prot · GI0986 · 1995-04-05 00:00:00 — Vi måstealltså betrakta dem som jämlikar i handel och andrasamarbetsformer och inte leva gott på deras nöd.Jag anser att skall ha mer av bilateralt bi-stånd och att vi inte längre skall delta i Världsbankensoch IMF:s verksamheter.Nu gav statsrådets beskrivning av Världsbankenett hopp om en ny inställning från Världsbankenssida, men den vill jag först se.Anf. 82 () replikHerr talman! När företrädare disku-terar frågan om energi i förstår jag att deär motståndare till kärnkraft, där som här. Om jag harförstått det rätt är de också motståndare till vattenkraftoch vattenkraftsprojekt. I alla fall får man intrycket attde är motståndare till varje vattenfallsprojekt somgenomförs.Det vore intressant att få veta hur serpå ett av de grundläggande problemen, att få till stånden allmän elektrifiering av t.ex. landsbygden. Vi vetatt energiförsörjningen, inte bara i städerna utan ocksåute på landsbygden, är en förutsättning för att få bortden absoluta fattigdomen på samma sätt som det harvarit för och många andra länder som hargenomfört elektrifiering.Det vore intressant att höra åsikt omvarifrån denna energi som måste till skall komma, omni menar allvar med talet om att utrota fattigdomen.Anf. 83 ()replikHerr talman! Naturligtvis kan vi inte fortsätta attanvända den mängd energi som vi gör i . Vimed våra 8 miljoner invånare använder ju lika mycketenergi som man gör i som har närmare 1 mil-jard invånare. Det är omöjligt. Man måste ha effekti-visering och besparingar. Klimatet i t.ex. krä-ver i de flesta fall inte så mycket energi.Vi måste ha en annan typ av energi - solenergi,vindenergi och bioenergi. Vi måste in i naturenskretslopp.Anf. 84 ()replikHerr talman! Jag förstod inte svaret. Var skall dåIndien, och andra länder som behöver ha elek-tricitet till sina medborgare för att undanröja denabsoluta fattigdomen få sin energi ifrån? Den skall välgivetvis inte komma från , antar jag, utan frånIndien respektive andra länder. Men hur skall denframställas?Anf. 85 ()replikHerr talman! verkar inte hahört svaret, för jag talade om solenergi, vindenergioch bioenergi som är de stora samtida energisatsning-ar som måste göras överallt. Jag nämnde bara att denenergimängd som vi förbrukar i fortsättningen blirorealistisk att tänka sig och att det är omöjligt fördessa länder att ta efter oss.Så över till industrin. Vi har inte motsatt oss alla in-dustriprojekt när det gäller utbyggande av vattenkraft,utan vi talar om de gigantiska dammarna som läggermark under vatten. Människor tvingas flytta utansocial, medmänsklig och ekologisk hänsyn. Det ärinte fel att utnyttja naturresurserna om de går att åter-använda i ett kretslopp.Därför är mindre projekt att föredra, eftersom degör mindre ingrepp i naturen och skadar omgivning-arna mindre. Vi har ju kunnat se hur de stora dam-marna försaltar och försumpar omgivningarna. Dub-belt så stor mark blir förstörd för framtida odlingjämfört med den som man har sänkt under vatten.Anf. 86 ()Herr talman! När man ser ut över världen är detlätt att hitta utmaningar för svensk biståndspolitik.Många människor, inte minst i delar av ochAsien lever fortfarande under svåra omständigheter.Man saknar tillgång till rent vatten, till sjukvård ochundervisning samt inte minst till mänskliga fri- ochrättigheter. Många hotas också av mer eller mindreständiga naturkatastrofer.Det vore intressant att uppmärksamma en bok somRöda korset gav ut . Den heterNaturkatastrofer - människans verk. Där slår man fastdet som kanske verkar självklart, att det inte är natu-ren som är problemet utan det är fattigdomen som gerutsattheten.Problemet är inte att naturen skapar översväm-ningar med regelbundenhet, utan det är att människorav fattigdom tvingas bo i områden som egentligen inteär lämpliga för boende.Det är inte torka och regnbrist som är problemet,utan det är att människor tvingas bo vid öknens randpå grund av att de är för fattiga för att ta sig därifrån.Det är inte sjukdomarna i sig som utgör ett pro-blem, de kan vara enkla att bota men ändå ställa tillproblem, utan det är brist på vård och kunskap.Det är därför oroande att en sjättedel - som vihörde här - av befolkningen i blir fattigare och fattigare. Detta leder framtill att fattigdomsbekämpning naturligtvis måste varaett prioriterat mål.