prot · GI0958 · 1995-02-09 00:00:00 — Det problemet är inte löst.När vi såg över detta i Ungdomsbrottsutredningenföreslog vi att färre skulle sitta i fängelse och att detskulle tillskapas § 12-hem som de § 12-hemsom redan fanns skulle förbättras. Vi döpte det då till"särskild tillsyn", eftersom denna benämning inte varså belastad som de gamla namnen. Det är ju alltid såatt vi byter namn efter hand. Det fordras någonting förde brottslingar som är med en bra omsorgoch ett bra reaktionsmönster - tyvärr under inlåsning.Anf. 70 Justitieminister ()Herr talman! Jag delar upp-fattning om att vi aldrig kan komma ifrån att ungdo-mar även under som begår grova brott måsteomhändertas på något sätt. Med den strafflagstiftningsom vi har blir det fråga om fängelse i dessa fall.Jag har naturligtvis informerat mig om kriminal-vårdens möjligheter att ta hand om dessa fall. Som turär, är de inte så många. Med särskilda insatser ochmed speciella ambitioner tror kriminalvården att mankommer att kunna svara mot mycket högt ställda kravnär det gäller särskilda insatser för att ge dessa ung-domar möjlighet att under verkställigheten av straffetutveckla sig som människor och personer. Därigenomkan de kanske komma bort från den bana som de harkommit in på.När det gäller förslagom förbättrade § 12-hem är det en av de frågor somjag antydde att vi har problem med. Man måste över-väga den frågan. Det beror bl.a. på att utredningeninte har kommit med några verkställighetsregler närdet gäller hur en institution som ligger under social-tjänsten skall kunna fullgöra en verkställighet av ettstraff som normalt ligger på kriminalvården. Det är enöppen fråga som är olöst.Anf. 71 () replikHerr talman! Jag vill egentligen bara få ett förtyd-ligande. Om jag har förstått saken rätt är antalet poli-ser i landet ca 17 000. Det har varit partiernas ömse-sidiga målsättning att antalet skall hålla sig därom-kring. Om man nu upphör med att utbilda nya poliser,minskas antalet med 300 . Omvänt krävs det300 nyrekryteringar för att behålla nivån17 000. sade justitieministern att antalet poliser,trots nedskärningarna i budgeten, kommer att öka. Jagundrar om jag kunde få ett förtydligande på denpunkten.Anf. 72 Justitieminister ()Herr talman! Om ingen intagning sker till Polis-högskolan under /96, kommer enminskning att inträffa 1998 i antalet poliser. Det be-räknas då vara 17 200. Detta skall ställas mot det målsom den förra regeringen satte upp för antalet poliseroch som ställde sig bakom, ca 16 700. Fort-farande 1998, alltså även med icke-intagning till Po-lishögskolan, överstiger antalet poliser det somangetts som mål.Anf. 73 () replikHerr talman! Jag tackar för svaret.Anf. 74 (mp) replikHerr talman! Vi fick en redogörelse av justitiemi-nistern av vad som händer med dem som redankommit in i vårdapparaten. Jag tyckte inte att jag ficknågot gensvar på mitt anförande, där jag frågade vadsom kunde göras genast för att ta itu med problemen.Det här har pågått att någonting skullekunna ske med stor snabbhet.Justitieministern säger att de olika morden har vi-sat att det är brist på respekt för människovärdet. Detär just detta våldsfilmerna medverkar till när det gäl-ler unga människor. De kan inte hålla isär gränsenmellan verkligheten och den overkliga verkligheten.Den suddas ut. Spelfilmerna och nyhetsrapportering-arna liknar varandra. Jag citerade tidigare ur bokenDen leende mördaren. Där sägs också: Det är en lys-tenhet på våld och död, en besatthet på ondska ochhemskhet, blodskvättande splatter movies är kultfil-mer bland en del ungdomar. Det skulle vara skräm-mande om delar av en generation förlorade fotfästet iverkligheten.Detta är väsentligt. De andra faktorer som nämntsär också viktiga, men det är allvarligt att ungdomarnaförlorar verklighetskänslan, de ser inte följderna. Detville jag ha respons för.Jag skall bara nämna att det i kom-mer en ny svensk film ut med 20 kallblodiga mord,som visas i detaljerade avsnitt. Det är en underhåll-ningsfilm som snart kommer ut på