prot · GJ097 · 1995-10-12 00:00:00 — Manskall beskriva verkligheten så som den är. Därför villjag gärna vara ärlig. Självfallet var det inte den härutvecklingen som jag och andra socialdemokraterbeskrev i den förra valrörelsen. Vi sade tvärtom, visade att det är oerhört viktigt att besparingarna i förstahand sker inom bidragssystemen och att vi så långtsom möjligt skall förhindra att offentliganställda slåsut i öppen arbetslöshet. Vi betonade också och lade uttexten rejält om hur små ekonomiska vinster, om ensnågra, man kan göra genom att kasta ut offentligan-ställda i arbetslöshet, så länge den öppna arbetslöshe-ten är så hög som den är i dag.De här argumenten använde vi i valrörelsen, ochför min del är det självklart att detta fortfarande gäl-ler. Skulle alla de varsel som ligger - i Norrkö-ping, i , i och på alla andraställen - leda till uppsägningar, ja i så fall har jagförståelse för dem som menar att vi har svikit.Nu har en hel del gjorts. och andrahar gett en beskrivning. Regeringen och riskdagsma-joriteten har undanröjt en del regler som gör att manlokalt har större möjligheter att åtgärda problemen.Man kan använda resurserna friare, och uppgörelserkan träffas som gör att man i stället för att säga uppfolk kan utbilda eller omskola människor som riskeraratt bli arbetslösa. Det är bra.Dessa regelförändringar har varit nödvändiga ochvi har länge efterlyst dem. Men verkligheten runt om ilandet visar att det dock inte räcker med den här typenav regelförändringar. Det saknas emellertid pengar.Ytterligare resurser måste nämligen tillskjutas för denhär typen av åtgärder för att vi skall kunna förhindraatt alla varslen leder till uppsägningar och en ökningav den öppna arbetslösheten. Därför måste regeringenvidta ytterligare åtgärder - det är min slutsats.Jag är emellertid övertygad om att är mycket slugare än . Med tanke på attvi är mitt uppe i en brinnande konflikt mellan parternainom den offentliga sektorn - Per behöver intese så orolig ut - tycker jag att var meroslug när han blandade sig in i konflikten på arbets-marknaden. Jag tycker att det är en självklarhet att vipolitiker skall hålla tassarna borta.Jag räknar med att när konflikten väl har lagt sigkommer regeringen och arbetsmarknadsministern attha en diskussion med parterna om hur man med ge-mensamma krafter kan förhindra att alla varslen ledertill en ökning av den öppna arbetslösheten.I och för sig tycker jag inte, och jag tror att inteheller de arbetslösa tycker det, att det viktigaste föross just nu är att diskutera huruvida det är socialde-mokratin eller någon annan som har svikit och om denborgerliga kritiken är befogad eller inte.Är det så att vi har svikit? Nej, det tycker inte jag.Om det vore så att regeringen och vi i majoriteten häri satt med armarna i kors när vi såg utveck-lingen, skulle jag också sälla mig till den skara somtycker att vi skapade falska förväntningar i valrörel-sen. Jag är dock övertygad om att så inte är fallet. Jagräknar nämligen med att regeringen återkommer medåtgärder som gör att vi kan förhindra nämnda utveck-ling och i stället för att få en ökad öppen arbetslöshetkan satsa på att använda nedgången framför allt tillsatsningar på ett rejält program för utbildning ochvidareutbildning. Det innebär att vi förhindrar enökad öppen arbetslöshet. Dessutom får människor enstarkare ställning på arbetsmarknaden.Anf. 193 () replikFru talman! hade under den förraregeringens tid i tidningarna, och jag har tagit meddem hit, kravet: Sluta avskeda kommunanställda! Detvar hans huvudkrav. Vi infriade faktiskt hans krav dengången. Vi lyckades hantera detta i och iöstgötalandstinget på ett sådant sätt att det inte skeddenågra avskedanden.Nu är situationen en annan. Det ligger ju ett antalvarsel. säger att han, om varslengenomförs, kommer att ha förståelse för att man tyck-er att regeringen har svikit. Det är hedersamt, LarsStjernkvist, att erkänna det.Men frågan är: Vilka slutsatser drar LarsStjernkvist av detta inför kommande val?Anf. 