mötes genom attsäga att statligt ägande på många sätt är litet merkomplext än privat ägande. Jag håller också med omatt bakgrunden till statligt ägande kraftigt varierar,något som Per antydde. Det gör det delsav rent traditionella skäl, dels därför att staten "blirmed något", t.ex. det som hade med Nordbanken ochGota bank att göra; det var ju helt andra motiv. Detfinns exempel på ytterligare motiv såsom Apoteksbo-laget, som nämndes tidigare, där ett slags kontrollskälligger bakom, liksom vad gäller Systembolaget. Detfinns således många olika skäl.Jag kan hålla med om att staten, oavsett färg påregering, kanske inte alltid varit så ambitiös när detgällt att reda ut motiven för statligt ägande och dekonsekvenser som då borde bli.Även om jag inte köper bevisbör-detrick - vi kan alltid tvista om vem som har bevis-bördan för vad - håller jag gärna med om att statenhar anledning att analysera skälen för stat-ligt ägande och vilka konsekvenser det kan få för vadman skall äga och inte minst för hur man skall äga.Det är klart att det delvis ligger någonting i vadPer säger, nämligen att om staten skallvara som vilken annan ägare som helst kan man na-turligtvis diskutera om skälen för statligt ägande ärsärskilt starka. Men det är bara en av dimensionerna.Skälen för statligt ägande kan också ha att göra medvad man äger, och då kan det vara så att det finns skälför statligt ägande i en viss sektor, som i och för siginte får den konsekvensen att staten skall bära sig såmycket annorlunda åt än en annan ägare.Apropå , som togs upp här och som denförra regeringen hade uttalade planer på att privatise-ra, vill jag gärna läsa ett citat från en text som är 15 årgammal och som vi naturligtvis har glömt bort. Detstår så här: "Samhället skall ha ett huvudansvar förproduktionen och distributionen av elektrisk kraft.Kärnkraftverk och andra framtida anläggningar förproduktion av elektrisk kraft av betydelse skall ägasav stat och kommun. "Det här är ett citat från linje 2 i folkomröstningenom kärnkraft - den linje som vann. Även om jag intetänker hårdra det här, kan man möjligen hävda att detfinns ett visst stöd för att folkomröstningen gav ut-tryck för ett statligt ägande av . Jag är be-redd att förlåta Per för att han bortsåg fråndet han satt i regeringen, men jag villändå passa på att erinra om det.Jag välkomnar den här diskussionen. Jag hållermed om att det kan finnas skäl att kritisera tidigareregeringar. Den förra regeringen gjorde det väldigtenkelt för sig; det är lätt att vara tydlig om ambitionenär att sälja allt man kommer i närheten av. Vi harkanske litet större ambitioner att analysera frågan omstatligt ägande på ett mera seriöst sätt, och då blir detbesvärligare. Men jag håller med om att man kan riktakritik mot det sätt på vilket frågan har skötts av rege-ringar under många decennier, av olika skäl. Därförhar vi nu ambitionen att tänka igenom det här ordent-ligt. Resultatet kan bli olika , somjag försöker antyda.Jag tror att sådana vänner av marknadsekonomioch av den sortens hantering som ochPer är, inte riktigt på allvar menar attstaten som ansvarsfull ägare skall tala omprecis vad man skall sälja och när man skall sälja. Jagtror inte att det är förenligt med den ansvarsfulla ägar-rollen, utan man måste nog ha en något större hand-lingsfrihet för att kunna bära sig åt som den ansvars-fulla ägare som man skall vara.Jag riskerar att fördjupa mig i det här och stjäla tidfrån andra viktiga frågor, därför att jag på allvar tyck-er att det är intressant och viktigt. Det är viktigt intebara när det gäller staten som ägare, utan också närdet gäller staten som utövare av andra verksamheter,där man måste tänka efter i vilka former detskall ske.Jag var som privatperson under den förra rege-ringens period ganska kritisk mot regeringen justdärför att man inte gjorde detta. Om någon skall utövamyndighet finns det goda skäl att det skall vara just enmyndighet. Jag tycker t.ex. att stiftelseformen har sinabegränsningar när det gäller möjligheten att utkrävaansvar i vanliga demokratiska institutioner och i de-mokratiska former. Man får akta sig innan man kaparansvarskedjorna mellan dem som utövar makt på detallmännas vägnar, i varje fall med allmänna medeloch med medel som kommer från medborgarna, ochminskar möjligheten att utkräva sådant ansvar.Därför tycker jag att de här formfrågorna är vikti-ga, men inte bara när det gäller företag utan också i enlång rad andra sammanhang.Det är många frågor som jag inte hinner gå in på.När det gäller kapitalbehov vill jag säga, att om statenäger någonting, t.o.m. heläger någonting, ingår det irollen som ansvarsfull ägare att också se till den sor-tens behov och i varje särskilt fall se efter hur kapital-behoven skall kunna tillgodoses. Jag kan där inteutesluta att man vid en nyemission vänder sig ut. Detär inte säkert att staten skall gå in och finansiera varjekapitalbehov i ett statligt ägt företag, men man fåröverväga i varje enskilt fall på vilket sätt kapital skallkunna tillföras.Min taletid är slut, men jag får möjligen tillfälleatt återkomma till frågan om riskkapitalet.Anf. 35 PER ():Fru talman! Jag välkomnar näringsministernsöppning för att pragmatiskt pröva frågan om privati-sering från fall till fall. Jag hoppas att så blir fallet,och att det inte bara är läpparnas bekännelse, som