prot · GI0993 · 1995-04-24 00:00:00 — Men minuppfattning är att kan göra mer.Det är också bra med de olika projekt som pågårgenom WHO, , UNIDO osv. Att det finns såmånga projekt på gång visar ju snarare på behovet avatt samordna detta för att få en samlad bild.När jag läste debattartikeln i som i princip taravstånd från larmrapporterna kände jag en viss oro attdet skall användas som ett slagträ i den inhemskakärnkraftsdebatten i . Jag tycker att det är litetolustigt att chefen för så kate-goriskt avvisar larmrapporterna. Därför är det ytterstangeläget att vi får tillförlitliga uppgifter som vi allakan lita på. Jag skulle vilja höra vilken bedömningregeringen gör. Har kärnkraftsolyckan haft väldigaskadeverkningar? Finns det risker för ökat antal sjuk-domsfall, strålningsskador och annat?Vi måste få veta var vi står. Jag tycker att den be-skrivning som är gjord är mycket olustig. Där sägerman att det inte går att hänföra sköldkörtelcancer tillenbart Tjernobyl och att det finns en massa andraorsaker. Det skapar en väldig osäkerhet. Framför alltleder det in debatten på fel spår.När det gäller biståndet vet vi att fram till1989 hade lagt ut ungefär en miljard i kostnader påkärnkraftsolyckan i Tjernobyl. Som jag sade tidigareär det inte slut med det. Det blir fortfarande utgifterför staten. Kostna-derna är självfallet ännu högre i och Uk-raina. Jag undrar om regeringen inte kan tänka sig attompröva nivåerna och fördelningen av biståndet tillCentral- och . Det skulle vara nödvändigtför att visa att man faktiskt tar detta på allvar.Anf. 27 Statsrådet ()Herr talman! Jag refererar återigen till det långainterpellationssvar jag gett. Jag menar att det ger enheltäckande bild och besvarar även de frågor somåterkommer.Vi tar självfallet utvärderingen av Tjernobyls ska-deeffekter på yttersta allvar - det har alla våra egnainsatser här hemma visat. Det blev betydande allvarli-ga konsekvenser som ännu sätter djupa spår.Vi kan först svara på fråga omdetaljerna och om omfattningen av konsekvensernanästa år när alla olika studier och forskningsprojektsom pågår strålar samman i en enda slutrapport isamband med . Det är först då mankan få en heltäckande bild.Under tiden arbetar vi energiskt och glödfullt bådenationellt och internationellt med dessa frågor. Viinser att det berör oss direkt och våra barns och barn-barns framtid.Hav tröst, . Det arbetas för fullt. Denglöd som efterlyses finns. Även om den inte värmerdirekt från interpellationspapperet så finns den där.Anf. 28 ()Herr talman! Jag kan hålla med om att glöden i detsom står på papper inte har något värde om den inteefterföljs av konkret politisk handling. Det är denkonkreta politiska handlingen jag fortfarande efterly-ser.Pierre refererar till det långa interpella-tionssvaret. Han tycker att han har givit svar på frå-gorna. Jag delar inte den uppfattningen. Den fråga jagställt kring insatser för att möjliggöra att vi blir avmed kärnkraften i har icke besvarats.Jag går återigen tillbaka till den sista meningen iinterpellationssvaret. Det står att länderna i Central-och skall få energikällor som uppfyllerhögsta möjliga säkerhetskrav.Innebär det, , att man går ifrån denformulering som de nordiska socialdemokraterna äröverens om, dvs. att det skall ske en omställning avenergisystemet bort ifrån kärnkraft? Satsar man nu istället på att ge lån till nya kärnkraftsanläggningar,något som är aktuellt i det slovakiska fallet?Signalerna om att man på detta område går ifråndet man sagt är väldigt oroande. Det är klaraverba på papperet, men man för en annan politik. Detär allvarligt därför att det är fel att gå in på en annanpolitik, men det är också allvarligt vad gäller förtro-endet för politiken. Det går kanske inte att lita på attdet som uttrycks i politiska dokument också skall varaden politiska inriktningen.