prot · GJ096 · 1995-10-11 00:00:00 — Det är väl känt att den svenska arbetsmarkna-den utesluter människor med invandrarbak-grund. Medan mångfalden finns på landets gator, torgoch i bostadsområden i form av människor vars utse-ende avviker, utvecklas arbetsmarknaden till någotslags reservat för den välutbildade medelklassen. Densvenska arbetsmarknaden skulle kunna börja funderaom det inte är dags att använda sig av den kunskapoch det språk som väldigt många invandrare har föratt utveckla sina egna affärer i och utomlands.Fru talman! Det behövs nya idéer och strukturför-ändringar samt en "upp-och-ner-strategi" för att be-kämpa arbetslösheten och bidragsberoendet blandinvandrare. Det är angeläget att frigöra människorsegna idéer och skaparkraft. Det förutsätter att manlåter invandrare vara subjekt och inte objekt i arbets-marknadspolitiken. En viktig premiss är att samhälletuppmuntrar till att hitta egna lösningar, vilket skulleresultera i ökat ansvarstagande och initiativtagande.Motsatsen skulle leda till passivisering och handlings-förlamning.Fru talman! Jag tror att det politiska kanmycket bättre än vad man visat bekämpa ar-betslösheten och socialbidragsberoendet bland in-vandrargrupperna. kan bli det första land iEuropa som bryter utvecklingen mot ett två tredje-delssamhälle, marginalisering och diskriminering påarbetsmarknaden.Fru talman! Låt mig avsluta med att citera MartinLuther ord: "Det största sveket är att inte göranågonting alls."KulturpolitikAnf. 143 ()Fru talman! För drygt en månad sedan överlämna-des arbe-te till kulturminister . Utredningenbär namnet Kulturpolitikens inriktning.Utredningen tillsattes av dåvaran-de kulturminister . Sedan den nytill-trädda socialdemokratiska regeringen bytt ut ordfö-rande mot landshövding fick sig tilläggsdirektivförelagda. Efter att ha bett omuppskov skedde så överlämnandet i september i år.Fru talman! Ett par ord om direktiven. skulle utvärdera kulturpolitiskamål, analysera kulturella utvecklingsmöjligheter ocheventuellt lämna förslag om förändrade mål, preciserastatens ansvar för kulturpolitiken m.m. Men enligtdirektiven bör överväganden göras med utgångspunktfrån att nya offentliga åtaganden inom kulturpolitikeninte får leda till en budgetförsvagning.Den 24 mars 1994 fick samtliga kommittéer ochsärskilda utredare tilläggsdirektiv om att pröva of-fentliga åtaganden. Skälen till dessa direktiv är, enligtde direktiv som regeringen då gav, att den ekonomis-ka utvecklingen med stora underskott i de offentligafinanserna ändrat förutsättningarna för finansiering avoffentlig verksamhet. Underskotten har medfört ettstort statligt lånebehov och en snabbt stigandestatsskuld.Efter regeringsskiftet gav den social-demokratiska regeringen ytterligare tilläggsdirektiv.Dessa gällde i huvudsak jämlikhet och delaktighet ikulturlivet, folkbildningen och folkrörelserna, barnenoch ungdomen, konstnärernas villkor, massmediernasinverkan, kulturarvet och det svenska språket samtden fysiska miljön. Vidare skulle kommittén lämnaförslag till en bibliotekslag.Utredningen är nu ute på remiss, och svaren skallvara departementet till handa . För att varaärlig och saklig måste jag säga att mottagandet avutredningen från Kultursveriges sida varit delvisljumt, delvis avvisande - om än på vissa punkterpositivt.Vad beträffar de kulturpolitiska målen från 1974har en enig utredning decimerat dessa till fem. Por-talmeningen lyder som följer: Kulturen ger människanglädje, insikter, många uttrycksmöjligheter och ettrikare liv.De fem mål som således föreslås gäller följande:att värna yttrandefriheten och ge reella yttrandemöj-ligheter, att verka för delaktighet och stimulera egetskapande, att främja konstnärlig och kulturell förnyel-se och kvalitet, att ta ansvar för kulturarven ochfrämja ett positivt bruk av dem samt att ge kulturenförutsättningar att vara en dynamisk, utmanande ochobunden kraft i samhället.Fru talman! Eftersom bara sex minuters taletid stårtill