194 () replikFru talman! Min slutsats är - och där är jag heltövertygad - att regeringen, som jag sade, kommer attförhindra att varslen leder till en ökning av den öppnaarbetslösheten.Om jag skulle vilja fortsätta att polemisera skullejag jag helt klart kunna räkna upp hur många jobbsom försvann inom den offentliga sektorn under denförra perioden, men det har andra gjort mycket bättreän jag skulle göra. Jag bara konstaterar - och på denpunkten vill jag, avslutningsvis, vara litet generös -att vi i denna kammare är betjänta av att när det finnsskäl för det, men så är det inte alltid när det gällerDan , ta tillfället i akt och ge varandra beröm.Även när parti var i regeringsställ-ning slogs för de offentliganställda ochkämpade mot uppsägningar. Han fortsätter med det.Det är både konsekvent och bra. Också jag försökeruppträda på ett konsekvent och ärligt sätt i de härfrågorna. Det vore dumt att slå varandra i skallen närvi är överens i sakfrågan.Anf. 195 () replikFru talman! Jag får returnera den vänligheten ge-nom att säga att jag tycker att ocksåär konsekvent när han fortsätter att driva nämndakrav.Jag uppfattade det han här sade så att han inte tän-ker bidra till att varslen utlöses. Han gav t.o.m. löftetatt regeringen kommer att förhindra att varslen utlö-ses. Om han talar för regeringen i denna fråga är detfaktiskt ett dramatiskt besked som vi här har fått.Jag hoppas att det blir som vi nu sagt. Därmed harLars och jag själv försökt att bidra till i dagens tuffa arbetsmarknadssituation inte med-vetet driver offentligt anställda i kommuner ochlandsting ut i öppen arbetslöshet.Anf. 196 () replikFru talman! För att den som läser protokollet inteskall missförstå det hela och för att min betydelseskall få riktiga proportioner vill jag gärna säga att vadjag har försökt att ge uttryck för är det som jag självtycker, tänker driva och står för. Dessutom är jag föddoptimist. Jag är fullt och fast övertygad om att det jagsagt kommer att vara också regeringensåsikt. Jag har inget skäl att tro motsatsen.Vad jag sagt är alltså vad jag själv står för ochtycker. I all blygsamhet nöjer jag mig med att tala förmig i detta sammanhang.Anf. 197 ()Fru talman! Jag vill börja med något positivt. I detsenaste pressmeddelandet från iStockholm kan man läsa: Sysselsättningen fortsätteratt öka stadigt. Arbetslösheten sjunker, om än lång-samt. Den kraftigaste tillväxten kommer inom upp-dragssektorn och industrin.Det blir utvecklingen på arbetsmark-nad enligt länsarbetsnämndens höstprognos. Progno-sen grundas främst på en enkätundersökning bland1 700 företag i länet. Men jag kommer snabbt ner påjorden igen. I är nu 45 000 personerutan arbete. Det är som ett fullsatt fyra gångerom eller som nästan hela befolkning ochmotsvarar en relativ arbetslöshet på , alltsånågot mer än riksgenomsnittet.Det finns ljusglimtar, men de lyser inte särskiltstarkt. Det går fort att riva ner, men att bygga upp tartid och kräver både långsiktighet och tålamod.För att klara målsättningen allas rätt till arbetekrävs det många aktörer, ett långsiktigt tänkande,flexibilitet och, inte minst, ett nytänkande. Riksdagoch regering har ett övergripande ansvar, men t.ex.regioner, kommuner och, framför allt, arbetsmarkna-dens parter har också ett ansvar för att fler arbetstill-fällen kommer till stånd. En instans klarar inte allt. Vimåste också ställa oss frågan: Gör vi rättsaker, kommer de och ger insatsernafler arbetstillfällen också på lång sikt?Alla måste vi fundera över var de nya jobbenkommer att finnas och utbilda människor därefter. Detkrävs alltså ett nytänkande, ett erfarenhetsutbyte ochmånga aktörer, och inte minst behövs det visioner föratt klara de här frågorna . Man kan intestrunta i ekonomin. Ordet tillväxt får inte klinga ne-gativt i våra öron. Man måste vara realist för att fåpolitisk kraft att driva utvecklingen framåt i positivriktning.Det behövs en tilltro till investeringsviljan i vårtland. Det behövs en mycket aktiv samlad närings-,arbetsmarknads- och, inte