Även om statsrådet menar att han har svarat und-rar jag fortfarande. Jag skulle kort och konkret viljaha svar på frågan om kärnkraften skall bort. Skall viinvestera i ny kärnkraft i ? Skall vi fullföljadet nordiska programmet för att bli av med kärnkraf-ten?Anf. 29 ()Herr talman! Vi interpellanter är kanske inte över-ens med statsrådet om huruvida vi har fått svar påvåra frågor. Jag är i alla fall glad att jag har fått svarpå en fråga. Det fick jag inte i interpellationssvaretutan i debatten efter. Det kommer ett samlat programom ett år.Det är klart att det är när man känner atttiden rinner i väg, men jag får nöja mig med det svarettillsvidare. Jag tycker att det är bra att det kommer ettsamlat program. Jag hoppas att regeringen gör alltsom är möjligt för att se till att det programmet fårspridning så att alla frågetecken om skadeverkningaroch annat kan rätas ut och att vi får en klar bild av vadsom har skett.Anf. 30 Statsrådet ()Herr talman! Jag är medveten om att kommer att bli nöjd vad jag än svarar. Det kallarjag för oppositionssyndromet.Efter den resa som jag skall göra inom två veckortill återkommer jag gärna till redovisar de allra färskaste intrycken jag har omdet samarbete kan ha med på dessaområden.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på fråga 1994/95:76 om ettintegrationsdepartementAnf. 31 Statsrådet ()Herr talman! har frågat mig om jagavser att ta initiativ för att utreda frågan om struktur-förändringar för flykting- och invandrarpolitiken samtom regeringen avser inrätta ett integrationsdeparte-ment.Larmrapporterna om situationen för invandrare ärmånga. På område efter område är läget värre förinvandrare än för befolkningen i övrigt. Arbetslöshe-ten är högre och kraven på svenskkunskaper ökar iförvärvslivet som antalet arbetstillfällenminskar inom yrken som är vanliga bland invandrare.I vissa bostadsområden växer barn och ungdomarupp där det knappt finns några svenskar som kanutgöra den genuint svensktalande miljö som behövsunder uppväxtåren för att barnens förmåga att behärs-ka svenska språket skall kunna utvecklas.Integrationsfrågorna är något av ödesfrågor förhur samhällsutvecklingen skall kunna påverkas för attvi inte skall få ett samhälle med A- och B-medborgaredär invandrarna hamnar i strykklass. För detta krävsatt den långsiktiga politiken utvecklas, men det be-hövs också akuta insatser med mer omedelbar verkan.Det är oerhört viktigt att invandrarpolitiken inteses som ett specialansvar för ett fåtal experter, utanpolitikens uppgift måste vara att tydligt göra klart attinvandrares väl och ve är något som angår oss alla.Jag vill därför framhålla att det är en angelägen debattsom tar upp. Jag välkomnar den.Jag får också hålla med om att debatten kring in-tegrationsfrågorna lätt hamnar i skymundan för debat-ten om invandrings- och flyktingpolitik. Bl.a. av denanledningen tog jag initiativ till att dela uppKommittén för översyn av invandrarpolitiken samtinvandrings- och flyktingpolitiken, IFK, i två kommit-téer: en invandrarpolitisk och en invandrings- ochflyktingpolitisk. Kommittéerna kommer att lämna sinaförslag , vilket ökat förutsättning-arna att få en ordentlig debatt om såväl den framtidainvandrarpolitiken som invandrings- och flyktingpoli-tiken.Låt mig ändå klart uttala mitt stöd för den grund-läggande principen beträffande det invandrarpolitiskaintegrationsarbetet att respektive fackdepartementinom sitt område ansvarar för att invandrare behand-las likvärdigt med den svenska befolkningen i övrigt.När omständigheterna så kräver kan positiv särbe-handling av invandrare bli aktuell, men det sker dålikväl inom ramen för respektive departements an-svarsområde. Skolministern svarar exempelvis förhemspråksundervisningen som ett bland många områ-den inom utbildningsväsendet.Det vore mycket olyckligt om departement ochövriga myndigheter inte skulle ha det grundläggandeansvaret för invandrare och därigenom fortlöpandeuppmärksamma deras förutsättningar och behov.Integrationsfrågor måste ha fäste överallt och kan intebehandlas för sig i ett eget departement utan egentligabefogenheter när det gäller arbetsmarknadspolitik,utbildningspolitik osv.Invandrares tillträde till