förfogande vill jag nu övergå till de förslag i där vi moderater reserverat oss ellerlagt särskilda yttranden - i en del fall tillsammansmed några av de övriga partierna.Reservation nr 1 gäller ökade resurser till kultu-ren. Mot den bakgrunden och mot bakgrund av dedirektiv som jag förut anmält här anser vi att majorite-tens förslag stämmer illa överens med de krav pååterhållsamhet som vi dock ålades av såväl den bor-gerliga som den socialdemokratiska regeringen. Dethar också blivit på det sättet att vi ålägger landstingoch kommuner nya åtaganden, nya utgifter, vilket viockså vill protestera mot.Reservation nr 2 gäller folkbildningens uppgifter.Kommitténs majoritet förordar ökade satsningar på enrad områden för folkbildningen. I våra diskussionerhar vi konstaterat att den här typen av insatser liggermycket nära de uppgifter som folkbildningen redanhar. Vi tycker att det vore naturligt att folkbildningenhär skulle ha ålagts att mera inom ramarna försökaförändra och kanske t.o.m. effektivisera sin verksam-het.Reservation nr 3 gäller förslaget om en biblio-tekslag. Det är således gemensamt med de övriga trepartierna. Jag vill också här påpeka att Kommunför-bundets representant i utredningen är av samma upp-fattning som vi.Vi moderater anser liksom övriga reservanter attdet finns en risk för att det blir en minimilag. Närkommunerna får ont om pengar - vi vet att de flestakommuner har det - och det blir en lag om attdet skall finnas ett bibliotek i varje kommun, vad kandå inte ske om det finns flera? Man säger: Ja, men viuppfyller lagen ändå. Vi kan dra in på något filialbib-liotek.Vi tycker att det är olyckligt. Förslaget strider, en-ligt vårt sätt att se på detta, mot principen om kom-munal självstyrelse. Detta har åvilat kommunerna. Detfinns ett väl utbildat folkbiblioteksnät i . Vitycker att det är onödigt att här, skulle jag vilja säga,tafsa på kommunernas självstyrelserätt. Likaså ingri-per vi här i kommunernas ekonomiska handlingsfri-het.Anf. 144 ()Fru talman! För att vinna tid vill jag först bara sä-ga att jag instämmer i det som om en bibliotekslag.Så här på tröskeln till ett nytt sekel och ett nyttårtusende i av allt snabbare förändringar ochdelvis nya framtidsproblem framstår ett levande kul-turliv som allt viktigare. Internationalisering ochinvandring gör att vi får allt större inflytande utifrån.Ofta görs kopplingen demokrati-fred. Jag vill vidgadetta till att koppla samman kultur, kretslopp, demo-krati och fred. Inget är möjligt utan de andra.En av kulturpolitikens uppgifter är att få detmångkulturella samhälle som vi redan har att fungera,till ömsesidig nytta. En annan uppgift är att stimuleramänniskors fria tänkande och skaparkraft. En tredjeuppgift är att vårda och förmedla vårt kulturarv tillbarn och unga liksom till de nya svenskarna, samtidigtsom vi tar emot deras. Kulturarvet är inget statiskt,utan det tillförs ständigt nya ingredienser. I en ska-pande, utmanande och kreativ miljö frigörs idéer somhar betydelse för hela samhället, inte minst för nä-ringslivet och jobben. Utan fantasi och kreativitet fårvi inte de nya uppfinningar som med framgång kanföra in i nästa århundrade. Det är glädjandeatt allt fler inser detta.Kulturens betydelse för samhällsutvecklingen ochför människors välbefinnande speglas i Kulturutred-ningens betänkande. Jag vill ge en eloge till er somhar jobbat i . Jag tycker att ni hargjort ett bra jobb.Det är angeläget att arbetet inför proposition ochriksdagsbeslut blir konstruktivt, att de goda förslagsom finns där tas till vara, att debatten förs med posi-tiva förtecken och att fler engageras i ett aktivt kultur-arbete. Det vore olyckligt om debatten skulle fokuse-ras på en strid mellan och resten av Sveri-ge. Utgångspunkten måste vara att alla, oavsett var ilandet man bor, skall ha tillgång till ett levande kul-turliv och att kostnaderna fördelas någorlunda rättvist.Kulturen är viktig också som en lokaliseringsfak-tor - därav förslaget om