Även om många verkar att betrakta som enförlorad kontinent är det viktigt att komma ihåg attfattigdom och misär inte är för alltid given. Tvärtom,det finns möjligheter att häva utvecklingen mot fattig-dom.Majoriteten av befolkningen i lever i tillväxtländer. Vi har sett och ser en närmastmarknadsekonomisk och demokratisk revolution imånga länder runt om i världen.Herr talman! När jag växte upp var ettav världens fattigaste länder utan tillgångar och somdet syntes med mycket små framtidsmöjligheter. Denhär svåra utgångspunkten delar med en radländer i och . är som viväl känner till i klass med de västeuropeiska ländernaom man ser till BNP per capita. Denna fantastiskaekonomiska utveckling har landet gemensamt med enrad olika länder i . Dessa länder har olikahistoria, olika kultur och olika naturgivna förutsätt-ningar, men trots det har de alla lyckats. En tidigarefattig region på jorden är nu världens tillväxtcentrum,som vi har en hel del att lära av.Jag nämner detta därför att jag vill illustrera hurviktigt det är att förändringen kommer inifrån länder-na. Det är inte möjligt att med enbart biståndsinsatserlyfta ett land ur fattigdom till tillväxt och utveckling.Avgörande förutsättningar är äganderätten, marknad-sekonomi, rättsstaten och inte minst respekten förmänskliga rättigheter.Detta säger jag inte för att på något sätt förringavikten av stöd till jordens fattiga länder eller kanskeännu mer till jordens fattigaste människor, utan meraför att ge perspektiv på biståndet. Aldrig så mycketbistånd kan kompensera en korrupt eller totalitärregim som missköter ett land eller förtrycker ett folk.Omvänt gäller att det är fullt möjligt att skapa tillväxtgenom en riktig politik.Bilateralt bistånd som går från land till land möterproblem i länder där regeringens intresse är annat änfolkets intresse. Det finns risk att pengar försvinnergenom korruption eller att de inte når fram till demsom givaren vill hjälpa.Mot bakgrund av detta känner jag ett stort förtro-ende för det biståndsarbete som utförs av ett antalideella hjälporganisationer. Hjälpen går då från män-niska till människa vid sidan av statliga byråkratier,och det gör att det går att bedriva meningsfullt hjäl-parbete, också i diktaturer.Dessutom tilltalas jag av småskaligheten i mångaprojekt. De kan vara inriktade på att stärka naturre-sursbasen - vilket är centralt, om jag kopplar till detsom jag sade inledningsvis - genom byggandet avskyddade källor och trädplanteringar. Om detta kom-bineras med utbildning i alltifrån moderna jordbruks-metoder till hälsovård och läsning kan effekterna blibetydande och bestående. Detta har Röda korset visatgenom ett antal projekt i . Man har gjortinsatser för att förebygga och förhindra katastrofer istället för att bara hjälpa när de väl har inträffat.Jag imponeras också av idealiteten och engage-manget inom många ideella organisationer. Genomegna insamlingar av biståndsmedel och kunskaps-spridning bidrar de till att stärka det folkliga förtroen-det och den folkliga förankringen när det gäller bi-ståndet i Sverige.I mottagarländerna hjälper den lokala förankring-en och föreningsbyggandet till att fungera som regel-rätta demokratiskolor. I Röda korsets föreningar äveni den gamla diktaturens var alla lika mycketvärda och alla var delaktiga i verksamheten.När människorna själva i mottagarländerna görjobbet, som i t.ex. Röda korsets projekt, skapas ettlokalt engagemang som ger förutsättningar för attprojekten skall fungera också när de utländska hjäl-parna drar sig ur. Det här är en grund för utvecklingoch hjälp till självhjälp, och det bygger demokratiunderifrån. Det