dethar varit från socialdemokratisksida.När det gäller stiftelseformen vill jag bara noteraatt vi har en ömsesidig syn. Vi har under den gångnamandatperioden i departementet, med tanke på dennya stiftelselagen, gått från stiftelse till aktiebolag,med den uppstramning som den gamla regeringengjorde av stiftelseformen. Det var alltså ingenting somskulle finansieras över statsbudgeten, med budgetpos-ter år , utan det var engångsanslag, engångs-summor, som skulle hanteras av stiftelser. Det varnämligen ett bekvämt sätt att skydda olika verksamhe-ter från insyn.Jag delar uppfattningen att det bör göras en tydliganalys. Jag vill dock säga att det har gjorts en myckettydlig analys från den gamla regeringens sida i sam-band med privatiseringsprogrammet, i fråga om vilkatyper av verksamheter som var konkurrensutsatta ochvilka som arbetade på samma villkor som motsvaran-de privata företag och därmed saknade skäl att vara istatlig ägo. Sedan kan man naturligtvis tvista om huranalysresultatet ser ut. Vår analys hamnade på denprivatiseringslista som vi drev under mandatperiodenoch genomförde till ganska stor del.Jag återkommer till ett antal fall där jag tycker attdet finns betydande skäl att göra privatiseringar. Jagnämner grossistverksamheten inom Apoteksbolaget,, som konkurrerar med andra grossistbolag. Menstaten har monopol på detaljhandeln och har fåttmycken kritik från för risken förosund konkurrens. Där finns starka effektivitetsskälsom talar för att en åtgärd vidtas.Jag nämner , där det finns ett starkt behov. Viser många exempel på det, inte minst när den social-demokratiska regeringen i sålde hela tele-verket till utländska ägare. Det finns mycket kompe-tens i det svenska , i svenska , och deskall ha möjligheter att få nytt kapital för att verkligenkunna bli en stark part och en stark katalysator förteleverken och telebolagen i Europa.Jag gör samma analys i fråga om Vattenfall.Om jag bara mycket hastigt återgår till riskkapi-talmarknaden, måste vi vara klara över den mycketkraftiga förstärkning som gjordes på den under desenaste åren, till följd av skatteförändringarna och tillföljd av privatiseringarna. av kapitalet kom frånsparbanksböckerna. ville ha ett långsiktigt ägan-de. Dessutom var riskkapitalbeskattningen konkur-renskraftig; den straffade inte svenskt riskkapitaljämfört med utländskt.Anf. 36 ():Fru talman! Jag undrar om det inte kommer att bliså under den här mandatperioden att den socialdemo-kratiska regeringen får tänka om och tvingas, avstatsfinansiella skäl, att genomföra privatiseringar. Vifår se vad det lider.Jag vill gärna ha besked av näringsministern omen nyansskillnad, som kan vara ganska viktig, mellandet svar han lämnade här och vad som står ibudgetpropositionen. Det står i hans svar om ägarför-hållandet: "Om analysen visar att det är motiveratmed förändringar, kommer sådana att ske." I budget-propositionen står det inte så, utan följande: "I vissafall, då motiven inte längre bedöms vara aktuella ellerangelägna, bör avveckling av statens ägarengagemangövervägas. "Det är alltså skillnad mellan "kommer att ske" och"övervägas". Jag är mycket intresserad av att av nä-ringsministern få reda på vad som egentligen gäller,så att vi inte går härifrån mer tveksamma än vi var närvi kom gällande regeringens syn på privatiseringar.Jag noterar också att det finns en rad frågetecken inäringsministerns svar. Det gäller bl.a. synen på risk-kapitalmarknaden. De som har deltagit i privatise-ringsprogrammet ägde redan aktier eller skulle haköpt aktier ändå, sade näringsministern. Vi vet attåtminstone en kvarts miljon av köparna var debutanterpå aktiemarknaden. En undersökning så sent somsommaren 1994 visade att folk hade behållit sinaaktier i mycket hög grad och inte alls gjort sig av meddem ganska fort, som man fick intryck av i närings-ministerns svar.Om man vill vara spekulativ kan man i och för sigockså diskutera hur de nya skatterna kommer att på-verka människors aktiesparande, men det kan vi sparatill en annan diskussion.Jag tror att det faktum att så många människoräger aktier i delvis har sin grund i privatise-ringsprogrammet. Det har dragit uppmärksamhetentill aktiesparandet som sparform. Man sparar ochinvesterar i det växande . Människor har blivituppmärksammade på att det inte är så svårt och tek-niskt som många kanske trodde. En rad intressantasvenska företag har dragit uppmärksamheten till sig.Jag vill ställa en kompletterande fråga till nä-ringsministern. Det stod i svaret att staten inte skalllägga pengar på att bredda riskkapitalmarknaden. Jagskulle vilja veta vad detta egentligen innebär. Vad jagvet har staten fått in ett stort antal miljarder på privati-seringsprogrammet. Kostnaderna har internationelltsett varit mycket blygsamma. Jag skulle bli mycketglad över ett svar från näringsministern även på detta.Jag noterade också att näringsministern menade attdet skall göras en politisk bedömning av företagenstillväxttakt, bl.a. med hänsyn till konkurrenssituatio-nen, om jag tolkar hans svar rätt. Jag ser privatise-ringen som ett sätt att komma förbi den politiskatvångströja som många företag i faktisktkänner av när beslut om kapitaltillskott ochannat fattas av politiker i och inte avbolagen själva. Detta hämmar naturligtvis företagenstillväxtmöjligheter.Anf. 37 Näringsminister ():Fru talman!