video där ungdo-mar sedan kan titta på den, spola tillbaka och visa sinakompisar hur häftigt det är. Det är väl inte meningenatt vi skall tillåta detta?Jag har trott att detta var grabbarnas värld. Men nustår det att läsa att våldsbrott bland flickorna ökar, attde visar samma tendens. Då är ju måttet rågat.Anf. 75 Justitieminister ()Herr talman! Jag har litet problem med att förståvad inriktar sina önskemål och kravpå.Våldet i medierna är ett mycket stort och omfat-tande ämne. För att hantera det måste man struktureradet på något vis. När man drar över på det här visethandlar det om att allt våld ska förbjudas, men jag trorinte att vare sig eller någon annanegentligen är ute efter det. Vad det handlar om är attvi vill att de regler vi har om vilket våld som är accep-terat över huvud taget i t.ex. video upprätthålls. Det ärett problem. Vi tror att det förekommer t.ex. video-filmer som egentligen inte borde finnas på markna-den.Ett annat problem är att det som i och för sig ärtillåtet men inte lämpligt för barn ses av barn i allde-les för stor utsträckning. Det är ett problem av ettannat slag.Sedan har vi det problemet att vi över huvud tagethar så mycket våld totalt. För att hantera det krävsandra åtgärder.Jag tror att det är väldigt viktigt att människor en-gagerar sig och talar om vad de tycker. På något vis ärmedierna en marknad. Jag tror t.ex. att det som GunHellsvik här sade om Åhléns initiativ att bojkotta köpav reklam i på grund av att man tyckte att detvisas för mycket våld där är en utmärkt åtgärd. Det ärden typen av reaktioner från dem som har möjlighetatt utöva makt via pengar som behövs i samman-hanget. Över huvud taget krävs en tydligare marke-ring av vad vi kräver av t.ex. TV-kanalerna och andramedieföretag för att på det viset sanera och sedan gåvidare med diskussionen var förbudsgränsen skall gå.Men det är en mycket specifik fråga, som krävermycket noggranna överväganden.Anf. 76 (mp) replikHerr talman! Visst förekommer det positiva sakernu. Andra utanför politiken tar initiativ. Men vi somär politiker får inte stå passiva och förvänta oss attTV-producenter och videouthyrare skall göra upp. Detär bra om det kommer till stånd, men vi skall ocksåinitiera krav på det. Jag är inte rädd för att med lagarförbjuda våldet, som täcks bakom tryckfrihets-ochåsiktslagarna, som är heliga kor, för att man skallkunna visa allt. Det måste luckras upp. Man kan intevisa filmer med barnpornografi och våldspornografi iså stor utsträckning och säga att vi har tryckfrihet ochåsiktsfrihet. Det är inte vad det handlar om, utan vimåste se över dessa gränser.Anf. 77 ()Herr talman! Var finns barnen i politiken? Ja, här iriksdagen kommer det förhoppningsvis framöver attvara lättare att ha med sig sina barn och att få det attfungera för även småbarnsföräldrar. Det tycker jag atttalmannen skall ha en särskild eloge för.Men hur är med barnen i politiken för övrigt? Ja,det är ratificerade barn-konventionen. Vi har uppmärksammat barnkonven-tionen på en rad olika sätt i vårt land. Jag tycker t.ex.att det är oerhört positivt att Socialtjänstkommitténhar fått in i det nya förslaget tillsocialtjänstlag. Men jag undrar naturligtvis: Närkommer själva propositionen? När kommer lagen?När kommer vi att fatta beslut?Jag vill gå vidare till budgeten, detta huvuddoku-ment för oss i att behandla under budget-året. Jag är litet förvånad, minst sagt besviken, överhur den har agerat om man jämförmed den norska. I har man sedan några årtillbaka en särskild bilaga som heter Tilltag för barnoch ungdom, där man mycket grundligt går till vägaoch tar upp område efter område, från utbildning,hälsa till fritid och en rad andra områden som speci-ellt berör barn. Man har lagt samman alla de olikadelbudgetarna och visar vad det får för konsekvenserför barn.Förslaget att redovisa budgeten med ett barnpers-pektiv är inte något som har kommit just nu i februari1995. Nej, det här i har vi känt till sedan en tidtillbaka. Rädda barnen har i olika sammanhang lagtfram