prot · GJ0931 · 1995-12-05 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1995/96:31Tisdagen den 5 decemberKl. 14.00 16.2218.00 - 19.24Det justerade protokollet beräknas utkomma om 3 veckor1 § Meddelande om debattTalmannen meddelade att torsdagen den7 december , i samband med bordläggningenav regeringens skrivelse 1995/96:30 , skulle anordnas en debatt med endeltagare från varje parti.2 § Hänvisning av proposition 1995/96:113 tillutskott och beslut om förkortad motionstidFöredrogs och hänvisadesProposition1995/96:113 Svenskt deltagande i fredstyrka i f.d.Jugoslavien till utrikesutskottetRegeringen hade föreslagit att skullebesluta att motionstiden skulle förkortas till två dagar.Kammaren beslöt att förkorta motionstiden fördenna proposition till att utgå onsdagen den6 december.3 § Svar på fråga 1995/96:135 om arrangörer-nas ansvar vid större idrottsevenemangAnf. 1 Justitieminister ()Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta för att öka arrangörer-nas ansvar för att ordningen upprätthålls vid t.ex.större fotbollsmatcher.Det är redan enligt gällande rätt arrangören somsvarar för att ordning och säkerhet upprätthålls vidoffentliga tillställningar, som idrottsevenemang avolika slag. Detta framgår av 2 kap. 16 § ordningsla-gen. Vid sådana tillställningar skall polisen normaltarbeta med endast kvalificerade polisiära uppgifter,som att förhindra brott, ingripa när brott har begåttsoch övervaka trafiken på gator och vägar.För att förmå anordnaren att uppfylla sitt ansvarför ordning och säkerhet kan polisen föreskriva sär-skilda villkor som förutsättning för att tillställningenskall få hållas. Sådana villkor kan bl.a. innefatta enskyldighet att anlita ordningsvakter. Kostnaden fördetta skall anordnaren stå för.Även när det gäller kostnaden för polisens egeninsats ger lagen möjlighet att kräva ersättning av ar-rangören. Detta gäller dock inte om det är fråga om ensådan ideell förening som är skattebefriad enligt lagenom statlig inkomstskatt. De flesta idrottsklubbar är avdenna karaktär. Att ersättningsskyldighet inte kanåläggas i dessa fall är resultatet av en avvägning mel-lan det allmännas intresse av att i och för sig ta betaltför den ordningshållning som behövs och intresset avatt stödja idrottslig verksamhet, där stora insatser görsbl.a. för att aktivera och ta hand om ungdomar.När det gäller anordnarens ordningsansvar vill jagframhålla att idrottsrörelsen kontinuerligt arbetar medfrågor om ordningshållningen vid olika evenemangoch vid resor till och från matcher. Detta arbete be-drivs delvis tillsammans med polisen. Under senaretid har flera stora projekt genomförts, där ett av syfte-na varit just att förebygga brott. Erfarenheterna frånprojekten är enligt vad jag erfarit mycket goda.Ordningsstörningar i samband med matcher ochandra idrottstävlingar verkar glädjande nog inte varalika omfattande som . Detta beror säkerligentill stor del på den ökade vakenhet och det starkaengagemang som finns inom idrottsrörelsen.Den som anordnar en offentlig tillställning är allt-så ansvarig för att ordning och säkerhet upprätthålls.Idrottsrörelsen har också vidtagit en rad åtgärder föratt leva upp till detta krav. Någon skärpning av ansva-ret är enligt min mening inte aktuell. Därmed är intesagt att förbättringar inte kan åstadkommas, bl.a. vadavser samarbetet mellan klubbarna och polisen. Detligger inom ramen för arbeteatt överväga förslag till sådana förbättringar. Utred-ningen skall lämna sitt betänkande före utgången avdetta år.Anf. 2 ()Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret.Jag har här en lista över arrangemang och uppgif-ter om vad polisens insatser har kostat. Listan är frånen vanligtvis välunderrättad källa, dvs. Polisbevakningen vid matcherna kostade , och 534 000kr. Listan upptar också en del andra arrangemang,t.ex. rockkonserter etc. Min fråga handlar självfalletom idrottsarrangemang men också om andra arran-gemang, där arrangören tar betalt och där man befin-ner sig någonstans i gränslandet mellan ren