prot · GJ094 · 1995-10-05 00:00:00 — vet lika väl som jag att denprocess som ledde till att vi lämnade Försvarsbered-ningen var försvarsministerns och statsministernsfullkomliga rigiditet i rädsla för sin egen partiopinion.Det var anledningen till att vi inte längre kunde varakvar i beredningsarbetet.Mitt anförande byggde inte på någon total miss-uppfattning av propositionens innehåll. Tvärtom ärallt det som har sagt sådant som harkommit till min kännedom. När det gäller frågan omfelavvägningar och det bristfälliga underlaget är åter-tagningsproblematiken inte tillräckligt studerad ochanalyserad.Det är positivt att värnpliktsfrågan och pliktfrå-gorna över huvud taget är framskjutna till år 1996.Jag hoppas på en politisk samsyn. Den frihetsin-skränkning som en plikttjänstgöring innebär kräverenligt min mening en politisk samsyn. Däremot kandet aldrig vara rimligt för mig och mitt parti att på detsätt som angavs i beredningens direktiv under vårenså uttryckligt och krampaktigt leta efter utbildnings-platser till människor, vilket sedan har blivit bered-ningens resultat.De civila insatsstyrkor som talas om i propositio-nen har inget med civilförsvaret att göra, tvärtom. Deär till för vår beredskap i fred. Man kan dessutom haallvarliga tvivel om de verkligen på ett meningsfulltsätt skulle bidra till att öka den civila säkerheten ifred.Precis som när det gäller den militära utvecklingenär det här mycket tydligt alltifrån ochframåt att det är den tekniska förnyelsen och föränd-ringen som har den allra mest avgörande betydelsenför vilken försvarseffekt vi skall kunna uppnå.Anf. 8 () replikFru talman! Jag tänker inte delta i diskussionenom motiv för det uttåg ur beredningenvi såg här . Jag tycker att ni får sköta dendiskussionen själva.Henrik säger att man krampaktigt le-tar efter utbildningsområden. Det är tvärtom så att dethar givits riktlinjer för utredningar där myndigheternaskall komma med förslag och där slutlig ställningskall tas i försvarsbeslutet. Det verkar intesom om den gode har läst allarader i varje fall.Den vidgade hotbilden är grunden. Det är närmyndigheterna har fått belysa de frågorna som vi skallställning, inte i dag.Anf. 9 () re-plikFru talman! Om myndigheterna ges full frihet attfå personal som de kan utbilda och dessutom får medsig de pengar som de tidigare kostade i det militäraförsvaret, kommer de självfallet att anmäla väldigtmånga behov, som man skulle kunna använda plikt-personal till.Men det är inte frågan . Frågan här ärinledningen till den diskussion vi skall föra i för-svarsutskottet och som jag hoppas skall bli en kon-struktiv process, om detta är meningsfullt i totalav-vägningen mellan materiell förnyelse och personelltinnehåll.Det är möjligt att det finns andra framkomstvägarför att tillgodose och Socialdemokraternaskrampaktiga fasthållande vid att det är ett egenvärdeatt så många som möjligt genomgår grundutbildning.Men de vägar som man har anvisat i propositionen ärinte vägar som leder till acceptabel försvarseffekt iförhållande till de mänskliga och ekonomiska kostna-der som detta innebär.Anf. 10 () replikFru talman! Det är precis det som vi i försvarsut-skottet tillsammans - jag noterar att också vill vara med i den processen - skallutröna. Men vi skall också göra detta tillsammansmed myndigheterna. Jag tycker att det är ganska me-ningslöst att nu i upphetsad ton diskutera de här sa-kerna, som är inriktningar och utredningar och därolika saker skall vägas mot varandra i det slutligaförsvarsbeslutet.Välkommen i försvarsutskottsarbetet, ! Vi skall nog tillsammans kunna lösa en heldel av de här problemen, om det är som säger, dvs. att han vill konstruktivt medver-ka, och att han inte fortsätter att prata om ett antalbrev, som för mig personligen och många andra ärhelt ointressanta när det gäller försvaret i framtiden.Anf. 11 ()Fru talman! Efter murens fall, Warszawapaktensoch fanns det anledningatt tro på ett verkligt skifte i säkerhetspolitiken. FN:ssäkerhetsråd kunde , utan