förslag om att detta bör komma upp. Barnkon-ventionsgruppen, som består av frivilligorganisationersom arbetar med barn och ungdomar, hade en konfe-rens där man tog upp detta krav. Likasåhar vi från hösten 1994och en rad andra. Jag vet att den tidigare borgerligaregeringen hade gett Rädda barnen ett halvt löfte.Men till min besvikelse har jag kunnat konstatera attden socialdemokratiska regeringen alltså inte har lagtfram ett sådant förslag.Det enda som finns är att man i budgeten i bilaganför tar upp att man skall åter-komma med de åtgärder som hartagit upp i sin rapport. Det är mycket magert.När vi diskuterar situationen för barn i ärvi alla klara över att våra barn i ett internationelltperspektiv lever rätt så väl. Men tarupp vad varje land utifrån sina speciella förutsättning-ar och sin levnadsnivå faktiskt kan åstadkomma. Uti-från det perspektivet har vi inte lagt ribban tillräckligthögt i . Det gäller både en del generella åtgär-der och insatser för vissa grupper av barn som faktisktfar mycket illa.Tidigare talare har varit inne på en del av de grup-perna, men det tål att upprepas att vi har olika grupperav barn som far mycket illa. Jag tänker naturligtvis påbarn som utsätts för sexuella övergrepp och på miss-handlade barn. tog i en artikel upp hurandelen barn som misshandlas ökar. Även acceptan-sen av aga tycks öka i vårt land.Fortfarande prövas inte flyktingbarnens egna asyl-skäl. Vi har haft långa artiklar i pressen ombarn som inte har fått den sjukvårdsbehandling somde har rätt att få. Lilla fick inte en operation,trots att hon hade stora smärtor.Alice och många andra har tagit upp bety-delsen av tidiga insatser och vad som händer när sam-hället inte satsar ordentligt på barnen i tid.Men det finns fler saker som bör tas upp på det härområdet. Jag tänker t.ex. på barnomsorgslagen. Vi harfått rapporter om att fyra av tio kommuner faktisktbryter mot lagen. Vad gör man från regeringens sida idet hänseendet? Vi från har föreslagitytterligare resurser till kommunerna för att de skallkunna klara av den här uppgiften. Det tror jag är oer-hört väsentligt.Vi måste också se till barnpornografin, där riksda-gen kapitalt har misslyckats med att snabbt få enkriminalisering av innehav. Men vi måste göra en radinsatser ändå, så snabbt som möjligt. Den nytillsattautredningen om barnpornografi måste agera på allasätt för att se hur polisen kan få mer resurser, hur vikan få resurser till behandling av de barn som utsattsför övergrepp, resurser till behandling av dem somfaktiskt har utövat de här övergreppen, för att de inteskall upprepa dem när de blir fria.Vi har en rad andra förslag här i , bl.a.från den tvärpolitiska barngruppen och naturligtvisfrån . Vi har olika förslag om hur viskall satsa på kommunerna, hur vi skall utreda enkonvention för att se till insatser för barn i riskzonen,om barnabalk, om processföring för Barnombuds-mannen osv.Men, herr talman, jag vill till slut bara säga att detär jättebra att barnen skall kunna finnas med i riksda-gen och underlätta för småbarnsföräldrar. Men det ärverkligen , och ,att se till att barnen finns med i planeringen, både vadgäller rikets budget och, som Barnombudsmannenönskar, i den kommunala planeringen.Anf. 78 Statsrådet ()Herr talman! Vi har också upptäckt den norskabilagan. Vi tycker att den idén är alldeles utmärkt. Vivill inte göra det här för snabbt, vi vill ha litet längretid på oss. Vi kommer igen med en barnbilaga när vihar fått möjligheter att arbeta ordentligt med den.Jag skulle vilja säga några ord om en annan frågasom var inne på, nämligen barnaganoch erfarenheter av att man nu får ta emot fleroch fler samtal från barn som har det svårt och somfår stryk.Pressen är hård i familjen när arbetslösheten hartärt på ekonomin, på tålamodet och på nerverna länge.Familjen är inte alltid den trygga hamn som vi skulleönska alla barn. Den stora världen tränger in i denlilla. De rädda och olyckliga barn som ringer till BRISär inte familjens ensak. Det är allas vårt ansvar attbarn inte