minst, utbildningspolitik.Det behövs kvalitativa åtgärder som inte får uppfattasstå i konflikt med regionalpolitiska åtgärder.Jag inledde mitt anförande med att redogöra förlänsarbetsnämndens höstprognos. Den innehållervissa tendenser som, tack och lov, är positiva. Menandelen långtidsarbetslösa är fortfarande mycket stor.Arbetslösheten bland utländska medborgare har i denhär regionen t.o.m. ökat något jämfört med augusti1994.Den ökade efterfrågan på arbetskraft väntas intekomma de långtidsarbetslösa till godo. Därmed för-stärks den s.k. dubbla obalansen: brist på arbetskraftinom vissa kvalificerade yrken och högarbetslöshet.Rekryteringskraven bland företagen höjs succes-sivt när det gäller baskunskaper, specialistkompetensoch yrkeserfarenhet. Kunskaper i data och ett ellerflera språk blir allt viktigare. Den här utvecklingengör att lågutbildade personer med smal arbetslivserfa-renhet får det allt svårare på arbetsmarknaden.Omställningar i arbetsorganisation och av produk-ter måste kunna ske snabbt och effektivt. För att klaraen stenhård konkurrens behövs kunskapsöverföring,vidareutbildning, forskning och utveckling, det vi oftakallar "fasta spelregler", och kanske framför alltframtidstro.Informationstekniken ökar lavinartat och påverkarinte minst mediesektorn. Här kan många nya jobbskapas, men det hänger återigen på just kunskapsut-vecklingen.Teknisk utveckling kan dock aldrig ersätta männi-skors möte med människor, även om vi just nu lever ien svacka där många tror så. Det kommer ett uppvak-nande även på den punkten.Huvudstadsregionen är den viktigaste kontakt-punkten mellan det nationella ekonomiska systemetoch den internationella marknaden. Regering ochriksdag har ansvar för utvecklingen i hela landet ochfår inte falla för frestelsen att se ekonomisk tillväxtoch social stabilitet i som ennackdel för övriga landet. Att vi har det så "himla"bra i storstaden är en myt. Vi får inte stanna upp iutvecklingen, det får i så fall mycket negativa konsek-venser också för landet i övrigt.Fru talman! Jag är bekymrad över oppositionen.Moderaterna t.ex. uttalar sig gärna i olika samman-hang för att vara just ett storstadsparti. Det är därförmed förvåning jag ser talarlistan och noterar detointresse som finns i de här frågorna.En stark huvudstadsregion är ett nationellt intres-se. En stark huvudstadsregion utgör också en platt-form som gagnar hela landet.I detta anförande instämde ().Anf. 198 ()Fru talman! Ledamöter och åhörare! Att en stabilekonomi är en nödvändighet för en framgångsrikarbetsmarknadspolitik är en självklarhet även för oss.Men visst känner jag mig, som flertalet inom arbetar-rörelsen, pressad mellan den politiska viljan och dereella möjligheterna. De krav människor ställer på ossatt pressa ner arbetslösheten är helt berättigade, vi haransvaret. Man inser också att vi är den enda kraftensom vill, kan och har möjlighet att klara arbetslöshe-ten. En styrka är att vi inte kritiseras för våravärden, som "arbete åt alla", i stället vill man se merav vår politik, mer av kamp mot arbetslöshet, försolidaritet och jämställdhet.Fru talman! Man kan aldrig varna nog för etttvåtredjedelssamhälle. Där är det tydligast att lågut-bildade ställs utanför. Låg utbildning i kombinationmed invandrarbakgrund, handikapp eller att man ärung förstorar ytterligare problemet. tilltar ocksåoron för att de kvinnor vilkas arbetsuppgifter försvin-ner inom offentliga sektorn och kontorssektorn skallhamna i långtidsarbetslöshet, och att man inte påsamma kraftfulla sätt som man har gjort förmännen skall försöka åstadkomma arbetsmarknadsåt-gärder som kommer tjejerna till del.Vi måste se till att huvuduppgiften inte endasthandlar om att bekämpa arbetslösheten i procent, utanockså om hur vi undviker en utslagning av stora grup-per.Det senare är inte och kan inte vara ett ekonomisktproblem i första hand. Passivt stöd är inte heller gra-tis. Här måste vi, om vi skall komma framåt, få till enomfördelning av redan befintliga resurser. Men