prot · GI0981 · 1995-03-29 00:00:00 — Forskningen dras ner somom denna kunde jämföras med sjukförsäkringen,barnbidraget eller karensdagarna.Sveriges långsiktiga konkurrenskraft, och därmedde riktiga jobben, hänger på att denna blindhet för vadsom händer runt omkring oss förbyts i en klarsyn ominte minst små länders, som , konkurrensvill-kor. Och klarsynen brådskar. Inte minst informations-teknologin accelererar den industriella och samhälle-liga utvecklingen. Det blir lättare att halka efter ochsvårare att halka i kapp om man släppt taget.En högkunskapspolitik är nödvändig för att upp-rätthålla vårt lands konkurrenskraft. En sådan politikleder emellertid inte automatiskt - det är viktigt attunderstryka - till att arbetslöshetsproblemen löses.Industrin kommer inte, hur gärna den än skulle viljadet, att kunna engagera alla som vill och skall arbeta.Högkunskapspolitiken gör emellertid vårt land ri-kare och vidgar därmed möjligheterna för var och enav oss att ta i anspråk service och tjänster i en sådanutsträckning att arbetslösheten radikalt kan pressastillbaka. I frigörelsen av den s.k. tjänstesektorn gården tredje frontlinjen för fler jobb.På få områden som i fråga om tjänsterna är det såtydligt att det inte saknas arbetsuppgifter som behöverutföras. Vad som saknas är emellertid villkor som göratt dessa arbeten kan utföras på marknaden. Arbetetoch de som vill arbeta förhindras att finna villkor somgör att arbetet kan utföras avlönat och beskattat.Herr talman! För att detta skall vara möjligt krävsen annan syn på skatterna men också på lönestruktu-ren. Förändras skatte- och lönevillkoren för privatatjänster kan många som är på väg in i sysslolös-hetens alla risker beredas riktigt arbete, förvisso på ettannorlunda sätt än t.ex. det traditionella industriarbe-tet men likväl riktigt och meningsfullt.Också på detta område är emellertid socialdemo-kraterna uppenbarligen ideologiskt blockerade. Priva-ta tjänster blir plötsligt nästan förnedrande, som omden arbetslöshet som är de nya tjänsternas alternativskulle vara mänskligt rimligare. Den som säger nej angelägen expansion av enskild tjänsteverksamhetsäger i praktiken ja till arbetslöshet, inte minst förunga. Någon tredje väg finns dess värre inte tillgäng-lig.Mellan de två utvecklingslinjerna, högkunskaps-samhället och de enskilda tjänsterna, finns utbildning-en som kitt. På en alltmer rörlig arbetsmarknad skalldet vara naturligt och utvecklande att byta jobb oftareän . Utbildningsmöjligheter livet igenom ger denenskilde möjligheten och chansen att utvecklas, attgöra karriär och att öka sin lön. Det är utbildningensom kan förhindra en skiktning av arbetsmarknadenoch ett otillräckligt tillvaratagande av varje människaspotential och utvecklingsförmåga.För att förverkliga en utveckling i denna riktningmåste emellertid utbildningsstrukturerna göras annor-lunda och de personliga utbildningsincitamenten star-kare. Utbildning, förkovran, måste vara en viktig delav den enskildes eget ansvar. På staten faller uppgif-ten att göra det möjligt för var och en att axla detta.Också på detta område går regeringen, tyvärr, åtfel håll. Ett nödvändigt utbildningspolitiskt nytänkan-de har ersatts med en idémässig rigiditet som harmycket litet gemensamt med de villkor det svenskasamhället nu möter.Herr talman! Om de verkliga åtgärderna för flerjobb säger arbetsmarknadsutskottets socialdemokraternästan ingenting. Allt skall bli vid det gamla. Veten-skaplig kritik mot arbetsmarknadspolitiken viftasundan.En sådan politik, herr talman, kommer inte att kla-ra de uppgifter man nu står inför. Den är en kapitula-tion, som dessutom medverkar till att ytterligare un-derminera tilltron till regeringen, till vårt lands eko-nomiska styrka och till Sverige.I ett viktigt hänseende gör utskottets hantering avbudgetpropositionen ont till och med ännu värre.När det visat sig att arbetsmarknadsministern räk-nat fel med nästan en och en halv miljard kronorrycker socialdemokraterna på axlarna. Det är precis