far illa.Arbetslösheten kostar samhället gigantiska sum-mor. Men dess svåraste konsekvenser kan inte räknasi kronor och ören. De kan räknas i något så outhärd-ligt som ökningen i antalet telefonsamtal till BRIS.Det är bra att finns, men det är också bra omdet finns ett dagis där barnen om det behövs kan pratamed andra vuxna än föräldrarna och få hjälp. Det ärbra att barnavårdscentralerna tar emot alla barn. Dåfinns det en chans att syster på barnavårdscentralenser att något inte står rätt till. Då blir tröskeln inte såhög för föräldrarna att komma dit och få hjälp. Det ärdet som är generell välfärd. Den skall vi vara räddaom.Jag har med oro noterat att en del vuxna nu sägeratt det är rätt att aga barn. Det finns undersökningarsom visar det. Jag trodde att sådana föreställningar varborta, att vi lärt oss något. Men är det tydligendags att ta upp den debatten igen, och då vill jag varamycket tydlig. Det finns ingen ursäkt för att slå barn.Det är ett tecken på yttersta svaghet, på att den vuxnetappar kontrollen. Vi måste vara mycket tydliga frånsamhällets sida: Aga är förbjudet, aga är att förstörabarn. Det finns hjälp att få för den som inte klarareller orkar att vara trygg förälder. Den måste mansöka.Anf. 79 () replikHerr talman! Jag vill tacka för be-skedet om barnbilagan. Jag ser fram emot att i nästabudgetomgång få en sådan. Det jag kan inse är från den borgerliga regeringens sida tydligen inteöver huvud taget låg i några startgropar, vilket jagutgick ifrån. Det kan vi gemensamt beklaga.Sedan till den allvarliga frågan om barnmisshandeloch den ökning som pågår. Jag tror också att vi äröverens om att det är en rad missförhållanden i sam-hället som gör att föräldrar hamnar i det läget att detar till våld mot sina egna barn. Kampen mot arbets-lösheten och för goda ekonomiska villkor är grund-läggande för våra barns trygghet.Men jag tror också att den generella välfärden intenog kan understrykas, där vi har tillgång till barna-vårdscentral, tillgång till dagis och fritis som har tidmed barnen. Där vet vi att de nedskärningar som harägt rum i högsta grad har drabbat barn. Jag menar attkommunerna och enskilda organisationer som bedri-ver barnomsorg måste få tillräckligt med resurser föratt ha tid med barnen. Det är det grundläggande.Där kommer krav på att det interäcker med en omfördelning av statsbidragen in. Detkrävs också en viss ökning för att kommunerna skallha möjlighet att göra det de enligt lag är skyldiga. Detär min förhoppning att man från regeringens sidakommer att se till det. Det kan inte vara önskvärt attfyra av tio kommuner bryter mot barnomsorgslagen.Anf. 80 Statsrådet ()Herr talman! Det är skönt att vara ordentligt över-ens om de grundläggande frågor som den generellavälfärdspolitiken handlar om och som är så oerhörtviktiga för just barnens uppväxtvillkor. Det är därförsom det även som socialförsäkringsminister, då manmåste fatta så många beslut som man kanske helstskulle vilja slippa, känns som en mycket riktig priori-tering att försöka se till att vi kan värna verksamhe-terna. För det är vad det handlar om, om barnensvillkor ute i kommunerna, på daghem, i skolor och iandra sammanhang skall kunna värnas.Vi kommer aldrig att ha mer pengar än vi har. Dåhandlar det om att vi väljer att göra det allra viktigasteförst, det som inte går att ångra. Dit hör det som ärbarns grundläggande uppväxtvillkor. Det är det somär verksamheterna. Det är dem vi skall värna i förstahand.Anf. 81 BO ()Herr talman! I flera riksdagsmotioner ställs frågorpå temat: Vart är på väg, i socialt hänseendeoch i fråga om välfärd och det goda livet?Också i debatten här i kammaren har flera oroandefrågeställningar tagits upp. Det har pekats på våldet,som går lägre ner i åldrarna och blir råare - vi harvant oss vid att vuxna brukar våld, men det är någotnytt att barn gör det. Vi ser gängvåldet, senast skin-heads framfart i Stockholm.I motioner tas också bostadssegregationen upp.Den föder utanförskap. Vad kommer att hända i mil-jonprogramsområdena?Också