arbetsmarknaden, de alltstörre kraven på att kunna svenska och den ökandeboendesegregationen är några konkreta exempel påområden som kräver breda insatser och en ökad sam-verkan mellan ansvariga myndigheter, kommuner,organisationer, enskilda eldsjälar och andra.En utökad och mer flexibel samverkan - ocksåöver departementsgränserna - är avgörande för attkunna få till stånd de breda insatser som krävs. Jagvill i sammanhanget särskilt peka på förslaget i åretsbudgetproposition om särskilda insatser i invandrartä-ta bostadsområden, och då främst i storstadsområde-na, för att bryta den tilltagande segregationen.Utöver de föreslagna inomArbetsmarknadsdepartementet skall kommunerna ochderas samverkanspartner svara för minst lika mycket.Därutöver avses medel från Europeiska socialfondenatt tillföras.Förslaget innebär att dessa kommuner ges möjlig-het att få igång olika samverkansprojekt i de mestutsatta bostadsområdena. Genom att arbetsförmed-lingar, försäkringskassor, socialtjänst, skola, bostads-företag m.fl. samordnar sina ansträngningar, och dettautifrån ett lokalt perspektiv, kan integrationsarbetetutvecklas.Detta ser jag som ett bra exempel på vad somkrävs av en integrationspolitik under kommande år.Jag vill även nämna att det i direktiven till den ny-ligen beslutade utredningen för översyn av bostads-politiken betonas att utredningens förslag skall inord-nas i en sammanhållen politik för att öka integratio-nen och motverka segregationen inom samhällslivetsalla områden.Att få fler människor med invandrarbakgrund an-ställda i departement och myndigheter är också bety-delsefullt dels för den extra kompetens i mångkultu-rella frågor som därmed tillförs och som kan förstärkaprincipen om alla myndigheters ansvar för invandrare,dels som banbrytare och förebilder för andra arbets-givare och för invandrarna själva. Självfallet kan inteavkall göras på kompetens, men det finns all anled-ning att fundera över vilka mervärden någon medinvandrarbakgrund kan tillföra en tjänst som står i turatt tillsättas. Att börja närma sig själv är en bra prin-cip för att ge invandrare de likvärdiga villkor somsjälvklart måste prägla samhällsutvecklingen i rikt-ning mot ökad integration och minskad segregation.Jag skall därför ta till mig detta när det gäller mitteget departement och rekommendera andra att följaefter.Mot bakgrund av det jag redovisat anser jag sam-manfattningsvis att ett särskilt integrationsdeparte-ment inte är den rätta vägen att gå, eftersom det inne-bär ökad specialisering och avskärmning i stället förden breda samverkan som oundvikligen måste till föratt förbättra integrationen av invandrare i det svenskasamhället.Slutligen när det gäller flyktingfrågornas organisa-toriska placering sägs det i direktiven till kommitténom en översyn av invandrings- och flyktingpolitikenatt utredningen skall överväga i vilken utsträckningförslagen till utformning av invandrings- och flyk-tingpolitiken bör leda till förändringar vad gällerorganisation och ansvarsfördelning mellan olikamyndigheter och vid behov föreslå sådana föränd-ringar. Utredningsarbetet, som skall vara avslutatden , får i denna del avvaktas.Anf. 32 ()Herr talman! Jag vill tacka invandrarminister för svaret.Integrationsproblematiken är ett samhällsfenomensom påverkar flera grupper i det moderna samhället.Ungdomar, handikappade och invandrare t.ex. ärgrupper som behöver integreras inom olika samhälls-sektorer. För detta försöker samhället och dess insti-tutioner vidta åtgärder som leder till att dessa grupperkan fungera på ett normalt sätt i samhället. Invandrar-na är en grupp som av olika skäl behöver särskildaåtgärder som leder till just integrering. Det är därförsom alltid har haft en särskild invandrarpoli-tik och egna institutioner som bevakar integreringen.Alla vi vet att integrering av nya invandrargrupperi det svenska samhället inte har fungerat. Just pågrund av detta krävs det nya samordnade grepp somleder till integrering. Alla vi vet också att den nuva-rande