prot · GI09104 · 1995-05-12 00:00:00 — DenInvandrarpolitiska utredningen har dessutom som enav sina uppgifter att se hur de positiva möjligheterna iett mångkulturellt samhälle skall kunna uppnås sam-tidigt som vi avvärjer de risker för segregering ochintolerans som kan finnas i ett sådant samhälle. Ut-redningen skall också överväga särskilda åtgärder is.k. Därtill har rege-ringen tillsatt en särskild storstadsutredning meduppgift att föreslå och initiera åtgärder som syftar tillatt skapa bättre förutsättningar för bostadsområdena istorstäderna att ta till vara de olika resurser och möj-ligheter som finns för en positiv utveckling, särskiltvad beträffar barn och ungdomar med svåra uppväxt-förhållanden. Av betydelse är dessutom utredningenom skolans inre arbete som bl.a. skall överväga hurskolan kan ta till vara det faktum att vårt samhälle ärmångkulturellt och använda detta som en resurs i sittarbete.Problembeskrivningarna och larmrapporterna omsegregation och invandrares utsatthet är många ochdebatten måste därför präglas av konstruktivitet ochframåtblickande. En beredskap för att föreslå ytterli-gare åtgärder som bedöms verkningsfulla är nödvän-dig. Jag vill avslutningsvis därför nämna att en tvär-departemental arbetsgrupp på statssekreterarnivå hartillsatts som fortlöpande arbetar med integrationsfrå-gor.Beträffande Hela Sverige-strategin vill jag fram-hålla att det givetvis inte är önskvärt med en starkkoncentration av invandrare till vissa kommuner ellerbostadsområden. En jämnare fördelning över helalandet i detta avseende är i sig eftersträvansvärd. Omjust den s.k. Hela Sverige-strategin är rätt metod föratt åstadkomma en sådan fördelning har emellertidden Invandrarpolitiska utredningen fått i uppdrag attanalysera. Utredningens arbete skall vara klart senastden och till dess avvaktar jag resul-tatet av utredningens arbete.Anf. 41 ()Herr talman! Jag vill börja med att tacka för sva-ret. Jag är särskilt glad över att såtydligt har markerat att de extra insatser som rege-ringen nu planerar för att motverka segregation i bo-endet och i livsvillkoren över huvud taget skall kon-centreras till de områden där problemen är som störst.Därmed inte sagt att det är onödigt att göra insatserför ett bra flyktingmottagande i andra delar av landet.Men det är inte detta som frågan gäller . Det skerett bra flyktingmottagande på många ställen och dethar goda möjligheter att kunna utvecklas.Det problem som jag har pekat på i min interpel-lation är att det i några få områden i landet har utveck-lats en mycket stark uppdelning i boendet, invandrarebor för sig och svenskar för sig. De områden dit in-vandrare har koncentrerats är undantagslöst ocksåområden som endera aldrig haft en god samhällsser-vice, varken kommersiell eller samhällelig, och till-gång på arbetsplatser eller områden som stegvis harförlorat det som har funnits. Detta ger allvarliga kon-sekvenser. Det bryter mot vår allmänna strävan motatt se till att alla människor kan leva så jämlikt sommöjligt. Det riskerar också, precis som i sitt svar, att skapa ett a- eller b-lag.Det finns risk för att det skapas fler getton därmänniskor får det svårt att ta sig in i det som vi villkalla för en samhällsgemenskap och ett bra liv. Denstatistik som visades på i går över ungdomar somhade tagits om hand för samhällsvård, där invandrar-ungdomar är kraftigt överrepresenterade, är sannoliktett varningstecken på just detta.Detta i sin tur minskar ju människors möjligheteratt vara med och påverka som det försvagardemokratin. Redan från början kan barn och ungdo-mar dömas till ett utanförliv, om inte skolan kan gedem en med andra ungdomar likvärdig utbildning. Ensådan här uppdelning leder också ofelbart till miss-tänksamhet och rädsla och i förlängningen till rasism.Om allt detta är och jag överens.Jag är väldigt glad över att regeringen nu satsar extraresurser för att snabbt bryta den negativa spiralen. Detär också bra att utnyttjar de resurser somfinns inom EU. Där finns pengar, men säkert