prot · GI09111 · 1995-05-30 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1994/95:111Tisdagen den 30 majKl. 14.00 18.28Det justerade protokollet beräknas utkomma --------------------------------------------------------------------1 § Meddelande om svar på interpellationerTill kammaren hade inkommit följande skrivelser:Interpellation 1994/95:147Till riksdagenBeträffande interpellation 1994/95:147 framställdav (): "Utrikes- och säkerhetspolit-ken inför regeringskonferensen", får jag meddela attjag inte kan besvara denna inom föreskrivna fyraveckor. Skälet härtill är utlandsresor.Jag kommer att besvara interpellationen den 9 juni1995.Stockholm den 23 maj 1995Lena Hjelm-WallénInterpellation 1994/95:150Till riksdagenBeträffande interpellation 1994/95:150 framställdav (): "Situationen i SriLanka", får jag meddela att jag inte kan besvara den-na inom föreskrivna . Skälet härtill ärutlandsresor.Jag kommer att besvara interpellationen den 9 juni1995.Stockholm den 23 maj 1995Lena Hjelm-Wallén2 § Svar på fråga 1994/95:532 om ändringar isocialförsäkringenAnf. 1 Socialminister ()Fru talman! har frågat mig omjag har planer på ett skyddsnät för de personer somslås ut ekonomiskt och socialt på grund av stora för-ändringar inom socialförsäkringen.Dagens kärva statsfinansiella läge, bl.a. med ettstort budgetunderskott, kräver åtgärder som kan bidratill ekonomisk tillväxt, ökad sysselsättning och sane-rade statsfinanser. Det stora budgetunderskottet hargjort det nödvändigt för regeringen att prioritera åt-gärder som minskar utgifterna på en rad områden,bl.a. Regeringen harockså redovisat i såväl budgetpropositionen somkompletteringspropositionen hur besparingarna slårför olika grupper. Jag kan försäkra att regeringen görsitt yttersta för att särskilt utsatta grupper inte skalldrabbas orimligt hårt.Vi har skyddsnät i . Det första är socialför-säkringarna som skydd vid inomkostbortfall. Detandra är socialbidraget, som är individuellt behovs-prövat och kan utgå till de personer som inte har in-komst via försäkringar eller arbete.Anf. 2 ()Fru talman! Tack för svaret. Jag är övertygad omatt vi har ett skyddsnät i och att socialdemo-kraterna inte vill skada utsatta grupper. Jag menarändå att alla de nedskärningar som skett kommer attfå effekter som vi ännu inte vet hur de kommer att slå.Det är inte förrän verkligheten är ett faktum som vikan se det.Vi har lagt ett förslag om en sådan utredning; vihar skrivit parlamentarisk utredning, men det kanäven vara en annan form av analys eller utredning.Närmare en miljon människor står utanför sjukför-säkringen, de är nollklassade. Drygt 300 000 saknararbetslöshetsförsäkring. Antalet föräldrar som bara fårföräldraförsäkringens garantibelopp, ,har fördubblats . Var femteperson i arbetsför ålder saknar ett fullgott grundskyddi livets sårbara skeden. Uppgifterna kommer från endoktorsavhandling som lades fram vid Lunds universi-tet förra året.Trots kunskap om ökad misär i välfärdens margi-naler berör diskussionen om nedskärningarnas effek-ter egentligen bara dem som redan befinner sig itrygghetssystemen. Ofta saknas en tillförlitlig kon-sekvensanalys av vilka grupper som drabbas av desociala nedskärningarna.I kampen om marknadens förtroende är det oftabråttom att genomföra kraftiga besparingar. Man tarsig kanske inte riktigt tid att undersöka många somblir socialbidragsberättigade när deras knappa eko-nomiska marginal försvinner på grund av sänkt a-kassa, sänkt bostadsbidrag, ökade medicin- och tand-vårdskostnader etc. Detta är förödande både för deindivider som drabbas och för samhällsekonomin,även om kostnaden för ökat socialbidragsberoendevältras över på kommunerna.Det som förenar socialbidragshushållen är att de har en bräcklig förankring på arbets-marknaden och därmed otillräckliga ersättningar frånsocialförsäkringen.Anf. 3 Socialminister ()Fru talman! har alldeles rätt iatt stora grupper som drabbas hårt saknar en fastförankring eller tidigare förankring på arbetsmarkna-den. Det är därför regeringen ägnar så stor uppmärk-samhet och lägger ner så stora resurser och på alla sättförsöker skrapa fram ekonomiska resurser för insatsernär det gäller att öka sysselsättningen och skapa ut-rymme för fler människor i arbete.Historiskt kan man konstatera att avbefolkningen har haft socialbi-drag. Grupperna har varierat kraftigt då det var pensionärer till senare år då det är andragrupper. Vi har haft två stora toppar med arbetslöshet;den ena var , den andra är . Därför ärbekämpningen av arbetslösheten den viktigaste åtgär-den.