att någonanvände sig av sin vetorätt, ta itu med angrepppå . FN skulle till slut kunna uppträda som etteffektivt värn av fred och säkerhet fullt ut enligt helaFN-stadgan. I början förmådde också säkerhetsrådet ienighet fatta viktiga beslut inför folkmordet i Bosni-en.I vårt eget närområde har en rad viktiga föränd-ringar ägt rum. Debaltiska staterna har återuppstått. De forna sovjetiskatrupperna har dragits tillbaka enligt tidtabell. Sverigeoch är med i EU. Med andra ord fanns detskäl att tro att hoten mot fred och stabilitet i Europaeliminerats och att samarbetet kring gemensam säker-het i skulle utvecklas i positiv riktning.I dag finns det anledning att vara betydligt merförsiktig. Den i olika sammanhang påtalade risken fören renationalisering av försvars- och säker-hetspolitik är inte längre en risk - det har redan ägtrum! stormakters agerande i t.ex. Bosniendikteras nästan uteslutande från nationella utgångs-punkter. De serbiska fascisternas angreppskrig på ochfolkmord i Bosnien har fått äga rum medan Europatittat på. Om det inte finns olja eller gemensammastormaktsintressen lämnas ett litet europeiskt land åtsitt öde inför väpnad aggression.I har Jeltsin fått härja fritt. Liksom ifallet Bosnien värnar , , ochParis - för den delen också - mer om godarelationer till än om folkrätten och mänskligarättigheter. Det är ingen tillfällighet, utan ett mönster,som läggs fast i det nya Europasom reste sig ur ruiner.I går utvecklingen inte alls i den takt ellerkanske ens i den riktning vi alla hoppades. Rysslandlämnades i alldeles för hög grad åt sitt öde av väst-världen, när det slog in på en väg mot fred, demokratioch marknadsekonomi. Det har givit de aggressivtnationalistiska krafterna övertaget. Att hålla igen medkritik för att inte skada de demokratiska krafterna geri bara de nationalistiska än mer vind i seglen.Var i skulle Zjirinovskijs överfall på enkvinnlig parlamentsledamot häromsistens kunnat ägarum utan att mötas av större upprördhet från den de-mokratiska världen?Nu finns det de som säger, att oavsett den framtidaryska ledningens avsikter saknar den militär möjlighetatt utgöra ett hot mot . Men invasionshot ärinte det enda säkerhetspolitiska eller militära hotet.Det finns en lång skala av olika hot och utpress-ningssituationer. Det råder mycket bred enighet i ryskpolitik om att har särskilda rättigheter i sin"nära omvärld". Om de skulle riktas mot de militärtän så svaga baltiska staterna lämnar det inte Sverigeoberört. Fallet Bosnien visar ju att omvärlden inte ärberedd att riskera sina söners liv för en hotad europe-isk småstat.Militärt sett är situationen i inteheller okomplicerad. De ryska kärnvapnen på Kola-halvön har gjort området än mer strategiskt vitalt.Tillbakadragandet av trupper och material från Cent-raleuropa har lett till en kvalitativ förstärkning av S:tPetersburgs militärområde. Fram till nu har vi nästantagit för givet att radikala nedskärningarav offensiva konventionella stridskrafter skulle ökasäkerheten i vårt närområde. innanCFE-avtalet skall träda i kraft finns det anledning atthöja mer än ett varningens finger för vad Moskvakommer att leva upp till. Det som kan tyckas irratio-nellt för en stats- eller militärledning i väst kan ses påett helt annat sätt i ett annat perspektiv.Fortfarande finns det, fru talman, anledning atthoppas på och stödja en positiv utveckling i Ryssland.Det finns det förutsättningar för hos det ryska folket.Men auktoritära traditioner och samhällets socialamisär ger de nationalistiska krafterna stora möjlighe-ter. De ryska parlamentsvalen och presidentvaletnästa år kastar en mörk skugga över framtiden.Den pågående upplösningen av de gemensammagrundvalarna för NATO-samarbetet liksom de alltstarkare tecknen på oförmåga och rent av ovilja att gåvidare på den europeiska integrationen årsregeringskonferens är olycksbådande. visade det svenska folket att inte hellervi i är beredda att ta de nödvändiga stegen.Liberaler i har en vision, där demo-kratier samverkar i försvaret av fred, frihet och demo-krati.Fru talman! Det enda vi , och för lång tidframöver, kan konstatera är att framtiden är heltomöjlig att förutsäga. Det ställer stora krav på enflexibel och fördomsfri försvars- och säkerhetspolitik.Framför allt ställer det krav på en politik som ärgrundad i säkerhetspolitiska realiteter och inte påbudgetunderskott och nostalgiskt önsketänkande. Om1996 års försvarsbeslut kommer att bygga på dagensproposition kan det få långtgående verkningar, somverkligheten mycket snart kan tvinga attkorrigera.