ger människorna ett värde, och detvisar rättigheterna i praktiken.Jag tycker att de svenskar som gör insatser i hjäl-porganisationerna förtjänar ett stort erkännande.Ytterligare en viktig aspekt är att de ideella orga-nisationerna har bidragit till ett mycket stort kunskap-suppbyggande och kunskapsutvecklande inom bistån-det. Inte sällan har de gått före och visat vägen när detgäller nya effektiva, och inte minst kostnadseffektiva,biståndsverksamheter.Till detta kommer också att de ideella hjälporgani-sationerna har en betydande intern effektivitet. Det ärnödvändigt att man hanterar pengarna rätt när manskall motivera för människor varför de skall skänkapengar just till den egna verksamheten.Vi moderater tycker att man skall gå mera mot enkonkurrensupphandling av det statliga biståndet. Påsikt skall det kunna utföras av ideella organisationer.Avslutningsvis: Det behövs mera av ideellt enga-gemang för det svenska biståndet. Det räcker inte medde insatser som görs via staten. Det åligger oss alla attta ett privat ansvar var och en på sitt sätt genom ar-betsinsatser eller genom bidrag till de ideella hjälpor-ganisationerna.Anf. 87 ()Herr talman! Jag skall först läsa ett brev från möd-rar i Östtimor:Som mödrar till barn som dödats eller försvunnitlever vi än i en oändlig sorgens tystnad utan attveta var de barn som vi älskar är begravda. Vi vädjaroch kräver att den indonesiska regeringen ger oss vårabarns kroppar åter. Vi avvisar alla smutsiga manövrarfrån där man hävdar att utveckling ochframsteg för vårt land kan kompensera förlusterna avvåra barns liv. Ni skall veta att efter att det ameri-kanska senatsrepresentanterna har rest hem fortsättervåra barn att utsättas för fängslanden och repressalier.Våra hem är fortfarande bevakade av indonesiskasoldater i civila kläder, och militärfordonen har må-lats i civila färger.Detta brev till från september1993 är underskrivet av 48 östtimoresiska mödrar.Folkmord är ett starkt ord. Men i ett land där entredjedel av befolkningen har utplånats är det giltigt -jag talar om . 200 000 människor har dö-dats genom krig, svält och terror sedan Indonesiensockupation 1975. Ännu lever folkunder järnhälen. Vi lever i helvetet, säger biskop - en av de få i Östti-mor som kan tala fritt.Kriget, folkomflyttningarna och terrorn från de in-donesiska säkerhetsstyrkorna har lagt stora bördor påÖsttimors kvinnor, på mödrar som har ansvar förförsörjningen i byar där hela den manliga befolkning-en har dödats, på döttrar och systrar som är utvaldamåltavlor för säkerhetsstyrkornas terror. Sexuell tor-tyr, våldtäkter och stympning har hört till kvinnorsvardag i i 19, snart 20, år.Trots den negativa befolkningsutvecklingen ge-nomförs barnbegränsningsprogram med tvångsmeto-der, bl.a. sterilisering. Den indonesiska sjukvårdensamarbetar med militären genom att tillåta förhörunder tortyr på sjukhusen. Indonesiska läkares med-verkan i massdödandet av överlevande från massa-kern i Dili har också underminerat befolkning-ens förtroende för den indonesiska hälsovården, någotsom förvärrat hälsosituationen främst för kvinnor ochbarn. Barnadödligheten är en av de högsta i världen.Jag uppskattade inlägg här omkvinnorna. Det är därför som jag tar upp den häraspekten på Östtimor.Vi vet att uppmärksamheten måste fästas på vill-koren för kvinnor och barn. Trots en omfattande do-kumentation om kränkningar av mänskliga rättigheteri och även i Västpapua och ärdenna verklighet föga speglad i massmedierna och iden politiska debatten.