det mångkulturella föder spänning-ar. Vi ser nu framför oss andra generationens invand-rare. De har våra attityder, vårt språk och våra käns-lor, men kan mötas som invandrare ute på stan. Hurhanterar vi sådana frågeställningar?Barns situation tas upp i motionerna. Vad är hel-hetsbilden? Ja, som riksdagsledamöter får vi ingenhelhetsbild. Enskilda rapporter visar på positivt ochnegativt, men vi saknar i ett informations- ochredovisningssystem, och därför kan vi inte få en totalbild av barns situation.Motionärerna pekar på vad nedskärningarna kanleda till. Man har inte råd med skolvakter, och våldetpå skolgårdarna ökar. Man har inte råd med kura-torsinsatser. Svårt utsatta kan inte . Socialut-skottet besökte LVU-hem och kunde konstatera att ettantal elever har genomgått grundskola med storaproblem, och i åttonde och nionde klass har det upp-täckts att barnen har läs- och skrivsvårigheter. Hurkunde det få gå så långt innan skolan uppmärksam-made detta och ingrep?Medievåldet pekar man på. Vad görs åt det råa ut-budet av våld riktat till barn i den kommersiellaTV:n?När gamla sanningar inte håller söker vi nya för-klaringar. kommer nya förklaringsmodeller. Manpekar på våldet i medierna, droger, att det är för lättatt komma åt vapen, etc. Men den helhet som efter-frågas har vi inte. Varje delförklaring kan vara sann,men helheten saknas. Det är den helheten som ettantal riksdagsmotionärer vill ha.Vi har efterkrigstidens mest sönderkörda stats-finanser och högsta arbetslöshet. Det vore mycketmycket illa om vi därtill skulle åstadkomma svårarevor i välfärden.De nyliberala nationalekonomerna fick ju som deville: mer marknad och mindre folkmakt. Bankernakörde i diket, ekonomi har kört i diket, ar-betslösheten är jättehög. vill de gå in och styramed ekonomin som enda måttstock också inom densociala välfärden. Det är en hotbild, att lägga till deandra som har tagits fram i debatten.Jag tror att motåtgärder kan åstadkommas, mendet förutsätter mer av en politik för människovärdet.Det krävs för övrigt både internationellt och natio-nellt. Det är långt mellan ord och handling ifråga om de mänskliga rättigheterna på den europeis-ka arenan. Här hemma har etiken blommat i högtids-tal och deklarationer, som man har införtköp-och-sälj-system, tryckt tillbaka människovärdetoch kört fram ekonomisynen ute i ett antal systemskif-teskommuner.Jag kan också konstatera att formerna för hur vi iSverige skall organisera välfärdens bas har varit detintressanta . Man har talat omformen köp-och-sälj, formen entreprenad, formenprivat ägande, men innehållet och kvaliteten har intefokuserats på samma sätt. De behöver nu lyftas fram.Det verkar som om man i de här riksdagsmotio-nerna efterlyser litet av en synförändring i välfärden.Detta rör flera områden, det rör socialutskottets, bo-stadsutskottets och justitieutskottets område. Fråganär om de olika utskotten kan svara upp, om riksdagenkan ta sitt ansvar och återkomma med en helhetssynpå hur de här frågorna skall greppas, ge ett svar påden oroande frågan om vart är på väg, för-hindra allvarliga revor i välfärden och åstadkommaåtgärdsstrategier.Anf. 82 ()Herr talman! Välfärden i glesbygden är i störreutsträckning än i tätbefolkade områden och storstäderberoende av den offentliga sektorn och transfererings-systemen.Betyder då detta att glesbygden skall betraktassom en fattig kusin från landet? Nej, tvärtom. Se påNorrland, som är mest lönsamma region. Detkonstaterar i alla fall i en rapportsom man tagit fram i samarbete med länsstyrelsernaoch kommunförbunden i , ,, och . Som bekantär det den norrländska industrin, råvarorna, naturenoch vattenkraften som bidrar till detta påstående.Varje norrlänning sägs bidra betydligt mer till lan-dets ekonomi än svensken i genomsnitt. Som exempelkan nämnas att mitt hemlän toppar statis-tiken genom att, i ett för övrigt mycket manligt domi-nerat näringsliv, producera ett nettoexportvärde påöver mer än riksgenomsnittet per sysselsatt.Och visst skall vi ha råd med