prot · GJ0928 · 1995-11-23 00:00:00 — Deninnefattar sådana kortsiktiga åtgärder som att det vidtillsättning av professorer och andra högre tjänsterinom universitets- och högskolevärlden skall tilläm-pas s.k. positiv särbehandling, varmed avses att entjänst tillsätts med en sökande av underrepresenteratkön även om vederbörande är mindre kvalificerad änmedsökande av det andra könet.Detta menar vi innebär en uppenbar risk för attgamla fördomar cementeras och att det långsiktigaoch seriösa jämställdhetsarbetet därigenom försenas.Budskapet är ju att det inte finns tillräckligt kompe-tenta kvinnliga forskare, varför kvinnor måste hjälpasfram så att förhärskande jämställdhetsmål snabbtuppnås. Jag undrar om utbildningsministern tänkerupplåta parkeringsplatser för handikappade utanförinstitutionerna åt sina - i folkmun kallade -"thammare", det akademiska B-laget.Förutom att positiv särbehandling ger uttryck fören kvinnosyn som är djupt kränkande så innefattar detockså ett brott mot 11 kap. 9 § regeringsformen, somföreskriver att det vid tillsättning av statlig tjänst skallfästas avseende endast vid sakliga grunder såsomförtjänst och skicklighet. Man kan inte positivt särbe-handla någon på grund av kön utan att nå-gon av det motsatta könet blir negativt särbehandlad.Och den som blir diskriminerad i det enskilda fallet ärinte någon diffus beståndsdel i ett förhatligt kollektivutan det är en enskild individ.Jag vädjar till kammarens ledamöter att verkligentänka efter och inte bara ge efter för det som ärpolitiskt korrekt. Är det verkligen försvarligt i etträttssamhälle att låta enskilda individer diskrimineraspå grund av kön? Vi moderater anser inte det.EG-domstolen anser inte heller det. I den dom avden som talade om slårdomstolen fast att ett automatiskt företrädare åtkvinnliga sökanden på manligt dominerande områdennär meriterna är likvärdiga med manliga medsökan-dens inte är förenligt med EG:s likabehandlingsdirek-tiv. Det måste framstå som uppenbart att Sverigespositiva särbehandling, som innebär att en tjänst till-sätts med en sökande av underrepresenterat kön ävenom vederbörande är mindre kvalificerad än medsö-kande av det andra könet, är än mer oförenligt medlikabehandlingsdirektivet.Sverige medlemskap i innebär att vi måste taEG-domstolens domar på allvar vare sig vi gillar demeller inte. Det är därför uppseendeväckande att ut-skottsmajoriteten avstryker den moderata motionen1994/95:Ub41 utan annan motivering än att statsmi-nistern i sin regeringsförklaring fram-höll att , bl.a. års regeringskonfe-rens, aktivt kommer att driva kraven på ökad jäm-ställdhet. Man må önska statsministern lycka till ihans strävanden i detta avseende, men i avvaktan påkonkreta resultat måste faktiskt nu ta EG:sförbud mot alla former av diskriminering av individerpå grund av kön ad notam.Regeringsformens 2 kap. 16 § måste därför sesöver, och detta bör som sin mening ge re-geringen till känna. En sådan översyn var angelägenredan tidigare, efter dom är den nöd-vändig.Fru talman! Med detta yrkar jag bifall till reserva-tion nr 9, som är fogad till betänkandet.Anf. 17 ()Fru talman! Jag tror att lever kvar i40-talsideologin. Själv var jag inte född då. Men jagtycker precis som att det är viktigt hurvi företräder våra väljare. De har ju talat om för ossatt de kräver en jämn könsfördelning. De har ställt såstarka krav att de t.o.m. har sagt att om inte partiernasköter sig och får fram fler kvinnor kan de tänka sigatt nödgas bilda ett rent kvinnoparti.Jag vill säga några ord om kvotering till politiskauppdrag i och internationellt. I regeringsfor-mens första paragraf kan vi läsa att all makt utgår frånfolket. Trots detta kan inte folket välja en jämnkönsfördelning till beslutande politiska församlingar.Jag tycker att det nu skall vara slut på diskrimineringpå grund av kön nu.I om mänskliga rättigheter ingårnu även kvinnors rättigheter. Där finns en analys avhur kvinnans situation och ställning ofta är ettuttryck för en bristande politisk vilja