Ändå kan vi inte blunda för att vårt land harmycket stora ekonomiska bekymmer. Vi måste sparaockså inom försvaret. De medel som vi kan anslå tillförsvaret måste därför användas för att ge högstamöjliga försvarseffekt. Inriktningen i FB 92 på kvali-tet framför kvantitet måste i än högre grad följas. Atttvingas sänka ambitionsnivån för luftförsvaret för attkunna inrymma ideologiska önskemål om fler värn-pliktiga är oansvarigt. Vårt framtida försvar måsteanpassas såväl till den säkerhetspolitiska utvecklingensom till våra ekonomiska resurser. Det kunde ha varitmöjligt.Anf. 12 () replikFru talman! Jag instämmer med framtiden är osäker. Det har den alltid varit, ochdet kommer den alltid att vara. Därför är de kontroll-stationer som skall vara 1996 och 1998 bland deviktigare sakerna som läggs fram i propositionen.Som jag sade i mitt huvudanförande, skall man dåverkligen pröva det här oftare än man har varit vanvid. försvarsbeslut har i praktiken blivitganska konserverande, medan man nu går in på en nyväg, där man med regelbundenhet, ganska ofta, seröver den säkerhetspolitiska situationen.Sedan är det naturligtvis inte så, ,att man skall ha utbildning av sådana som inte be-hövs - det var samma tråd som inne på. Det är det vidgade säkerhetsbegreppetsom ligger till grund för det utbildningsbehov som vibegär skall utredas av myndigheterna.Anf. 13 () replikFru talman! För den som inte har deltagit i För-svarsberedningens arbete, och inte heller i de över-läggningar som har skett mellan de två regeringsparti-erna, är det naturligtvis svårt att uttala sig med säker-het om vad som har varit motiv och på vilket sätt manhar påverkat saker och ting. Men jag vill ändå påtalaför att det som han tog upp i sin repliknu när det gäller utbildningsfrågorna inte är ett resul-tat av Försvarsberedningens arbete.Den inriktningen klargjorde försvarsministern försnart - innan Försvarsbe-redningen efter mycket om och men till slut kom till.Försvarsberedningens arbete är svårt att tolka påannat sätt, liksom på många andra områden, än har tillrättalagt verklighetsbeskrivningen för attden skall passa in på de ideologiska - och som jag serdet nostalgiska - utgångspunkter som de två partierhar och har haft som säkerligen inte har haft särskiltsvårt att enas om slutresultatet.Anf. 14 () replikFru talman! säger att det natur-ligtvis är svårt för honom och för som intehar deltagit i beredningens arbete att med säkerhetuttala sig. Jo visst, men vi beklagar från olika håll har tagit den ställningen att man inte har deltagit.Det är helt frivilligt. Man hade alltså kunnat varamed. Man var inbjuden och man hade kunnat varamed och påverka. säger man att det är svårt, ochdet förstår jag. Jag beklagar än en gång att man intehar varit med.Anf. 15 () replikFru talman! är en omdömesgill per-son, och utanför kammaren kan han säkert diskuterade här frågorna på en annan nivå. vetmycket väl att orsaken till att vi har hamnat i den härsituationen t.ex. inte har att göra med vad Folkpartiethar begärt att beredningen skulle behandla. Orsakenär i stället att försvarsministern och pånågon nivå har bestämt sig för att konstruera skäl föroch beskrivningar av vad andra partier i beredningenägnar sig åt. Det finns inget utrymme för de partiernaatt påverka slutresultatet.Det är klart att vi skulle ha kunnat sitta med i be-redningen och titta på vad Socialdemokraterna ochCentern hade för sig. Det hade möjligen gett merainsikt i