prot · GI09117 · 1995-06-09 00:00:00 — Men iden förra interpellationsdebatten, som pågick häralldeles , hävdade att vimåste vara beredda att förändra de små staternasmöjligheter och villkor och åtminstone i vissa delar avutrikespolitiken, oklart vilka, gå ifrån den svenskavetorätten och de mindre staternas vetorätt.Detta är ju en avgörande och viktig fråga. Gårman på den linjen i flera sammanhang, och även omman bara gör det i detta fall, är det en mycket storförändring av det man sade före folkomröstningen.Går man in i flera delar blir det ett helt annat EU ändet vi har och det som man förespeglademedborgarna i inför folkomröstningen.Jag tycker att det vore bra, som jag sade tidigare,om ni försökte hålla samman någorlunda ochpresentera en likartad argumentation i stället för att gåut på två olika linjer och försöka fånga alla med denhär debattekniken.När det gäller förhållandet regering-riksdag hart.ex. , om jag har förstått saken rätt,föreslagit att man skall ta upp frågan om att stärka denationella parlamenten på regeringskonferensen 1996.Danskarna har flera olika förslag. Det handlar t.ex.om att förändra den praktiska situationen mellanCoreper och ministerrådet och att även skriva in ifördragen att man skall ha en starkare roll för denationella parlamenten. Där vill jag ställa en konkretfråga till : Är bereddatt stödja det danska initiativet och att föreslå att pådagordningen för regeringskonferensen skall finnas enpunkt om att stärka de nationella parlamenten? Detser jag som det viktigaste sättet att förstärkademokratin inom EU. De nationella parlamenten ärden enda folkliga förankringen. Det är de som har enlegitim demokratisk bas. Jag ser det som mycketviktigt.När det gäller utträdesparagrafen har MatsHellström och jag mycket olika synpunkter. Faktumär att har fått stöd från oväntat håll. Enmajoritet i vill ha in enutträdesparagraf. Man anser att den behövs för skall få en klarare situation, så att man inte skallbehöva förhandla på oklara grunder med den som villgå ur. Jag tycker att det är märkligt att inte MatsHellström kan stödja ett sådant initiativ.Anf. 39 Statsrådet ()Herr talman! Jag beklagar att vi måste fortsättamed den här textanalysen. Den får väl göras av demsom lyssnar. har inte talat om attförsämra de små staternas villkor. Vi bör hålla oss tilltexterna och vad som faktiskt sägs. Det underlättar föross att föra en hederlig debatt.Sedan till frågan om hur vi skall gå vidare när detgäller samrådet mellan regering och riksdag. Jag harjust tagit upp danskarnas tankar kring detta. De harvarit med längre än vi i och har haftproblemet under lång tid.Det är möjligt att en väg är att ta upp frågan ifördragsform. Det hade naturligtvis varit bättre omman hade kunnat ta upp just denna fråga på ettsnabbare och enklare sätt utan att behövafördragsfästa den. Men det är tänkbart att också denhär frågan - att ge utrymme för de nationellaparlamenten - kan komma att tas upp i fördragsform.Under alla omständigheter - där delar jag PeterErikssons uppfattning - är det viktigt att de nationellaparlamentens ställning stärks i den process somkommer fram genom regeringskonferensen , därman skall diskutera institutionernas roll.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1994/95:119 omomvänt baggböleriAnf. 40 Jordbruksminister ()Herr talman! har frågat mig omjag avser dels att vidta någon åtgärd för att hejdautarmningen av skogslänen, dels att stärkaförköpsrätten för boende och dels att vidta någonåtgärd för att stärka de glesbygdsboendes tillgång tillskog och jakt.Ragnhild Pohanka har härvid hänvisat till bl.a. denhistoriska företeelsen som går under namnetbaggböleri samt till utförsäljning avvissa delar av sin skogsmark. också att för att behålla en levande landsbygdkrävs en förstärkt förköpsrätt för boende.För att undvika eventuella missförstånd vill jagframhålla att eftersom ställtinterpellationen till mig förutsätter jag att RagnhildPohanka avser att diskutera frågan om förvärv avskogsmark och därmed