Även om vi nu vidtar kraftiga åtgärder för att ska-pa balans sker det inte utan förtänksamhet. Vi försö-ker faktiskt foga ihop de olika systemen på ett sådantsätt att man skall minska påfrestningarna i så storutsträckning som möjligt. Om man studerar fördel-ningen över befolkningen kan man säga att avde högst avlönade står för av åtgärderna, medan10 % av de lägst avlönade står för av åtgärderna.Det visar att de tankar som ligger bakom budgetpro-positionen och kompletteringspropositionen är välgenomarbetade.Det hindrar inte att det är svårt för den enskilde.Anf. 4 ()Fru talman! Trygghetssystemet har glidit över prestationsmodell där individens meriter på ar-betsmarknaden blir avgörande även för positioneninom välfärdssystemet. Kvalifikationskraven i deprestationsbaserade socialförsäkringarna är så snarli-ka att den som inte kommer in i ett av trygghetssyste-men faller utanför allihop.Jag vet att socialbidragen är en sista säkerhetsåt-gärd. För att få del av socialbidragen måste man näs-tan klä av sig naken. Man måste redogöra för allt. Desista buffertarna försvinner innan man får socialbidragoch man har svårt att komma igen.Jag tycker självklart att det är bra att vi satsar såmycket som vi gör på arbetsskapande åtgärder ochstudier. Men det har också ibland slagit fel, som t.ex.när det gäller barntilläggen för vuxenstuderande.Jag vill fortfarande veta om statsrådet har planerpå ett skyddsnät eller på att undersöka vilka som slåsut ekonomiskt och socialt på grund av dessa storaförändringar.Anf. 5 Socialminister ()Fru talman! Jag är inte riktigt klar över vadRagnhild Pohanka menar. En grundläggande tanke ivåra trygghetssystem är ju att de bygger på männi-skors arbete. En mycket stark känsla för hela vårtvälfärdssamhälle ligger ju i människors vilja till arbe-te. Om vill att vi skall skapa ettvälfärdssystem med socialförsäkringar som bygger påen annan grund än den enskilda individens arbete harvi en helt annan idé som utgångspunkt. Min utgångs-punkt är fortfarande att det är människors vilja tillarbete som ligger bakom.Det individuella behovsprövade skyddsnätet liggeri botten. Det som skall ge människor en chans när deandra systemen inte stämmer. På grund av den högaarbetslösheten är det alldeles för många människorsom inte fått en chans att komma in. Vi skall för denskull inte kasta bort systemen.Anf. 6 ()Fru talman! Det vill nog inte jag heller. Jag tyckeratt vi i princip skall behålla det vi har. Av olika orsa-ker kan det bli vissa förändringar. Det viktiga är ju attdet är så många människor och nya grupper som i dagramlar utanför. Det gäller t.ex. många ungdomar,vilket nästan aldrig hände tidigare. Det handlar ombåde svenska ungdomar och invandrarungdomar.Jag menar att man skall se efter hur det går fördem. Många bor kvar i sina föräldrahem; ibland gårdet bra, ibland mindre bra. De är ju färdiga att flygaut. Hur skall vi kunna lösa detta?Men jag tänker också på barnfamiljer och på demsom är , vilka inte längre får bostadsbidragoch som är lågavlönade. Vi ser ju en omfattning avvräkningar inom Bostadsbolagen, som vi inte har settdess like till, på grund av obetalda hyror. är detfråga om misskötsamhet, men är det också heltvanliga människor som slås ut.Jag skulle vilja att man undersökte hur ändringar-na slår t.ex., så att man kan göra någon-ting åt detta.Anf. 7 Socialminister ()Fru talman! Det är naturligtvis så, att innan manlägger fram förslagen görs självfallet en lång