ett sådant förhållningssätt somgör att räntan stiger och kronan faller. Och det ärprecis ett sådant förhållningssätt som minst avallt behöver.Herr talman! Det är svårt att frigöra sig från in-trycket att regeringen är på väg att tappa kontrollenöver ekonomin och att man saknar förmåga att levasig in i de förhållanden som för framtiden kommer attvara avgörande för hur de nya jobben kommer till.Det första beror nog dessutom i hög grad på det andra.Tiden är nu mycket knapp för tillnyktring. Fråganär emellertid om regeringen är kapabel till detta. Allt-för många tecken tyder på, säger jag mig och mångamed mig, att återställlarna redan har blivit för många.Jag ber, herr talman, med understrykande av detsom framhålls i de moderata reservationerna i dettasammanhang, att få begränsa mig till att yrka bifall tillden första.(forts. )Beslut om uppskjuten voteringPå förslag av förste vice talmannen medgav kam-maren att pågående ärende samt de ärenden som hanndebatteras färdigt under dagens sammanträde fickavgöras vid morgondagens arbetsplenum.11 § (forts.) Arbetsmarknadspolitik (forts.AU11)Anf. 90 ()Herr talman! Den socialdemokratiska sysselsätt-ningspolitiken är på väg att haverera. Regeringen harblivit fånge i sin egen retorik, och priset för dettabetalas av de arbetslösa. Om det inte mycket snabbtsker en förändring av den förda politiken kommer vi iSverige att permanenta en massarbetslöshet på drygt10 %.Jag vill mycket starkt varna för en utveckling därvi ser en 10-procentig arbetslöshet som ett normaltill-stånd. Vi har en mycket stark uppgång i stora delar avekonomin, företagens vinster är stora och exportenökar. Trots detta ökar inte sysselsättningen.Under hösten hade vi en starkt positiv utvecklingnär det gäller antalet sysselsatta. Ökningen varierarnågot men var i storleksordningen 13 000 per månad.Men har ökningen av antaletmänniskor i arbete upphört. Detta anser jag är endirekt följd av socialdemokraternas felaktiga politikunder hösten, dels de kraftigt ökade skatterna på löne-arbete, dels de s.k. återställarna. Den tidigare rege-ringen hade lagt en grund för tillväxt, bättre villkorför småföretagen och ökad sysselsättning. Dessa för-utsättningar är nu till stor del på väg att raseras. Ut-vecklingen har gått i stå.Det är ett skrämmande framtidsscenario som kanmålas upp. Hur skall det gå om vi skall möta nästalågkonjunktur om två med en arbetslöshet på10 % redan vid ingången i en sämre konjunktur?Vi måste gemensamt slå fast att arbetslöshet pådenna nivå är fullständigt oacceptabel. Socialdemo-kraterna måste lägga retoriken på hyllan, glömmadogmerna och i stället se verkligheten sådan den är.Förslag som RAS och arbetsföretag är ingen fram-gångsrik väg för att skapa nya jobb.Grunden för en full sysselsättning bestäms främstinom andra politikområden än inom arbetsmarknads-politiken. Det sker genom den ekonomiska politiken,näringspolitiken, regionalpolitiken, miljöpolitiken,utbildningspolitiken och skattepolitiken. Vi måsteinom dessa områden skapa förutsättningar för enekonomiskt hållbar utveckling som leder till välståndoch full sysselsättning i hela vårt land.Skatteväxling med permanent sänkta arbetsgivar-avgifter för de mindre företagen, som finansieras medavgifter på miljöskadliga utsläpp och förbrukning avändliga naturresurser, är en sådan åtgärd som snabbtkommer att ge nya jobb och föra in miljönsutveckling i rätta banor. Inom den s.k. gröna sektornkan också många nya jobb tillskapas.Vidare måste vi anpassa arbetsrätten till de småföretagens förutsättningar. Vi måste få bättre villkorför provanställningar och en allmän arbetslöshetsför-säkring som undviker ständig rundgång. Detta ärexempel på andra åtgärder som måste till.Herr talman! Jag vet inte om man kan tolka antaletreservationer i det föreliggande betänkandet som ettbetyg på regeringens politik. Om så skulle vara falletär det ett kraftigt underbetyg. Inte mindre än 62 reser-vationer och 19 särskilda yttranden är fogade till ar-betsmarknadsutskottets betänkande