prot · GI0984 · 1995-04-03 00:00:00 — Det ärmin förhoppning att det otvetydiga uttalandet frånkommissionen om globalt samarbete till förmån förett förbud skall bidra till att föra frågan framåt. Somett led i frågans fortsatta behandling i harregeringen givit försvarsmakten i upp-drag att utreda konsekvenserna av att avskaffatrampminorna med bibehållen försvarsförmåga.Eva tar upp Heliga stolens ställning iFN. Heliga stolen har observatörsstatus i Förentanationerna och deltar, i likhet med t.ex. ,regelmässigt i större internationella konferenser. Detfaktum att den inte alltid delar deåsikter som Heliga stolens representanter för fram viddessa FN-konferenser innebär givetvis inte att vi pånågot sätt skulle vilja förändra den observatörsstatussom denna statsbildning tillerkänts. Åsikter som maninte tycker om bör man argumentera emot snarare änatt försöka utesluta den som framhäver dem.Avslutningsvis vill jag kommentera age-rande i FN i vår nya position som medlem av EU. Detär riktigt att ordförandelandet i EU ofta framträdersom talesman på medlemsländernas vägnar. Jag serdock inte detta i första hand som en begränsning förvårt FN-agerande utan snarare som en ny möjlighet.Vi har fått ett nytt viktigt forum där vi kan drivavår aktiva FN-politik. Vi har många likasinnade inomEU-kretsen och tillsammans med dessa kan vi skapaännu större gehör för våra synpunkter än om vi upp-trätt nationellt. Jag vill också erinra om att det nordis-ka samarbetet kvarstår som en viktig hörnsten också ivårt FN-arbete. Och givetvis innebär inte vårt EU-medlemskap något hinder för att i olika frågor byggaallianser med likasinnade länder i övriga delar avvärlden.Anf. 13 ()Fru talman! Jag vill först tacka statsministern försvaret på min interpellation.Toppmötet i kan värderas på mycketolika sätt. Jag kan förstå dem som är kritiska ochanser att pengarna hellre borde användas till direktainsatser. Jag kan också förstå dem som är kritiska motkonferensen därför att den inte tillräckligt analyseradefattigdomens orsaker. Många är också besvikna överatt slutdokumentet inte blev så långtgående vad gällernedrustning, total skuldavskrivning eller andra insat-ser för de fattigaste länderna. Jag menar alltså att enviss skepsis är befogad.Trots detta delar jag bedömningatt FN:s sociala toppmöte i var en viktigpolitisk manifestation. FN:s medlemsländer har däri-genom visat sin tydliga vilja att minska fattigdomen ivärlden.Ingela underströk också för räk-ning att ländernas åtaganden i inte inne-bar en slutpunkt utan en startpunkt för åtaganden ochför förändringar. Det återstår att se.Definitivt kan man bäva inför den uppgift somtoppmötet tog på sig, att utrota fattigdomen. Vi vet att1,4 miljarder människor lever under fattigdoms-strecket, dvs. de har mindre än om dagen.Mer än 1 miljard människor är analfabeter. Mer än 2miljarder människor saknar rent vatten. 800 miljonermänniskor svälter och minst 13 miljoner barn ,även detta år, beräknas dö på grund av svält, under-näring och sjukdom.Vi vet också att av världens befolkning harmakten av världens tillgångar ochatt övriga får dela på resten. Klyftan mellan rikaoch fattiga i världen ökar.Som svensk var jag glad att ha tillfälle att höraIngvar i och att tog upp barnens situation i världen och nödvän-digheten av att sätta barnen främst. Jag delar denuppfattningen till fullo.Men om vi går till de praktiska konsekvenserna avdet tog upp - jag funderar då framförallt på balansen mellan biståndet och militära utgifter- har jag svårt att se att uppfyller dessa krav ipraktiken. Frysningen av biståndet är betydligt störreän den minskning vi har på den militära sidan. Fortfa-rande satsar , som är ett neutralt land, tregånger så mycket resurser på ett militärt försvar sompå bistånd. nämner i svaret på mininterpellation att det krävs ett brett samförstånd för attminska de militära utgifterna ytterligare. Jag undrarnaturligtvis: Hur aktivt driver regeringen kampen föratt totalt minska de militära utgifterna ytterligare?Jag vill också