prot · GJ0939 · 1995-12-15 00:00:00 — Mot den bakgrunden har jagnågra frågor till utrikesministern och försvarsminis-tern. Det gäller då synen på det framtida samarbetetmed NATO och insynen och inflytandet i den härdelen. Vidare gäller det uppbyggnadsarbetet i dencivila delen. Det är otroligt viktigt att vi tar itu meddet här.För att det skall bli fred och för att denna skallkunna bevaras måste människorna ha rimliga möjlig-heter att leva i sitt land. Jag tror att en sådan satsningbehövs och att den måste komma väldigt snabbt.Dessutom gäller det att tillsammans medövriga driver den delen och ser till att denkombineras med det uppdrag som man nu tar på sig.Här finns det många delar för vilka man natur-ligtvis känner oro. Framför allt finns oron för omfredsavtalet kommer att hålla. Avtalet bygger ju intepå en för alla rättvis situation, utan avtalet bygger påden möjliga fredsförhandlingssituation som man hade.Vi kommer säkert att se ytterligare problembilderdyka upp med människor som inte kan komma tillba-ka till det område där de tidigare bodde osv. Där ärdet viktigt att knyta in den civila delen och att aktivtjobba med den saken. Där vill jag höra litet mera frånbåde försvarsministern och utrikesministern om hurman tänker gå vidare. ställer sig ju ändåbakom detta.Anf. 8 TREDJE VICE TALMANNENDet blir nödvändigt att ta replikerna från talarsto-len, eftersom vi har ett tekniskt fel på mikrofonerna ibänkarna.Anf. 9 () replikHerr talman! Efter många års arbete i fredsrörelse-sammanhang kan jag naturligtvis inte annat än heltansluta mig till allt det som om hur hon skulle vilja se världen. Givetvisgäller det också, och det har jag tidigare framfört, hurvi skulle vilja se FN och FN:s roll när det gäller attvärna fred och säkerhet.Men tycker jag, ,att kriget i Bosnien under gångna tre och ett halvt årvisar oss att världen inte är sådan som vi önskar attden skulle vara. I det har ju angri-parna, som ägnat sig åt etnisk rensning både på kroa-tisk och på serbisk sida, haft full tillgång till alla va-pen som behövts - mot vår vilja. Men den angripne,Bosnien, hade inte den tillgången på grund av detvapenembargo som vi av förklarliga skäl på princi-piella grunder från början var med om att stödja. Jagundrar, , om verk-ligen menar att detta ledde till en rättvis fred i Bosni-en.Är det inte så, sett till de instrument/möjlighetersom finns när det gäller att värna freden och att mötadem som till skillnad från oss ser våld och krig somlegitima medel för att främja sina mål, att man ocksåmåste ta i anspråk de medel, även väpnade sådana,som behövs för att stå emot detta? Det tycker jag attinte minst erfarenheterna från harvisat. Även debatten hos De gröna i harmycket klart fastlagt det.Anf. 10 ()replikHerr talman! Våld föder alltid våld. Också i engrupp med väldigt små barn upptäcker man mycketsnabbt att börjar en slå slår andra tillbaka.Miljöpartiet de grönas grundståndpunkt är att vål-det måste bort. Vi måste få bort det som leder till krigoch våld i världen.Vapenembargot beslutades ju av FN. Vi stöddeFN i det arbete som FN skulle kunna ha gjort omländerna i övrigt hade ställt upp. Jag tror att vi betyd-ligt tidigare hade sett en fred om vi bara hade fåttländerna att ordentligt ställa upp på de delar som FNville ha hjälp med.Tyvärr blev det inte så. Vi fick se ett mycket blo-digt och hemskt krig därför att vi inte klarade attbevara freden och att gå in med tillräckliga resurserfrån FN. Jag menar att världens länder svek det fornaJugoslavien och dess folk genom att inte satsa till-räckligt på den fredsbevarande delen i FN:s arbete.Anf. 11 () replikHerr talman! Ja, , våld födervåld. Det är naturligtvis den grundläggande utgångs-punkten för att vi måste arbeta långsiktigt i syfte attundanröja sådant här.Men har liksom andra världskrigetvisat att det fortfarande finns de som har en helt annanuppfattning och som ser våld och krig som legitimamedel för att främja sina intressen. Andra världskrigetoch även kriget i Bosnien, vill