argumentationen, men säkerligen inte detminsta mera påverkan på slutresultatet.Anf. 16 ()Fru talman! Jag tänker uppehålla mig vid tre om-råden - säkerhetspolitiken, pliktsystemet och ekono-min.Det beredningsarbete som har föregått den härpropositionen är nu historia. måste vi inrikta osspå framtiden. Jag tror att det naturligtvis kommer attbli möjligt att hitta en konstruktion där samtliga parti-er är med i beredningsarbetet. Den delen av riks-dagsarbetet brukar vi från hävda när visjälva - utan att själva vilja det - har haft små möjlig-heter att delta i hela det politiska fältet. har vi det,och då vill vi naturligtvis utnyttja det. Då tycker visjälvfallet att det är bra om alla gör det.Det gäller nu närmast att finna en konstruktionsom gör det möjligt för båda parter, så att säga, attutan att förlora ansiktet åter börja ett konstruktivtjobb. Som har sagt finns det så-dana möjligheter i utskottet. I det framtida arbetetmåste det bli fråga om någon form av beredningsarbe-te, och då skall alla partier vara med.Det som står i propositionen om sambandet mellanden säkerhetspolitiska analysen och dess konsekven-ser för totalförsvarets uppgifter och ytterst dess orga-nisation är bra. Det är bra att man pekar på att detfinns en medvetenhet om att det är nödvändigt attbygga in en mekanism för att man skall kunna föränd-ra organisationerna och uppgifterna om det säkerhets-politiska läget förändras. Den delen har det heller intevarit någon diskussion om i förberedelsearbetet, ochdet tror jag inte att det kommer att bli i fortsättningenheller.Alliansfriheten betonas. betonar ock-så alliansfriheten - om den står i samklang eller kanstödjas av en tillräckligt stark försvarsmakt. Vad sommenas med en tillräckligt stark försvarsmakt har vinaturligtvis olika meningar om. I sig är åsikten oan-tastlig. Det är klart att om vi nu föreställer oss att vibehöver en försvarsmakt, kan man inte ha någon an-nan mening än att den skall vara tillräckligt stark.Häri ligger skillnaden i det spektrum som finns ide här frågorna. definierar en ståndpunkt- de har gjort det historiskt och kommer förmodligenalltid att göra det - som ligger något över en majori-tetsuppfattning, i vissa fall kraftigt över. På sammasätt finns det roller i det politiska spelet i övrigt.Vänsterpartiet har historiskt intagit motsatt stånd-punkt. Man behöver inte vara särskilt synsk för attkunna förutsäga att det kommer att vara så även fram-över.När det gäller alliansfriheten som begrepp är detnu svårt att hitta en praktiskt genomförbar konsekventlinje. Vi befinner oss nu i en situation som mitt partiinte har önskat - vi är medlemmar av EU. Vi deltar,om än bara som observatörer, i den västeuropeiskaunionens arbete. Jag förstår att det kommer att bli ettutökat samarbete mellan och övriga länder iVEU, även om jag inte önskar det. Det ligger natur-ligtvis också i själva konstruktionen, och det är me-ningen med föreningen.Europeiska unionens säkerhetspolitiska arbetekommer att fortsätta. Det handlar inte om ett val ellermöjligheter för att avstå om man så skullefinna vara lämpligt. har en historisk utvecklinginletts. Motsvarande historiska utvecklingar har intevisat på någon möjlighet att dra sig ur.En konstruktion som syftar till att vara en ekono-misk makt kommer förr eller senare att manifesteradenna makt med militär styrka. Det betraktar jag somett oundvikligt faktum. Jag beklagar det.Här ligger det naturligtvis en svårighet i att hållafast vid alliansfrihetsbegreppet. Denna fana kommeratt bli svår att hålla höjd. Jag vill göra det. Det är enkonsekvens av hållning när det gällermedlemskap i måste vi naturligtvis erkänna konflikteni det internationella arbetet. Vi vill ha ett fungerandeFN. Vi vill också att FN skall ha medel att genomdri-va beslut. Det fordrar naturligtvis i viss utsträckningett samarbete. Skall vi i som truppbidragarefortsätta med den roll vi har haft tidigare och i vissafall också utveckla den, måste vi delta i förberedelse-arbete för att kunna