vissa omprioriteringar ochförstärkningar av den lokala och regionala kulturen.Insikten om kulturens betydelse gör också att möjlig-heterna att finna nya finansieringslösningar ökar, t.ex.genom näringslivets engagemang i olika kulturpro-jekt.I den hårda värld som barn ochungdomar växer upp i kan kultur och skapande verk-samhet vara som en livförsäkring. Kulturen kan bli ettverktyg för att skapa trygghet - ett verktyg för attstärka självförtroendet och självkänslan, ja, helt en-kelt för att stärka identiteten och få den unge att kännaatt man är någon, att man är delaktig och kan ta an-svar. Bristen på identitet och självkänsla är med sä-kerhet orsaken till många av de våldsyttringar som vinumera ständigt möts av. Historielösheten är en an-nan. Organisationer med rasistiska förtecken byggerofta sin ideologi på en felaktig historisk bild.Med kulturens hjälp kan man i stället på ett kon-struktivt sätt kanalisera den kraft som finns inom allabarn och ungdomar. Eftersom kultur omfattar såmånga områden är det möjligt att fånga upp de allraflesta i olika verksamheter - allt från musik, dans,film och teater till handens arbete i form av t.ex. må-leri eller slöjd.Därför är det helt nödvändigt att prioritera barn-och ungdomskulturen - i skolor och på fritid. I vårkulturmotion inriktade vi oss starkt pådetta och lade fram en rad förslag för att stärka barn-och ungdomskulturen. Dessa innebär att vuxna fak-tiskt måste avstå en del av institutionernas verksamhettill förmån för barn och ungdomar.Det är glädjande att tar fasta pådetta och bl.a. föreslår att en stor del av de 150 miljo-ner kronor som Allmänna arvsfonden delar ut skallanvändas till kultur bland barn och ungdomar. Det ärangeläget att alla som arbetar med kultur nu i ökadomfattning anstränger sig att skapa projekt och verk-samhet av hög kvalitet för just barn och ungdomar.Fru talman! innebaratt inga nya resurser skulle tillskjutas kulturområdet.Med tanke på de stora behov som finns ställer dettakrav på omprioriteringar och nya finansieringsvägar,det ställer krav på engagemang och uppfinningsrike-dom hos organisationer, folkbildning, företag ochenskilda på alla nivåer. Stiftelsen här också en viktig funktion att fylla. Det är braatt utredningen är enig om det.Däremot har jag svårt att förstå att majoriteten iutredningen vill begränsa utdelningen till enbart av-kastningen av kapitalet. Antalet bra ansökningar ärmångdubbelt större än vad utdelningen räcker till. Detär nu som behoven är stora, det är nu vi måste be-gränsa utanförskap och våld i samhället, det är nu vimåste få vårt mångkulturella samhälle att fungera. Detär , , som vi behöverförstärka den kulturella basen. Då bör vi under dennatid även kunna använda oss av kapitalet.Kulturen har också stor betydelse för att minskaarbetslösheten. Alla de kulturarbetare som engagerasöver hela landet ger betydande sysselsättning ochinkomster, plus alla kringaktiviteter som detta för medsig. Inte minst kultur- och miljöturismen ger mångajobb, och där finns betydande tillväxtmöjligheter. Dennya turistdelegationen och det nya marknadsförings-bolaget samt alla som arbetar lokalt med turismen haren stor utmaning att öka turismen i och attknyta kultur, miljö och turism tätare samman.Fru talman! Till slut vill jag bara nämna de storakulturmanifestationer som vi står inför, den storautställningen och som kulturhuvud-stad 1998. Det är viktigt att det blir som man har sagt,en spegling av kulturen i hela landet, en stor manifes-tation. Jag tror att det är viktigt som en symbol. Menvi skall inte glömma att det viktigaste av allt är var-dagskulturen, den som finns ute i skolor och på dag-hem, i organisationer och på bibiliotek överallt i helalandet.Anf. 145 ()Värderade talman! I den här debatten skall jagaktualisera enbart ett enda område av svenskt kultur-liv. Det gäller den regionala musikverksamheten.Vi vet att så gott som alla kommunala musikskolorsedan flera år har stora ekonomiska problem. Deflesta