Östtimors barn drabbas också på andra sätt. Manser inga gatubarn i , men fattigdomen tvingarbarnen att ta arbete som tjänstefolk åt inflyttade indo-nesier.Man ser inte heller mycket gatuprostitution i Öst-timor. Men unga flickor väljs ut och tvingas genomtvångsgiften att utföra sexuella tjänster åt höga indo-nesiska militärer.Vi vet att det skedde en massaker på i huvudstad . Vi trodde attdet hade blivit bättre i landet, men vid och efter års-skiftet har våldet trappats upp i just Dili och även runtom i landet. Vad som har hänt är att sedan slutet avjanuari har svartklädda dödsskvadroner terroriseratcivilbefolkningen i och i flera andra distrikt. Åttaaktivister i självständighetsrörelsen har dödats avdessa gäng. Enligt , en medlem avprovinsförsamlingen i , har 5 000 småbönderslutat att bruka sina jordar sedan terrorn inleddes. Hanär en av de utvalda från regeringen som har ingått idödsskvadronerna.Med tanke på och med hänsyn till den försämrademänskliga rättighets-situationen i anserMiljöpartiet att ett bistånd till regeringen inte kankomma ifråga. Svenskt bistånd måste gå till mänskli-ga rättighets-organisationer och stärka de krafter somarbetar för mänskliga rättigheter.Miljöpartiet anser därför att stöd till Indonesienskall gå till den katolska kyrkan, därför att den jobbarintensivt för mänskliga rättigheter. Det humanitärabiståndet bör kanaliseras via oberoende kanaler tillprojekt i kyrkans regi. Dessutom bör stöd ges tillfrihetsrörelsen under anslaget Demokrati ochMänskliga rättigheter.Under anslaget Särskilda program anser vi att stödbör ges till de kulturarbetare som kulturstiftelsenFondação Borjada och andra CNRM närståen-de organisationer står för.Vi anser också att regeringen ej bör bevilja u-krediter till . I börNIB:s, Nordiska investeringsbanken, och NDF:s,Nordiska utvecklingsfonden, kreditgivning till Indo-nesien stoppas till dess visar respekt försåväl FN:s resolution om rätt till självbe-stämmande som grundläggande mänskliga rättigheter.Miljöpartiet anser också att regeringen bör användaSveriges närvaro i for Indonesiatill att ta upp kränkningar av mänskligarättigheter på - det här gäller också IrianJaya m.fl. - och verka för att den internationellakreditgivningen kopplas till efterlevnadav FN:s resolution om . Vidare har vi hänvi-sat till , som har fördömt Indonesiensförtryck och ockupation av . Det är en reso-lution som skrevs under , därman också uppmanar EU att suspendera allt ekono-miskt samarbete med den indonesiska regeringen sålänge den framhärdar med sin olagliga ockupationoch förtryck.Vi uppmanar och hoppas att regeringställer sig bakom denna EU-resolution vad avser u-krediter till och att man suspenderar eko-nomiskt samarbete.Därmed yrkar jag bifall till vår reservation 113som handlar om bistånd, 147 som handlar om u-krediter. Jag skulle gärna vilja yrka bifall till flera,bl.a. 114 om att suspendera allt ekonomiskt samarbetemen jag avstår, liksom jag avstår från att yrka bifalltill vår reservation 146 om speciellt ekonomiskt stödtill mänskliga rättighetsorganisationer.Anf. 88 ()Herr talman! Jag skall uppehålla mig vid flykting-frågan och också nämna något om enskilda organisa-tioner.Flyktingsituationen i världen är mycket oroande.FN:s flyktingkommissarie beräknade förnågra månader sedan antalet flyktingar till mer än 23miljoner människor. Den stora majoriteten av dessa,drygt 16 miljoner, har flytt till något annat land och 3miljoner är flyktingar i det egna landet, dvs. Lika många, 3 miljoner, är flyktingar somåtervänt till sina hemländer men fortfarande behöverskydd av olika slag. Dit hör personer som är drabbadeav situationen i f.d. . Det finns ca 2,5miljoner palestinier som sedan mycket länge lever iflyktingläger.Dessutom finns det många människor som flyr in-om sitt eget land eller till ett grannland på grund avinbördeskrig, terrordåd och svält. Det kan hända oer-hört snabbt. Hur många som just nu är på flykt i Bu-rundi vet väl ingen riktigt. Det finns väldigt mångamänniskor i rörelse, framför allt i fattiga länder, frånlandsbygden till de stora städerna. De har ett slagsflyktingsstatus, dock inte i formell mening.Av flyktingarna finns i , i Euro-pa, i och , i f.d. Sovjet-unionen, i och i Latinamerika.Ett stort problem är att fattiga länder får bära enmycket tung börda. och hade förra året4 miljoner flyktingar inom sina gränser, men ävensmå länder som de afrikanska staterna ochSudan har många flyktingar, ungefär 700 000 var.För sedan diskuterade vi i kammaren si-tuationen för bosnienkroater, och i det sammanhangetnämndes att har nästan 400 000 flyktingar.Inbördeskriget i har tvingat nästan 4miljoner människor på flykt undan strider och förföl-jelser. Många av dem finns i vårt land, ännu fler iTyskland.En del flyktingar återvänder till sina hemländer.Det måste vara målet. 