radanalyser, såväl ekonomiska, samhällsekonomiska somsystemekonomiska, över vad som blir effekterna. Menvi vet att den stora bakgrunden är arbetslösheten. Detär därför regeringen och i den del som handläggs avSocialdepartementet ägnar så stor uppmärksamhet åtstyrmedel som underlättar för människor att kommatillbaka i arbete.Jag vill återigen hänvisa till den utveckling somhar varit tillbaka. Man kan direktpeka på att med höga arbetslöshetstal blir detockså en stor social oro och höga sociala kostnader aven lång rad olika skäl. Därför koncentrerar vi vårainsatser på att ge ungdomar, familjer och andra till-gång till arbeten där de kan få lön så att de kan undvi-ka att bli beroende av bidrag.Anf. 8 ()Fru talman! Vi är helt överens om att arbete är detviktigaste. Men eftersom så många är arbetslösa, ärdet min och önskan att en undersökningändå görs för att få veta hur ändringarna slår. Mankan inte på skrivbordet få fram alla analyser, utanman måste göra verklighetsundersökningar - fältun-dersökningar, om man kan kalla det så. Det är mittönskemål att man tittar påhur detta slår för olika grupper. Jag tror att också ensådan undersökning behövs, även om det har gjorts enföregående analys innan man genomförde denna änd-ring, vilken jag förstår måste finnas och som jag ock-så har sett en del av.Anf. 9 Socialminister ()Fru talman! Inom , som juförvisso bara vidtar en del av de åtgärder som krävsför att man skall stötta människor i svåra situationer,har vi ett projekt som vi kallar för Välfärdsprojektet.Inom ramen för detta går vi in på olika områden somgäller barnens uppväxt, ungdomars miljö och famil-jernas ekonomi etc. Däri ingår naturligtvis också enhel del analyser. Vi har , som skallarbeta mer aktionsinriktat, där man får fram en heldel.Men det som är väsentligast, vid sidan av kun-skapsinhämtningen, är att se till att de medel som vihoppas att fattar beslut om innan sessionenavslutas verkligen används praktiskt. Nuhandlar det nämligen om praktiska insatser för att såmånga procent som möjligt kommer bort från denöppna arbetslösheten, vilket direkt påverkar kostna-derna i kommunernas sociala budgetar. Det påverkarnaturligtvis också direkt arbetslöshetsförsäkringenoch det kontanta arbetsmarknadsstödet.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på fråga 1994/95:505 om hastighetsbe-gränsningen för utryckningsfordon med släpAnf. 10 Kommunikationsminister ()Fru talman! har frågat mig vilka åt-gärder jag avser att vidta för att inte utryckningsfor-don med släp skall bli hinder i trafiken.Det är i och för sig riktigt som sägeratt räddningsfordon vid återfärd från utryckning eller isamband med övning måste följa den på platsen gäl-lande hastighetsbegränsningen och den hastighets-gräns som vägtrafikkungörelsens 66 § satt som övregräns för vissa fordon och fordonskombinationer. Detär också riktigt att det för bil med s.k. efterfordonnormalt inte tillåts högre hastighet än 30 km i timmen.Dessa regler har emellertid inte något sambandmed den författningsändring som hänvi-sar till.De i vägtrafikkungörelsen påbjudna hastighets-gränserna för vissa fordon och fordonskombinationerär tillkomna utifrån trafiksäkerhetsskäl. Av sammakungörelse framgår att undantag får medges om detbehövs av särskilda skäl och det kan ske utan fara förbl.a. trafiksäkerheten.Ansökan om sådant undantag görs hos länsstyrel-sen eller Vägverket.Det enda generella undantaget från den här om-nämnda huvudregeln framgår av vägtrafikkungörel-sens 68 § och avser just användande av fordon förolika brådskande utryckningar.Jag ser därför inte något skäl att nu ändra dennaordning som gällt såväl före som efter den författ-ningsändring som regeringen utfärdade den 26 febru-ari 1995.Anf. 11 ()Fru talman! Jag får tacka statsrådet för svaret. Omjag har förstått det rätt har inte ändringen i vägtrafik-förordningen alls påverkat förhållandena, utan sammasak gäller som tidigare, att brandbilar med släpkärrapå hemväg från utryckning inte får köra fortare än 30km . Hastighetsbegränsningen har uppenbar-ligen inte respekterats av räddningstjänsterna runt omi landet. Detta problem har uppmärksammats i sam-band med revideringen av förordningen.Exempelvis i harhos ansökt om undantag men har fått av-slag efter överklagande till regeringen. Jag har fåttmin fråga från chef i , ClaesCaiher, som uppenbarligen inte heller har vetat omdetta och är litet grand fundersam över vad somskall hända när man måste köra . Jagär litet fundersam över om det är så, att det förekom-mer väldigt många olyckor i samband med attbrandbilarna kör tillbaka från brandsläckning och omdetta i så fall har föranlett denna paragraf.Anf. 12 Kommunikationsminister ()Fru talman! Jag känner också till fallet i Östham-mar, där man har begärt undantag. Såvitt jag förstårhar frågan varit aktuell på orter med mindre brandkå-rer eller där man inte så ofta använder den här typenav fordonskombinationer. Väldigt många rädd-ningstjänster har en annan typ av fordon som inte här typen av lös släpkärra. Därför förekommerinte denna situation så förfärligt ofta, om jag har för-stått saken rätt. Men när den förekommer är det na-turligtvis en fråga om att man, efter utförd släckning,skall köra på ett sätt som inte stör övrig trafik. Dettagäller räddningstjänsten såväl som all annan utryck-ningstrafik.Om tillräckliga skäl finns har möjlighetatt göra undantag. I Östhammarsfallet var det uppen-barligen inte på det sättet. Men frågan om detta ärvanligt förekommande har naturligtvis också jag ställtmig och fått svaret att såvitt man vet är inte dettafallet.Anf. 13 ()Fru talman! Uppenbarligen är det mer vanligt fö-rekommande med släpkärror än vad statsrådet tror. IStockholm vet jag att det inte förekommer. Men ilandet i övrigt finns det ett antal räddningsfordon somkör med släpkärra.Kostnaden för att byta ut släpkärrorna mot andraslags fordon skulle för kommuner bli i stor-leksordningen . Om samma sakgjordes med de släpkärror och underreden som finnstill motorsprutor i krigsförråd, skulle kostnaden uppgåtill 40-50 miljoner kronor.Hastighetsgränsen har uppenbarligen inte respek-terats tidigare, har jag förstått, utan man har kört 50km eller med lämplig hastighet på väg till-baka från utryckning. Polisen har förmodligen settmellan fingrarna på detta. Då kan man ju fundera övervarför man inte är litet mindre restriktiv och kansket.o.m. ändrar i förordningen.Anf. 14 Kommunikationsminister ()Fru talman! Skall man ändra i förordningen, trorjag att man måste göra det utifrån trafiksäkerhetensbästa. I det faktum att man kör fortare än itimmen ligger också en fara för trafiksäkerheten närdet gäller den typen av släpkärror som har ett annatslags bromsar än vad andra släpfordon har, t.ex. hus-vagnar etc.Vad gäller hastigheten måste man i trafiksäkerhet-saspekten väga in det faktum att man kör en kärrautan bromsar eller en kärra med en annan slags bromsmed för hög hastighet. Det är inte så enkelt att mankan säga att man kan komma ifrån problemet om manhöjer hastigheten, för då uppstår det i stället andraproblem. Därför tror jag att man måste vara oerhörtförsiktig när det gäller att förändra förordningen.Anf. 15 ()Fru talman! Men det som är det befängda är att påväg ut på utryckning får man i princip köra så fort detgår med släpkärran, medan man på vägen tillbaka fårköra . Enligt mitt förnuft borde detinte vara mindre farligt att köra fort på vägen ut tillbrandplatsen än att köra i normal hastighet på vägentillbaka.Anf. 16 Kommunikationsminister ()Fru talman! Det är skillnad på att köra ut och attköra tillbaka. När man kör ut använder man blåljusoch sirener, vilket betyder att man får en annan upp-märksamhet från den övriga trafiken än när man körtillbaka, för då har man inte rätt att använda blåljus.Anf. 17 ()Fru talman! Men jag tror ändå att om dessa förareupptäcker att de blir stoppklossar i trafiken när de körsina , så har de två alternativ attvälja på, antingen att sätta på blåljusen och köra förfort eller att köra för fort utan blåljus.Anf. 18 Kommunikationsminister ()Fru talman! En allra sista kommentar: Blåljusenfår icke användas för att fordonet kan utgöra ett all-mänt hinder. Blåljusen får bara användas vid exem-pelvis polisjakt eller utryckning och ingenting annat.