kommer-siell verksamhet och ideell verksamhet, men där detändå finns ett betydande kommersiellt inslag.Jag har studerat lagstiftningen och läst den lagsom statsrådet hänvisar till. Även om jag tycker attlagstiftningen verkar ganska rimlig som den ser ut , tycker jag ändå att det finns skäl att ställa sigfrågan om polisen känner att den har mandat att ställade krav som det är rimligt att ställa. Det tycker jag ärväldigt tveksamt.I samband med den mycket uppmärksammadeavslutningsmatchen i årets allsvenska, där för övrigtpolisbevakningen kostade , uppgavs det hade 15 ordningsvakter. i debatten efteråtsäger man från arrangörens sida att man nu övervägeratt i fortsättningen ha fler vakter och också professio-nellt utbildade vakter. Jag tycker att det är anmärk-ningsvärt att polisen inte har använt den lag-stiftning som finns för att ställa dessa krav. Även omjag håller med om att problemen ännu inte är enorma,så har de ändå funnits under ett antal år.Anf. 3 Justitieminister ()Fru talman! och jag är tydligenöverens om att polisen har ett mandat enligt lagstift-ningen.När det gäller offentliga tillställningar som anord-nas av någon i vinstsyfte är det enligt lagstiftningenmöjligt för polisen att kräva ersättning även för depolisiära insatserna.Vad gäller polisens sätt att i övrigt hantera detmandat man har tror jag att vi skall överlåta till po-lismyndigheterna att själva avgöra hur detta bör han-teras. Naturligtvis är det så, att polisen vinner nyaerfarenheter efter varje arrangemang, och man harockså förändrat sitt synsätt och ställt nya villkor påarrangörerna. Det tycker jag är en naturlig utveckling.Dessutom har vi från statsmakternas sida en pågåendeutredning som faktiskt ser över just frågan om an-svarsfördelningen, och det kan resultera i någontingsom förändrar polisens mandat i detta avseende.Anf. 4 ()Fru talman! Det är riktigt att det är polisen somhar det yttersta ansvaret, och det tycker jag att polisenskall ha. Men ibland har jag en känsla av att polisenhar svårt att ställa krav, därför att man känner en vissoro från den allmänna opinionen.Jag har i mitt föreningsengagemang anordnatdanstillställningar, och då har polisen ställt väldigthårda krav på ordningsvakter och annat. Målsättning-en är att man skall kunna minimera polisens egnainsatser. Men trots att jag själv uppskattar fotbollväldigt mycket - så det är inte det frågan handlar om- har jag en känsla av att det ibland finns en rädsla föratt ställa samma hårda krav när det gäller idrottsar-rangemang, därför att man är rädd för vad den all-männa opinionen skall tycka. Även om det är polisensom har ansvaret, är det viktigt att vi som politiker gerpolisen stöd för att ställa samma krav på idrottsrörel-ser som på andra arrangörer av den här typen av pub-lika arrangemang.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på fråga 1995/96:152 om tystnadspliktinom sjukvårdenAnf. 5 Justitieminister ()Fru talman! har frågat mig omjag avser att vidta någon översyn av sekretessreglernaför sjukvårdspersonal.När det gäller sjukvårdspersonal finns regler omtystnadsplikt i olika författningar, som gäller beroendeav om en person är verksam inom den privata ellerden offentliga sjukvården.Personalen inom den offentliga hälso- och sjuk-vården skall tillämpa tystnadsplikt som följer av sek-retesslagen (1980:100). Generellt gäller beträffandeall allmän verksamhet ett förbud att röja eller utnyttjasekretessbelagda uppgifter för personer som t.ex. pågrund av anställning deltar eller har deltagit i enmyndighets verksamhet och därvid fått kännedom omuppgiften.För personal inom den privata sjukvården reglerasi stället tystnadsplikten i lagen (1994:953) om ålig-ganden för personal inom hälso- och sjukvården.Tystnadsplikten gäller för den som tillhör eller hartillhört hälso- och sjukvårdspersonalen inom denenskilda hälso- och sjukvården.Att brott mot tystnadsplikt kan straffas framgår avbestämmelser i . Som huvudregel gälleratt en person som röjer en uppgift, som han eller honär skyldig att hemlighålla