vimåste även utveckla metoder för att stärka människor,få dem att växa, åstadkomma en rejäl kompetenshöj-ning på bredden, och det börjar bli bråttom.Jag kan inte här dölja min besvikelse över att ar-betsmarknadens parter inte lyfte fram behovet avkompetenshöjning i avtalsrörelsen, utan att man istället valde debattinläggen.Under senare år har vi sett en utveckling i landetmot ett allt större aktivt ansvarstagande på området ivåra kommuner. Detta är en positiv realitet som vimåste anpassa oss efter. Det handlar inte om att låtaolika instanser förhandla med varandra. I stället bordeden formella ansvarsfördelningen förändras så att manbättre tar till vara det lokala engagemanget, med stör-re möjligheter till helhetssyn, där infrastruktur, barn-omsorg, skola, m.m. har en plats.Lokala intressen behövs, och de medverkar ocksåi dag till att hitta enklare regelverk, alltså mindreingenjörskonst och mer smidighet vid övergångarmellan exempelvis arbete, arbetslöshet, arbetsmark-nadsåtgärder och ett nytt arbete. Kanske arbete ikombination med studier, precis det som AndersSundström debatterade med en annan ledamot tidigarei kväll. Att i samverkan med arbetsmarknadens parterfinna lösningar för att underlätta övergången bidrarockså till att stärka arbetslinjen.Det passiva stödet är alltid den sämsta lösningen,så även vid deltidsarbetslöshet. Men för att i grundenkomma åt detta problem är det att på allvaröverväga en lagreglering. Ofrivillig deltidsarbetslös-het är inte endast ett individproblem utan ocksåett betydande samhällsproblem.I LO:s rapport och kön 1995 framgår kvin-nors svagare och försvagade ställning på arbetsmark-naden. som insikten om vikten av att ha ettarbete som man kan försörja sig på är starkareän . Men lönefrågan skall vi nog akta oss föratt ta upp här. Vi skall inte ha någon löneförhandlingfrån den här talarstolen, som en del här tyckstro.Jag har en fråga: Kan antalet tillfälliga anställ-ningar tillåtas växa eller finnas kvar i nuvarande om-fattning? Kan vi acceptera att tjejer ibland vikarierarunder hos samma arbetsgivare utan att fåmöjlighet till en fast anställning? Detta utan åtgärder.Jag tycker inte det. Här borde vi ha en ändring i ar-betsmarknadslagstiftningen.Anf. 199 ()Fru talman! I det nya som växer fram, däräven är med och påverkar utvecklingen,kommer med all sannolikhet regionerna att spela enstörre roll än i dag.Mälardalen kan utvecklas till en sådan region - eneuropeisk framtidsregion. bildadesMälardalsrådet, när landstingen i , , och tillsammans med deflesta kommunerna inom dessa län gick samman föratt se vilken nytta man kan ha av varandra.Det fanns ett behov av en enkel organisation - enregional arena - för att främja samarbetet.En gemensam strategi för näringslivspolitiken be-höver utvecklas. Bättre och mer miljövänliga kom-munikationer och god tillgång till högre utbildning ihela regionen är andra viktiga frågor som måste lyftasfram.Mälardalsregionens krafter bör samlas till en aktivnäringslivspolitik, bl.a. genom det samarbete somfinns kring . Näringslivspoliti-ken skall stimulera till nyföretagande och skall stödjaexisterande små och medelstora företags finansieringoch kapitalbildning.Mälardalen har flera konkurrensfördelar som lo-kaliseringsregion. Vi har välutbildade och välorgani-serade arbetstagare. Vi har en god yttre miljö som germöjlighet till unika kultur- och naturupplevelser. Viligger vid och har därmed närhet till de nyamarknaderna som växer fram i de baltiska staternaoch i Ryssland.Nu pågår ett arbete med s.k. gemensamt InterregII, där man med hjälp av särskilda EU-medel mergenerellt kan främja integrationen mellan olika regio-ner i den europeiska gemenskapen. Det pågåendearbetet avser , och sydvästraFinland.Det gäller för att som region behållaoch vidareutveckla dessa fördelar. I synnerhet har enframsynt miljöpolitik visat sig kunna vara en konkur-rensfördel för företagen. Det är då viktigt att stödjaföretagsinvesteringar i miljövänlig teknik.Runt byggs nu järnvägar som