invandrarpolitiken och dess institutioner behö-ver ses över. Därför har regeringen tillsatt en parla-mentarisk utredning som har fått direktiv att se överpolitiken.En av huvuduppgifterna för den parlamentariskakommittén är att definiera innebörden av ettmångkulturellt samhälle och begreppet integrering.Detta är av avgörande betydelse då etniskasammansättning har förändrats. Av det skälet är detmycket viktigt att ange hur alla olika etniska grupper ivårt land skall förhålla sig till majoritetsbefolkningenoch på vilka sätt dessa grupper skall integreras.Eftersom har förändrats från etnisk syn-punkt är det viktigt att samhället skapar instrumentsom leder arbetet för att etniska minoritetsgrupperintegreras. Att bibehålla gamla strukturer som inteåterspeglar det nya är enligt min mening attförneka det nya samhällets existens. Vi kan inte fort-sätta att prata om invandrargrupper som ett tillfälligtfenomen. Begreppet invandrare bör ses över. I ställetbör arbetet för integrering av de olika etniska grup-perna inledas. Integreringen måste ske med respektoch värdighet. Vi skall arbeta för att alla medborgare ivårt land, oavsett var de är födda, känner sig delakti-ga.Herr talman! Det är mot denna bakgrund manmåste se mitt förslag om inrättande av ett integra-tionsdepartement. Det hänger ihop med strukturellaförändringar av organisationsformer för flyktingpoli-tiken separerat från integrationspolitiken. Det hängerockså ihop med reformeringen av integrationsmyn-digheterna. chef är redan i gång meddetta arbete.Vem som helst kan förstå att försöket med attslussa in invandrarpolitiken inom samtliga departe-ment fram till icke har fungerat - och kommer,enligt min mening, icke att fungera. Invandrarminis-tern har egna erfarenheter av detta. För att få en verk-lig integrationspolitik krävs det ett departement somsamordnar resurser, har helhetsperspektiv, koordine-rar och leder den politiska integrationsprocessen.Ingen kan ge besked om vad integrationspolitikär eller betyder. Att sprida integrationspolitiken blandalla ministrar leder bara till att denna för landet vikti-ga fråga blir en icke prioriterad fråga.Från kostnadssynpunkt är ett integrationsdeparte-ment lägre än vad det är , om man ser detta de-partement inom ramen för reformeringen av helainvandrings- och invandrarpolitiken. Det handlar inteom att samla tusentals anställda i ett departement,utan det handlar om en effektiv planering, om sam-ordning och om politisk ledning.Till slut, herr talman, vill jag säga att alla invand-rarministrar som vi fram till haft i huvudsak harägnat sig åt flyktingpolitiken, inklusive . Vad landet behöver är politisk vägledning förutformningen av det nya , det mångkulturellaSverige. För detta krävs det, , nyagrepp och nya organisationsformer.Anf. 33 Statsrådet ()Herr talman! I mitt svar till utgår jagfrån att vi alla i det svenska samhället egentligen igrunden har samma behov som skall bli tillgodoseddagenom den politik som vi vill föra i det här landet.Vissa människor, t.ex. invandrare, har särskildabehov i vissa frågor. Som nyanländ kan man ha behovav att få lära sig svenska, vilket naturligtvis är väldigtviktigt. Man har behov av att tillsammans med mångaandra människor få ett arbete. Det är inte något somär unikt för en invandrare eller för en som är född iSverige. Bekymret är detsamma för dem som inte harett arbete. Det är bara det att bekymret kan vara vä-sentligt mycket större för en invandrare bara därför råkar vara invandrare.Så här skulle listan kunna göras väldigt lång. Si-tuationen för barnen till invandrare, på grund av bor i ett hårt segregerat område, är ofta den att degår i en skola där det finns väldigt många invandrar-barn och för få svenska barn för att man på ett natur-ligt sätt skall kunna ta till sig språket och få användasina kunskaper också på raster och i övrigt på fritiden.Man kan rada upp ett antal särskilda behov. Jagtror att det i det närmaste vore katastrof om vi sade attinvandrare skall behandlas separat i någon form