generell välfärd äveni glesbygden. Det handlar i grund och botten ommakten att fördela resurserna på ett rättvist och effek-tivt sätt.I skogslänen i inland är andelen offent-ligt sysselsatta mellan och högre än i res-ten av . När den offentliga sektorn skärs nerförlorar kommunerna i den här delen av landet enstörre andel av sin skattebas i jämförelse med kom-munerna i söder. I skogslänen bor också en störreandel äldre och sjukpensionerade. Neddragningarnaav överföringarna i socialförsäkringssystemet minskarderas beskattningsbara inkomst och därmed kommu-nernas inkomster. Arbetslösheten ligger högre, vilketbetyder fler utförsäkrade och alltså procentuellt flersom behöver socialbidrag ur kommunens kassa.Kommunerna och landstingen spelar alltså en vik-tig roll för välfärden i glesbygden, och det är en sektorsom i sin helhet har fått vidkännas stora nedskärningarunder senare år. I detta läge är det politiskt oförsvar-bart att lägga fram ett skatteutjämningsförslag vilketomfördelar resurser inom denna sektor så att någraproblem i , och kanminskas men nya, svåra problem skapas i glesbygden.Fru talman! Alla här vet att vi står inför ett stortomfördelningsproblem, ett problem som skulle blilättare att lösa om regeringen så fort som möjligt, medstöd av , tillsköt mer pengar till kommunsek-torn. föreslår därför att 2 miljarderavsätts till en kommunakut. Det är en bra början påvägen mot en sundare utveckling.Det kommer också att underlätta skapandet av etthållbart bidrags- och utjämningssystem. Kommun-och landstingssektorn måste ingå i en helhetssatsningpå infrastrukturen. Skall landet klara av att sanerabudgetunderskottet och börja minska statsskuldenkrävs att kostnaderna för arbetslöshet, social utslag-ning och regional obalans minimeras.En viktig uppgift för den offentliga verksamhetenär att åstadkomma regional utjämning, så att ävenglesbygd kan få en rimlig social och kulturell service.Det innebär också arbetstillfällen, framför allt förkvinnor.Glesbygden har problem när det gäller demogra-fisk utveckling, med ett växande antal män och ettminskande antal kvinnor, som den kvarva-rande befolkningens medelålder ökar. Detta innebäratt kvinnors möjligheter till utbildning, arbete ochfritid kraftigt måste utvecklas för att kvinnorna skallvälja eller förmås att stanna i glesbygden.Det ökande kvinnounderskottet minskar männensmöjlighet att leva kvar, arbeta och verka i glesbygden.Glesbygdens fortsatta överlevnad är helt beroende avom förutsättningarna finns för kvinnor att stanna kvar,dvs. om det kommer att finnas möjligheter för kvinnoratt utbilda sig och försörja sig och om det kommer attges utrymme för en i övrigt kvinnovänlig kultur.Statsbidrag kan utjämna skillnader. Enhetliga tax-or skapar lika förutsättningar för alla, ger tillgång tilltele, post och annan samhällsviktig service, men medavregleringar blir bara de vinstgivande delarna avlandet intressanta.I skogslänen har vi redan fått kännas vid att taxor-na höjs, postkontor läggs ned, anställda avskedas ochstatsbidragen till kommunerna minskar.Välfärden i glesbygden är också beroende av regi-onalpolitiska satsningar. De håller på att infasas iEU:s regionalpolitik. Skogslänens villkor och förut-sättningar bestäms i ökande grad av EU:s politiskaelit. Trots förhoppningar som ställs till EU:s mål 6-medel på kommer dettaaldrig att kunna kompensera glesbygdens kostnaderför EU-medlemskapet. De optimistiska förhoppning-arna före EU-valet har inte infriats. Valresultatetvisade på en tydlig klass- och könsrelaterad samtregional profil. Låginkomsttagare, kvinnor och boen-de i glesbygden röstade nej. De kommuner som rösta-de nej är också de som kommer att drabbas av det nyautjämningsförslaget. Det här visar hur viktigt det är attvi utformar en stark fördelnings- och regionalpolitik ilandet, och i den skall ett vettigt kommunalt skatteut-jämningssystem ingå för att välfärden i glesbygdenskall fungera.Tack för ordet!Anf. 83 ()Fru talman! Välfärdspolitiken förutsätter en sundsamhällsekonomi.