om arbetsmark-nadspolitiken.Det omfattande betänkandet och det mycket storaantalet reservationer gör det naturligtvis omöjligt attkommentera allt som förtjänar att kommenteras, såjag kommer att koncentrera mig till några få punkter.Jag vill börja med ungdomarnas situation på ar-betsmarknaden. Arbetslösheten för är mer än dubbelt så hög som för hela den ar-betsföra befolkningen. var 82 000 ung-domar utan ordinarie jobb.I valrörelsen var ett av de socialdemokratiskaslagnumren en ungdomsgaranti som skulle garanteraalla ungdomar jobb eller utbildning inom 100 dagar.Detta vallöfte har devalverats till en målsättningutan något konkret innehåll.Ungdomspraktiken, som är en väl fungerande åt-gärd, skall enligt socialdemokraterna avvecklas ochbytas ut mot en ungdomsintroduktion. Det rådandesystemet med ungdomspraktik fungerar bra och har iprincip räddat en hel ungdomsgeneration från passivi-tet och bidragsberoende. av dem somlämnade ungdomspraktiken gick direktöver i arbete och efter tre kvartal hade fått arbe-te.I december beslöt en majoritet i att ung-domspraktiken skall avvecklas. En successiv ned-dragning sker , ser vi i arbetsmarknadsstatistiken.För närvarande är 49 000 ungdomar engagerade iungdomspraktiken.Men ungdomsintroduktionen, som skall ersättaungdomspraktiken, har av lätt förklarliga skäl inteblivit någon succé. I uppgick antaletpersoner i ungdomsintroduktion bara till 2 800 styck-en. Vad skall hända med alla dessa ungdomar närungdomspraktiken upphör och ung-domsintroduktionen inte förmår komma upp i tillnär-melsevis erforderliga volymer? Detta tycker jag är enfråga som förtjänar ett svar i dagens debatt.Håller socialdemokraterna fast vid tabellerna ipropositionen om att i genomsnitt 24 000 ungdomarper månad skall vara engagerade i ungdomsintroduk-tion ? Hur skall man i så fall nå upp tillde här volymerna? Är det egentligen inte hög tid attlägga prestigen åt sidan och bibehålla ungdomsprakti-ken, i stället för att kasta ut en stor mängd ungdomar ien destruktiv öppen arbetslöshet?Akademikerpraktiken är ett annat sådant här ex-empel. Akademikerpraktiken är också en mycket välfungerande arbetsmarknadspolitisk åtgärd som ma-joriteten nu skall avveckla. Visserligen har inte aka-demikerpraktiken nått särskilt stora volymer, men fördem som har deltagit i åtgärden har mycket positivaresultat uppnåtts. Varför skall akademikerpraktikenavvecklas?Utskottets majoritet underkänner också indirektsina egna åtgärder när det gäller ungdomarna. Mansäger att om inga andra åtgärder finns att tillgå skalls.k. särskilda utvecklingsprogram inrättas för arbets-lösa ungdomar i åldern om de inte fått arbe-te, utbildning eller annan åtgärd inom 100 dagar.Både regeringen och utskottsmajoriteten betonarmycket starkt att detta skall vara en sistahandsåtgärdnär allting annat har prövats. Trots detta beräknar manatt 53 000 personer i genomsnitt skall omfattas avdessa särskilda utvecklingsprogram . Föratt vara en sistahandsåtgärd, när allting annat harprövats, är det en mycket stor volym. Men det berorväl på att inte ens socialdemokraterna själva tror attungdomsintroduktionen kommer att bli särskilt omfat-tande.Arbetslivsutveckling, ALU, är en annan väl funge-rande åtgärd som regeringen nu drastiskt vill minska.Från drygt 40 000 personer till 10 000 permånad, utan att några egentliga alternativ finns.AMS förespråkar i sin senaste framställning att envolym på i storleksordningen 40 000 måste finnaskvar bara för att klara att de akuta utförsäkringsfallenkan kvalificeras för en ny a-kasseperiod.