jordförvärvslagens regler, somär mitt ansvarsområde. Frågor omskogsvårdslagstiftningens innehåll och utformningtillhör däremot näringsministerns ansvarsområde.Riksdagen beslutade om enavreglering av jordförvärvslagen. Samtidigtförstärktes lagen kraftigt som regionalpolitisktinstrument medan reglerna om prisprövning togs bort.Ambitionen i lagstiftningen har varit att bevaraboendet och sysselsättningen i glesbygden.Myndigheterna kan dock bevilja förvärvstillstånd utanatt det kommer till stånd någon bosättning påegendomen. Det kan ske t.ex. om förvärvaren inte kanflytta till egendomen eller om det inte finns några påorten bosatta intressenter. Andra exempel är om ettvägrat tillstånd bedöms inte få någon direkt ellerpåvisbar effekt på sysselsättningen i området och detsaknas möjlighet att vara bosatt påförvärvsegendomen.Om myndigheterna ändå bedömer det angelägetoch realistiskt att få till stånd en varaktig inflyttningfår förvärvstillstånd vägras.Jag vill i detta sammanhang erinra ombestämmelserna i jordförvärvslagen i fråga omutebliven bosättning. Om en förvärvare inte uppfyllersitt åtagande om bosättning får staten lösa inegendomen. skall genast anmäla tillStatens jordbruksverk om det föreliggerförutsättningar för att lösa egendomen.Jordbruksverket har i en rapport 1995:3Utvärdering av jordförvärvslagstiftningen redovisatresultatet av en omfattade enkät hos länsstyrelsernaom lagstiftningens effekter. Verkets rapport beredsför närvarande inom . Förstefter det att jag tagit del av innehållet i rapporten ochverkets ställningstaganden är jag beredd att uttala migom huruvida jag kommer att medverka till en översynav jordförvärvslagstiftningen.Anf. 41 ()Herr talman! Jag får tacka för svaret, men trots attdet var två sidor långt erhöll jag faktiskt knappt någotsvar alls på mina frågor.Sedan interpellationen skrevs har TV genomStriptease samt radio och tidningar behandlat frågan,och vid alla tillfällen har problemen belysts från fleraaspekter. Senast skedde det på iJönköping. Frågan har blivit alltmer aktuell medtiden.Rubriken baggböleri kan tyckas underlig,men baggböleri har inneburit att de storaskogsbolagen har köpt upp skogen av bönderna för enspottstyver, speciellt i . Man kalavverkadeytorna och lämnade dem på det viset. Någonåterskogningsskyldighet fanns inte då.Nu köper mindre seriösa privatpersoner upp skogoch styckar fastigheterna så, att de inte behöver följa12 § i skogsvårdslagen. Fr.o.m. den 1 januari 1995gäller följande:På brukningsenheter större än 100 hektarskogsmark får föryngringsavverkning inte ske i sådanutsträckning att mer än hälften av brukningsenhetensproduktiva skogsmarksareal kommer att bestå avkalmark och skog som är yngre än 20 år.Bestämmelserna i första stycket gäller även ombrukningsenheten är eller mindre, om denbestår av en eller flera fastigheter som har varitföremål för fastighetsbildning genomfastighetsreglering, klyvning eller avstyckning ochmindre än har förflutit sedanfastighetsbildningen ägde rum.Det betyder att det har blivit en viss tidsspärr, somjag tycker är bra. Den har kommit till efter höstensolika diskussioner om detta. Genom denna paragrafhar man inte samma möjlighet att kalhugga direkt,utan man måste alltså vänta en tid.När det gäller skogsbruket är det fråga om hur storproduktionen är - en fråga som kanske inte riktigt hörhit. Man anser att man på en skogsfastighet börproducera . I t.ex.Västergötland kan det betyda 40 hektar.Baggböleriet har drabbat och drabbar mestNorrland, eftersom skogen har varit en förutsättningför överlevnad mer där än någon annanstans genomjakt, fiske, fritid, turism och för att få ved förhusbehov, även om skogen ej ägs av folket i byarna.Det är också i som skogsbolagen haft detstörsta ägandet. Det är mer privatskog ju längresöderut man kommer. I uppgårmedelboniteten, tillväxten för privatägd skog, till ca12 kubikmeter , medan siffran för Norrbottenslän är . Det visar också hur mycketkänsligare marken i är. drabbasdärför än värre, då återväxten är långsammare