också enhel del erfarenheter som vi kan dra nytta av. I detsammanhanget vill jag fråga om dettas initiativ för att stimulera ett sådant kunskaps-och erfarenhetsutbyte som gör att vi kan lära oss avdet som har skett i andra länder i som kanutgöra bra exempel även på det som kan te sig av-skräckande.Dessa extrainsatser är viktiga. Skall de göra någonnytta måste de alltså enligt min mening koncentrerastill de områden där problemen är som störst. Jag harförstått av svar att vi är ense om det.Inga extrapengar i världen kan egentligen lösaproblemet om inte de basresurser som skall finnasöver allt och för alla i samhället bidrar till att skapa enbra utveckling. I botten måste det ligga en rättvisfördelning av det som skall komma alla till del. Det ärviktigt att det finns post och apotek i dessa områdenoch att kommunikationerna fungerar. Skola och dagismåste fungera bra och där skall de allra bästa krafter-na finnas för att motsvara de behov som dessa barnhar. Även sjukvården måste fungera bra och denmåste låta sig styras av de behov som människor meden annan kulturell bakgrund och med svåra upplevel-ser bakom sig har. Också inom äldreomsorgen måsteman ta samma hänsyn.Det kanske allra viktigaste är att det finns arbets-platser i och i närheten av dessa bostadsområden. Härmenar jag att staten har ett särskilt ansvar liknande detsom vi har för glesbygden. Såväl statliga somprivata arbetsplatser behövs för att höja livskvaliteteni dessa starkt eftersatta områden, där koncentrationenav invandrare men också av socialt svaga svenskar ärsom högst. På den här punkten tycker jag att LeifBlombergs svar är vagt. Och därför vill jag frågainvandrarministern om han för att skapa en politik förlikvärdiga livsvillkor för alla människor är beredd attformulera en strategi för dessa områden när det gällerarbetsplatslokalisering och samhällsservice, som ärlika tydlig som den som vi har formulerat för gles-bygden.Vi säger ofta att barnen är vår framtid. Det är vik-tigt att vi också agerar efter den vetskapen.Tillgången till svenska språket är ofta avgörandeför hur dessa människors liv blir. Det avgör vilketjobb man får, vilka vänner och grannar som man kanha kontakt med, hur man kan påverka samhället osv.Jag var i , ochdet var mycket glädjande. Där görs det rejäla sats-ningar för att ta till vara den kraft och styrka sombarnen har. Där gräver man inte ner sig och betraktarde 40 olika språken på skolan enbart som ett bekym-mer. Där används elevernas olika religioner och kul-turella bakgrund till att öka respekten för att vi ärolika, även om vi alla har samma värde. De gör inteavkall på kravet på skolan att ge varenda unge tillgångtill svenska språket, och det är viktigt.Jag tror att det är nödvändigt att konstatera attproblemen i , , och andraområden som vi känner till i första hand inte är derasinvånare, utan det handlar mycket om avsaknaden avresurser som finns i många andra mer välsitueradeområden.Anf. 42 ()Herr talman! Regeringen vill göra ganska mycket.Det tycker jag framgår av invandrarministerns svar.Jag vet att olika utredningar tittar på segregationsfrå-gor, och jag förväntar mig att de kommer fram tillolika lösningar och förslag som kan leda till en för-bättring i områdena i fråga.I invandrarministerns svar till sak-nar jag dock information om på vilket sätt människorsresurser och skaparkraft i nämnda bostadsområdenkan komma att användas. För min del tror jag att detär ganska naivt att föreställa sig att segregationen pånågot sätt bryts genom att man diskuterar hur mångainfödda som kan flytta till , ,eller och hur många ,eller som kan flytta till andra områden.Min slutsats arbete i ett bostadsområdesom är att utgångspunkten för att förbättrasådana här områden måste vara det sätt på vilket demänniskor som lever där - som bor och verkar där -skall kunna ha tillgång till välfärden och kunna ut-veckla sina bostadsområden litet annorlunda. Mensamtidigt är det fråga om bostadsområden som har enenorm resurs att erbjuda det övriga samhället. Det