fråga vad det innebär att återställabiståndet till enprocentsnivån när "statsfinansernatillåter". Det är mycket vagt. Vi kan undra när vi fårsådana finanser. Risken är att vi permanentar frys-ningen.Jag hade hoppats att regeringen skulle ha lyssnatpå värdlandet . Även där har man ekonomis-ka svårigheter, men man har inte sänkt sitt bistånd.Danmarks utspel om att efterskänka skulder på över 1miljard gjorde ett oerhört starkt intryck på alla delta-gare.Det var där som skulle haft möjlighet attkomma in på minor. På konferensen togs just fråganom särskilt skadliga vapen upp. Vi vet att minor är ettav de värsta tänkbara exemplen på särskilt skadligavapen. Jag är naturligtvis glad åt att regeringen medkraft driver frågan om ett internationellt förbud. Lika-så att regeringen nu har beslutat att tillsätta en utred-ning inom försvaret om hur man skall kunna ta bortminor från det svenska försvaret.Men jag undrar, fru talman, varför måste man gåen omväg över utredningar? har t.ex. redaninfört ett totalförbud mot att använda minor i sittförsvar. som är så pådrivande internationelltborde för länge sedan ha gått före och rensat framföregen dörr. Jag undrar naturligtvis: När skall den härutredningen vara klar? Vilka direktiv har den? Varförkan vi inte redan nu göra ett mer trovärdigt intryckoch fatta beslut om ett ensidigt förbud i ?Jag vill också påpeka hur barnen i högsta gradkommer in i biståndet. Det är ytterst barnen somdrabbas när svenskt bistånd minskar. Ett mycket tyd-ligt exempel är när en enskild organisation somPingstmissionen, som vill driva ett särskilt projekt iUganda för tusen föräldralösa barn, som har blivitföräldralösa genom aids, just på grund av Sverigesminskade bistånd inte kommer att göra detta. Hur kanman tolka detta annat än att barnen drabbas?Det är naturligtvis bra att inte bara be-handlade situationen i , utan även situationeni den rika världen. Vi får fortsätta att diskutera kon-sekvenserna av de sociala satsningarna på barn i Sve-rige. Jag menar att vi internationellt sett definitivt haren bra nivå och standard för våra svenska barn. Mendet finns mycket mer att göra för att vi skall leva upptill även i Sverige.Anf. 14 ()Fru talman! Jag vill tacka statsministern för svaret.Jag tillhör dem som tror att sådana här konferenser ärviktiga, för vad skall vi göra om vi inte talar medvarandra?Men det verkliga arbetet startar egentligen närstatschefer, delegater och observatörer återvänt hem.Det är ju då vi skall börja arbeta efter de riktlinjersom lades fram, bearbetades och undertecknades iKöpenhamn.Det betonades starkt att efter mötet är det en na-tionell angelägenhet att ta itu med uppföljningen.Visst var hela dokumentet en kompromiss, men ändåmed en hel del starka skrivningar, som bör initiera ettgigantiskt arbete med kampen mot fattigdomen ochför social utveckling.Även om kommit längre än många ländernär det gäller kampen mot fattigdomen kan vi absolutinte slå oss till ro, särskilt som vi ser störreklyftor i samhället och också en större utslagning. Ensådan här kamp är inte för alltid vunnen, utan måsteständigt föras.Även vi börjar skära i utbildning och välfärd. Föratt peka på en detalj tar man bort barntillägget vidSVUX och SVUXA, vuxenstudiestödet, något somgör att lågutbildade, mest kvinnor, inte ser någonmöjlighet att studera.Samtidigt har vi genom att skriva under agendanförbundit oss att speciellt understödja utbildning avkvinnor, och vi talar om ett livslångt lärande.För jämlikheten mellan kvinnor och män är likarätt och lika möjligheter till utbildning helt avgörande.