ochskogsbolagen äger mer skog där.Men flertalet köpare är naturligtvis ändå seriösaoch vill vårda sin skog. Jag vill inte påstå något annat.Men det finns dock ett alltför stort antal som ärspekulanter som kringgår bo- och brukarplikter someffektivt skulle kunna hindra spekulationer. Det skerofta genom bulvaner.Skogsvårdslagens nya regelverk innebär enavsevärd liberalisering i flera avseenden. Lägstatillåtna ålder för föryngringsavverkning sänktes, ochbrukaren fick större frihet att väljaskogsbruksmetoder. Kravet på avverkningsskyldighetför gammal skog slopades.Jordförvärvslagens regler om förvärvsprövninginnebär att tillståndsprövning för fysisk person barasker i glesbygd i vissa fall samt iomarronderingsområden. I detta avseende har såledesstora friområden bildats.Nyförvärvade fastigheter blir oftast föremål förkraftiga avverkningar. Sedan deavverkningsbegränsande reglerna mjukades upp kanman konstatera en kraftig ökning av avverkning fördenna typ av projekt.Tekniken att nybilda fastigheter med mindre än100 hektar yta och att föryngringsavverkahar till dels satts i system. harman infört en minskning till , men man harännu inte riktigt hunnit se effekterna av den.Jag har också läst den rapport somjordbruksministern har läst och förstår att den behöverutvärderas. Enligt rapporten verkar det som det ärganska blygsamma skador som här har skett, men detstämmer inte. I en by i kommun i Norrbottent.ex. är nu av skogen däromkring ägd av s.k.utboende, dvs. personer som bor långt ifrån och inteens är boende i kommunen.Slutavverkningsåldern har också sänkts från 80 årtill . Därigenom sker ytterligare kalhuggning. Jagär förvånad av jordbruksministerns ringa intresse förfrågan. Det som sker är ju oåterkalleligt. Det targenerationer att återuppbygga skogen. Det betyder attdet är oerhört svårt att återställa det som en gång harskett. Vi vet ju att det tar innan en skoghar växt upp igen i . Om man då kalhuggerflera små ytor , blir det till slut storaområden bredvid varandra som gör att folk i byarnanätt och jämt kan bo kvar.Anf. 42 Jordbruksminister ()Herr talman! Efter anförandekan jag konstatera att hon till övervägande deluppehöll sig vid avverkningen. Det är en väldigtviktig fråga. Men det är inte en fråga som jag haransvaret för, utan den hör till näringsministernsansvarsområden. Det var därför som jag i mitt svarinte gick in på den delen. Vi har ju en vissrollfördelning i regeringen.Ragnhild Pohanka tog också upp vissa TV-program. Jag har också sett dem, och vi har faktisktanalyserat en del av dem och kunnat konstatera , precis som själv gör, görmisstaget att blanda ihop konsekvenserna av olikajordbrukspolitiska författningar. Det handlar om såvälskogsvårdslagstiftningen ochfastighetsbildningslagstiftningen somjordförvärvslagstiftningen, där jag är ansvarig för densenare.Om man skall säga någonting om deregionalpolitiska bestämmelserna i jordförvärvslagen,för det är ju dessa som har diskuterats mycket, kanman ur förvärvssynpunkt i stora drag dela in landet ifriområden, glesbygdsområden ochomarronderingsområden.I friområden får fysiska personer fritt förvärvalantbruksenheter.I glesbygdsområden får fysiska personer frittförvärva lantbruksenheter, om de under minst sexmånader varit bosatta i glesbygd i den kommun därden aktuella förvärvsegendomen är belägen, eller omde genom ett särskilt åtagande förbinder sig att bosätta sig på egendomen och därefterbo på den i minst fem år.I omarronderingsområden får förvärvstillståndvägras, om förvärvet skulle göra det svårare attgenomföra rationalisering av ägostrukturen.Det som har diskuterats mycket ärbosättningsfrågan. Bosättning är i det härsammanhanget ett klart och entydigt begrepp enligtfolkbokföringslagen. En person anses vara bosatt påden fastighet, där han eller hon regelmässigttillbringar sin dygnsvila. Därför är det relativt enkeltatt avgöra var en person är bosatt. Det är dåskattemyndigheterna som har ansvar för detta.En helt annan sak är - det är kanske där som dethar brustit i den