inser att ur de kommunala musikskolorna rekry-teras många av de ungdomar som sedan fortsätter medmusikstudier för att bli bärare av den musikkul-turtradition som vi är så stolta över. En minskning avmusikskoleverksamheten kan utarma en viktig del avgrunden för svenskt musikliv.På ett område inom musiklivet har resurserna dockglädjande nog kunnat bibehållas på ett ganskagott sätt. Det gäller de regionala orkestrarna och denverksamhet som bedrivs inom Länsmusiken runt om ilandet.Ensembler som bildats med de resurserna harblivit föredöme för många ungdomar och andra ama-törmusiker som kommit i deras väg. Med idérik verk-samhet och mängder av olika ensembeltyper har deinstitutionerna blivit en enorm tillgång i musiklivet.Konserter i olika besättningar, för alla åldrar, stöd-verksamhet i amatörensembler av olika slag, samar-betsprojekt med körer, dansare, fotografer, konstnä-rer, föreningar, företag, uppsökande verksamhet påinstitutioner och i skolor. Fantasirikedomen är mycketstor. Jag uppfattar de regionala orkestrarnas ochlänsmusikorganisationernas verksamhet som en musi-kalisk folkbildningsinsats av stora mått.De ensembler som har möjlighet till fast anställdayrkesmusiker har givetvis organiserat dem i profes-sionella ensembler. Men musikerna har också i storutsträckning utnyttjats som grund i ensembler till-sammans med fritidsmusiker.Verksamheten har också kunnat ge arbetstillfällenför frilansande musiker på ett sätt som knappast hadekunnat ske om motsvarande stöd från stat, landstingoch kommun hade gått direkt till sådan s.k. fri verk-samhet.Huvudskälet till att jag aktualiserar den här mu-sikverksamheten i denna debatt är att verksamheten ärhotad. Det med stor spänning emotsedda betänkandetfrån har kommit. I det betänkandetframförs förslag som om de skulle genomföras skullefå förödande effekt för en stor del av den regionalamusikverksamheten.Kulturutredningen föreslår att statens stöd till re-spektive länsmusik bör motsvara halvavärdet av det stöd som utgår . Utredningen föreslårmärkligt nog att en del av de pengar som staten där-med skulle spara skall användas för viss musikverk-samhet av det slag som länsmusiken och de regionalaorkestrarna redan bedriver.Jag vet att har lagt ner ett jätte-jobb. Den del av betänkandet som gäller länsmusikenoch de regionala orkestrarna hör dock enligt minuppfattning inte till utredningens lyckade delar.Värderade talman! Än så länge är det enbart en ut-redning som redovisar sina idéer. Kulturutredningenssynpunkter förväntas dock ligga till grund för rege-ringens förslag på kulturområdet. Därför känns detriktigt att omgående nämna åtminstone något somregeringen inte kan vara säker på att få allmänt stödför, för den händelse det skulle överföras till en pro-position. Därför aktualiserade jag i denna debatt denenastående folkbildningsroll som länsmusiken och deregionala orkestrarna har.Anf. 146 ()Fru talman! Vi får inte glömma att från grottmål-ning till dagens multimedia finns det en obruten kedjaav kulturyttringar. Det här är en ständig process somlänk för länk för ihop vår historia och vår kultur. Föratt rätt förvalta och vårda den här arvskedjan måste viha en generös och genomtänkt kulturpolitik. Därförmåste vi göra allt för att levandegöra kulturdebatten,som i sin tur ger livskraft åt den demokratiska proces-sen.Den 4 april sade jag i den här talarstolen attmycket av den kulturpolitiska debatten har slösatsbort. Det har blivit så på grund av att den kulturpoli-tiska utredningen har lagt locket på. Alla gick vi då iväntans tider. Vi väntade på en utvärdering av 74 årskulturpolitik, som för övrigt med sina åtta målformu-leringar är gångbar än , skulle jag vilja säga.Vad var det som kom? Delvis har redogjort för det och för sin inställning tillutredningen.Målen har bantats till fem. Det innebär att tre målhar tagits bort. De är målet att motverka kommersia-lismens skadeverkningar, målet att kulturpolitiken iökad utsträckning skall