att fullt ut erkän-na och bl.a. i lagar säkerställa mänskliga rättigheterför kvinnorna.Jag anser att en likvärdig politisk representation avbåda könen är en självklar rättighet. Det måste bli ettslut på den manliga kvotering till beslutande försam-lingar som har pågått ända . I den hand-lingsplan som antogs vid FN:s fjärde kvinnokonferensi år fastställdes att regeringarna skall främja kvinnorsoch mäns lika rätt att delta i politiskt arbete.Regeringarna skall också sträva efter en jämnkönsfördelning bland de kandidater på nationell nivåsom nomineras till uppdrag och tjänster i internatio-nellt FN-arbete. Politiska partier uppmanas att se överstrukturer och procedurer inom partierna och undanrö-ja alla hinder som direkt eller indirekt kan utgöradiskriminering av kvinnor.Jämställdhetsfrågorna skall också integreras i detpolitiska arbetet och finnas med på dagordningen.Regeringarna skall se till att frågorna analyseras uti-från ett jämställdhetsperspektiv så att konsekvensernaför kvinnor respektive män klarläggs innan beslutfattas.Jag menar att man som väljare har små möj-ligheter att påverka könsfördelningen i valen tillkommun, landsting och riksdag - så till vida att jaginte stryker alla män. Utskottet anser det vara uteslu-tet att föreslå någon inskränkning i partiernas nomi-neringsrätt eller än mindre i väljarnas fria val för attåstadkomma en viss önskad sammansättning. Ut-trycket "en viss sammansättning" låter nästan som omdet vore suspekt med jämn könsfördelning.Inskränkningar finns . Partierna får intenominera den som är , de får inte nomi-nera den som inte är svensk medborgare och tillkommunval får de inte nominera den som inte ärfolkbokförd i kommunen. Om det nu inte går att lag-stifta om kvotering kanske det går att nominera kvin-nor och män separat på var sin valsedel. Det nödvän-diga beslutet skulle då innebära en jämn könsfördel-ning i politiskt beslutande församlingar - att 179 avriksdagens ledamöter skall vara kvinnor och att 51 avstadens kommunfullmäktige skall vara kvinnor. Dettaär bara tekniken för att nå målet. Tekniken skall vi seendast som ett redskap och inte som ett mål i sig.I den offentliga utredningen damernassom tillsattes 1987 förordades varvade valsedlar. Allapartier uppmanades att på frivillig väg se till att köns-fördelningen blev jämn i beslutande församlingar. Ominte detta genomfördes fick andra medel övervägas.Fler partier än tillämpar principenmed varvade listor. Men det finns en tendensatt sätta männen först.1988 var andelen kvinnor i , 1991var den och . Av 22 svenska leda-möter till är 9 kvinnor och 13 män.Hur skall vi komma åt kvoteringen av män om vi intekvoterar in kvinnor? Vilka är de andra medlen?I utredningen damernas sades också attstatliga nämnder och styrelser skulle bestå av 30 %kvinnor 1992. Det målet gick att uppfylla på frivilligbasis. 1994 skulle siffran vara uppe i . Det harinte kunnat uppnås. 1996 skall självklara - enjämn könsfördelning - vara uppnådd. Det verkar somom det är svårt att komma över den magiska siffran40 %. I och har lagstiftning visat sigvara ett verksamt medel för att öka andelen kvinnor ioffentligt tillsatta utskott och kommittéer.I har kvinnor helt naturligt prioriterat deriktigt tunga utskotten och nämnderna - de som beröross alla i det dagliga livet. Jag tänker på den socialaoch kulturella politiken. Vi är nu på väg in i in-frastrukturen via samhällsbygget och näringen. Vi troratt det är nödvändigt att även i stifta lagar omkvotering för att undvika manskvotering. Vi vill attkvoteringen skall ses som ett medel och en teknik påväg till målet - en bättre jämställdhet mellan könen.Det senaste valet blev ett steg framåt mot en jäm-nare könsfördelning och de förtroendevalda har i ochmed det också fått ökade förhoppningar om en ändradinriktning av de politiska besluten. Förväntningarnapå oss kvinnor som sitter i beslutspositioner ärstora.Samtidigt - och det här är viktigt - är den politiskastrukturen oförändrad. Med ett arbetssätt och en be-slutsprocess