mån det har begåtts fel, för det kan vivara överens om att det har - att lantbruksenheternanumera saknar personella resurser för att följa uppoch kontrollera om de förpliktelser när det gällerbosättning som man har sagt sig vilja leva upp till harfullföljts.Anf. 43 ()Herr talman! Det är väldigt svårt att renodla dessalagar, eftersom jordförvärvslagen på det sätt som denär utformad resulterar i att människor kalhugger.Eftersom detta blir resultatet har jag mest uppehållitmig vid denna fråga. Jag vet att man kan ingripa, mendå har olyckan ofta redan skett. Men jag tror att omman ingriper oftare så kommer detta s.k. hasardspelatt minska, därför att man då märker att det inte lönarsig i längden. Men då måste man också återköpafastigheten, som är ganska värdelös när all skog ärborta - åtminstone är den tillfälligt värdelös.Att man saknar personella resurser gör att det blirdyrt i längden. Men det är ju så på många områden , att man tror att man spar pengar medan det kanbli precis tvärtom.I byarna - den by utanför som jag taladeom var bara ett exempel - blir resultatet attmänniskorna ofta får bo mycket nära eller alldelesintill stora kalhyggen. Det ökar naturligtvisutflyttningen, därför att deras fritid, jakt- ochfiskemöjligheter etc. minskar så oerhört, vilket gör attde inte längre trivs. Om de då har någon möjlighet såflyttar de någon annanstans.Staffan skriver om baggböleriet i sinbok och makten över miljön. Han menar attbaggböleri ständigt pågått under hela detta sekel, mereller mindre, beroende på konjunktur ocharbetslöshetssituation.I den nya skogsvårdslagen är miljömålet jämställtmed produktionsmålet, men jag skall inte ta upp det,eftersom det inte tillhör det här området. Men jag serdet så att man måste titta på vilka effekterna blir närde nya lagarna används i alla tre fallen, dvs.jordförvärvslagen, skogsvårdslagen ochfastighetsbildningslagen. Man måste titta på demsamtidigt.Anf. 44 Jordbruksminister ()Herr talman! Självklart skall man också väga indet hela och se det samfällt. Näringsministern och jagdiskuterar det här, men i talarstolen här har jagmandat att enbart tala om jordförvärvslagen.Man kan säga att en sak som har varit bra med dennuvarande jordförvärvslagen är att den är mycketeffektiv för att förhindra juridiska personer ochskogsbolag att köpa skogsmark på de områden som vitalar om.Ragnhild Pohanka nämnde en by, och jag kännerockså till byar som har problem. Jag skall självbesöka en sådan by . Man ringer till mig ochhävdar, att t.ex. i Alsen har det gjorts tre köp densenaste tiden, att köparna sagt att de skall flytta tillorten och att de i två av fallen har börjat avverka meninte flyttat dit. Det är klart att jag skall åka dit ochtitta på det, men en minister kan inte åka överallt. Vimåste lita på de rapporter som kommer och demyndigheter som skall granska det här.I en av de undersökningar som har gjorts visar detsig, att av 800 åtaganden om bosättning är det bara etttiotal som inte uppfyller lagens intentioner. Men detär klart att det är tio för mycket.När det gäller opinionsbildning och inslag i bådetidningar och TV, är det naturligtvis de som intesköter sig som man berättar om.Det går att ingripa på olika sätt, men när vi hartittat på det här, vilket vi kommer att göra mycketnoggrant - och jag utesluter inte en förändring avjordförvärvslagen - tror jag att det får konsekvenser,inte minst budgetmässiga, eftersom en bättre kontrollav efterlevnaden av lagen kräver fler personer ute pålänsstyrelsernas lantbruksenheter.Anf. 45 ()Herr talman! Det är självklart, men här är detfråga om oersättliga värden, som går förlorade förgenerationer framåt. Jag tycker att det skulle varavärdefullt om man fick in det i budgeten. Det skullepå viss sikt inte bli dyrt.Jag gläder mig åt att det finns möjligheter attförändra lagen. Det är självklart att man inte serlagens verkningar förrän man har prövat den en tid.Det är bra att juridiska personer och bolag inte fårköpa. måste man se upp med dem somköper. Det är ofta så, att om en bonde köper upp litetmer mark intill sin egen gård blir den riktigt skött.Det låter inte så mycket med 10 av 800 - det ärdrygt - men det är klart att det är 10 för mycket.Men om man lyckas hålla det på den nivån kommerdet inte att se ut som det gör på vissa håll i dag.Därför måste man titta ytterligare på bo- och bruka-plikten, som vi i också tycker är enväldigt bra regel. Man måste se till att det inte ärpenningen som styr och att det inte är den som betalarbäst som får köpa. Det här med bulvaner är oerhörtsvårt att komma åt, men trots det måste man tittaockså på detta.