jag hävda, har visat attdemokratiernas svaghet är att inte med fasthet mötadem som inte väjer för våld. Det gäller i ochdet gällde i getto.Att inte motsätta sig våld har inte visat sig leda tillatt våldsverkarna låter bli våldet, utan då tar de försig. Detta är den bittra lärdomen av kriget i Bosnien,på samma sätt som i andra världskriget.Anf. 12 ()replikHerr talman! Den bittra erfarenheten är också med vapen har massakrerat och tagit död på enotrolig mängd människor därför att man har haft till-gång till vapen.Jag tror inte, tyvärr, att fler människor skulle haräddats om man hade fått ytterligare vapen. Snararetror jag att ännu fler människor skulle ha varit dödavid det här laget om man hade haft tillgång till flervapen. Man har haft tillräckligt med vapen för attförgöra alltför många människor i detta grymma krig.Världens länder ställde inte upp. Det gäller fram-för allt och även NATO, som jag har förstått i är väldigt förtjust i och vill knytanära kontakter med. Jag antar att ocksåhelst vill att blir medlem i NATO. Om USAdå hade ställt upp med resurser och om NATO-länderna hade gett sitt stöd, så att FN hade fått till-räckligt med resurser för att kunna arbeta fredsbeva-rande, skulle situationen ha varit annorlunda. Deresurserna fick man inte, och de gavs inte. är manvilliga att gå in, men med rätten att själv bestämmahur, var och när. Detta tycker jag inte är att främjavare sig demokrati, mänskliga rättigheter eller fred.Vi behöver värna FN:s roll i världen. Vi gör detinte med vapen, utan genom att tillsammans medmänniskor från alla världens länder jobba för fred ochnedrustning i hela världen.Anf. 13 ()Herr talman! tittade jag på samma ny-hetssändning i TV - jag såg Rapport, Ak-tuellt och sena Rapport. Jag såg de tre presidenternaBegovic, och undertecknafredsavtalet i . Jag ville se det alla tre gångerna,därför att jag var rädd att vid något av tillfällenaskulle någon av dem neka att skriva under.Det kändes som om tiden stod stilla -som en markering av ögonblickets högtidlighet. Detkändes också som om i sin uppmaning tillparterna gjorde en markering när han delade in tiden iförfluten tid och och sade att det som hargjorts inte kan göras ogjort, men att man nu måsteinrikta sig på att bygga en bättre framtid för sina barn.Dessa ord kändes inte alls patetiska, utan det kändesalldeles rätt vid det här tillfället. En bosnisk skolflickasom intervjuades gjorde samma tidsmarkering. Honsade att det förstås aldrig mer blir som förr, men attdet blir lättare nu än under kriget.Herr talman! Undertecknandet av fredsavtaletmellan parterna i kriget i förra är en mil-stolpe på den mödosamma vägen mot fred på Balkan.Självfallet ger inte fredsavtalet i sig automatiskt fred.Från många utgångspunkter är det inte en rättvis fred,men det är en fred. Det är en möjlig början till fredför det svårt sargade f.d. Jugoslavien.Det svåraste med att bygga freden blir kanske attbygga fred i människornas sinnen. Det tar säkertlängst tid. Otroligt många och svåra praktiska pro-blem återstår också att lösa. vill bidra tillfredsprocessen i alla dess led. I betänkandet UU4,som handlar om svenskt deltagande i en fredsstyrka iförra , sägs att skall ställa en väp-nad styrka om högst 870 man till förfogande i enmultinationell fredsstyrka i ett uppdrag som skallbeslutas genom en resolution i FN:s säkerhetsråd.Det är alldeles självklart att som har varitengagerat i Unprofor, den förra FN-styrkan i Jugo-slavien, också skall ställa upp i denna fredsstyrka. Detfinns nu ett fredsavtal att bevaka och det finns or-dentlig grund för att detta skall kunna vara en freds-bevarande styrka i dess rätta bemärkelse.Vi ser denna insats som en del i ett stort paket.Sverige har också tidigare engagerat sig på mångaolika fronter när det gäller att bistå parterna i förraJugoslavien och framför allt i Bosnien. Inte mindre än1,har utbetalats i renabiståndspengar, katastrofbistånd och humanitärt bi-stånd. Till detta skall läggas alla de insamlade medel,kläder, persedlar, dagligvaror