Även LO, som jag har förstått numera dikterar del av arbetsmarknadspolitiken, föreslår kraftigthöjda volymer för ALU-åtgärderna jämfört med re-geringens förslag. På detta område har vi i Centernsamma grunduppfattning som AMS och LO.Jag tycker att det är viktigt att vi i så stor ut-sträckning som möjligt arbetar med redan kända, ochväl fungerande, åtgärder inom arbetsmarknadspoliti-ken. Ungdomsintroduktion, ALU och akademiker-praktik är sådana exempel. Fördelen med dessa är attde är kända. Man är väl förtrogen med dem t.ex. inomAMS och på arbetsförmedlingarna. Därför kan manarbeta mycket effektivt med dessa åtgärder. De ärockså kända av arbetsgivare och enskilda arbetssö-kande. Att av dogmatiska skäl ändra system gör att viförlorar tempo och effektivitet. Fler människor kom-mer därigenom att hänvisas till den öppna arbetslöshe-ten.En växande grupp långtidsarbetslösa hamnar i ettläge där det mer gäller att de själva skall ges möjlig-het att finna vägar till arbete än att de ensidigt skalllåtas vara beroende av arbetsförmedlingens resurseroch bedömningar. Särskilt gäller detta för den äldrearbetskraften. föreslår därför att det skallinföras ett s.k. personligt rekryteringsstöd, PR. Detpersonliga rekryteringsstödet skall knytas direkt tillden som har varit inskriven på arbetsförmedlingen och är inne på sin andra a-kasseperiod. Stödetutgår utan arbetsförmedlingens beslut under sex må-nader så snart personen i fråga har fått en anställningmed avtalsenliga villkor. För den enskilde innebär detatt denne själv, med sitt rekryteringsstöd i ryggen, kanargumentera med arbetsgivaren för sitt återinträde påarbetsmarknaden.Herr talman! Som jag nämnde inledningsvis är deti mycket stor utsträckning inom andra politikområdensom grunden för tillväxt i sysselsättningen läggs fast.Genom arbetsmarknadspolitiken kan man förstärkaeller försvåra en sådan utveckling. För oss i Centernär regional balans ett viktigt mål för den ekonomiskapolitiken. Dess värre finns nu ett antal förslag som istället leder till ökad obalans. Indragningen av för högskolestuderande är ett sådant förslagsom ytterligare befäster betydelsen av geografisknärhet till den högre utbildningen.Inom arbetsmarknadspolitikens område finns yt-terligare ett exempel som kommer att leda till centra-lisering och ökad regional obalans, nämligen förslagetom att medelst s.k. starthjälp återigen sätta fart påflyttlassen i . Det torde vara odiskutabelt attdessa flyttlass i huvudsak kommer att gå i endast enriktning, nämligen från de mest utsatta regionerna tillde mest expansiva. I vårprognosen från AMS konsta-teras nu att de regionala skillnaderna när det gällertillväxten av nya jobb ökar och kommer att fortsättaöka.Om vi skall ha en regionalpolitik värd namnetkrävs en helhetssyn över olika politikområden. Detgår inte att med ena handen försöka stimulera före-tagsutveckling i skogslänen som man medden andra handen driver resebyråverksamhet för attavfolka samma bygder. Därför är förslaget om attåterigen låta flyttlassen börja rulla mycket olyckligt,men tyvärr är det inte särskilt förvånande eftersomden nuvarande regeringen redan på olika sätt harmanifesterat sin centralistiska politik och sin ovilja attsöka skapa regional balans i vårt land.Herr talman! Om vi inte skall hamna i en oaccep-tabel situation med en permanent massarbetslöshetmåste socialdemokraterna nu lägga retoriken på hyl-lan. Det måste till en politik för en ekonomisk tillväxtoch en lägre ränta. Vi måste få ett väsentligt bättreklimat för små- och nyföretagande i vårt land, och vibehöver en effektiv arbetsmarknadspolitik.Fru talman! Jag står självfallet bakom samtliga dereservationer till arbetsmarknadsutskottets betänkandesom jag har undertecknat, men med hänsyn till ar-betssituationen i kammaren nöjer jag mig med attkonkret yrka bifall till reservationerna nr 2 och 55.Anf. 91 ()Fru talman! betänkande,som vi nu har att ta ställning till, kan med fog betrak-tas som utskottets viktigaste dokument. Man skullekunna säga att det är ett dyrt dokument. 