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1994/95:128 omejderjaktAnf. 46 Jordbruksminister ()Herr talman! har frågat mig hurjag avser att hantera frågan om vårjakt på ejder ochvilken vikt jag lägger vid Naturvårdsverketssynpunkter i frågan.Bakgrunden till frågan är att Skärgårdsutredningeni sitt betänkande Levande skärgårdar förra sommarenbehandlade ett förslag av omatt tillåta viss licensjakt efter hanfågel av ejder undervåren.Vårjakten på sjöfågel, liksom ägg- ochdunplockning, var en naturlig och inteoviktig del av försörjningen förskärgårdsbefolkningen. Jakt och äggplockningmedförde emellertid att stammarna decimeradesstarkt. På förbjöds därför vårjakten eftersjöfågel . De hårda vintrarna under1940-talet och oljespill medförde ytterligarepåfrestningar på sjöfågelstammarna. All vårjakt påsjöfågel förbjöds därför och är sedandess förbjuden.Det har förekommit fleraframställningar om återinförande av vårjakt påsjöfågel i olika former. Den dåvarande regeringenföreslog i en proposition att vårjakt påhanfågel av ejder borde få bedrivas under enförsöksperiod i vissa län på ostkusten.Riksdagen avslog propositionen och anförde som skälbl.a. att vårjaktens värde från rekreationssynpunktmåste bedömas mot bakgrund av att jakten varitförbjuden och att förslaget berörde enmycket begränsad krets människor. Ett återinförandeav vårjakten skulle enligt utgöra enbelastning för i det internationella samarbetetpå natur- och miljövårdsområdet. Det kunde ocksåstarkt ifrågasättas om undantagsbestämmelsen iPariskonventionen om fågelskydd var tillämplig. Ettundantag från konventionen kräver nämligen attjakten har betydelse från försörjningssynpunkt, vilketriksdagen inte ansåg vara fallet.Det förslag till vårjakt som Jägareförbundetöverlämnade till har storalikheter med det som behandlades av år1977. Personer bosatta på öar utan vägförbindelser isex län bör enligt förslaget få bedriva licensjakt påhanfågel av ejder för förbrukning idet egna hushållet. Antalet jaktberättigade beräknastill ca 600 personer. De väntas fälla 4 000-5 000fåglar per år.Skärgårdsutredningen lämnade i betänkandet intenågot förslag om att vårjakten borde återinföras.Utredningen gjorde i stället följande sammanfattandebedömning av förslag: "Det råder ihuvudsak enighet om att en begränsad vårjakt inteskulle vålla några problem ur beståndssynpunkt. Detbör vara en strävan att så långt det är möjligt medhänsyn till väsentliga allmänna intressen tillgodoseönskemål av detta slag. Avgörandet för om vårjaktefter ejder kan tillåtas är dock om det kan ske inomramen för internationella åtaganden m.m. Så långt utredningensbedömning.Den begränsade vårjakt som Jägareförbundetföreslog skulle i och för sig inte vålla några problemfrån beståndssynpunkt. Enligt min uppfattning kanemellertid erforderlig beståndsreglering ske långa allmänna jakttiden under höstenoch vintern. Den föreslagna jakten saknar numera heltbetydelse från försörjningssynpunkt, vilket ju enligtPariskonventionen är ett krav för att få tillåta vårjakt.Jag har dock viss förståelse förskärgårdsbefolkningens önskemål om att få återupptaen gammal jakttradition. Skälen mot att återuppta ensådan tradition är emellertid ännu starkare nu än närriksdagen tog ställning mot vårjakten.Från har nämligen atttillämpa EG:s direktiv om bevarande av vilda fåglar.Enligt fågeldirektivet gäller att flyttfåglar inte fårjagas under återkomsten till