och resurser som folk-rörelser har samlat in och skickat. har tagitemot 80 000 flyktingar från kriget. När vi nu ställerdenna fredsstyrka till förfogande är också det ett led iett större paket.SIDA satsar nu på återupp-byggnad. Det är ett arbete där man sida vid sida medframför allt de sex största folkrörelserna i Sverigekommer att hjälpa till med husbyggande, telekom-munikationer och en mängd andra olika projekt somskall göra livet drägligare för människorna i Bosnien.Man satsar också på demokratiin-satser, vilket vi tycker är mycket betydelsefullt. Det ärviktigt att man nu passar på att bygga ett demokratisktsamhälle som utgör en stabil grund för fred.Vi gör också insatser här hemma som skall möj-liggöra för flyktingarna att återvända. I en särskildinsats som regeringen har tagit initiativ tillkommer vi att hjälpa till att förbereda de val som skallhållas. Regeringen står som värd för ett expertmöteinför dessa fria val i januari månad.Herr talman! Det råder enighet om att Sverigeskall ingå i denna styrka. De reservationer som finnsfogade till betänkandet rör framför allt formen för dethela. I och gemensammareservation skriver man att det skall vara en tydligsvensk policy för sådana här insatser. Detta resone-mang förefaller mig obegripligt. Inte kan vi väl ha ensvensk policy för någonting så onormalt och uniktsom krig? Varhelst detta sker så sker det på olikavillkor, och de svenska insatserna måste också ske påolika villkor. Därför är det väldigt märkligt när manockså säger att detta skall vara en engångsföreteelse.Att NATO ställer sig i spetsen för denna styrka ochtar kommandot för den är naturligtvis en nödvändig-het i den situation som uppstod när FN inte fick till-räckliga resurser och inte längre kunde vara kvar i f.d.Jugoslavien.Men om detta skulle vara en engångsföreteelseskulle man, om en sådan här situation skulle återupp-stå, vilket vi naturligtvis skall motarbeta, behövavända sig till igen och begära att tidigareriksdagsbeslut skulle rivas upp, vilket skulle ha enstoppande verkan på ett svenskt deltagande.Det är naturligtvis inte normalt, , attSverige ingår i en NATO-styrka, men det är vid dethär tillfället en nödvändighet. Jag är glad för attNATO har tagit på sig det här ansvaret, när ingenannan kunde göra det. Sanningen är faktiskt den attFN:s generalsekreterare tidigt mycket upp-givet sade att vi nu drar oss ur det f.d. Jugoslavien.FN har inte längre resurser och möjligheter att varakvar där. I det läget trädde NATO in och tog på sigansvaret.Den utformning som fredsstyrkan får är oerhörtspännande, med ett stort antal icke NATO-länder,däribland och även . Vid sidan avdet nödvändiga i denna fredsstyrka kan den ha ettstort inflytande på den framtida europeiska säker-hetsstrukturen. Det är en positiv bieffekt av dennainsats.I den andra reservationen framhålls att styrkanskall ledas av FN, inte bara vara beslutad av FN. Detfinns möjligheter till detta i , men man harhittills aldrig lyckats praktisera dessa. FN har inteförmått att bilda ett sådant stabskommando, och dethar inte varit praktiskt möjligt att utföra operationerpå detta sätt. Däremot har FN accepterat att överlåtasådana på en part som har resurser och möjligheter attutföra dessa. I står mycket om att regiona-la organisationer skall ha en uppgift i sådana härsammanhang.Man vill vidare att skall rikta kritik motFN för att FN inte leder styrkan och för att FN intevisar tillräckligt engagemang och ansvar i denna ope-ration. Jag tycker att man då litet grand slår mot sigsjälv. Man kan naturligtvis sträva efter - vilket Sveri-ge också gör - att FN skall vara starkt, att FN skallkunna arbeta effektivt och att FN skall kunna uppfyllasina förpliktelser. Men när det riktas kritik mot att FNfått en försvagad roll i det jugoslaviska fredsarbetetfrågar jag mig: Mot vem skall vi rikta kritiken?Sverige verkar i alla sammanhang för att stärkaFN och dess positioner, för att medlemsländerna skallbetala sina avgifter och för att man