avdepartemental organisation. När det gäller de behovsom vi människor har och som skall tillgodoses inomarbetsmarknadspolitiken måste i det här fallet AndersSundström och hans folk på Arbetsmarknadsdeparte-mentet ha det ansvaret på samma sätt som regeringeni övrigt kollektivt har ansvar för detta. Det kan ocksågälla beträffande utbildningen ellerJörgen beträffande segregations- och bo-endefrågor. Jag kan räkna upp ett antal ministrar sompå olika sätt blir berörda av de här frågorna.Det är så, , att vi mer än någonsin ärpå väg in i en väldigt aktiv period i integrationspoliti-ken. Själv sitter med i en kommitté somhar att se över just invandrarpolitiken och integra-tionsfrågorna i det svenska samhället. Det förväntasnaturligtvis att man där skall komma med en lång radkonkreta förslag om vad vi kan göra för att förändrasituationen . Vi har omläggningen av bidragssys-temet beträffande kommunerna, vilket kommer attgynna kommuner med många invandrare och gekommunerna större resurser så att de kan jobba medfrågor som har att göra med att tillfredsställa ochtillgodose invandrarnas specifika behov. Vi harByggutredningen och en utveckling som går åt sammahåll. Jag skulle kunna räkna upp ett antal insatser ochåtgärder som är på väg fram.För vissa åtgärder har vi, som jag nämnde, satsat 125miljoner kronor, och vi kommer att få loss mer pengarur EU-fonder och på annat sätt i syfte att åstadkommaen förändring av politiken till det bättre.Jag håller med om att den politik som harförts i landet inte har varit tillräckligt bra från dessautgångspunkter. Men den mest övergripande av allafrågor har att göra med rätten att få ett arbete. Denpolitiken är ju lika för svenskar och för invandrare.Där skiljer den sig inte något. Vi måste föra en politiksom gynnar tillväxten. Vi måste få människor i arbete,få ner räntorna och få snurr på hela maskineriet. Dettaär de absolut viktigaste åtgärderna av alla, vilka träf-far båda svenskar och invandrare. I dessa frågor, somi så många andra, är det lämpligast att det kollektivaansvaret ligger hos regeringen, där varje departementoch fackansvarig minister tar ett stort ansvar just förde frågor som rör också invandrare inom respektiveansvarsområde.Anf. 34 ()Herr talman! Jag har av ministerns svar förstått attvi skiljer oss åt i slutsatserna om vad som krävs för attfå ordning på invandrarpolitiken i landet. Skillnadenligger i att fortfarande betraktar in-vandringen som ett tillfälligt fenomen och invandrar-na som en grupp som står utanför. Jag drar en annanslutsats, nämligen att etniska sammansätt-ning har förändrats. av befolkningen i invandrarbakgrund. Detta är ett faktum.Då måste det till ett nytt sätt att uppnå det som allavi politiker talar om men som ingen talar om vad detbetyder - åtminstone inte för mig - nämligen integra-tion och mångkulturellt samhälle. Då behöver vi nyaorganisationsformer som inriktas på att just fösökautveckla det nya folkhemmet - det nya mångkulturellasamhället.Jag betraktar inte mitt förslag om ett integrations-departement som en katastrof. Däremot vidhåller jagåsikten att bibehållandet av det gamla begreppet in-vandrare är en katastrof. Jag har bott i detta land i 19år och har en son, vars mamma är svenska. Enligtstatistiken är han invandrare. Jag vet intehur länge jag och min son skall fortsätta att vara in-vandrare i detta land. Detta är för mig en fullständigkatastrof.Fortsätter vi att bibehålla dessa gamla begrepp istället för att tala om intregration, att nya etniskagrupper och gamla etniska grupper skall behandlasmed respekt och värdighet. Man skall kunna säga attvi som kommer utifrån skall vara stolta över att kännaoss som svenskar, men att det är jättebra att JuanFonseca kan tala spanska och dansa salsa och att detockså är bra för landet. Det handlar alltså om nyagrepp i invandrarpolitiken.Herr talman! Låt mig slutligen säga att jag tyckeratt det är farligt att bara förneka att välfärdspolitikeninte täcker allt på invandrarområdet, därför att detta igrunden förnekar att