utformas med hänsyn tilleftersatta gruppers behov och målet att främja detinternationella kulturutbytet.Man kan undra varför. Våldet är större än någon-sin, och det finns en stark opinion för att stävja detta.Klasskillnaderna ökar, och det internationella arbetetär viktigare . Att ta bort de här målformu-leringarna ser jag som en uppluckring av det offentli-ga ansvaret för människans väl. ,och , som också skalldebattera den här frågan , kanske kan redogöraför hur ni har tänkt just angående de här målen.Kan det eventuellt innebära ett smalare publicservice-uppdrag och fler kommersiella radio- och TV-kanaler? Kan de statliga institutionerna, som Operanoch , kanske delvis finansierasvia reklamintäkter?Innebär det här att ett systemskifte är på gång äveninom kulturpolitiken, likt det som genomförs inomsocialförsäkringarna? Det har inneburit att den of-fentliga finansieringen har minskat och de privataförsäkringarna på de här områdena ökat.Kan detta vidare leda till växande skillnader mel-lan samhällsklasserna, som i sin tur hämmar det of-fentliga samtalet, och till att demokratiska värden somförståelse och respekt för varandra går förlorade?Herr talman! tror jag egentligen inte att enmajoritet av ledamöter vill ha enökad kommersialisering. Men trots deras vilja ochvision, som de delar med mig och , ärden ekonomiska verkligheten i våra kommuner ochlandsting så ansträngd att det inte finns utrymme föratt satsa mer pengar på kultur. Därför är risken stor attden kulturpolitiska utredningen bara blir en pap-persprodukt.Den kulturpolitiska utredningens goda förslag påökad decentralisering av de statliga kulturpengarnainnebär ökad regional finansiering. Detta i sin turleder till ökat demokratiskt inflytande, under förut-sättning att det finns pengar i våra kommuner ochlandsting. Om det inte finns pengar öppnas en nymarknad för kapitalet, vilket i sin tur leder till minskatfolkligt inflytande.Ändock finns i en positivmänniskosyn. Trots detta har debatten delvis hoppat igalen tunna, just på grund av kommunernas ochlandstingens dåliga ekonomi.Aftonbladet bojkottar allt vad kulturutredning ochMargot heter. I en DN-intervju rasar kul-turborgarrådet i över att destatliga medlen skall omfördelas från Operan ochDramaten i till landsbygden. Vi vägrar attbetala, säger hon.Risken är att vi hamnar i en negativ spiral, där deregionala kultursatsningarna ställs mot nedskärningarinom sjukvård, skola och barnomsorg eller där viställs inför faktum att ökat kommersiellt inflytande ärenda möjligheten för att ha verksamheten kvar.I stället måste vi nu inrikta oss på det goda i , förslag som innebär att alla ges möj-lighet till eget skapande. För mig är det självklart attdet skall ges till alla oavsett tjockleken på plånboken.Detta ger i sin tur människan inflytande i samhällsde-batten. Vi kan i och med detta göra likhetstecken meden ökad demokratisering.Kulturutredningen bygger på en tilltro till kom-muner och landsting, att de skall odla de demokratis-ka värdena som de värnar kvalitet och riktkulturutbud. Jag delar utredningens positiva männi-skosyn på livslust och glädje i eget skapande. Men jagär allvarligt oroad över att kommunernas ekonomiinte kommer att inrymma de omprioriteringar somutredningen förutsätter.Vänsterpartiet är därför berett att öka kommuner-nas resurser. Frågan är: Är Socialdemokraterna det,eller kan vi på annat något sätt få majoritet för det ikammaren?Anf. 147 ()replikHerr talman! Jag är inte riktigt säker på vilka avalla frågor som riktades till mig respektive till EwaLarsson som kommer att tala . Jag hinner ändåbara ett par på två minuter.När det gäller public service-uppdraget inommassmedierna har vi den uppfattningen att publicservice-utbudet måste vara av mycket hög kvalitet. Desmala programmen måste det finnas plats för. Det kande reklamfinansierade kanalerna ofta inte ta hand om,utan här gäller public service, och det slår vi vakt om.Men för att få en riktigt hög kvalitet och