skall ställa trupptill förfogande när FN ber om det, men det nyttar fögaatt riksdag beslutar att FN skall kritiseras föratt medlemsländerna inte har uppnått detta. För mig ärden här reservationen något obegriplig.Slutligen en kommentar till reserva-tion, i vilken man vill öppna för att den svenskatruppstyrkan skulle kunna bli större än 870 man, omdet visar sig nödvändigt. Vi är i rådande ekonomiskaläge och med de medel som finns att tillgå inte allsberedda att låta en sådan här operation verka så attsäga på löpande räkning. Det verkar ekonomiskt oan-svarigt. Det är inte bara att räkna personer och huvu-den i ett sådant här sammanhang. Det handlar ocksåom sammansättningen, om att få en effektiv styrka,som kan verka för alla de uppgifter som den skallfullfölja. Regeringen har begärt 870 man, och vi haruttalat att utskottet ställer sig bakom högst 870 mantill en kostnad av 656 miljoner svenska kronor.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till utskot-tets hemställan och avslag på samtliga reservationer.Anf. 14 ()replikHerr talman! uttryckte först sinförvåning över tanken på en tydlig svensk policy i denhär aktionen, och hon undrade hur man skulle kunnaha det. Jag undrar hur skall kunna fortsättaatt vara ett neutralt land, om vi inte har en tydlighet ivår medverkan, och hur som neutralt landskall kunna ingå i detta och fortsättningsvis kalla signeutralt.Viola Furubjelke hyllade också NATO, som hadetagit över ansvaret när FN inte kunde. Hon tyckteockså att det var spännande att flera länder ingick iNATO-styrkan. Jag vet inte om jag tycker att detta ärspeciellt spännande i detta läge. Det är snarare kanskenödvändigt för fredens skull.När det gäller NATO är jag mycket förvånad överatt man hyllar NATO för att det går in och tar den härrollen. NATO var faktiskt en bidragande faktor till inte kunde lägga över detta på FN. Den kostnadsom NATO nu tar på sig hade man naturligtvis kunnatskjuta över och säga: Vi betalar detta till FN för attdetta skall kunna vara ett FN-uppdrag. Men det görman inte. Får man göra det hela på sitt eget vis, är dettydligen bättre än att agera via FN. Jag tycker inte attvi från svenskt håll skall hävda att detta är bra.Vad gäller talet om en engångsföreteelse anser jagsjälvklart att man, om skall delta i liknandeaktioner , måste vända sigtill . Detta fall får inte bli ett prejudikatinnebärande att alltid kan ställa upp närNATO ropar på hjälp. Då har vi definitivt ingen tyd-lighet om innebörden av vår neutralitet för framtiden.Anf. 15 () replikHerr talman! Först vill jag till säga att inte är ett neutralt land. Neutrali-tet är ett folkrättsligt begrepp, och är i freds-tid inte neutralt i den bemärkelsen. Vi är militärt alli-ansfria, och vi skall så förbli. Denna insats kanmycket väl genomföras inom ramen för vår militäraalliansfrihet.Att NATO har tagit på sig den här uppgiften är enförutsättning för att den över huvud taget skall bli av.Marianne sätter likhetstecken mellanNATO och . Att inte har betalat sina avgif-ter till FN är något som också vi kritiserar och fördö-mer. bör betala dessa avgifter, men jag kännerinte till att övriga NATO-länder på samma sätt somUSA har skulder till FN.Det är vidare faktiskt så, ,att det i fredsstyrkan utöver NATO ingår, om jag ärrätt underrättad, 14 länder, däribland . Det ärinte på något sätt en ensidig NATO-insats. Jag villalltså med kraft tillbakavisa det som säger. Jag tycker att det är litet konstigt attMiljöpartiet, efter all den kritik som riktar mot betänkandet och mot den här insat-sen, ändå ställer sig bakom den.Marianne säger också att det här intekan bli något prejudikat, så att kommer närNATO ropar. Nej, självklart inte. ingår inte iNATO och behöver inte lyssna på några som helstanrop från NATO. När det däremot finns en resolu-tion från FN i botten och när FN begär och står bak-om en sådan här insats, är det självklart att Sverigeskall ingå.Skulle det vara värt att tala om någon policy isammanhanget, är det att insatsen skall vara