som fungerar efter gamla mönster, medstrikt styrda mallar och i takt med att förutsättningar-na för det politiska arbetet förändras ställs krav påökad samverkan.Jag och vill betona vikten av att frå-gan om en jämn könskvotering angår oss alla. Helasamhällsattityden gentemot kvinnor och makt behöverförändras. Hjälp till att föra den debatten utan ironioch arrogans!Anf. 18 () replikFru talman! Det bästa man kan säga om det härförslaget är att syftet kanske är gott. Men säger att våra väljare anser att vi skall ha jäm-ställdhet, och säger hon att folket inte harnågon möjlighet att genomföra detta. Då är det juväldigt konstigt att vi har uppnått så pass hyggligasiffror som kvinnor i , i kom-munfullmäktige och i landstinget.Dessutom hänger det inte ihop, för om väljarnaverkligen vill ha jämställdhet har de ju möjligheter tilldetta, bl.a. via möjligheten med nomineringsrätten ipartierna. Den kan ju vara begränsad, men väljarnakommer att få ytterligare en möjlighet genom att viapersonval hej vilt stryka namn och flytta upp kvinnoröverst på listorna.Detta är alltså grundskott mot folkets fria rätt attvälja sina företrädare. Hur skall det gå till i praktikenom det visar sig att det blir en rad kvinnor som place-ras på första plats? Om det blir representa-tion av kvinnor i och det sägs ilagarna att det skall vara fifty-fifty - hur skall man dåkunna få ut dem som har kommit in formellt i riksda-gen genom ett sådant kvoteringssystem?Detta håller faktiskt vare sig ideologiskt ellerpraktiskt. Jag tror att det skulle bli stor arrogans blandde människor som är för en ökad jämställdhet om ettsådant här förslag genomfördes.Anf. 19 ()Fru talman! 1987 förordades varvade valsedlar.Alla partier uppmanades att på frivillig väg varva sinavalsedlar. Så har inte skett. Man skulle se till att detblev en jämn könsfördelning, och om det inte blev pådet sättet skulle andra medel övervägas.Jag har ställt frågan vilka de andra vägarna är.Birgit säger att man i så fall kan stryka allakarlar. Då är vi inne på teknikaliteter. Frågan äregentligen om vill ha en jämn könsför-delning i riksdagen.Anf. 20 ()Fru talman! För den kristdemokratiska riksdags-gruppen, som saknar representation i konstitutionsut-skottet, vill jag kommentera 4 av de 15 momenten ochavge två röstförklaringar samt ställa två yrkanden.Beträffande moment 3, skilda valdagar, vet allasom känner till var vi står i frågan att vi faktiskt villha skilda valdagar. Vi kommer ändå inte att rösta påMiljöpartiets reservation, eftersom vi delar den upp-fattning som framkommer i det särskilda yttrandet 1,där vi är bundna av en överenskommelse 1994 omförändringar i valsystemet i Sverige.När det gäller moment 4, småpartispärren är visom parti emot 4-procentsspärren. Därför kunde manförvänta sig att vi skulle stödja reservation 4, vilket viinte kommer att göra. Vi kommer att avstå från attrösta, därför att reservation 4 inte bara talar om ensänkning av 4-procentsspärren utan också innehållerett krav på sänkning av 12-procentsspärren till sexprocent, vilket vi alltså inte står bakom.Så till våra yrkanden. Beträffande moment 12,subsidiaritetsprincipen, anser vi kristdemokrater attsubsididaritetsprincipen bör skrivas in i svenskgrundlag. Subsidiaritetsprincipen är en betydandemaktfördelningsprincip. Det gäller att få rätt makt pårätt plats. Därför menar vi att den bör vara en viktigutgångspunkt för all lagstiftning. Den bör införlivassom grund för den nationella svenska rätten, lämpli-gen genom införande i regeringsformen.Grundlagsförändringar bör alltid genomföras ibrett samförstånd. Därför vill vi ge regeringen i upp-drag att förankra en sådan grundlagsändring och där-efter framlägga förslag till riksdagen.Därför yrkar jag bifall till motion K215.Slutligen moment 14, författningsdomstol, är ock-så det ett gammalt kristdemokratiskt krav som, trotsatt vi inte i den allmänna motionstiden aktualiseratkravet, gör att vi stöder det motionsyrkande i vilketdetta krav framställs, dvs. motion K205,yrkande 6, vilket jag yrkar bifall till.