för att fåekonomiska resurser för att fullfölja detta är vi bered-da på en koncentration av public service-uppdraget -färre kanaler än . Vad man kommer fram till fårvi se. Vi har ju Radio- och TV-utredningen.När det gäller den geografiska balansen, Operanoch måste jag säga att vi har en fin opera iStockholm, en mycket fin opera i , en enormsuccé för i Duvemåla i och iStockholm. Vi har ett väldigt fint kulturutbud i , såvitt jag kan se. Men vad som gör mig litet oroligär en viss Stockholmsfientlighet som jag som stock-holmare tycker mig märka på olika håll. Vi finner inteatt ett dynamiskt kulturliv ute i landet skulle stå imotsatsförhållande till . Tvärtom tycker viatt i så fall såsom huvudstad skulle fungerasom en motor för den kultur som vi vill ha i hela lan-det.Stockholms uppgift är således inte att konkurrera.Stockholms uppgift är att vara en del av ochse till att det kulturutbud som vi har här i största möj-liga mån också kan presenteras i andra delar av lan-det, vilket naturligtvis inte går till hundra procent.Anf. 148 ()Herr talman! Kära lyssnare och tittare! I mitt anfö-rande har jag för avsikt att ta upp några punkter iKulturutredningen som jag tycker är bra, några punk-ter som jag tycker kunde ha gjorts bättre och punkterdär jag inte alls delar utredningens slutsats. Eftersomdet sistnämnda är allvarligast och avgörande börjarjag med det.Först vill jag betona att jag helt ställer mig bakomde mål som formulerat för kultur-politiken. De frågor som ställdetill mig är berättigade, och jag svarar gärna på demefter mitt anförande i en replik.Målen för kulturpolitiken är en sak, men jag ochMiljöpartiet ställer oss inte bakom hur dessa mål skallkunna förverkligas med den låga ambitionsnivån förvad kulturen får kosta. Tyvärr deltar inte kulturminis-tern i dagens debatt och inte heller kulturutskottetsordförande, så jag vet inte vem som i det regeringsbä-rande partiet deltar i den här debatten. Det gör miglitet upprörd. Vem företräder regeringen? När kul-turministern års budgetbehandling taladeom att kulturen fick stå över ett kast för att sedankomma igen när var klar, tog honudden av den kritiska debatten om sparbetingen påkultur och och Television och Ut-bildningsradion. Vem ville inte se att eko-nomi är i balans? Om barnfamiljerna skulle betalamåste väl kulturen också betala.Miljöpartiet sade redan då väldigt bestämt - jagvet att det var flera som sade så - att vi inte ansåg attalla grupper eller verksamheter i solidarisktskulle vara med och rädda landet. Trots det föreslogvi ett större sparbeting än regeringen. Den enkla för-klaringen är att vi definierar ordet solidariskt på ettannorlunda sätt.Kulturutredningen utgår från ett nollsummespel,där omfördelning av pengar utgör en ledstjärna. Bl.a.förväntas betala för de nationellauppdragen och med det finansiera mer projektinriktadverksamhet. I skrivningarna byggs en tidigare och,som jag betraktar det, förlegad motsättning in. Genomatt spela ut så hårt mot andra regionerriskerar ett gammalt samhällskontrakt att smulas sön-der. Kontraktet innebär att huvudstaden, i egenskapav ekonomisk och kulturell motor i nationen ,gör ekonomiska vinster som sedan fördelas ut till helalandet. är den stora nettobetalaren tillstatskassan. Vi betalar alltså mer än vad vi får tillba-ka. Som belöning får vi vara värd för en rad nationellakulturinstitutioner, vilket anses vara en del av huvud-stadsfunktionen. Det finns kanske de som anser attsjälva huvudstadsbegreppet spelat ut sin roll, men dåär det den diskussionen som vi skall föra. Jag hoppasinnerligt att även fortsättningsvis,solidariskt, ställer upp på ekonomisk ut-jämning.Jag vet att en del politiker och samhällsdebattöreri dag ifrågasätter som nation, som anser attgränser inte längre spelar någon roll. Valet till visade, med förkrossande tydlighet, att desom tycker så inte lever i samma verklighet somsvenska folket. Några partier sade t.o.m. på valnattenatt de önskade sig ett nytt folk.