härsaknar jag i svaret.En annan fråga som det är viktigt att ta upp ochsom jag tror att invandrarministern också har funderatöver är att segregationen inte bryts bara genom deresurser som självklart måste satsas i invandrartätaområden. Man måste också titta på en annan sida sominte tas upp så ofta i debatten, nämligen att det före-kommer en diskriminering på bostadsmarknaden.Ibland vill människor med invandrarbakgrund avolika skäl flytta från nämnda bostadsområden. Men defår icke flytta, därför att en del bostadsbolag accepte-rar icke människor som har annorlunda och konstigaefternamn. Detta förekommer i , Malmöoch , men också på andra håll. Det harskrivits väldigt mycket om detta i massmedierna.Personligen känner jag till en del fall. Det gällermänniskor som har velat flytta från sitt område. Mende får inte komma till ett annat bostadsområde, därföratt det tillåts inte. Detta måste man naturligtvis tittapå.Jag tror också att man måste kunna titta på det häri ett längre perspektiv. Där håller jag med . Jag tror alltså att man kanske måste senämnda områden som ett slags regionala stödområ-den. Då menar jag inte att resurser skall satsas påbidragsutvecklande sysselsättning. I stället måstenäringslivet och infrastrukturen utvecklas. Man måstemed de mänskliga resurser som finns i de här områ-dena bland mycket annat skapa en litet annorlundasmåföretagsamhet för att områdena så småningomskall kunna stå på egna ben.I integrationsfrågan handlar det, som jag ser sa-ken, om att bygga upp ett nytt folkhem. Människorfrån litet annorlunda kulturer och med ett annat sätt attvara och människor som har ett litet annorlunda utse-ende skall också kunna leva i resursstarka områden,även om man inte är riktigt svensk.Man skall också kunna åka till och manskall kunna säga: Jag åker till , därför att det iRinkeby finns ett specialiserat språkinstitut. Volvokan köpa kurser där för att kunna göra affärer medTurkiet. Människor av turkiskt ursprung kan då varamed och hjälpa till med att utbilda dem som skall åkatill för att göra affärer för . Samtidigtskulle man kunna använda och anställa människor,som då också kan hjälpa till.Man kan även förlägga en del myndigheter till dehär områdena.Jag vill fråga vad han egentligenmenar med följande som han säger i sitt svar: "Jag villmot denna bakgrund poängtera att lokalisering av vissverksamhet, arbetsplatser eller andra liknande åtgär-der, får bedömas utifrån de förutsättningar, resurseroch behov som ett visst bostadsområde uppvisar. Omen sådan lokalisering samlat bedöms vara adekvat ochändamålsenlig och främjar integrationen av invandra-re i samhället kan sådana lösningar också övervägas. "Jag tror att segregationsfrågor när det gäller boen-det icke bara handlar om invandrare, därför att väldigtmånga svenskar lever i samma område. Då är minfråga: Vad är det för typ av institutioner och myndig-heter som ser som icke lämpliga idessa bostadsområden?Anf. 43 Statsrådet ()Herr talman! Först några ord till försiggår naturligtvis ett kunskaps- och erfa-renhetsutbyte, och detta kan säkert utvecklas ochförstärkas på olika sätt. Men ett av grundproblemen äratt det finns få, om ens några, erfarenheter från andraländer som kan sägas vara verkligt goda exempel påhur man undviker att segregationen tilltar eller hurman bryter den och kommer ur det greppet.Jag har inte något riktigt bra exempel att hållafram och kan därför inte säga: Här har vi någontingsom vi ändå skulle kunna ta till oss och lära oss avoch som vi skulle kunna utveckla och göra ännu bätt-re. På något sätt befinner vi oss i stället i en situationdär vi själva försöker förstå det här och utveckla nå-gon form av politik som syftar till att just bryta nämn-da utveckling och till att förhindra att den fortgår föratt också vända utvecklingen.I den änden har vi beskrivit hur en rad kommittéeroch utredningar på olika sätt nu försöker finna framtill hur vi skall göra här.Det är egentligen kvaliteten som upp när det gäller offentlig och kommersiell