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 11 §. )9 § Nationaldagen m.m.FöredrogsKonstitutionsutskottets betänkande 1995/96:KU11Nationaldagen m.m.Anf. 21 ()Fru talman! Nationaldagen i infaller sombekant . Detta datum kröntes Gus-tav till svensk konung. Samma datum antogsregeringsformen . Också förstabeslut om den nu gällande regeringsformen meddela-des . är alltså förbundetsåväl med vår nationella frihet som med vårt sam-hällsskick.I de allra flesta länder är nationaldagen en allmänhelgdag, dvs. en arbetsfri dag. Nationaldagsutredning-en, som presenterade sitt betänkande , studeradehur det såg ut i tio länder i detta avseende. Sverigejämfördes då med åtta närliggande länder i Europaoch dessutom med . Överallt är nationaldagenhelgdag, visade det sig, utom i och Storbri-tannien, det senare något förvånande kanske. I Dan-mark firas som nationellfestdag med halv ledighet. Men i , ,, , , , ochBelgien, som utredningen också granskade, är där-emot nationaldagen helgdag liksom i en mängd andraländer. Det är helt enkelt det vanliga förhållandetutomlands att nationaldagen är allmän helgdag.Det brukar ofta sägas att nationaldagen utomlandsfiras med en annan glöd än i . iNorge är exempelvis en stor folkfest som helst börupplevas på plats. Anledningen till att man manifeste-rar en sådan glädje över den nationella friheten kanbl.a. vara att många medborgare har personliga min-nen av nationell ofrihet. Sådana minnen finns inte påsamma sätt i - dess bättre, kan man tillägga.Emellertid har firandet av nationaldagen i vårtland efter hand blivit intensivare, inte minst sedansvenska flaggans dag också blev nationaldag 1983.Bakgrunden är vår alltmer internationella värld somökat behovet av att känna en nationell identitet.I skriver man om viktenav en nationell gemenskap och om hur viktigt det äratt svenska folket återtar sina symboler från de grup-per som missbrukar dem. Det finns då också all an-ledning att göra som i så gott som alla andra länder,dvs. att göra nationaldagen till en allmän helgdag.Sedan bör nationaldagen förstås fyllas med ett inne-håll också, och utredningen har en hel del förslag påden punkten. Jag tror att en av de moderata motionä-rerna strax kan bidra med en del färgstarka synpunk-ter på detta. Jag ser henne sittande i bänken utrustadmed svensk bordsflagga och iförd Wärensdräkt.Varför har man då inte tidigare gjort arbetsfri dag? Länge fanns nog föreställningen attjust vi svenskar inte behövde bry oss så mycket om denationella symbolerna, kanske för att vi ändå var bästpå allt. Men denna illusion har brustit, och ärhuvudinvändningen att det är dyrt att införa en extrahelgdag. beräknade att pro-duktionsbortfallet skulle bli så stort som ca 4 miljar-der kronor, vilket ju är en aktningsvärd summa. Slut-satsen blir därför att en annan arbetsfri dag bör för-svinna när nationaldagen blir helgdag.Utredaren hade en mängd namnkunniga expertertill sitt förfogande, såsom landshövdingen i Stock-holm och överhovpredikanten. Dessutom medverkadeen representant för liksom före-trädare för , TCO och Industrins utredningsinsti-tut, likaledes som experter. Dessa gjorde en grundliggenomgång av alternativen och kom fram till att an-nandag bör upphöra som arbetsfri dag. Skälenär bl.a. närheten till nationaldagen och att annan-dag ur kyrklig synvinkel, inte minst viktigt isammanhanget, framstår som lämpligare att ta bort änalternativen och himmelsfärds-dag, som också diskuterades.Utredningen beaktade naturligtvis också de socialaaspekterna. Med sociala aspekter menar man i dettasammanhang sådant som möjligheten till samman-hängande ledigheter och hänsynen till etableradetraditioner. Därför vill man t.ex. inte rubba Val-borgsmässoafton. Därmed faller då också alternativetatt ta bort första maj som arbetsfri dag, som annarsbrukar ha sina förespråkare. De led som marscherartill Internationalen och protesterar mot den sittanderegeringen eller så är visserligen numera något glesa,enligt