enligt lag eller annan för-fattning eller som olovligen utnyttjar en sådan hem-lighet, skall dömas för brott mot tysnadsplikt till bötereller fängelse i högst ett år.Det finns således klara regler som gäller dels tyst-nadsplikt såväl under som efter anställning inom häl-so- och sjukvården, dels konsekvenserna av brott motsådan tystnadsplikt. Enligt min mening finns det där-för ingen anledning till översyn av sekretessreglernaför sjukvårdspersonal. Jag avser därför inte att vidtanågon sådan.Anf. 6 ()Fru talman! Jag vill tacka justitieministern för endel klarlägganden.Jag skall tala om varför jag har ställt den här frå-gan.Vi är ju skyldiga att ha sådana regler att alla en-skilda skall kunna känna sig hundraprocentigt tryggaför att uppgifter som lämnas i sjukvården inte kom-mer ut. Jag har blivit kontaktad av läkare som tyckeratt det här är ett problem. Man meddelar mig att densom är anställd inte har den hållhaken atthan kan förlora sitt jobb. Det krävs då utomordentligtstarka skäl för att man skall kunna få rätt i en rätte-gång, eftersom det kan vara svårt att leda detta i bevis.Vederbörande sade också att det när det gäller krafti-ga påföljder - man kan alltså dömas till fängelse i upptill och till böter - är väldigt svårt att få detta tillstånd och att det såvitt han visste inte hade skett.Min fråga är då återigen: Anser justitieministernatt man inte behöver göra någonting här, inte ensundersöka om någon har vunnit ett överklagande?Anf. 7 Justitieminister ()Fru talman! Jag är inte riktigt säker på att jag för-står fråga, men den förefaller inne-bära att det begås brott mot tystnadsplikten och på grund av bevissvårigheter inte klarar att fällanågon till ansvar för det. Jag kan inte vare sig sägamot den uppgiften eller bekräfta den. Men det är klartatt det måste bevisas att någon har brutit mot tyst-nadsplikten. Samma förhållande gäller om man ocksåskall vidta disciplinära åtgärder, t.ex. att skilja någonfrån det arbete han har. Samma bevissvårigheter upp-står i de sammanhangen. Varje gång någon blir be-skylld för att ha brutit mot tystnadsplikten är det na-turligtvis den som påstår detta som är skyldig attbevisa det. Huruvida detta skulle vara särskilt svårt idet här sammanhanget jämfört med vid andra brotthar jag ingen information om.Anf. 8 ()Fru talman! Vi är i alla fall överens om en sak,och det är att alla i sjukvården skall kunna känna enhundraprocentig trygghet för att uppgifter inte läckerut. Om man har den ambitionen gäller det också attvara observant på om detta inte är fallet, just av detskälet att människor skall kunna känna en trygghet ivården. Det blir ju inte enklare och enklare utan sna-rare svårare och svårare, när fler och fler drabbas avhiv osv., och man måste alltid hålla ögonen öppna såatt det finns en hundraprocentig trygghet.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på fråga 1995/96:154 om tillsättning aven datalagskommittéAnf. 9 Justitieminister ()Fru talman! har frågat mig vilka åtgär-der jag avser att vidta för att skynda på tillsättandet aven datalagskommitté vars direktiv beslutades den 15juni 1995.Regeringen beslutade att tillkalla en parlamenta-riskt sammansatt kommitté med uppgift att analyserapå vilket sätt EG-direktivet om skydd för personupp-gifter skall införlivas i svensk lagstiftning samt läggafram förslag till en ny lag på området.I förra veckan fattade jag beslut om att förordnajustitierådet till ordförande i kommit-tén. I arbetar vi nu med att till-sätta de parlamentariker och experter som skall varamed i kommittén. Detta arbete hoppas jag skall varaslutfört inom den närmaste tiden.Anf. 10 ()Fru talman! Jag ber att få tacka statsrådet såmycket för svaret.Det finns ett historiskt talesätt, som faller mig inhär: "Vad göras skall är allaredan gjort, I herredags-män, reser icke så fort!" Det var ju bra i detta sam-manhang.Datalagen är en mycket gammal lag, för att varaen lag på detta område. Den kom 1973, och den ärlappad och lagad åtskilliga gånger. Knappt någotområde har genomgått