1993 var det över 800 000personer som med stöd av UNHCR vände tillbaka,främst till , , och So-malia.Det är trots allt glädjande att en del flyktingar somhar möjlighet att återvända till sina hemländer, mendetta får inte så stor uppmärksamhet som när folkfördrivs och flyr från sina hem. 880 000 människor återvänt efterfredsöverenskommelsen i slutet av 1992.Situationen är oerhört oroande i . UNHCRberäknar att närmare 600 000 människor har flytt frånBurundi /94. Det är av befolkningen,och de flesta flyktingar är kvinnor, barn och gamla.När terrorn drabbar ett land, när beväpnade hordergår från hus till hus, flyr människor bokstavligt försina liv hals över huvud. Det är precis vad som nusker i . FN:s flyktingkommissarie här en viktig roll som samordnare och ofta somhuvudaktör på platsen. En huvudinriktning av arbetetär att hjälpa flyktingar att återvända till sina hem ochhemländer. Trots att detta mål ofta är svårt att nå,åtminstone på kort sikt, måste det ändå vara detta mansträvar efter. Stora flyktingskaror långt från sina hemoch hemländer eller i flyktingläger, i gigantiska tältlä-ger eller kåkstäder, får aldrig vara ett slutmål förflyktingpolitiken.Herr talman! har i reservation 34 fö-reslagit 50 miljoner ytterligare till UNHCR, som vianser bedriver en viktig verksamhet bland världensflyktingar.Många har talat vackert om enskilda organi-sationer. Det är bra. Inställningen har inte alltid varitså positiv som just . En fördel med dessa organisa-tioner är att de kan arbeta vid sidan av en regim somkanske är både odemokratisk och korrupt. Via dessaorganisationer blir också den svenska allmänhetendelaktig i olika biståndsprojekt på ett påtagligt sätt. Itusentals svenska hem står det en fastesparbössa påköksbordet från , Bröd till bröder, ellernågon annan organisation. Flera hundra tusen svens-kar är medlemmar i korset, som talade om, och i andra hjälporganisationersom har ett massivt stöd och där många svenskar ärengagerade.Det finns också organisationer som har mera be-gränsat verksamhetsområde, som som arbetar i ett land. Men det finnsockså många mindre organisationer som spelar enviktig roll t.ex. för att bevaka frågan om mänskligarättigheter och demokrati. Som vi ser det bör enskildaorganisationer kunna spela en betydligt större roll änvad som är fallet genom att de får vara med ochdelta i en upphandling av olika biståndsprojekt. Storaoch små ideella organisationer bör på lika villkorkunna överta en hel del uppgifter som utförs avSIDA. Här vill vi erbjuda alla goda krafter att varamed och via enskilda organisationer få ett ansvar förolika biståndsprojekt. Det är inget nytt, för många avdessa organisationer har faktiskt lång erfarenhet av attsjälva ta ansvar för och driva olika verksamhetersåsom skolor, sjukhus, jordbruk och olika småföretag.Det är att vi tar vara på den erfarenheten ochtänker i nya banor inom biståndspolitiken.Herr talman! Jag har inget annat yrkande än detBertil redan framfört om bifall till reservation1.Anf. 89 () replikHerr talman! berör flyktingsituatio-nen i så som den ser ut just nu och up-pehåller sig vid UNHCR:s verksamhet, som gör ettenastående arbete. Men jag tycker att en viktig del i problematiken, den som rörinternflyktingarna. Det exempel som togupp var . Vad som händer där just nu är har flyktingar i sitt eget land, alltså internflyk-tingar. Det finns ingen organisationer som har mandatför dem. Det är där vi nu har det verkliga problemet.FN-systemet har inte ansvar för dessa flyktingar.Anf. 90 () replikHerr talman! talar varmt om de en-skilda ideella organisationernas