ser-vice i bostadsområden som är hårt segregerade. Kvali-teten i offentlig verksamhet, t.ex. i skolan, är aktuell.Eva exemplifierade med ,där man på olika vägar ändå försöker ta vara på deolika kvaliteter som eleverna och de vuxna har. Jaghar också besökt den skolan och tycker att det varväldigt stimulerande att se den optimism och denframåtanda som fanns bland lärare och personal ochhos rektorn. Det gäller även en del av de ungdomarsom jag träffade och som jag satt och pratade med.Men det här innebär inte att det är problemfritt.Jag träffade på t.ex. en ung flickasom kanske var 15 eller . Hon pratade rent utsagt ganska dålig svenska. Jag trodde att hon hadekommit hit för sedan. Men hon berättade förmig att hon var född i - hon är alltså född iSverige men kan inte svenska språket. Hela tidenletade hon efter ord. Det står klart att vi inte har lyck-ats fånga in just den här unga tjejen och att hon intefått sådana förutsättningar att hon blir jämlik andramänniskor i vårt samhälle.Det här är naturligtvis ett allvarligt problem sommånga ungdomar har som växer upp här. De här ung-domarna har få, om ens några, kamrater som talar detspråk som talas i vårt land, dvs. svenska.Jag håller med om att offentlig och kommersiellservice måste utvecklas också i områdena i fråga. Förmig är det ett slags vision, om jag nu får ha den visio-nen, att ha som förebild. Jag kommer däri-från. är en liten stad på den uppländskalandsbygden med 20 000 invånare i stadskärnan ochca 15 000 runt omkring. Jag växte alltså upp i Enkö-ping. Från nöjeslivssynpunkt t.ex. var det väl ingenrolig stad för en ung människa, men allting fanns där.För vuxna, och även för barn, är det utmärkt att växaupp i den typen av miljö.Där fanns skolor med god kvalitet. Vi hade etteget lasarett och har det fortfarande. Vi har all typ avkommersiellt utbud, hotell, banker och allting annat.Samtidigt kan man se även ett differentierat näringslivmed industristruktur, mängder av offentligt anställda,anställda i tjänstesektorn och i den privata sektorn.Det är ett levande samhälle. Det är klart att manfunderar litet över det. Storleksmässigt är det likamånga människor som bor i Tensta- och Rinkeby-området och , eller i , Rosen-gård och Botkyrka.Man skulle önska sig att man kunde skapa ett antalEnköping runt omkring där människorna skulle måmycket bättre och ha tillgång till den infrastruktursom också talar om, få utveckla sigsjälva och sin egen kreativitet och ta vara på den ini-tiativkraft som finns för att kunna göra någonting avbra av den.Den förutsättningen finns inte riktigt. Men det äråt det hållet vi vill gå med olika medel. Jag utesluterinte alls att göra det med lokaliseringsmedel, JuanFonseca. Jag har inga exempel på vad som inte skullevara lämpligt. Jag vill bara peka på vissa omständig-heter beroende på vem eller vilka som bor där.Vad finns det för kunskaper att hämta hem? Vissaverksamheter kan kanske vara lämpligare i en visskommundel än i en annan kommundel. Detta bör manenligt min mening titta på så att man gör rätt saker.Sedan får man se vad kommittén kommer fram till.Ett av dess uppdrag är just att finna ut hur vi skallgöra för att höja kvaliteten i dessa områden.Jag håller med när man säger att det inte är männi-skorna som är problemet. Det tyckte jag sade på ett utomordentligt bra sätt. Det är väldigtviktigt att vi säger det och att vi står upp för det så attinte människorna känner att de bara är ett stort pro-blem.Problemet är bristen på arbete, bristen på socialoch ekonomisk trygghet och bristen på möjligheter förmig som människa. Det är där det brister, och det ärdär som vi skall försöka sätta in alla stötarna. Det ärdå väldigt viktigt att vi är tydliga på den punkten.Jag vill också väldigt gärna säga till jag delar uppfattningen att vi inte löser segrega-tionsfrågorna genom att flytta omkring människor.Det tror inte jag heller. Det går inte att säga: Du skallbo där, och du får bo där, och så har vi löst problemet.Samtidigt måste vi i nästa steg säga att det