genomföra uppgifter. Men jagbetraktar det som en principiellt annorlunda ingång iett samarbete än det som har att göra med EU:s upp-gifter och mål.När det gäller pliktsystemet tycker jag att HenrikLanderholm gjorde en bra redovisning av konflikten.Vi ingick båda i . antog,utan att någon sade ett knäpp, de principer som var enig om. En enig riksdag har alltsåsagt att vi inte skall utbilda för någonting annat än vadsom krävs för att lösa uppgiften. Vi skall differentierautbildningen, och vi skall ha det antal som krävs förorganisationen.Det är naturligtvis ingen hemlighet att det före-kommer en diskussion om var gränsen för ett folkför-svar går. Hur liten del av befolkningen kan man utbil-da om man fortfarande skall tala om ett pliktsystemsom har allmän acceptans? Här finns en konflikt. Jagtycker att det är bra att den diskussionen skall fortsät-ta. Jag tror att det är viktigt att vi klarlägger skillna-derna i uppfattning i det här avseendet.Jag godtar resonemangen om skyddsstyrkorna,och jag tror att det ligger någonting i det. Däremot ärjag ytterst tveksam till att det uppmed argument som bygger på föreställningar som inteär empiriskt belagda. Dagens system har fungerat välhittills. Det är möjligt att det kan kommaatt bli svårigheter, exempelvis med ersättningsdiskus-sioner. Men vi får ta den diskussionen då och förbe-reda den på ett sådant sätt som jag tror att det är rik-tigt att vi ger signaler om.Så till ekonomin. Med den här konstruktionenkommer vi återigen att hamna i ett beslut som intehåller. I propositionen talas det om 9 ubåtar. Bered-ningen hade föreställningen att ekonomin möjligenskulle kunna täcka 7. I propositionen finns det ingensom helst diskussion om vad det här kommer att kos-ta. Det finns flera sådana exempel på otydligheter ochglidningar som gör mig övertygad om att vi i riksda-gen efter försvarsbeslutet kommer att få i upp-gift att plocka fram mera pengar. Är vi inte medvetnaom detta kommer alternativet att vara att genomföraneddragningar som inte har vägts mot varandra - somvi såg . Jag var i och för sig inte emotneddragningarna, utan det gällde sättet. Den fögaplanmässiga hanteringen, för att inte säga den panik-artade hanteringen och bristen på ett parlamentarisktförberedelsearbete för detta, gjorde ju att effekternablev mycket olyckliga. Det dras vi med än i dag.Fru talman! Vi kommer mycket snabbt att hamna ien diskussion om de ekonomiska ramarna. Jag tror attden del av propositionen som har försvagats gentemotberedningens arbete, dvs. den minskade konkretio-nen, kommer att medföra ytterligare svårigheter justvad gäller ekonomin.Anf. 17 ()Fru talman! Först vill jag gärna säga att det kännsnågot märkligt att debattera en proposition som lan-dade på mitt skrivbord . Jag har intehunnit läsa propositionen speciellt noga; det måste jagerkänna. Jag får därför gå efter det som försvarsminis-tern berättade för oss i går på partiledaröverläggning-arna.Försvarsberedningen har gjort samma bedömning-ar av det säkerhetspolitiska läget som många andraländer har gjort: Det är slut. Det är intebara rent militära hot. Också annat hotar oss varjedag. Vi diskuterar hur vi bäst skall kunna främja enpositiv säkerhetspolitisk utveckling i vår omvärld.Försvarsberedningen drar till viss del konsekven-serna av de förändringar som har skett och av denvidgade syn på säkerhetspolitiken som krävs ochhar därför föreslagit stora förändringar av Sverigestotalförsvar. Men det räcker inte enligt min mening.Vi måste omfördela ekonomiska resurser till satsning-ar på andra samhällsområden. Därför har jag ett antalavvikande meningar i beredningens rapport. Dessaskall jag nu vidareutveckla till motioner. Därför hop-pas jag, i likhet med många andra talare här, på kon-struktiva samtal i utskottet eller i någon annan formav beredning.En mening i beredningens rapport är viktigare änmånga andra:"Efter bedömningen av den samlade bilden avmilitära och ickemilitära hot, skall totalförsvaretsnärmare uppgifter och anslag prövas