väldigt många människor medinvandrarbakgrund diskrimineras i Sverige.Inte för inte har vi tusentals människor med in-vandrarbakgrund som över huvud taget icke kan få ettarbete, därför att de har litet annorlunda namn.Anf. 35 Statsrådet ()Herr talman! Det är ett av skälen till att vi har enlång rad av arbetsuppgifter framför oss. Man kan hafel namn. Man kan heta eller etc.och inte , , eller Blombergoch har av det skälet svårare att få jobb. Så är det. Detvet jag, och det vet kanske bättre än jag.Problemen kan vi se framför oss, men frågan ärhur vi löser dem. sitter själv med i en avde viktigare kommittéerna som arbetar för närvaran-de. Kommittén skall inom loppet av ett drygt halvårkomma med nya idéer, nya tankar och nya grepp, somJuan själv efterlyser. Jag ser fram emot att såsmåningom få ta del av kommitténs tankar och avJuan nya djärva grepp på området.Jag tror också att vi måste göra mycket mer än vadvi har gjort. Men jag tror inte att det handlar om or-ganisatoriska frågor utan om sakpolitikens innehåll.Jag tror inte, , att invandringen är etttillfälligt fenomen eller att människor som har kommithit till från andra länder skall försvinna häri-från . Vi har de människor som vi har i dethär landet, och det skall vi vara glada över. Vi kom-mer också fortsättningsvis att få in flera nya männi-skor från olika länder och kulturer. Så är det, och detkommer inte att vara något övergående fenomen.Jag har funderat litet grand över vad det är som ärså speciellt med en person som i andra eller tredjegenerationen har invandrat till eller som ärfödd här och har mamma och pappa som är föddanågon annanstans. Man kan då diskutera om manskall ha särskilda departement också för andra kate-gorier i samhället, exempelvis för kvinnorna somutgör halva befolkningen. Det har vi inte, utan själv-fallet försöker vi föra en politik för både män ochkvinnor i alla sakdepartement på samma sätt som närdet gäller barn och ungdomar eller industriarbetareoch kommunalarbetare, vilka man inte heller skiljerpå. Man ser alla som människor och som resurser församhället. Frågan är hur vi skall kunna täcka dessamänniskors behov och vilja att få arbete, utbildning,ett bra boende osv.Jag tror inte att det löser problemen att separeraoch segregera invandrarna i politiken genom att skiljaur gruppen invandrare i ett särskilt departement. Där-emot tror jag att det är viktigt att vi blir ännu bättre påatt samordna denna verksamhet mellan departementenoch få till stånd en upprioritering av denna fråga. Detär ju också, som jag har sagt i regeringsförklaringen,på det sättet att vi vill gå denna väg. Vi är nu på vägin på den vägen. Det är bara det att vi inte alltid hartydligt klart för oss vilka de politiska instrumenten äroch vilka politiska instrument vi skall använda för attnå de mål som vi vill uppnå, nämligen att ge männi-skorna lika värde i samhället. Vi skall sträva efter attuppnå jämlikheten att oavsett vad jag nu råkar hetaskall jag ha samma chans att få ett arbete. Jag skallinte ha sämre chans bara för att jag har ett namn sominte är så alldeles vanligt i - ellerMuhammed och inte eller Persson.Jag har i grunden ingen avvikande uppfattningfrån om frågans betydelse i ett lång-siktigt perspektiv. Vi har ett samhälle med människorfrån många olika kulturer, olika språkgrupper ocholika bakgrunder. Detta kommer vi att få leva med.Det är viktigt att vi hittar ett sätt att få integratio-nen att fungera så att man visar respekt och värdighetoch att lösa människors problem i samverkan och välsamordnat mellan de olika departementen.Anf. 36 ()Herr talman! Vem som helst förstår att jag medmina förslag aldrig har strävat efter en isolerad in-vandrarpolitik. Jag tror att vi pratar förbi varandra.Vad jag föreslår är att man ser över möjlighetenatt inrätta ett integrationsdepartement. Vi har faktisktnågot slags invandrardepartement, vid vilket LeifBlomberg själv är minister. Det departement som existerar gör på olika sätt skillnad på invandrar-frågor och flyktingfrågor.