så stora förändringar som justdataområdet har gjort på så . Det beror delvispå den tekniska utvecklingen men också på ökadinternationell samverkan, som i och för sig har möj-liggjorts genom den snabba tekniska utvecklingen.Jag blir dock litet bekymrad när jag läser rege-ringens sammanfattning inför uppdraget, där det stårföljande: Denna kommitté skall också föreslå de änd-ringar i tryckfrihetsförordningens bestämmelser omallmänna handlingars offentlighet som är motiveradeför att grundlagsregleringen skall vara anpassad tillden nya tekniken och terminologin på området.Det låter bra och nödvändigt, men tiden börjar bliknapp. Jag undrar då: Är avsikten att vi skall kunnafatta det första beslutet när det gäller grundlagsfråganunder ?Anf. 11 Justitieminister ()Fru talman! Ja, det är avsikten.Anf. 12 ()Fru talman! Då hoppas jag att det kommer att blipå det sättet.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på fråga 1995/96:130 om SlovakienAnf. 13 Utrikesminister ()Fru talman! har frågat mig vilkainitiativ avser vidta gentemot -inom eller utom EU - i syfte att stödja de slovakiskaminoriteternas rätt till en nationell identitet.Den till antalet största minoritetsgruppen i Slova-kien utgörs av drygt 600 000 etniska ungrare, vilkasrättigheter och ställning i det slovakiska samhälletunder senare år vållat motsättningar såväl inom landetsom i de bilaterala relationerna mellan ochUngern. Problemen har även i olika sammanhangdiskuterats inom ramen för bl.a. den s.k. stabilitet-spakten och inom internationella forum som , Organisationen för säkerhet och samarbete iEuropa () och EU.I våras upprättade och ett bila-teralt s.k. grundfördrag. Där ingår frågor rörandeminoriteternas ställning och rättigheter som ett viktigtelement, och fördraget välkomnades allmänt som ettbetydelsefullt steg på vägen mot en lösning av rådan-de motsättningar. Den förutvarande slovakiska rege-ringen hade också genomfört vissa utökade rättigheterför minoritetsgrupperna, bl.a. genom införandet av enny namnlag och en lag om tvåspråkiga namnskyltar påorter med viss andel minoritetsbefolkning.En rad åtgärder från myndigheternas sida undersenare tid tyder emellertid på risk för minskandetolerans i synen på minoriteterna och deras önskan atthålla sin kulturella och etniska särart levande. Inteminst har det mycket omdiskuterade lagförslaget omdet slovakiska språkets ställning som statsspråk, somnyligen antogs av parlamentet i , uppmärk-sammats.Språklagen i dess slutligen antagna form har först idagarna gjorts tillgänglig. Det återstår därför att nog-grant analysera i vilken utsträckning man på slovakisksida tagit fasta på den kritik mot lagförslaget som avoberoende språkexperter framförts under de diskus-sioner som varit mellan företrädare för den slovakiskaregeringen och sekretariat. Vi haremellertid noterat de delade meningar som råderbland företrädare för olika politiska partier och blandjuridiska experter, om huruvida språklagen i alla delarstår i överensstämmelse med konstitutionens anda.Vidare har president vid sitt underteck-nande av språklagen villkorat detta med krav påkompletterande lagstiftning, som i detalj garanterarminoritetsspråkens ställning gentemot statsspråket.Fru talman! Vid en genomförd demarche iBratislava framförde EU kritik mot vissa oroandeinslag i den senaste tidens utveckling i . Detär inslag som vi inte förväntar oss i ett land som öns-kar medlemskap i . Åtgärder som kan försvåraolika minoritetsgruppers krav att i enlighet med inter-nationella normer behålla sin etniska och kulturellasärart är knappast förenliga med den strävan efterutökade demokratiska fri- och rättigheter som utgören viktig målsättning för dagens europeiska samarbe-te.En förutsättning för att problemen skall kunna lö-sas är att dessa diskuteras i en öppen och uppriktigdialog. Detta gäller också minoritetsfrågan, vars ut-veckling vi noga följer och tar upp i kontakter medföreträdare för och myndigheter.Anf. 14 ()Fru talman! Låt mig först tacka utrikesministernför svaret. Jag