Är statsministern beredd att låta Utbildningsdeparte-mentet se över de här frågorna, som kan tyckas småmen som är oerhört viktiga för dem som de gäller?Statsministerns betoning av prioriteten av barnenssituation är ett av de få tal som fick en spontan applådi plenum i . Desto viktigare och naturliga-re är det att vi tar tag i barnporrhärvan t.ex. och för-bjuder innehav av barnporr i vårt land. Desto viktiga-re är det att vi ser till att följs ävennär det gäller flyktingbarn. I många utvisningsärendenhar svaret varit att inte är inskriveni den svenska lagen och att man därför inte är tvungenatt ta hänsyn till den saken i avvisningsbeslut.När det gäller personella minor, landminor, spelarregeringen en dubbelroll genom att arbeta för ettinternationellt förbud för dessa - det är bra - ochsamtidigt behålla dem i vårt eget försvar. Jag ser medtillfredsställelse att regeringen nu åtminstone villutreda detta. Minorna driver ju kriget, efter krigetsslut, mot barn och civila!När det gäller de allra svagaste grupperna i vårteget land - hemlösa och uteliggare - måste ,för att leva upp till sitt åtagande, göra något radikalt.Även där finns det ju svaga och ännu svagare. På dennedre skalan finns en del av dem som skrivits ut frånmentalsjukhusen och som ofta blivit drogberoende inågon form, kanske på grund av sina mediciner frånden tid då de var på mentalsjukhus. När de skrevs utblev de bara utskrivna utan att få något i stället. Ävenkvinnorna har en speciellt utsatt position. anses det här vara fråga om ca 6 000 personer iStockholm, varav 1 000 kvinnor. Detta faller natur-ligtvis utanför statistikens bevakning, men det är lättatt se att skaran har ökat.Jag har motionerat om att staten bör gå in ochstödja kommunerna här, t.ex. med byggande ellerombyggnad av härbärgen. De utslagna skall åtminsto-ne ha en säng, även om de inte förmår vara nyktra,samt ha tillgång till personlig hygien och någon mål-tid.När det gäller integrationen i för flykting-ar och invandrare är vi i positiva till deplaner som finns för särskilda insatser i invandrartätaregioner. Det behövs även förebyggande insatser föratt inte fler områden skall hamna i samma situation.Med är också ett hopp och möj-ligheter förknippade.Invandrare och deras barn har ofta ett dåligt språk.Man försöker lösa det genom mera svenska. Men såenkelt är det inte. Vi behöver satsa ordentligt påhemspråk för att dessa människor sedan samtidigtskall lära sig svenska. Dessa människor behöver sittmodersmål här och för att de skall kunna åka hemigen. Har de tappat sitt modersmål eller har ett svagtsådant, kan det nämligen bli avgörande för om de villoch kan åka hem igen.När det gäller EU och vår röst i världen anser jagatt våra åsikter enbart går genom ännu ett filter och attdet blir ytterligare svårigheter att kunna slå igenom.Det är som en enkelriktad gata med vändplats.Statsministern har inte talat om skuldavskrivning-en, som var en mycket stor och viktig fråga. Om vi i i-länderna i samarbete med och inteminimerar och/eller avskriver skulderna till kan dessa aldrig resa sig ur sin fattigdom.Räntorna överskrider det bistånd som vi ger dem.20/20-regeln har sagt nej till. Det kännsför mig ganska obegripligt. Har statsministern enstörre öppning för den möjligheten?Ute på Holmen, där alternativkonferensen hade si-na aktiviteter, gick protesterna mot somen röd tråd. är nog, löd parollen.Anf. 15 Statsminister ()Fru talman! Jag noterar naturligtvis med tillfreds-ställelse att det i de grundläggande frågorna här ändåråder en bred enighet mellan representanterna förMiljöpartiet och Vänsterpartiet.Jag vill kommentera några speciella frågor.När det gäller relationen bistånd-militära utgifter,som tog upp, tror jag nog att Sverigeändå har en bra relation. Jag skulle naturligtvis önskaatt världen såg ut så, att vi inte skulle behöva lägganer någonting alls på försvaret. Men det är inte vårverklighet. Redan de nedskärningar som regeringenhär har aviserat kommer att innebära t.ex. nedlägg-ningar i vårt land, vilka gör att vi nog - skulle jag tro- kommer att få uppleva en hel del lokala protester,kanske från samtliga partier.Både och togupp nedskrivning av skulder. Men denåtgärden har faktiskt vidtagit för länge sedan.Det redovisade jag också på konferensen i Danmark.Jag tycker att det är en bra åtgärd, och jag hoppas attfler länder följer efter.Också frågan om landminor tog upp. sadeatt vi bedriver en dubbelroll - jag förmodar att avsik-ten var att