98 miljarderkronor kostar den svenska arbetsmarknadspolitikenjust , inklusive a-kassorna. Det är nästan 100 mil-jarder kronor. Det är nödvändigamen alltför stora belopp.Detta betänkande kommer att beröra de hundratu-sentals människor i vårt land som går utan arbeteoch inget hellre önskar än att få ett jobb att gå till.Dagens beslut borde innebära en uppfyllan av ensådan önskan. Men trots den stora satsningen på ar-betsmarknadspolitiken har vi inga garantier för en högsysselsättning och en låg arbetslöshet. Detta är säker-ligen någonting som också regeringen önskar, menåtgärderna och förändringarna har sådana uppenbarabrister att en hög arbetslöshet kommer att gälla underen . Socialdemokraterna hade valbudskap omden alltför höga arbetslösheten, som man då lastadeden förra regeringen för. Den ser ut att cementeras påett mycket olyckligt sätt. Problemet för den socialde-mokratiska regeringen är tvåfaldigt. Det handlar själv-fallet om den svåra konjunkturen men framför allt omde många illusionerna, det myckna önsketänkandetoch de många fiendebilderna. Verkligheten har blivitregeringens svåraste fiende.I dag har räntan gått i höjden. Kronan är på , om inte riktigt i avgrunden så alltför djupt. Mankan fråga sig, fru talman, vad det har med dagensärende och debatt att göra. Jo, det här slår mycket hårtmot statens budget och alla hushållsportmonnäer.Förtroendet för förmåga att häva sig ur våg-dalen betvivlas av omvärlden. Detta slår hårt mot vårarbetsmarknad. Det är de långtidsarbetslösa, demånga ungdomarna utan arbete och de handikappadeoch invandrarna, som har svårt att få fotfäste på ar-betsmarknaden, som främst får betala det höga priset.Fru talman! Det finns ändå anledning att erinra omden gemensamma syn på arbetsmarknadspolitikensom finns inom utskottet, främst när det gäller dens.k. Vidare handlar det om andra politi-kområden. Den ekonomiska politiken blir ändå högstavgörande för sysselsättningen. Arbetsmarknadspoli-tiken i sig skapar inga nya långsiktiga riktiga jobb.Men den har en avgörande betydelse när det gäller attmänniskor skall kunna behålla kontakten med arbets-livet och genom utbildning, praktik och på annat sättbli bättre rustade för en framtida arbetsmarknad.Arbetsmarknadsutskottet har haften tradition att i texten lägga fast en gemensam grundför en framgångsrik arbetsmarknadspolitik. Jag tror,fru talman, att det har varit en styrka. Därför beklagarjag att inte alla har kunnat ställa upp på denna tradi-tionella linje. Moderata samlingspartiet har valt att gåloss redan i upptakten av detta betänkande.Folkpartiet anser att arbetslösheten går att bringaned men endast med en politik för tillväxt kombineradmed en offensiv arbetsmarknadspolitik. Hindren förföretagande, särskilt för små och nya företag, måsteundanröjas. I den delen bör alltså arbetsrätten återgåtill den ordning som rådde , just i syfteatt underlätta för små och nystartade företag. Vi libe-raler anser att rörligheten på arbetsmarknaden är vik-tig för arbetsmarknadspolitiken. Genom utbild-ningsinsatser underlättas den yrkesmässiga rörlighe-ten. Men den geografiska rörligheten behöver ocksåöka i landet, även om det inte får ske till priset av engammaldags flyttlasspolitik.Låt oss se på den framtida arbetsmarknaden! Jagtror att den kommer att ställa helt andra krav på oss iarbetslivet. Man får räkna med att praktiskt tagetständigt utbilda sig. Den tekniska utvecklingen går nuså snabbt att det, om man skall ha en plats på denframtida arbetsmarknaden, blir nödvändigt att i verk-lig mening vara flexibel, att kunna byta arbetsuppgif-ter och anpassa sig till nya tekniska rön och tillämp-ningar.Fru talman! Många grupper har det svårt på ar-betsmarknaden. Det gäller framför allt invandrare,handikappade, långtidsarbetslösa och ungdomar sominte har fått fotfäste på arbetsmarknaden. Vi vet attalla dessa grupper har mycket svårt att komma in påen öppen arbetsmarknad. Detta blir högst påtagligt ien lågkonjunktur. Andelen medelålders och äldrearbetslösa har t.ex. blivit allt större. Det är viktigt attalla dessa gruppers behov uppmärksammas genom enaktiv politik. Därför är det också med tillfredsställelsesom vi kan notera att man på ideell och facklig vägaktualiserar de äldre arbetstagarnas problem och möj-ligheter. Projektet 50+ är därför värdefullt, inte minstnär det gäller att motarbeta en attityd som innebär också i arbetslivet drabbas av en slit-och-släng-mentalitet.Det kan