häckningsplatserna. Jaktfår inte heller ske under häcknings- elleruppfödningssäsongen.Skärgårdsutredningen uttalade att ett eventuelltinförande av en vårjakt får anses förutsätta attriksdagen på förslag av regeringen gör denbedömningen att våra internationella åtagandenmedger en sådan jakt. Eftersom jag anser att vårainternationella åtaganden inte medger vårjakt påsjöfågel har jag inte för avsikt att föreslå regeringenatt förelägga en proposition med detinnehållet.Fågeldirektivet ger vissa möjligheter till undantagfrån det nämnda jaktförbudet om det inte finns någonannan lämplig lösning och om jakten avser enbegränsad mängd fåglar och sker under strängtreglerade former. Jag avser inte heller att verka för attett sådant undantag införs för en jakttradition som inteutövats under åtminstone och som saknar allekonomisk betydelse.Sammanfattningsvis avser jag således att hanterafrågan om vårjakt på ejder på det sättet att någonsådan jakt inte införs. Till grund för denna inställningligger bl.a. synpunkter i frågan.Anf. 47 ()Herr talman! Jag är mycketnöjd med svaret. Jag är mycket glad att vi har ettgemensamt synsätt i denna fråga, liksom vi hade ifallet morkulla.Bakgrunden till interpellationen är en motion somjag väckte under den allmänna motionstiden i januari.Vi kan titta på som biotop, och vi vet attdet är en biotop som utsätts för många hot.Det är miljöhoten, som vi kan se i form av M 74,där laxyngel och även torskyngel dör. Man vetegentligen inte riktigt vad det beror på, mer än att detär miljöfaktorer.Det är övergödningen, som leder till att det bliralltmer småfisk. Då kommer man bl.a. in på fråganom skarv, som vi skall diskutera senare i dag.Vi kan också se att antalet oljeolyckor tyvärrtenderar att öka. hartiotusentals fåglar fått skjutas på grund av oljeskador,mest alfågel.Ejder är en fågel som lever nästan uteslutande påblåmusslor. En art som är så beroende av enskiltfödoslag kan lätt få problem om något miljögift skulledrabba födan, i detta fall blåmusslor. Det innebär attejderpopulationen utsätts för vissa risker ändå iÖstersjön. I dagens läge är inget hot alls förejderpopulationen.I EU:s fågeldirektiv står det mycket klart ochtydligt att en vårjakt inte kan tillåtas därför attflyttande fåglar under flytt till häckningsplats inteskall jagas. Jag är glad att jordbruksministern delarmin uppfattning att detta gör det omöjligt attåterinföra en vårjakt på ejder.Sverige har internationellt ett högt anseende närdet gäller fågelskydd. Vi har agerat mycket t.ex. närdet gäller fångsten av kramsfågel i som tillåterjakt under häckningstid. Om skulle införa dentypen av jakt skulle det allvarligt kunna påverka deinternationella samtal där vi ofta har en ledandeposition. Jag anser att det är oerhört viktigt att vi kanbibehålla den positionen så att vi verkligen kan varaett land som går före i det här avseendet.Sedan vet vi också att den biologiska mångfalden,som vi talar så mycket om, tenderar att minska i vårtland. Vi vet att fågelpopulationerna krymper i mångafall, inte bara så att vissa arter försvinner utan ocksåså att mängden fåglar inom vissa arter tenderar attminska. Det gör att vi bör vara restriktiva när detgäller fåglar, anser jag.Sammanfattningsvis vill jag säga att jag är myckettacksam för svaret, och jag hoppas att vi kan hittaflera frågor där vi kan vara överens. Jag förmodar attnågon ytterligare debatt mellan oss i den här fråganinte är aktuell. Som sagt är jag mycket tacksam ochglad.Anf. 48 ()Herr talman! Det här är en fråga som diskuterats iriksdagen som jag har varit ledamotoch dessutom . Vårjakten påejder är en jaktform som är tillåten i och harfunnits där sedan lång tid tillbaka.Jag noterar att jordbruksministern och jag äröverens om att den begränsade vårjakt somJägarförbundet föreslår i och för sig inte skulle vållanågra problem ur beståndssynpunkt. Det tycker jag ärett viktigt påpekande i sammanhanget.Skärgårdsutredningen har som sitt enda konkretaförslag sagt att man borde kunna pröva den härformen av jakt.