betydelse i hjälparbe-tet. Där är vi av samma uppfattning. Jag vill då ställafrågan: Varför vill inte vara med ochbidra till att det redan nu blir en majoritet för att gelika mycket pengar till de enskilda organisationernasom man har gjort?Anf. 91 () replikHerr talman! I vårt förslag vill vi ge de enskildaorganisationerna betydligt större inflytande och ävenstörre medel än de kan få via det bidrag som ärexklusivt för dem, genom att de kan få vara med ochräkna på olika projekt som går till SIDA. Deenskilda organisationerna har stor och lång erfarenhetav att arbeta självständigt. Härigenom kan de få ettmycket stort uppdrag som kan betyda oerhört mycketoch som kan vara av mycket större omfattning än vaddet bidrag medger som de får exklusivt på det kontosom gäller enskilda oganisationer i dag.Anf. 92 () replikHerr talman! Det låter gott och väl för framtiden,men frågan är om vad som händer . Vi vet attflera av dem har problem därför att långsiktighetenkommer i fara genom att de planer som de har gjortupp, med tanke på det de trodde skulle komma demtill del, nu får skrinläggas, eller de kan få svårighetermed att genomföra dem.Därför menar jag att borde ha tagitsitt ansvar här . Möjligheten fanns att en majori-tet hade kunnat se till att organisationerna fått merpengar.Anf. 93 () replikHerr talman! Jag tror att vi tar vårt ansvar. Utöverdet jag nämnde är som vi vet med i EU sedanden . Där finns det också en rejäl pottsom de enskilda organisationerna kan utnyttja. Detkan man göra . Om man så till svenska enskilda organisationerkommer man upp rejält i summor. Redan det ger över1 miljard kronor.Möjligheterna finns. Det gäller bara att se möjlig-heterna och inte svårigheterna.Anf. 94 () replikHerr talman! Jag blir förvirrad av vad LarsHjertén och tar upp när de pratar sigoerhört varma om enskilda organisationer. Det LarsHjertén sade till om att Modera-terna i själva utskottsarbetet skulle ha lagt fram ettalternativt förslag som mer tillgodosåg enskilda or-ganisationer stämmer inte. Det finns åtminstone ing-enting i det exemplar jag har av betänkadet som tyderpå detta. Där har accepterat regeringenshållning vad gäller enskilda organisationer.Tidigare var inne på att Moderater-na precis som hade lyssnat på delvisfelaktiga signaler från regeringen. Vi tog tidigare idebatten upp frågan om det inte fanns anledning ävenför att ändra sig på den punkten.När jag lyssnade till era anföranden fick jag förstintrycket att ni hade gjort det. Men ni står alltså fastvid de tidigare beslut som partiet har fattat och tänkerinte gå på någon av de reservationer som finns påområdet. Det tror jag är en väldigt viktig upplysningtill dem som lyssnar på debatten.Anf. 95 () replikHerr talman! Det gäller att hålla sig inom de ramarsom man har anslagit till olika ändamål. Vi hade varitintresserade av att även på denna punkt diskutera etthögre anslag om vi hade kunnat komma överens ombesparingar inom något annat område så att det totaltinte hade försämrat budgetläget för staten. Det kan viinte bidra till. Det är bara att fundera på den diskus-sion som fördes i morse.Några sådana förslag fick vi inte från något annathåll, och därför har vi fastnat vid våra motioner ifrågan och står fast vid dem.Anf. 96 ()Herr talman! Jag vill göra en kommentar till ut-skottets skrivning vad gäller biståndet till Eritrea.Utskottet skriver efter sin redovisning av det sam-arbete som har inletts så här: "Enligt utskottet finnsdet vid samarbetet med dock skäl att väga inden eritreanska regeringens syn på återtagande avegna medborgare och den brist på respekt för interna-tionell rätt man därvid visat. "Jag har ägnat en del tid åt att försöka skaffa migkunskap på detta område, både vid resor i ochkontakter här på hemmaplan. Jag har faktiskt aldrigupptäckt att någon eritrean, varken i regeringen ellernågon annanstans, har sagt sig vilja hindra sina egnamedborgare att komma hem.Tvärtom har jag upplevt att det finns ett väldigtstort intresse.