säga dubbelspel, och kanske sade RagnhildPohanka också så. Där vill jag bestämt tillbakavisa,därför att man måste, t.o.m. väldigt ofta, driva enfråga internationellt och principiellt. Det kan inte varafel att man därför kanske inte själv isolerat omedel-bart kan ta det här beslutet. Om vi skulle avstå fråndet tror jag att världen på många sätt skulle bli sämre.Däremot är det naturligtvis viktigt att man själv tarfrågan på allvar.Jag som socialdemokratisk partiordförande re-spektive statsminister har gjort det på två sätt. Delshar vi drivit det i Commission of Global Govern-ments. Jag tror att det är väldigt viktigt att vi har förtfram det här som ett konkret förslag. Dels har vi, sombekant, också satt i gång ett utredningsarbete.Som svar till vill jag meddela attdet skall vara klart så att det kan föras in i försvars-beslutet . Det är rimligt att detta görsi ett sådant sammanhang.Ytterligare två svar till . Jagskulle väldigt gärna vilja återställa inte bara satsning-en på vuxenutbildningsstödet utan också flera andrasaker. Men verkligheten just nu är ju att vi beslutarom ytterligare nedskärningar för att få ned räntan ochförstärka kronan. Jag kan således naturligtvis inte häri dag på något sätt utlova nya statsutgifter. Det ärsnarare motsatsen som är aktuell.Ragnhild Pohanka förstår säkert att barnkonven-tionen är oerhört viktig för mig som en av initiativta-garna till barntoppmötet. Jag kan inte acceptera säger att en svensk lag i princip tar över barn-konventionen, utan då har vi skyldighet att ändralagen så att den stämmer med barnkonventionen.Anf. 16 ()Fru talman! Relationen bistånd-försvar tyckerIngvar är rimlig. Jag delar inte den uppfatt-ningen, eftersom vårt försvar tar mer än såmycket av våra resurser som biståndet gör.Jag vill kraftigt understryka att det finns ländersom anser att de inte behöver ett militärt försvar överhuvud taget. är ett sådant exempel. I detavseendet vet jag att har goda per-sonliga relationer. Jag hoppas att ifortsättningen kan bli mera påverkad av det landetsledning. De anser säkert också att det kan finnas sä-kerhetspolitiska skäl men har av andra orsaker valt attavstå från militärt försvar.Ja, tog upp frågan, och beslutade även,om avskrivning av skulder på över 1 miljard kronortill de fattigaste länderna. Jag är helt klar, IngvarCarlsson, över att redan har gjort det. Jagtycker att det är utmärkt. Men jag menar att Sverigehade kunnat ha ett annat förslag och på ett annat sätthade kunnat komma med ett erbjudande och visa på också var beredd attta ett beslut som kostade något.Jag avser då att ett förslag till beslut om att avståfrån minor över huvud taget inom det svenska försva-ret hade varit ett mycket lämpligt utspel i Köpen-hamn. kom inte det. I stället blev det den meralångsamma vägen. Men det är bra att detta kommertill det försvarspolitiska beslutet . Jag anser dockatt det ändå är att hålla på medden frågan. Det finns, som sagt, länder som redan harkunnat fatta ett sådant här beslut.Jag påstår inte att regeringen bedriver ett dubbel-spel. Däremot påstår jag att hållning interna-tionellt skulle bli bra mycket trovärdigare om vi hadetagit ett beslut om att i avstå från landminor.Fru talman! Jag vill också något beröra en frågasom har klara implikationer för socialpolitik,nämligen flyktingfrågan. Det passar bra, eftersomockså är närvarande här. I slutdoku-mentet gjordes flera skrivningar om åtaganden förflyktingar. Bl.a. skrevs in att de skall kunna återvändapå säkra och värdiga villkor och att ingen skall behö-va återvända till länder där deras liv eller frihet hotas.Jag tycker att det är ett mycket förpliktigande åtagan-de i FN:s dokument.Jag vill också peka på att flyktingbarn i ären grupp som faktiskt far illa, trots den svenska väl-färden i allmänhet. Vi har ännu inte den ordningen attflyktingbarnens skäl utreds som om dessa barn äregna personer, utan de ses fortfarande som bihang tillvuxna. Likaså tas barn i förvar, och enligt utlänning-slagen anses flyktingbarn fortfarande inte