finnsdiskriminering på bostadsmarknaden. Det finns det.Jag har också träffat många invandrare som sagt:Varför kunde inte jag få bo där i svenskområdet? Jaghar försökt, och jag har ringt, men jag blir hänvisadendera till det område där jag bor eller till ett annatinvandrartätt område. Det här måste vi styra och änd-ra på.Det finns mängder av attityder och beteenden somär felaktiga i vårt svenska samhälle. Jämlikhetstankenfinns inte när det gäller synen på invandrare ochsvenskar, och den måste vi utveckla. Det gör vi baragenom konkreta förslag.Anf. 44 ()Herr talman! Det är viktigt att konstatera att pro-blemet för många invandrare i deras bostadsområdenär att de svenska influenserna vad gäller både språketoch livsstil och kultur är så små att de knappast integår att uppfatta. Alla svårast är det för barnen.Det är sådana brister som jag tycker att vi skallinrikta vårt jobb på att undanröja. Jag vet inte hellerriktigt hur det skall gå till. Det är därför jag tycker attdet är nödvändigt för oss att formulera en lika tydligpolitik på detta område som vi har gjort t.ex. när detgäller glesbygden.Rinkeby och kan inte med bästa vilja ivärlden beskrivas som en glesbygd, tvärtom. Men närdet gäller tillgången på arbetsplatser, samhällsservice,både kommersiell service och den samhälleliga, ochinte minst kunskaper, utbildning och forskning ochliknande verksamheter är det faktiskt nästan jämför-bart.Här tror jag att vi både kan och måste göra mer.Det skall vi inte göra för att på något sätt vara snällamot invandrare, utan därför att det gäller att leva upptill våra mål att trygghet och välfärd skall omfattaalla. Det gäller att göra det på ett sådant sätt att viundviker att samhället spricker sönder. Det skapar ettohållbart samhälle för alla inblandade.Invandrarministern drömmer sig tillbaka till sin tidi . Det kanske det finns skäl att göra. MenRinkeby ser nu inte ut som . Det är viktigtatt säga att de som bor i , , ,och alla de andra områdena har rätt att däroch , och , att få del av det här livetsgoda.Drömmen om det allra bästa samhället, ett samhäl-le som jag också känner väl till från min uppväxt iKarlskoga, får inte hindra att vi gör någonting i dag.Jag tror att det är nödvändigt med mycket snabbainsatser. Det är när det gäller att skapa arbete som vihar det allra största ansvaret.Jag tror att det vore bra ifall vi kunde formuleraoss lika tydligt i det avseendet som vi gör när detgäller våra glesbygder i andra delar av . För-hållandena är inte desamma. Men det är sannerligeninte en lättare situation som människor i dessa starktsegregerade områden lever i.Anf. 45 ()Herr talman! Jag välkomnar den har debatten ochdiskussionen. Jag tycker att den är jätteviktig, och jagvet att invandrarministern har ett stort engagemang idessa frågor.Jag har också en vision av hur det nya folkhemmetkan se ut, och jag delar invandrarministerns uppfatt-ning att det kan se ut som , fast litet annor-lunda. lever också i en delmänniskor med invandrarbakgrund. Men det ser litetannorlunda ut än vad det gör i , ,, eller andra bostadsområden.Jag har en vision framför mig att man accepterarett nytt folkhem där det finns vissa bostadsområdendär det bor en del människor som icke är födda i Sve-rige och sådana som är födda i men som harföräldrar med rötter någon annanstans och att man serdem som en resurs.Abebe från som har varit trädgårdsmästa-re i kan också vara trädgårdsmästare i Sveri-ge. Man måste se att han är en tillgång för arbets-marknaden och att han över huvud taget kan stå påegna ben. Man skall utnyttja den skaparkraft somfinns och tillsammans med bostadsbolag och andra setill att områdena utvecklas som en resurs som kanutnyttjas av andra.Detsamma gäller kultur. Den kulturella utveck-lingen i dessa områden är en stor rikedom som kananvändas. Via kultur träffar vi varandra. Jag har ge-nom latinamerikansk musik kunnat träffa väldigtmånga svenskar som tycker om den musiken. Via dentypen av saker kan vi utveckla ett nytt folkhem.Jag delar uppfattningen