tycker att det i sak var ett bra svar. Detvar ganska tydligt, och det är jag förstås nöjd med.Det finns en tendens i när omvärldenfäster uppmärksamhet på dessa frågor att den slova-kiska regeringen närmast tolkar det som någon sortsinblandning i inre slovakiska angelägenheter. Detfinns därför anledning att framhålla att så inte är fal-let. Det är självklart att en ny stat som gör anspråk påatt vara en demokratisk rättsstat får leva med att om-världen uppmärksammar hur staten hanterar nationel-la minoriteter.I detta fall är det också frågan om en stat som harträffat ett Europaavtal och vill in i EU. Eftersom detär en högt prioriterad fråga på vår politiska dagord-ning att utvidga den europeiska unionen är det natur-ligtvis rimligt att som medlemsstat i unionenbevakar frågor som har att göra med mänskliga rättig-heter och behandling av nationella minoriteter.Det är ingen tvekan om att denna språklag är oro-ande till hela sin karaktär och utformning. Hur situa-tionen utvecklas i följer naturligtvis inte iförsta hand av lagen i sig själv utan mer av hur lagenkommer att implementeras i verkligheten och i vilkenutsträckning minoriteters intressen tas till vara i annanslovakisk lagstiftning.Jag är nöjd med att utrikesministern uppenbarligenavser att följa dessa frågor och att vi även fortsätt-ningsvis inom och utom EU gör klart för den slova-kiska regeringen och andra regeringar den stora viktvi fäster vid att samtliga stater tar allvarligtpå frågan om behandlingen av de nationella minorite-terna och deras rätt till en egen identitet.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på fråga 1995/96:134 om ochde mänskliga rättigheternaAnf. 15 Utrikesminister ()Fru talman! har frågat mig om vil-ka åtgärder som jag är beredd att vidta för att stödjakampen för de mänskliga rättigheterna i Colombia.Situationen för de mänskliga rättigheterna i Co-lombia är fortsatt allvarlig, trots att landets regeringhar gjort ansträngningar för att förbättra den.Sverige följer därför utvecklingen mycket nogaoch påtalar övergrepp i olika sammanhang, oavsettom brotten begås av personer ur de väpnade styrkor-na, av paramilitärer, av gerillagrupper eller av narko-tikaintressenter. Senast vi gjorde detta var den 27november, då och övriga EU-länder höll sittgemensamma anförande om mänskliga rättigheter ienskilda länder, i FN:s generalförsamlings tredjeutskott.Inom utvecklingssamarbetet med priori-terar arbetet med att stärka re-spekten för de mänskliga rättigheterna. Insatserna skerfrämst genom svenska enskilda organisationer ochomfattade under /95 drygt 15 miljonerkronor.Vårt medlemskap i ger oss ännu en plattformatt agera från. Vi har bl.a. följt upp utveck-lingen i den våldsdrabbade regionen med ettEU-besök. Slutsatserna från besöket kommer att liggatill grund för det fortsatta agerandet i området. Sveri-ge har aktivt bidragit till arbetet, och jag kan redan nusäga att insatserna kommer att ligga i linje med vårttidigare stöd till det civila samhället, särskilt på detlokala planet.Nära samråd kommer också att äga rum inom EUom ett adekvat agerande beträffande situationen för demänskliga rättigheterna i , då FN:s kom-mission för de mänskliga rättigheterna sammanträderi . Ett av de problem som påtalats iColombia är straffriheten, dvs. underlåtenheten attbeivra brott mot de mänskliga rättigheterna.Vi är från svensk sida medvetna om attColombias regering, under sitt dryga år vid makten,har gjort seriösa försök att vända våldstrenden ochkomma till rätta med straffriheten. fastslagit att militären var delaktig i den s.k.Trujillo-massakern, som kostade över 100 personerlivet. Man har avskedat ansvariga befäl och gått medpå att betala skadestånd till de anhöriga. Man tillsatteäven en kommission för att se över det militära rätts-systemet.Regeringen har vidare genomdrivit ratificeringenav andra tilläggsprotokoll, somreglerar interna väpnade konflikter.Sverige hoppas att dessa och andra initiativ skallleda till påtagliga och hållbara resultat och ser framemot en fortsatt öppen dialog om respekten förmänskliga rättigheter i Colombia.Anf. 16 ()Fru talman! Jag tackar utrikesministern för svaret.Det är mycket som är positivt i det. Samarbetet i EUden var mycket bra, och naturligtvis ärdet också positivt att regeringen i har ratifi-cerat andra tilläggsprotokoll.Men problemet är att det inte räcker med goda ord.Det räcker heller inte med de åtgärder som Sveri-ge har vidtagit. Utrikesministern framhållerstöd till det civila samhället på det lokala planet. Mensituationen i är allvarlig. 