som barnända , trots att den frågan längehar utretts.Anf. 17 ()Fru talman! Jag tog inte upp skuldfrå-gor, men jag står bakom yttrande i skulle ha kunnat göra ett motsvarandeuttalande. Det hade varit fint.Varje kamp mot farliga vapen välkomnas av Mil-jöpartiet. Vi tycker även att internationella åtagandeneller krav från sida är bra, men vi tycker attdet är en viss dubbelmoral när man inte med kraftförsöker ta bort dessa vapen från svensk sida. Dess-utom har vi sålt krut som vi redan vid försäljningstill-fället visste gick till landminor, och även det är tvek-samt. Kanske kände inte alla till förhållandet, men detvar ganska bekant. Varje steg mot nedskärningarinom försvaret välkomnas från min sida.Vad gäller menar jag att dennakan transformeras och tas in i lagen. Alternativt kankonventionen föras in som den är. Vilket sätt rege-ringen väljer spelar mindre roll.Jag tycker att åtagandet vad gäller flyktingbarn ärviktigt. Vi har ett aktuellt fall i form av de bosnien-kroater som riskerar att sändas åter till krig. Av de5 000 bosnienkroaterna är 2 000 barn. Jag tyckerverkligen att vi därvidlag borde ändra vår inställning.20-20-regeln innebär att bidragsgivarlandet ger20 % av biståndet till social utveckling, om mottagar-landet förbinder sig att skänka lika mycket. Jag kantänka mig att man känner en viss tveksamhet inför denformen, men jag tror ändå att man även från Sverigessida för de länder som man kan göra bindande avtalmed och för vilka man vet att det fungerar bra skullekunna införa detta på prov.Anf. 18 Statsminister ()Fru talman! Jag kan fatta mig mycket kort. Jag villnotera att vi gör mycket kraftiga nedskärningar av detsvenska försvaret. Situationen i vår omvärld är tyvärrsådan att vi har ett behov av ett försvar. Vi måstealltså innan vi går vidare se hur prioriteringarna pådetta område skall göras.Sveriges allvarliga kris är allmänt bekant, och allatalar om den. Andra länder lyfts fram som före-dömen. Jag vill bara konstatera att vi trots krisen merän de flesta ställer upp för flyktingar. Vi är bland defyra, fem främsta biståndsgivarna i världen trots attSverige beskrivs som ett land som har en urusel eko-nomi. Jag tycker därför att vi inte alldeles behöver kläoss i säck och aska på de här punkterna.Det är vidare riktigt, som säger,att barn till bosnienkroaterna nu har det mycket svårt.De är tyvärr inte de enda. Vi kan se att det finns väl-digt många barn i Bosnien som icke lever under rim-liga förhållanden. Vi måste i världssamfundet i dagkonstatera att barnen i dessa länder inte behand-las på det sätt som är förutsatt i barnkonventionen.Det gäller alltså tyvärr inte bara för barn till bosnien-kroaterna utan i hela Bosnien. Även i stora delar avdet tidigare i övrigt är det tyvärr på sam-ma sätt.Anf. 19 ()Fru talman! I frågan om försvaret är vi uppenbartmycket oense. Vi i menar att vi kanskriva ned försvaret oerhört mycket mer än vad vi hargjort. Personligen anser jag inte att vi över huvudtaget behöver något militärt försvar. Men självklartinser även jag att det behövs en omställningstid för atttrygga jobben på de platser där människor äranställda inom försvarsmakten. Omställningen kaninte ske från till en annan, men den kan göras.Jag vill också instämma i det som sade om , som jag menar attSverige har brutit mot i ett flertal fall, framför allt påflyktingområdet. tog upp fallet medbosnienkroaterna och deras barn som återsänds till enicke människovärdig tillvaro. Det finns förvissomänskliga katastrofer på många andra håll i världen,men det som skiljer dessa personers situation från deandras är att de finns och att vi hade kunnatgöra något för att trygga deras tillvaro.Jag vill också, fru talman, ta upp frågan om bi-ståndet. Jag är helt klar över att ligger förhål-landevis högt och hör till de länder som ger över0,av BNI, men det handlar om vilken signal viger till omvärlden, och det har från samtliga håll upp-fattats som oerhört negativt att , som alltid harlegat i topp, nu går tillbaka på biståndsområdet.Jag skulle