att man måste kunna sedessa områden i ett längre perspektiv. Jag tror att vikommer att tvingas att satsa enorma mängder medresurser. Då menar jag inte bara att man skall satsafrån statens och kommunernas sida. I det arbetetmåste det privata näringslivet kunna komma in.Ett av de viktigaste problem som finns i dessa om-råden är att det saknas arbetsplatser, att det saknasjobb. Även om vi som politiker vill ge förutsättningarför att skapa jobb tror jag inte att det kommunala ellerstatliga området har så otroligt mycket att kommamed. Vi måste på något sätt också få det privata nä-ringslivet att ställa upp. På vilket sätt det kan ske vetjag inte.Anf. 46 Statsrådet ()Herr talman! Till vill jag säga attjag inte drömmer mig tillbaka till . Jagdrömde snarare att se i ny tappning växafram i , , eller var man nu vill, därman ser att kvaliteten i servicen för människorna ärbristfällig och i många fall rent av dålig.Det är klart att det är illavarslande. Jag har talatmed i olika sammanhang om dessafrågor. Man har ibland haft ett elände att ens en gångfå en bankautomat i och hålla den kvar där.Då kan man fundera på vad det handlar om. Jag kanåka hem till där det finns Minuten och ban-kautomater och där det inte på något sätt är någraproblem att ta ut pengar. Det är det i många av dessaområden.Man har bristfälligheter av en lång rad olika skäl.Det gäller inte minst de ekonomiska och sociala för-hållandena, där man drabbas av ohälsa. Ohälsotalen ärhögre, bidragsberoendet är högre på grund av debrister som vi alla känner till. Köpkraften sjunker, ochdå dras grunden undan för en kommersiell verksamheti området.Så småningom finns det inget utbud att tala om. Detfinns inget annat än en livsmedelsaffär och litet torg-handel. Hennes & och andra typer av butikerfinns inte. Det blir ett samhälle med i stort sett barabostäder.Detta utvecklar ju inte heller någon kreativitet.Det går inte att få en verksamhet att ta fart därför attsamhället inte är helt. Det är inte funktionsdugligt pådet sättet.För ett tag sedan träffade jag en rektor nere iTrollhättan. Hon hette i förnamn. Det gälldeden s.k. Kronogårdsprocessen. Hon utstrålade enframtidstro och ett djävlar anamma. Hon sade: Jagskall skapa den bästa skolan i hela i dethär området.Man hade bl.a. inrättat en Montessoriklass. Nufick man plötsligt in svenska ungdomar där ocksåeftersom de ville ta del av den pedagogiken. Heltplötsligt fick man en blandning av invandrarbarn ochsvenska barn. Det fungerar bättre. Hon sade också:Jag skall också skapa den bästa datautbildningen i vårkommun i den här skolan. Med en hög kvalitet, kan-ske högre än vad som är normalt i övrigt, skall vilocka hit ungdomar.Jag tycker att det var en skön inställning. I det härsammanhanget kunde en person i en skola dra med sigandra. Man hade kommunen med sig, och det fannsett antal människor runt omkring som var besjälade avatt åstadkomma en förändring till det bättre. Man villelösa detta genom att förändra förutsättningarna förmänniskorna, inte genom att förändra människorna.Men på lång sikt förändrar man ju människorna ocksånär kvaliteten blir bättre. Då får man i gång de positi-va spiralerna.Till vill jag säga att jag helt hållermed om att långsiktigheten är oändligt viktig. Man fårinte tro att detta löser sig över . Det löser sigkanske aldrig. Man får kanske ständigt gå in och vidtaolika åtgärder och ha en riktad politik för att få ut-vecklingen att ständig gå åt rätt håll. Det kommer attkrävas enorma resurser. Jag tror att harfullständigt rätt när det gäller att hitta medlen för attlocka privat verksamhet till områdena, men även föratt få den att växa upp i dessa områden genom demänniskor som själva bor där. Han gav också en delexempel som jag tycker är värda att ta vara på.Anf. 47 ()Herr talman! Jag tror att staten skulle kunna gå fö-re genom att flytta statlig verksamhet till dessa områ-den i , och Göte-borgsområdet för att göra dem mer kompletta ochfunktionsdugliga. Det är ju där de här problemen ärmest accentuerade.