vad jag har kunnat se. Men också den traditio-nen kan vara värd någon respekt. Men första maj ärförstås inte för hela folket på samma sätt somnationaldagen.Efter moget övervägande kom utredaren fram tillatt bör bli helgdag och att annandag pingstbör upphöra som sådan. Den bedömningen delar vireservanter.Låt mig kort nämna några ord också om den andramoderata reservationen, vilken också Folkpartietstödjer. Den handlar om att bör bli all-män flaggdag. är en del av . Den vikti-gaste samverkan vi har är naturligtvis den som följerav vårt medlemskap i . Detta är dock långt ifråndet enda sätt som vi verkar på i det europeiska sam-manhanget. Lika väl som vi flaggar för FN bör vikunna flagga för det som vi tillhör. En lämpligflaggdag är , datumet för Schumanplanen1950, dvs. det första konkreta projektet för att byggaupp efter kriget genom samarbete över grän-serna.Fru talman! Jag står bakom bägge de moderata re-servationerna men yrkar för tids vinnande endastbifall till reservation 1.Anf. 22 ()Fru talman! Jag vill först till min glädje notera attNils använder större delen av sittanförande till det som vi är överens om, nämligen attSveriges nationaldag självfallet bör vara en arbetsfrihelgdag. fick däremot komma litet på mel-lanhandJag tycker egentligen att det är självklart att natio-naldagen skall vara en arbetsfri dag. Det borde vara såsjälvklart att jag nästan tycker att det är svårt att talaom det. Varför kan vi inte ha en folkfest där helasvenska folket kan ställa upp utan att hämmas av måste arbeta ? Det borde varasjälvklart för oss att besluta om detta, och frågan ärom det inte kommer att bli så. Detfinns ju mycket få invändningar mot detta. Det fram-går av utskottets betänkande, där man säger att detfinns tillräckligt utrymme för att markera denna dag.Det är en ganska svag avslagsmotivering.Centerpartiet har inte tagit direkt ställning till vil-ken helgdag man i stället skulle kunna ta bort - vi harockså böjt oss inför det ekonomiska argumentet att enannan helgdag bör tas bort. Också jag tycker, så präst-fru jag är, att mycket talar för att annandag pingstvore den lämpligaste helgdagen att ta bort. Vi hardock inte bundit oss för detta i Centern.När det gäller är det ju alldeles up-penbart så att det är en EU-dag det är frågan om. Vi är internationalister och värld-smedborgare. Vi tillhör självfallet också . Menatt då bara fira en bit av detta , nämligen EU,tror jag definitivt inte har det allmänna och breda stödhos folket som motiverar att man hissar en flagga dendagen.Fru talman! Jag ber att få yrka bifall till reserva-tion 2.Anf. 23 ()replikFru talman! Jag vill instämma i mycket av det somBirgitta sade om nationaldagen. Men jagmåste ända fråga om hon inte tycker att det är dags attta ett steg framåt i frågan och bli något mer konkret.Man har ju talat i allmänna ordalag om attnationaldagen borde bli allmän helgdag, dvs. en ar-betsfri dag.Skall denna fråga föras vidare måste man nog blilitet mer konkret. Man skulle lämpligen kunna ta fastapå vad denna mycket omsorgsfulla utredning som justhar genomförts har kommit fram till. Enligt denna börnationaldagen av kulturella, historiska, sociala ochekonomiska skäl bli allmän helgdag. börannandag försvinna som allmän helgdag. Attgöra som och ireservationen, dvs. att bara tala allmänt om att natio-naldagen bör bli helgdag, för inte frågan specielltmycket framåt.Anf. 24 () re-plikFru talman! Jag tror att skillnaden mellan oss ärhårfin. Formuleringar i en reservation kan man kanskeha synpunkter på, men jag tror inte att det blir någrastörre svårigheter för oss att komma överens om vil-ken dag som skall tas bort. Att skall tas borthar vi ju skrivit, och vilken dag det i så fall blir trorjag säkert att det går att bli överens om.Anf. 25 ()Fru talman! Alla nationers historia präglas, ochhar präglats, av perioder av kamp eller perioder avbalans mellan olika sociala intressen. Det har varit enkamp mellan dem som har velat och vill toppridaandra klasser inom det egna landet och