beslutadav FN eller en regional organisation som OSSE.Anf. 16 ()replikHerr talman! Jag håller helt med om att det själv-klart måste ligga ett FN-beslut i botten, vilket också ärfallet och är det som gör att de gröna kanställa sig bakom detta. Men fortfarande tycker jag attNATO och NATO-länderna tillsammans hade kunnatställa upp på ett sådant sätt att FN hade kunnat ge-nomföra operationen. Anledningen till att FN drar sigtillbaka är att FN saknar pengar och inte hade kunnatgenomföra operationen på ett bra sätt. Men det saknasinte pengar inom NATO, och det måste innebära skulle ha kunnat överföra pengar därifrån för attse till att det blivit ett FN-uppdrag. När det gällerfredsbevarande operationer är FN den organisationsom man kan lita på, och man känner folkrättsligt stortrygghet inför en samlad FN-aktion.Detta är bakgrunden till att jag tycker att det finnsanledning att från svenskt håll kritisera NATO. Manhade därifrån faktiskt kunnat låta FN få en starkareroll. bör självfallet också i större utsträckningdriva önskemålet att få vara med där besluten fattas,så att vi får ett inflytande på dem.Anf. 17 () replikHerr talman! NATO och NATO-länderna bordekunnat ställa sina medel till förfogande, så att FNkunde genomföra denna insats, säger . Såvitt jag känner till är det flera av NATO-länderna som regelbundet och bidrar med sinaavgifter till FN. Att man skulle kunna lita på ochkänna trygghet i FN vill jag gärna instämma i, menFN blir, som någon sade tidigare, inte starkare änmedlemsländerna gör det till. I den situationen är detbra att det finns en annan organisation som är villigoch beredd och har resurserna att ta över i en så svårsituation. Självfallet skall det då finnas ett FN-beslut ibotten.Det är också fel, , att hävdaatt FN självt skulle genomföra alla dessa organisatio-ner. Det är inte förenligt med . I dess kapi-tel 8 står det tydligt att regionala organisationer medfördel skall ta på sig ansvaret för regionala konflikter.Många av NATO-länderna är europeiska länder.Dessutom ingår också många andra länder i dennastyrka.Marianne behöver inte alls vara räddför att det skulle innebära att skulle knytasnärmare till NATO på något sätt. Vi har i alla tänkba-ra sammanhang betonat att inte har för avsiktatt bli medlem vare sig i NATO eller i Västeuropeiskaunionen. Däremot vill vi bistå och ingå i en sådanstyrka, när det handlar om att skapa och bygga fred iförra Jugoslavien.Anf. 18 () replikHerr talman! Den internationella fredsstyrkanmåste komma på plats mycket snabbt. Det finns inteutrymme för tvekan eller förhalning i detta arbete.När vi skrev vår reservation och tidigare motionförutsåg vi den mer eller mindre sannolika risken attinte alla stater som utfäst sig att delta skulle kommaatt kunna fatta de beslut som gör att man fullt ut leverupp till sina utfästelser. har välvisat att det var en mer realistisk bedömning än vad vikanske trodde. Mot den bakgrunden är det kanske intenågon större idé att här föra en diskussion om utökadesvenska möjligheter att fylla upp.Men jag hoppas att andra stater som redan gjortutfästelser och är på väg att uppfylla sina utfästelser,på samma sätt som vi hade velat när det gäller Sveri-ge, är beredda att fylla ut de luckor i den volym somFN har begärt, vilket och andra länder genomatt inte fatta de nödvändiga besluten kan komma attmedverka till. Insatsen måste göras fullt ut. De statersom har gjort utfästelser har störst möjligheter att setill att de utfästelserna också uppfylls.Det handlar inte om att bedriva fredsbevarandeverksamhet på löpande räkning. Skulle mandatetbehöva ändras - skulle styrkans omfattning behövaändras - skall det givetvis förutsätta ettnytt riksdagsbeslut. Men att nu snabbt kunna medver-ka till att hela styrkan verkligen kommer på platsborde alla medverkande stater vara beredda att göra.Anf. 19 () replikHerr talman! ställer högst 870 man tillförfogande. Det är det som är beräknat vara Sverigesinsats för att den svenska försvarsmakten skall kunnafullgöra