inte sägas för ofta att en fungerande ar-betsmarknad kräver tre rejäla ben för att kunna ståstadigt. Det krävs först och främst en aktiv arbets-marknadspolitik men också ett positivt näringsklimatoch sanerade och sunda statsfinanser. Därför är det såödesdigert att förtroendet för svensk ekonomisk poli-tik är i fallande. Därmed dras också kronans värdenedåt, som jag sade. Detta leder i sin tur tillökade räntor, allt dyrare kostnader för investeringaroch lån. Till detta kommer det exempel som jagnämnde, nämligen återställaren inom arbetsrätten. Detär en inte alltför stor förändring, men psykologiskt ärden mycket negativ när det gäller företags möjligheteratt nyanställa och expandera. måste vikonstatera att situationen är mycket allvarlig. Arbets-lösheten har bara marginellt gått ned under det drygahalvår som den nya regeringen har styrt landet. Någrasnabba förändringar till det bättre, som man bibringatsuppfattning om i valrörelsen, har vi inte sett till.Socialdemokraterna säger sig ha försökt hitta nyasätt att möta arbetslösheten. Det talas om ungdomsin-troduktion, arbetsföretag, Riktat arbetsmarknadsstöd,RAS, m.m. I sin iver att hitta nya arbetsmarknadspo-litiska åtgärder föreslår man slopande av redan väletablerade och med gott resultat prövade åtgärdersåsom ungdomspraktik och akademikerpraktik och enkraftig neddragning av ALU-platser.Dessa kast mellan olika åtgärder är definitivt intebra, varken för dem som ytterst berörs, de arbetslösa,eller för arbetsgivaren eller tjänstemännen inom ar-betsförmedlingen. har vi en flora av åtgärder, ochde är svåra att hålla isär. En del är byråkratiskt tunga,och det hela blir minst sagt förvirrande för de inblan-dade parterna. Jag tror, fru talman, att det är en för-enkling vi behöver, färre åtgärder men enkla ochtydliga och med bevisligen god effekt. Det är sådanaåtgärder som behöver sättas in.Folkpartiet har på vitala punkter i arbetsmark-nadspolitiken en annan uppfattning än den som ut-skottsmajoriteten nu förordar. Det gäller rekryte-ringsstödet, som vi anser har varit en mycket effektivåtgärd. Vi anser att stödet skall kunna lämnas tillsamtliga arbetslösa, och därför har vi föreslagit drygt1,ytterligare i rekryteringsstöd.Folkpartiet vill också öka volymen av invand-rarpraktiken till att omfatta 8 000 platser i månaden.Invandrarpraktiken är en viktig åtgärd, som syftar tillatt få ut invandrarna i arbetslivet. Skall vi bryta segre-gationen på arbetsmarknaden krävs det att vi aktivtsatsar på att få ut de många nya svenskarna på denöppna arbetsmarknaden, och den vägen går ofta överjust invandrarpraktiken.För ungdomar föreslår regeringen att särskilda ut-vecklingsprogram införs. Vi säger nej till program-men och föreslår i stället att ungdomspraktiken skallvara kvar. Den har fungerat väl, och en allt större delav praktikanterna har kunnat gå direkt från praktikentill riktigt arbete. Utan ungdomspraktiken hade vi haften mycket svårare situation för de unga på arbets-marknaden . Därför är det förståeligt att mångaarbetsförmedlare, socialarbetare och föräldrar, för attinte tala om ungdomarna själva, bävar inför somma-ren och hösten, då regeringen avskaffar ungdom-spraktiken.Detsamma gäller den akademikerpraktik som re-geringen vill ta bort fast arbetslösheten bland justakademikerna är osedvanligt hög. Siffrorfrån AMS visar att av dem som lämnade aka-demikerpraktiken gickdirekt till ett riktigt jobb. Det är en mycket bra siffra,som klart och tydligt visar att just denna praktik bordefå vara kvar.Arbetslivsutveckling, ALU, tillkom under lågkon-junkturens svåraste punkt . Detskedde i samband med krisuppgörelsen mellan dåva-rande regeringen och den socialdemokratiska opposi-tionen. ALU är tänkt som en sista åtgärd när arbets-lösheten är hög, och det är mot den bakgrunden somALU skall ses. kan acceptera att volymendras ned när sysselsättningen förbättras, men denkraftiga neddragning som regeringen nu förordar äralltför häftig.Så till en fråga som har mycket av ideologiskladdning i sig.