samtidigtförsöka topprida andra länders folk och dem som harkämpat för social rättvisa, frihet och internationellsolidaritet.Detta präglar också vårt lands historia. hargenomgått en smärtfylld utvecklinggenom århundradena fram till dagens demokratiskasamhälle. Det har funnits perioder då vårt land utgjorten aggressiv och förtryckande makt gentemot länderoch folk, inte minst i vårt grannskap. Det har funnitsperioder då förhållandena i vårt land i mycket höggrad präglats av förtryck och fattigdom för bredafolkgrupper. Än har vi ett klassamhälle. Men deolika krafternas spel har skapat ett samhälle som inteär motsättningsfritt och inte utan oroande tendensertill nya, växande klasskillnader och segregation.Likväl är det ett samhälle i vilket det finns mycket avgoda traditioner och ett gemensamt kulturarv.Sveriges historia är inte, som en gång sades, baradess konungars utan framför allt dess bönders ochtorpares, dess indelta soldaters, dess arbetares ochtjänstemäns, dess företagares och ingenjörers. Förvis-so har historien präglats av strider inom och kring vårnation. Men den har lett fram till en väl fungerandeoch väl förankrad demokrati och till en väl fungeran-de folkrörelser och kultur. Historien är lärorik, ävenom den har såväl dystra som fängslande och ljusakapitel.Karl skrev en gång - och jag tycker att detär roligt att kunna citera honom - att ett folk somförtrycker andra inte kan frigöra sig självt. Detta är enutomordentligt viktig sanning, men saken har ocksåen annan aspekt. Ett folk som inte ser ett värde i sinegen frigörelse och historia kan heller inte i längdenutgöra ett stöd för andra folks frigörelse. Den som intekämpar för och känner stolthet över sin nationellafrihet och sin nationella tradition, har också svårt attvara solidarisk med andra som kämpar för sina natio-nella och demokratiska rättigheter.Om vi inte värnar och är stolta över våra nationel-la rättigheter och vår nationella frihet, hur skall vi dåkunna utveckla en gemenskap med andra som kämparför sina friheter? Hur skall vi då kunna utveckla engenerositet mot andra folk? Hur skall vi då kunna visaatt vi gärna delar med oss av vårt kulturarv och gärnalåter det befruktas av, och befrukta, andra?I många länder firas nationens dag.Visst kan detta göras på ett chauvinistiskt, storvuletoch förljuget sätt - det finns ju motsättningar inomvarje folk. Men det finns också samhörighet. När maninser att ett lands historia är produkten av ett motsat-sernas spel, finns det ändå anledning att fira landetshistoria och dess självständighet.Jag anser att verklig internationalism kräver ensund nationalism. Det gäller att med trovärdighet talaom solidaritet med andra. Det kan man inte göra omman förringar sin egen nation, dess kultur, dess folkoch dess historia. Vi måste tvärtom ha en tilltro tillvår egen nation. Jag möter många invandrare somanser att vi svenskar brister i sådan tilltro när vi intevågar sjunga nationalsången och inte vågar fira natio-naldagen som invandrare firar sina natio-naldagar och sjunger sina nationalsånger. Vi möts interiktigt av respekt när vi inte vågar göra det. Har vi enfast tilltro kan vi också låta andras kulturer befruktaoss. Då kan vi vara solidariska och generösa motmänniskor som tvingas fly och som söker en ivårt land.Jag är internationalist. Jag har under en, i förhål-lande till min levnadsålder , eftersom jag bör-jade tidigt med politik, varit med och firat nationellaminnesdagar för den internationella arbetarrörelsen.Jag har varit med i massor av demonstrationer. Jaghar firat ANC:s årsdag. Jag har firat nationella be-märkelsedagar för , för , för folk.Jag har i mitt liv firat genom attprotestera mot imperialism och visat min soli-daritet med de amerikanska svarta och vita som käm-par för ett icke-rasistiskt demokratiskt samhälle. Jagkommer att fira sådana internationella dagar ocksåframgent.Men varför inte också kunna fira ? Dendag då vårt eget lands oberoende som stat en gångproklamerades genom valet av som kung1523.