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på fråga 1994/95:515 om farligavägstolparAnf. 19 Kommunikationsminister ()Fru talman! har frågat migom vilka åtgärder jag avser att vidta för att förmåkommunerna att successivt övergå till krockvänligavägstolpar.Problemet med s.k. oeftergivliga stolpar har tidi-gare lyfts fram av i en rapportfrån och har också uppmärksammats på senaretid av medierna.I rapporten konstaterades att , dvs. 24 perso-ner , av dödsfallen i samband med singelolyckorinträffade vid kollision med en stolpe. Dessa dödso-lyckor visade sig vara lika vanliga inom som utomtätorter. Ungefär en tredjedel av olyckorna inträffadepå 50-sträckor och en tredjedel på 70-sträckor.Vägområdet, som väghållaren ansvarar för, omfat-tar inte bara själva vägbanan utan även området ome-delbart vid sidan om vägen, där bl.a. belysningsstol-parna står.Enligt min mening bör därför varje ansvarig väg-hållare, som ett led i sitt trafiksäkerhetsarbete ochsom en del i sin planering av vägbelysning, lägga storvikt vid utformning och placering av bl.a. stolpar,räcken och olika skyddsanordningar.Sedan några år finns en handbok med allmännaråd om belysning för de kommunala väghållarna,. Här ges en generell rekommendation om atteftergivliga stolpar skall användas.Enligt vad jag erfarit har Kommunförbundetdessutom tagit fram ett program för att, i samverkanmed , påbörja en studie av pro-blemens omfattning och tänkbara lösningar inomtätorterna.Jag vill dessutom påminna om att bilisterna självahar goda möjligheter att skydda sig genom att använ-da bilbälte överallt i bilen. Detta är inte minst viktigtpå 50- och 70-sträckor.Det är angeläget att klara ut vad som går att göraför att minska denna typ av olyckor. Men som jagtidigare har sagt ankommer det på väghållarna attanalysera problemet och vidta erforderliga åtgärder.Mot den bakgrunden är jag inte beredd att vidtanågra ytterligare åtgärder i ärendet.Anf. 20 ()Fru talman! Jag vill börja med att tacka statsrådetför svaret. Men jag måste också konstateraatt jag blev både besviken och kanske också litetförvånad över svaret.Statsrådet talar här om väghållarens ansvar, skall fästa stor vikt vid utformningen, en hand-bok med allmänna råd, vikten av att använda bilbälte,osv. Jag är helt övertygad om att kraftfulla uttalandenfrån kommunikationsministern om de farliga stolparnaär viktiga - eller som jag ursprungligen skrev i minfråga, de dödliga stolparna. Överdrift i ord behövsibland för att budskapet skall gå fram till dem som detär avsett att nå.Vi vet att det är ca 25 personer som omkommer,men det är flera hundra som skadas kanske för livet.Självfallet har vi allihop här respekt för kommunernasekonomiska svårigheter. Men lurar man sigsjälv med tanke på alla de kringkostnader som blir isamband med olyckor, dödsfall, skador och annat.Jag skulle önska att kommunikationsministernkunde säga det klart till och tillt.ex. Förslagsvis av dessastolpar kunde bytas ut . Jag har några uppgif-ter på kostnaderna. En vanlig s.k. livsfarlig stolpekostar , och de mindre farliga 4 . Om det skedde skulle inom ett visst antal årantalet dödsolyckor och skador, osv. minska.Det är naturligtvis självklart att man skall användabilbälte. Jag menar att det inte hör till den här frågan.Det är gudskelov självklart i vår trafikmiljö gör det. Jag vill därför än en gång fråga statsrå-det: Kan inte statsrådet tänka sig att göra ett uttalandeför att få kommunerna att ta saken på allvar?Anf. 21 Kommunikationsminister ()Fru talman! Jag delar helt och hållet ElisabethFleetwoods uppfattning att detta är en väldigt viktigtrafiksäkerhetsfråga. Problemet är att varken rege-ringen eller har några medel att anvisa föratt kommunerna skall genomföra utbytesprogrammet.Det handlar här om