knyts ihopoch som kommer att ge Mälarstäderna snabba och tätaförbindelser. Länstrafikens huvudmän har bildat ettsamarbetsbolag för att samordna planering och driftav den spårbundna kollektivtrafiken i hela Mälarda-len.Näringslivets omstrukturering och internationali-sering ställer nya krav på arbetstagarnas kunskaperoch förmåga att anpassa sig till ändrade villkor ochberedskap att byta arbete, utbilda och omskola sigkanske under den yrkesverksamma tiden.Arbetsmarknadspolitiken, utbildningspolitiken ochnäringslivspolitiken måste därför ses i ett samman-hang.Arbetet med högskolefrågorna har visat på en storobalans inom regionen. En stor andel elever går vida-re till högre studier i och , medandet är betydligt färre i andra delar av regionen, exem-pelvis Norduppland. En jämnare tillgång till högsko-leutbildning behövs när kunskap ochkompetens blir ett viktigt konkurrensmedel.Kvinnor i har bildat ett nätverk, ettkunskapsnätverk för kvinnor med intresse för regionalutveckling med utblick . Kvinnorna vill med-verka till debatt och diskussion om Mälarvisionernaockså utifrån kvinnornas och barnens perspektiv.Kvinnors delaktighet i utvecklingen av näringslivetoch i samhällsplaneringen är både en kvalitets- och enöverlevnadsfråga för regionen som helhet.Fru talman! Ett samarbete på det sätt som sker iregionen kommer att gynna utvecklingen. Det är vik-tigt att understryka att arbetet kommer underifrån.Kommunerna och landstingen har själva påbörjatarbetet som sedan växt sig allt starkare. Vi har sett attvi har nytta av varandra. Medlemsavgiften är låg ochadministrationen liten.Detta sätt att arbeta för gemensamma mål tror jagkommer att nå framgång. Vi som vill vara med om detnya, vill lyfta blicken, vill se framåt, kommer att fort-sätta denna typ av samarbete. Jag tror att den modellsom vi har valt även skulle kunna passa andra delar avlandet för att möta nya utmaningar, se möjligheterna idet nya Europa.Anf. 200 ()Fru talman! De regionala förvaltningsuppgifterna iSkåne är fördelade på två länsstyrelser, tre sjuk-vårdshuvudmän, ett antal kommunförbund och en radstatliga sektorsorgan. Det råder alltså en betydandeadministrativ splittring på den regionala nivån, ocholika myndigheter sysslar med delvis samma frågor.Den nuvarande länsindelningen lever alltså dåligtupp till medborgarnas rättmätiga krav på god, näraoch snabb service oberoende av var man för tillfälletbefinner sig. Detta är uppenbart särskilt i , därläns- och landstingsgränsen nu nästan helt har spelatut sin roll.Efter flera års diskussion finns det en bety-dande enighet om behovet av ett samlat styre förSkåne. Detta har lett till att landstingen och kommu-nerna på eget initiativ förberett en regional omorgani-sation bl.a. genom inrättandet av . ISkånestyrelsen driver landsting och kommuner ge-mensamt en samarbetsprocess om utvecklingsfrågorsom berör alla huvudmän. skall åstad-komma en uppslutning kring en gemensam linje iregionala frågor.De tre sjukvårdshuvudmännen har å sin sida till-skapat en politisk styrgrupp inför det fortsatta arbetetmot som är tänkt att bildas den 1januari 1999. Alla frågor av principiell karaktär ellerav större betydelse för den framtida verksamheten iLandstinget blir föremål för samråd i den poli-tiska styrgruppen.Den statliga Regionberedningen, som också till-kommit på regionalt initiativ, lade framförslag om ny fördelning av uppgifter mellan staten,regioner och kommuner och om länens indelning. FörSkåne föreslår Regionberedningen bl.a. att länsgrän-sen skall tas bort. Liknande förslag läggs fram beträf-fande Västsverige.Två grundläggande utgångspunkter har därvidvarit vägledande - ökad demokrati och förbättradeffektivitet.Regionberedningen slår fast att om en region skallutvecklas gynnsamt måste den ha god förmåga attutnyttja sina förutsättningar och resurser.Det viktiga och intressanta som Regionberedning-en föreslår i sitt betänkande "Regional framtid" är attdet övergripande ansvaret för det regionala utveck-lingsarbetet, som länsstyrelserna