uppdraget. FN:s generalsekreterare begärdeockså att skulle draned den Unprofor-styrka som fanns i förra Jugoslavi-en. har lagt sig på denna nivå därför att vianser att det går att genomföra det uppdrag vi harålagt denna styrka. Vad nu säger äratt vi skulle träda in i andra nationers ställe om defallerar.Sverige har väldigt ofta tagit på sig ett ansvar förandra nationers bristande betalningsförmåga ellerinsatsförmåga, men det känns inte rätt att i varjesammanhang göra så. Alla måste ställa upp på detta.Alla måste bidra så som de har utlovat. Det är just detsom hela fredsprocessen bygger på. Det är en multi-nationell styrka med ett brett deltagande från månganationer.Att från svensk sida redan nu hoppa in och sägaatt vi gärna tar över om någon annan inte kan skullege alldeles felaktiga signaler.Om det för att fullgöra den uppgift som Sverigehar tagit på sig skulle krävas fler personer än de 870som vi nu medger tycker vi att regeringen kan kommatillbaka till . Då får vi ta det under övervä-gande igen.Anf. 20 () replikHerr talman! Jag tror att och jagär överens om att den insats som måste göras är ettoerhört viktigt inslag för att förverkligandet avfredsöverenskommelsen inte blir en balansgång på enknivsegg. Då är det viktigt att den bedömning som hargjorts, bl.a. av FN:s generalsekreterare, om en freds-styrka på 60 000 personer också kan upp-fyllas.Om flera ingående stater skulle göra bedömningaratt man gentemot gjorda utfästelser inte vill eller kanställa upp med mer än kanske är vi snabbt nere iunder 50 000. Det är en väsentligt annan storlek änden som FN:s generalsekreterare har bedömt önsk-värd. Då är det naturligtvis viktigt att man kan fyllaupp, för att inte ta de mycket stora risker som enminskad volym skulle innebära. Då har av praktiskaskäl - inte av några andra skäl - förmodligen bara destater som planerar att delta möjlighet att göra dettamed den snabbhet som erfordras. Då bör ,liksom övriga stater, vara beredda att medverka tilldetta. Jag tror inte att det kan bli fråga att Sverigeensamt skulle fylla upp. De senaste dagarnas diskus-sioner tyder snarare på motsatsen.Anf. 21 () replikHerr talman! Jag tror inte heller att LennartRohdin och jag har så skiljaktiga meningar vad avservärdet av att operationen kan fullföljas fullt ut. Menatt redan innan den har påbörjats förutsätta att detskulle misslyckas tycker jag verkligen är att måla hinhåle på väggen.Det finns någonting som heter tankens kraft överhandlingen. Om man talar på detta sätt är jag är räddatt det också kan bli på det sättet. Vi förutsätter själv-fallet att alla lever upp till de åtaganden som de hargjort.Jag skulle också i sammanhanget vilja säga att detvisserligen är viktigt att de 60 000 man som general-sekreteraren och bedömer somnödvändiga skall ställas till förfogande och att deskall inställa sig. Men jag skulle vilja avråda från attfokusera alltför kraftigt på den militära insatsen.De andra delarna i detta paket för att klara avfredsprocessen i förra är minst lika vikti-ga. Där gör en mycket stor insats och är berettatt ta på sig åtaganden på många olika plan när detgäller återuppbyggnad, flyktingar, att valen skallkunna gå smidigt till osv. Där skall vi inte spara påresurserna. Vi skall med folkrörelsernas hjälp görastora ansträngningar.Att vi också ställer upp med 870 man i dennastyrka anser vi vara självklart och en nödvändig del,men det hela skall ses som ett paket.Anf. 22 ()Herr talman! , Londonkonfe-rensen och gårdagens undertecknande av fredsavtaleti är historiska händelser i efterkrigstidens Euro-pa. Uppgiften föreföll omöjlig bara för ett halvårsedan. försök att åstadkomma fred har miss-lyckats.Det var händelseutvecklingen där nere och som förändrade förutsättningen. Detta, ikombination med en mycket skicklig förhandling iDayton där för övrigt en ledamot i denna kammarespelade en mycket avgörande roll, ledde till dettaavgörande. Fredsöverenskommelsen hade aldrig kun-nat komma till stånd om inte , och Ryss-land stått eniga.