gentemot insat-ser för säkerhet på andra samhällsområden, så att densamlade positiva effekten blir den största möjliga. "Detta är den stora utmaningen !Tyvärr har och Socialdemokraterna, såvitt jagkan se, inte tagit med den meningen i propositionen.Man skriver i stället: Efter bedömningen av den sam-lade bilden av militära och icke-militära hot skalltotalförsvarets närmare uppgifter och resurser prövas.Därvid måste en avvägning ske såväl mellan det mili-tära och det civila försvaret som inom respektive del.Jag tycker att det är en stor försämring jämförtmed vad beredningen har slagit fast.Vi främjar inte säkerheten bara genom ett starktsvenskt totalförsvar. Säkerhetsfrämjande åtgärder ärett brett spektrum av åtgärder. Här tycker jag att densenaste tidens diskussion, förd kanske framför allt avModeraterna, varit väldigt snäv och bakåtsträvande -desperata utrop som klingar illa i den värld som vi nulever i. T.o.m. skriver att det inte föreliggernågot krigshot mot Sverige.Ni kan hävda att det jag nu säger beror på att jagär ny i , att jag är ung eller vad det nu kanvara. Men är det inte märkligt, fru talman, att de syn-punkter på beredningens arbete och den rapport somhar framförts av och intekunde framföras under arbetets gång i beredningen? Istället försöker man nu när propositionen redan ärklar tillmötesgå sina olika intressegrupper inom för-svaret.Jag vill nämna några positiva bitar som har till-kommit efter det att beredningen lämnat ifrån sigrapporten. Jag tycker att det är utmärkt att ett avsnittom miljöfrågor i Försvarsmakten har lagts in i pro-positionen. De två sidor som avsatts för miljöfrågor ärdock en ganska deprimerande läsning. Man redogörför vad som har gjorts, men några konkreta åtgärderför framtiden finns inte.Vi vet att olika miljöfarliga lämningar som försva-ret är ansvarigt för nu skall tas upp ur sjöar och mar-ker. Miljöarbetet inom försvaret måste fortsätta, ochambitionsnivån måste höjas. Men gällerdet att få Försvarsmaktens undantag från gällandelagar upphävda. Jag tänker t.ex. på halonerna. Dettafinns inte med i propositionen. Jag undrar om Centernhar glömt att driva miljöfrågorna när man nu haftchans att påverka regeringen.Jag är också glad över att man backar på denpunkt som gäller hur många totalförsvarspliktiga somskall utbildas. Här är det en förbättring i förhållandetill beredningens rapport. I den delen av rapportenhade jag och en avvikande mening.Jag delar inte uppfattningen att folklig förankringgaranteras av en utökad andel utbildade. Att genomfö-ra en kostsam utbildning t.ex. av bevakningssoldater,vilken baseras på ett antagande om kopplingen mellanfolkförsvar, försvarsvilja och antalet utbildade snarareän på ett säkerhetspolitiskt behov, anser jag inte varamotiverat.Fru talman! skrevstatssekreteraren på Försvarsdepartementet, PeterLagerblad, i en debattartikel att det blir 7 ubåtar i detsvenska försvaret. Det var vad beredningen hadekommit fram till. Men i går blev vi på partiledaröver-läggningarna informerade om att Socialdemokraternaoch tänker se till att vi får 2 ubåtar till.Vi skall alltså ha 9 ubåtar. Detta är sannerligen fasci-nerande.Jag ställer nu en enkel fråga till ochBritt som det går att svara ja eller nej på: In-nebär detta att utvecklingen av Ubåt 2000 fortsätter?Jag befarar att det blir så. I så fall skall man beställa 2ubåtar till, till en kostnad av ungefär 2 miljarder kro-nor som det inte finns något säkerhetspolitiskt motivför, enligt beredningen. Det måste ha hänt något allde-les oerhört på det säkerhetspolitiska området sombara Socialdemokraterna och känner till,och det måste ha skett under de senaste veckorna.Eller finns det andra motiv? Handlar det om sys-selsättningspolitiska motiv? Skall man se till att vi kanexportera fler ubåtar? Gagnar det i så fall den säker-hetspolitiska situationen i vår omvärld?I den proposition som lagts fram står detklart och tydligt: Totalförsvarets uppgifter måste dockutgöra grunden för totalförsvarets utformning.