att skapa opinion.Jag vet att man i väldigt många kommuner suc-cessivt byter ut stolparna när det händer någonting.Det behöver inte vara någon trafikolycka med männi-skor skadade. Det kan ske när en stolpe blir knäckteller någonting annat händer. Då sätter man alltid uppde bättre stolparna. Det finns också de kommunersom har systematiska utbytesprogram. Det är förslagtill sådana program som nu utar-betar i samverkan med . Men i de fall därkommunerna är väghållare är det bara kommunernasom har det formella ansvaret.Rent personligt tror jag att vi har precis sammaåsikt om vikten av att dessa stolpar bör bytas ut så fortdet är möjligt ekonomiskt och tekniskt.Anf. 22 ()Fru talman! Jag är också helt övertygad om att viär eniga. Det vore konstigt annars. Staten har ingamedel att anvisa, utan det gör kommunerna. Men detär fortfarande min uppfattning att ett statsråd hargenomslagskraft om han eller hon går ut och sägernågonting, och det är det jag efterlyser.Jag tycker inte att kommunikationsministern skallunderskatta sin egen betydelse just som kommunika-tionsminister när en fråga hänvisas till dem som haransvaret. Det är det som jag så gärna vill uppnå medfrågan. Jag vill försöka påskynda den utveckling somvi båda är eniga om behövs.Anf. 23 Kommunikationsminister ()Fru talman! Jag tror att denna korta debatt säkertockså kommer att ha den effekten att många väghålla-re blir mer uppmärksamma på den här frågan.Anf. 24 ()Fru talman! Jag vill avslutningsvis säga att jagverkligen hoppas att det blir fallet. Det kommer attvälkomnas av många som kanske inte råkar in i deförskräckliga situationer som inträffar.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på fråga 1994/95:540 omföreningslivets lotteri- och spelverksamhetAnf. 25 Statsrådet ()Fru talman! har frågat civilminis-tern vilka åtgärder hon ämnar vidta för att stärkaföreningslivets och idrottens ställning på spel- ochlotterimarknaden.Av som jag antar i varje fall här i kammaren kändaskäl är civilministern själv förhindrad att besvarafrågan, och det ankommer i stället på mig att göra det.Som mycket riktigt påpekar hänvi-sade civilministern i en interpellationsdebatt den 19januari till en pågående översyn av den svenska spel-marknaden som gjordes av en arbetsgrupp inom re-geringskansliet. Beslut om vem som skulle beviljaskoncession att anordna spel på värdeautomater skulleavvaktas till dess resultatet av arbetsgruppens arbeteförelåg. Det är däremot inte riktigt att civilministernoffentligt utlovat koncession vare sig till idrotten ellernågon annan.Trots att lotterilagen, som bygger på Lotteriut-redningens förslag, antogs så sent som hardet redan visat sig att den inte helt motsvarar tidenskrav. Den svenska spelmarknaden är med europeiskamått stor, uppsplittrad och utsatt för ett väldigt kon-kurrenstryck. De många aktörer som verkar i Sverigetvingas på grund av konkurrenstrycket ständigt ökainsatserna för marknadsföring och lansera nya spel föratt bibehålla sina marknadsandelar. Bland EU:s med-lemsstater är man helt överens om att lotterimarkna-den inte lämpar sig för fri konkurrens och måste varaganska strikt reglerad i respektive stats nationella rätt.Alla försök att föra lotterier till den inre marknadenhar bestämt motarbetats. Den oerhört snabbatekniska utvecklingen på telekommunikations- ochdataområdena kan mycket snart komma att få genom-slag också på de av särskilda regler skyddade natio-nella spelmarknaderna. Om detta är internationellaanalytiker helt överens. När detta inträffar är densvenska spelmarknaden mycket utsatt eftersom denredan har ett antal var för sig med varandra hårt kon-kurrerande aktörer. De s.k. folkrörelselotterierna, somredan är hårt trängda, kommer att få det mycket svårtom inget radikalt görs åt den nuvarande situationen.Eftersom överskottet från den svenska spelmark-naden skall tillgodose särskilda ändamål, kan ett in-ternationellt konkurrenstryck komma att få mycketallvarliga ekonomiska konsekvenser för det svenskaföreningslivet.