också vilja bemöta vad som sades omEU-medlemskapet. tar i sitt svar upphur mycket bättre möjligheter nu har att på-verka. Jag kunde med egna ögon konstatera att för-handlingarna går till på ett annat sätt än tidigare,när var utanför EU. Våra i mina ögon mycketskickliga förhandlare hade på Köpenhamnskonferen-sen inte möjlighet att yttra sig annat än i EU-kretsen.Det var EU som var vår talesman gentemot övrigaländer. Jag beklagar det, eftersom jag anser att Sveri-ges förhandlare hade haft väldigt mycket mer att till-föra, om de hade haft möjlighet att tala.Jag vill också, fru talman, kommentera frågan omHeliga stolen. Det är inte så, , att jaganser det vara en generell metod att utesluta dem somhar andra åsikter i en fråga än jag själv. Också jag troratt det är mycket bättre att argumentera mot. Vad jagtog upp var det speciella förhållandet att ett trossam-fund har en mycket speciell status. Mig veterligt harinte överrabbin i , imamen eller eller något annat trossamfund möjlig-het att påverka och delta på samma sätt som Heligastolen. Jag tycker att borde reagera på dennapunkt.Anf. 20 ()Fru talman! Som sade är de somhar sökt asyl i vårt land vår angelägenhet. Jag anserkanske att vi skall prioritera biståndet till barn somhar det svårt i världen i övrigt, men det är en annansak.Jag vill här anföra ett litet citat. på FN:sutvecklingsprogram anser att den värsta fattigdomenkan utrotas. Allt som saknas är politisk vilja. Honfortsätter på följande sätt:"Den värsta formen av fattigdom kan vi utrota ge-nom att plocka fram de som be-hövs. Pengarna finns och det är faktiskt ingen tekniskhemlighet hur man skapar grundläggande utbildning,inrättar mödravård eller renar vatten. Allt som saknasär den politiska viljan, och därför är det oförlåtligt,därför är det den värsta formen av fattigdom. - - -Vi har utrotat slaveriet och kolonialismen, vi harutrotat apartheid - nu utrotar vi fattigdom. "Apartheid är väl inte utrotad i alla lägen, men hontänker här på Sydafrika.Jag menar att vi har en liten bit av den här värstafattigdomen också i , och det är kanske densom vi först måste koncentrera oss på. Jag nämnde imitt huvudanförande utslagna, uteliggare och en delav de flyktingar som finns i , asylsökande ochsådana som har problem med sina barn. Enligt minuppfattning är det där som vi skall satsa mest för attkomma till rätta med våra problem.Anf. 21 Statsminister ()Fru talman! Med anledning av det sista somRagnhild Pohanka sade vill jag framhålla att jag delaruppfattningen att det är dystert med de utslagna somvi har, framför allt i storstäderna. Det är bakgrundentill att regeringen har tillsatt den s.k. Storstadsutred-ningen med som ordföran-de.Till vill jag säga att det faktum attvi är EU-medlemmar inte innebär att vi har munkavlepå något sätt. EU godkände inte mitt tal på toppmötet.Jag kunde alltså driva frågor utifrån t.ex. det jag harövertygats om i mitt samarbete inom FN-kommissionen.Dessutom ligger det ett stort värde i att vi genommedlemskapet inte bara driver vissa saker själva utanäven kan övertyga övriga EU-länder och därmed fåmycket större kraft bakom våra krav.Heliga stolen är en statsbildning. Det är det somskiljer ut den från de religiösa samfund eller organi-sationer som i övrigt nämnde.Jag vill gärna avsluta denna debatt med någontingsom trots allt är hoppfullt. Det är barnkonventionen.Unicef visade att har betyttförvånansvärt mycket positivt . Det visaratt toppmöten, som ofta kritiseras och nedvärderas,har en väldigt viktig funktion att fylla.Det sociala toppmötet har mycket vidare ambitio-ner. Det är kanske inte lika lätt vare sig för regeringareller frivilliga organisationer att följa upp det. Menjag tycker att det var väl använda pengar och välanvänd tid. Jag hoppas att det trots en del nyanser iuppfattningarna blir många som hjälps åt att se till attvärlden socialt sett blir bättre att leva i efter Köpen-hamnsmötet.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1994/95:84 omfiskekriget mellan och vissa EU-länderAnf.