har , överförstill landstingen. Med tanke på de viktiga funktionersom kommuner och landsting har i fråga om kollektiv-trafik, fysisk planering, utbildning, hälso- och sjuk-vård, kultur samt miljö som alla är av betydelse iutvecklingshänseende är det naturligt att så sker. Isamarbete med kommuner, statliga myndigheter ochandra intressenter skall formulera en stra-tegi för regionens långsiktiga utveckling och ta framprogram för vilka insatser som bör göras, hur de skallsamordnas och finansieras.Frågan om länsindelningen i och Skå-ne har alltså fått aktualitet genom regionala initiativsom har sin grund i en önskan om en mer effektivhantering av offentliga uppgifter och ett ökat demo-kratiskt inflytande över de regionala angelägenheter-na.I initiativen ligger också förslag till förändringarav länsgränserna. Regionberedningen föreslår attKristianstads och slås samman och attSkåne därmed utgör ett enda län. Det nya länet börbenämnas län och ha som huvud-ort för , residensstad.Berörda landsting förs genom länssammanslag-ningen författningsenligt samman. Därutöver bör förSkånes vidkommande kommun gå upp i detnybildade landstinget.Indelningsfrågan i skall också ses i ljuset avdet samarbete som utvecklats i den sydsvenska regio-nen, som utöver omfattar , , , och . I densydsvenska regionen finns ett antal frågor som kräveren större bas för att kunna hanteras både rationellt,resurseffektivt och ur ett helhetsperspektiv. Ett exem-pel är samarbetet i . Det gemensam-ma uppgift är att hävdaSydsveriges gemensamma intressen inom landet ochinternationellt. Det arbetet berörs inte genom läns-sammanläggningen i förslaget om centralort för länsförvaltningeni ett Skånelän är en mycket viktig fråga. Regionbe-redningens motivering för förslaget av Kristianstadsom residensstad är att det därigenom uppnås en bätt-re geografisk balans än vad en lösning med Malmöhade inneburit. Beredningen anser, helt riktigt, att denföreslagna länssammanslagningen har bättre förut-sättningar att vinna en bred regional uppslutning medKristianstad som centralort än om man väljer en lös-ning som bidrar till att ytterligare förstärka Malmösdominerande ställning i regionen. Det bör också beak-tas enligt beredningen att en förläggning av residens-staden till är viktig för arbetsmarknadssi-tuationen på denna ort, eftersom ett beaktansvärtbortfall av sysselsättningstillfällen annars blir följden.Regionberedningen har gjort ett mycket bra arbe-te, och dess olika förslag är välgrundade. I betänkan-det öppnas det nya möjligheter för framtidens regio-nala folkvalda organ. Denna utveckling är en naturligoch följdriktig fördjupning av demokratin.Förslaget om att hela skall utgöra ett länbygger på regionalt och lokalt initiativ och är mycketväl förankrat i olika politiska instanser i . Pro-cessen har i dess olika delar vuxit fram nerifrån, vilketär viktigt om det skall lyckas.Det är angeläget att Regionberedningens förslagnu genomförs i sin helhet, vartill hör förläggningen avresidensstad. Detta är en oerhört viktig förutsättningför att det hela skall hålla. Ett mycket stort ansvaråvilar nu regering och riksdag som har att ta framerforderliga beslut.Anf. 201 PER ()Fru talman! Med tillväxten - åtminstone i nuva-rande form - följer en miljöskuld. Det ger mig möj-lighet att under tillväxtrubriken tala litet om mitthemlän, , och den hotbild vi där lever under.Precis som i övriga landet plågas vi av arbetslös-het, och då framför allt ungdomens arbetslöshet, somnu i överstiger . Men ändå tror jag attdet finns andra hot som är större och vilkas effekterdrabbar så många fler och så långt in ,nämligen miljöhoten. Och miljön är faktiskt förut-sättningen för allt annat.För ett år sedan, när jag stod iden här talarstolen - under den allmänpolitiska debat-ten - talade jag om de norska planerna på provborr-ningar efter olja och gas i och om ett ny-väckt intresse av att bygga ett gigantiskt oljekondens-kraftverk intill raffinaderiet i kom-mun. Norrmännen fortsätter sina planer.