30 000 människordödas , och i stort sett råder total straffrihet.Då räcker det kanske inte med att vi stöder det civilasamhället på det lokala planet.Människor som arbetar politiskt och fackligt ochäven i MR-organisationer blir direkt hotade. De pa-ramilitära grupperna i samhället anser inte att det ärnågonting som människor skall ägna sig åt. Rädslanför att göra detta är väldigt stor. De människor somtrots allt engagerar sig politiskt och fackligt eller iorganisationer för barnens rättigheter och liknandeblir hotade till livet och tvingas fly.De åtgärder som man har försökt att vidta frånSveriges, EU:s och FN:s sida är inte tillräckliga. FNhar självt via sina rapportörer sagt att intehar levt upp till sina åtaganden. Därför är huvudpunk-ten i min fråga, vilket tyvärr utrikesministern undvi-ker att svara på: Hur skall reagera på denönskan, det krav och den förhoppning som de colom-bianska MR-organisationerna ställer till omvärlden attvi äntligen utser en särskild landrapportör för Co-lombia?De tror att det kanske skulle kunna bli en garantför att får den uppmärksamhet som de sådesperat behöver. Jag vill bara överlämna...Anf. 17 TALMANNENTaletiden är slut. 18 Utrikesminister ()Fru talman! Också jag menar att vi åter skallöverväga om instrumentet landrapportör inom kom-missionen för de mänskliga rättigheterna kan använ-das. undgick att få en särskild landrapportörvid förra tillfället, eftersom man då erbjöd ett specielltsamarbete med MR-centrumet. Detta samarbete harinte kommit till stånd på det sätt som man då före-speglade. Jag tycker därför att man återigen måsteöverväga den fråga som berör.Jag håller självfallet med om att det inte räckermed det som regeringen har gjort. Vi kan se en godvilja och några positiva tecken. Men är denverklighet som många colombianer lever i så synner-ligen allvarlig vad bristande respekt för mänskligarättigheter att mycket mer måste göras.Anf. 19 ()Fru talman! Jag är naturligtvis glad för beskedetatt regeringen åter kan överväga kravet på en särskildlandrapportör. Jag hoppas att regeringen kommerfram till att det kan vara en lämplig åtgärd.Jag får ideliga rapporter via bl.a. IPU om hur par-lamentariker i behandlas. IPU tar i sin rap-port från senaste mötet upp vad som hänt sex parla-mentariker. En av dem stod i parlamentet i Bogotaoch berättade att han hade fått ett dödshot. Han blevsenare skjuten.Det är en fullkomligt orimlig situation. Demokra-tin fungerar inte. Straffriheten ställer till oerhördaproblem. Det har hänt en del mycket små positivasaker på några enstaka punkter. Men fortfarande ärdet så att man befordrar militärer som åtalats och gerdem straffrihet. En paramilitär, t.ex., som är dömd till30 års fängelse är fortfarande på fri fot.Anf. 20 Utrikesminister ()Fru talman! nämnde det parlamen-tariska samarbetet inom IPU. Detta är ju ett sätt somman kan agera på. Presidenten har önskat få igenomvissa lagförslag, men det har inte gått. stöterdet på patrull i parlamentet, ibland på andra håll. Menjag tror att det vore välkommet med ett aktivare stödfrån parlamentariker utanför till de colom-bianska parlamentarikerna för att dessa skall vågatrycka på i den riktningen.Anf. 21 ()Fru talman! Jag är enig med utrikesministern omatt vi bör använda den här metoden, vilket vi ocksågör. Men jag tror att vi måste använda alla till budsstående medel för att trycka på för att man skallkomma till rätta med situationen i Colombia.En avgörande tidpunkt för att det skall kunna skeett genombrott är i vår.